kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gerhard Seeberg

Gerhard Seeberg (født 30. juli 1734 i Tønsberg, død 27. juni 1813 i København) var en norsk præst. 

Han fik tidlig anledning til at gøre sørejser, blev dog 1752 student, tog attestats 1755 og prædikede til dimis 1757. Samme år fik han ekspektance på Tønsberg sognekald, men det blev ikke ledigt, og han vendte tilbage til Danmark, fik plads på Elers’ Kollegium, hørte alle slags forelæsninger undtagen medicinske og lagde sig til et bibliotek på 8 000 bind. Han kom herved i gæld, så han 1764 måtte begynde at søge embeder. Han blev bekendt i København for "fanatiske Griller", der intet andet have været end de almindelige pietistiske skrupler, vel kendte fra præsterne P.N. Holst og Ole Hersleb i Christian VI’s tid. Han fik imidlertid i stand en stor bog: Hellige Betragtninger over den allerhøjeste og dyrebareste Tros og Kjærligheds Lærdomme, en undervisning om Guds skabelse, opholdelse og styrelse og menneskets frelse, – den gamle dogmatik i en yderst kedsommelig form. Den udkom 1771 og er efter meddelelse i "Lærde efterretninger" udgiven på prinsesse Charlotte Amalies bekostning. 

Omsider fik han 1778 på arveprinsens udtrykkelige befaling det store kald Tunø, hvor han naturligvis optrådte som en ivrig vækkelsesprædikant. Han havde ikke været her et år, før han kom i ulejlighed efter en scene i kirken med en fordrukken klokker, hvem han afsatte. Han vedblev imidlertid til 12. september 1784. Der havde da meldt sig 70 kommunikanter, men han nægtede dem alle sakramentet. Flere gange nægtede han at rejse i sognebud. På den anden side pinede han menigheden med katekisationer til den sildige aften. Han blev nu sat under tiltale og i november 1795 ved Højesterets dom afsat. Han fik imidlertid pension og levede siden i København, stadig sysselsat med litterære arbejder under tiltagende sindsforvirring. Nogen betydning for menigheden fik hans vækkende prædiken ikke, men det kan bemærkes, at han blev Hans Nielsen Hauges sognepræst i dennes 8. år, og Hauges selvmordstanker ved denne tid tør have sin sammenhæng med Seebergs prædiken. Den har måske haft større betydning, end Hauge selv ville erkende.

Kilder 

 

Præster fra Norge
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Tønsberg
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Hans Stabel

Hans Jacob Stabel (27. august 1769 på Onsøy- 7. januar 1836) var en norsk præst, søn af sognepræst Johannes Bruun Stabel og Maria Elisabeth, født Zindberg.

Han deponerede fra Kristiania Katedralskole 1787, begyndte at studere jus, men tog efter faderens ønske teologisk eksamen 1791 og med bedre karakter 1792. Han blev samme år personel kapellan hos faderen. Efter dennes død (1796) tilbragte han for det meste tiden i København, hvor han lagde sig efter levende sprog, indtil han 1799 blev residerende kapellan til Slidre. Her levede han i megen trængsel, indtil han 1806 blev sognepræst til Søndre Aurdal. 1814 blev han konstitueret provst i Valders og 1816 virkelig provst i det samlede Totens og Valders provsti. Som 1. repræsentant for Christians Amt blev han valgt til rigsforsamlingen 1814, hvor han sluttede sig til selvstændighedspartiet og optrådte som fuldblods nordmand, da der var tale om at indrømme udlændinger borgerret. Dette hindrede dog ikke, at han tidlig kom i yndest hos Karl Johan, der gjorde ham til Vasaridder. Han anså sig nu sikker nok på en god befordring, men blev flere gange skuffet og gav sin bitterhed herover luft i skarpe ord. Det var imidlertid ikke meningen, at han skulde stå tilbage, og 1822 blev han stiftsprovst i Kristiansand. Her var forholdene meget ugunstige efter krigen, og han længtes tilbage til Oplandene. Han søgte da 1825 Totens store kald, fik det og beholdt dets større halvdel, Østre Toten, da det blev delt. 1827 fik han igen sit gamle provsteembede og vedblev i sine embeder under hårde lidelser af sten til sin død. Stabel roses af sine biskopper som en udmærket duelig embedsmand og en kristelig og opbyggelig prædikant. Han var derhos en praktisk mand og var i Valders medlem af fogderiets matrikuleringskommission og bestyrer af vejvæsenet.

Kilder 

 

Stiftsprovster
Provster fra Norge
Eidsvollmænd
Danskere i 1700-tallet
Nordmænd i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Nordmænd i 1800-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Seeberg

Seeberg har flere betydninger:

Forskelligt 
 Seeberg (Gotha) – bjerg ved Gotha i Tyskland

Navne 
 Gerhard Seeberg (1734-1813) – norsk præst
 Gitte Seeberg (født 1960) – generalsekretær for WWF Verdensnaturfonden
 Peter Seeberg (1925-1999) – dansk modernistisk forfatter
 Reinhold Seeberg (1859-1935) – tysk protestantisk teolog
Reinhold Seeberg

Reinhold Seeberg (født 5. april 1859 i Pörrafer i Livland, død 23. oktober 1935 i Ahrenshoop) var en tysk protestantisk teolog.

Seeberg blev efter studier i Dorpat og Erlangen 1884 privatdocent og 1885 ekstraordinær professor i Dorpat, 1889 ordentlig professor i Erlangen, hvorfra han 1898 forflyttedes til Berlin for at danne en konservativ modvægt mod den liberale Harnack; imidlertid har Seeberg ingenlunde altid kunnet tilfredsstille de krav, som man fra konservativ-teologisk side stillede til ham, og hans program for en moderne positiv teologi gav anledning til en livlig meningsudveksling.

Hans videnskabelige hovedværk er: Lehrbuch der Dogmengeschichte, I-IV (3 oplag, 1913-23); desuden kan nævnes Die Theologie des [[Duns
Scotus]] (1900), Grundriss der Dogmengeschichte (4. Opl., 1919), Die Grundwahrheiten der christlichen Religion (7. oplag, 1921), Christliche Dogmatik, I—II (1925), Ewiges Leben (5. oplag, 1920), System der Ethik (2. oplag, 1920), Aus Religion und Geschichte, I—II (1900—09), Die Kirche Deutschlands im 19. Jahrhundert'' (3. oplag, 1910).

Kilder 
 

Teologer fra Tyskland
Ansatte ved Erlangens Universitet
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Salmonsens
Udgift

Udgift er et økonomisk begreb, som bruges som betegnelse for pengeværdien af en forpligtelse. Forpligtelser kan opstå på forskellig vis. Hvis en virksomhed kontakter en leverandør og bestiller en vare (et aktiv), vil forpligtelsen til at betale leverandøren i reglen opstå når varen leveres.

Udgiften registreres i reglen i købers regnskab, når denne modtager en faktura på købet (købstidspunktet). Ofte vil der på købstidspunktet ske en udbetaling (kontant betaling), men det behøver ikke at være tilfældet. I mange tilfælde giver leverandøren kunden kredit, dvs. at udbetalingen først sker et stykke tid efter levering. Det giver kunden mulighed for at sikre sig, at varen er modtaget og kvaliteten i orden inden han betaler. I andre tilfælde forlanger leverandøren forudbetaling, således at udbetalingen sker inden levering. Dette vil f.eks. være tilfældet ved e-handel eller hvis leverandøren er usikker på, om kunden kan eller vil betale for den leverede vare.

Se også 

Erhvervsøkonomi
Bolaños

Bolaños, Bolanos, Bolaño eller Bolano har flere betydninger:

Personer 
 Alex Bolaños
 Christian Bolaños (født 1984) – fodboldspiller fra Costa Rica
 Enar Bolaños
 Enrique Bolaños (ffødt 1928) – Nicaraguas præsident (2002-2007)
 Frank Bolaños
 Gisela Bolaños
 Hernán Bolaños
 Horacio Gómez Bolaños
 Jonathan Bolaños
 Jorge Bolaños
 José Bolaños
 Luis Bolaños
 Luis de Bolaños
 Martha Isabel Bolaños – som Jenny "La Pupuchurra" i tv-serien Yo soy Betty, la fea
 Miller Bolaños
 Roberto Gómez Bolaños "Chespirito"

Steder 
 Bolaños, Mexico – en by i delstaten Jalisco i Mexico
 Bolaños, Cuba – en by i Mayabeque Provinsen (La Habana Provinsen) i Cuba
 Bolaños de Calatrava – i Spanien
 Bolaños de Campos – i Spanien
Afkastningsgrad

Afkastningsgraden (; forkortelsen ROA anvendes også på dansk) er et regnskabsmæssigt  og finansielt nøgletal, som viser en virksomheds evne til at skabe overskud i forhold til, hvor mange penge der er bundet i forskellige aktiver. 

 Afkastningsgrad = Resultat af primær drift / Gns. aktiver

Overskuddet beregnes dermed før renteudgifter. Det skyldes, at virksomhedens finansieringsstruktur ikke bør påvirke beregningen, der blot skal afspejle virksomhedens effektivitet.

Afkastningsgraden er et centralt nøgletal i regnskabsanalyse. Det er velegnet til at sammenligne meget forskellige virksomheder, idet det er uafhængigt af virksomhedernes mission, størrelse (omsætning) og som nævnt finansieringsstrukturen.

Se også 

 Overskudsgrad
 Aktivernes omsætningshastighed

Kilder 

Finansielle nøgletal
Eskjærtoft Voldsted

Eskjærtoft Voldsted  er et voldsted fra middelalderen beliggende i  en lysning i Sophie-Amaliegård Skov, vest for Hornslet, i  Hornslet Sogn, Syddjurs Kommune.

Voldanlægget består af et nærmest ovalt plateau, omgivet af en lav vold, som hæver sig ca. 1,5-2 m over bunden i den omgivende lave, fugtige grav. Fra nordvest fører en ca. 5 m bred og ca. 20-25 m lang stenlagt vej til plateauet inden for volden. Brudstykker af vejens fortsættelse ses inde på plateauet, hvor der er talrige større og mindre sten, hvoraf nogle ligger i rækker, som markerer hustomter. Voldanlægget måler i nordvestlig-sydøstlig retning ca. 140 m og i nordøstlig-sydvestlig retning ca. 100 m.

Eksterne kilder og henvisninger
Eskjærtoft voldsted  på Fund og Fortidsminder

Voldsteder i Randers Amt
Lokaliteter i Syddjurs Kommune
Fredede fortidsminder i Danmark
Niels Lindberg

Niels Lindberg Theodor Hansen (26. juli 1886 i Dræby, Munkebo Sogn – 25. august 1974 i Nørre Broby) var en dansk maler.

Lindberg var udlært malersvend og selvlært som kunstmaler igennem studier af naturen og andre kunstneres værker. Han overtog i 1912 en malerforretning i Nr. Broby, som han overdrog til en søn i 1939, og fra midten af 1940'erne kunne Niels Lindberg så hellige sig sin kunst. Niels Lindberg har efterladt sig en stor produktion.

Niels Lindberg var i sine malerier og akvareller nært beslægtet med Fynboerne, navnlig Peter Hansen. I modsætning til denne var det dog mere motivet end det rent maleriske, der optog ham. En snert af socialrealisme kunne snige sig ind. I sine altertavler lagde han sig ret tæt op ad Joakim Skovgaards bibelske skildringer.

Niels Lindberg udstillede på Charlottenborg 1926-35, Den fynske Forårsudstilling fra 1930, i Kunstnerforeningen af 18. November med flere og havde desuden adskillige separatudstillinger. 

Lindberg er repræsenteret på Fyns Kunstmuseum, Johannes Larsen Museet og Arbejdermuseet, samt med en fresko på Odense Rådhus og altertavler i flere fynske kirker.

Hæder 
 1930 rejselegat fra Undervisningsministeriet
 1945 Otto Baches Legat

Litteratur 
 Den fynske malerkunst, 1935, s. 98f;
 Ib Paulsen, Fynske kunstnerportrætter III, 1950, s. 7-27.

Kilder 
 
 Lindbergsamlingerne – www.lindbergsamling.dk
 Malerier af Niels Lindberg | Galleri Fyn 

Malere fra Danmark
Personer fra Fyn
Danskere i 1900-tallet
Anders Christiansen

Anders Christiansen er navnet på flere personer:

 Anders Christiansen (landmand) (1819-1882) – dansk landmand
 Anders Christiansen (danser) (født 1965) – dansk danser og koreograf
 Anders Christiansen (fodboldspiller) (født 1990) – dansk fodboldspiller
 Anders Christiansen (journalist) (født 1977) – dansk journalist
Chaouia-Ouardigha

Chaouia-Ouardigha var fra 1997 til 2015 en af Marokkos regioner. Den havde 1.655.660 indbyggere (2. september 2004), og et areal på 16.845 km². Regionens administrative hovedstad var byen Settat.

Regionen er inddelt i 4 provinser: Ben Slimane, Berrechid, Khouribga og Settat.

Ved omlægningen i  2015 blev provinsen Khouribga en del af regionen Béni Mellal-Khénifra. De øvrige tre provinser blev en del af Casablanca-Settat.

Større byer
Indbyggertallet er efter folketællingen 2. september 2004.

Khouribga (166.397)
Settat (116.570)
Berrechid (89.830)
Oued Zem (83.970)
Ben Slimane (46.478)

Eksterne henvisninger 

Marokkos regioner
Viña del Mar

Viña del Mar er en by og en kommune i Chile. Byen ligger ved kysten midt på den nord-sydlige længdeakse i Valparaíso-regionen. Den langstrakte, hvide sandstrand ved Viña del Mar er en attraktion, både nationalt og internationalt, men også selve byen, hvis navn betyder "Vingården ved Stranden", tiltrækker turister, blandt andet til de mange haver og parker, der har givet den tilnavnet "La Ciudad Jardin" – "Havernes By". Med sine 332.875 indbyggere (2017-folketællingen) er Viña del Mar Chiles fjerdestørste by, og med sin beliggenhed tæt på landets vigtigste havneby, Valparaíso, er den efterhånden vokset sammen med denne i et byområde, der kaldes Gran Valparaíso.

Historie 
Den dal, hvor Viña del Mar ligger, blev af stedets oprindelige beboere, changoerne, kaldt Peuco-dalen. Efter de spanske conquistadorers ankomst blev dalen opdelt i to store godser. Området fra Marga Marga-bækken og nordpå til det, der nu kendes som Reñaca, tilhørte Viña del Mar-godset, og syd for bækken til det nuværende Cerra Barón lå Hacienda Las Siete Hermanas. 

Da jernbanen mellem Santiago og Valparaíso blev anlagt, opstod ideen om at anlægge en selvstændig by, og i 1892 begyndte Salvador Vergara at byggemodne et område nord for Marga Marga under navnet Población Vergara på det sted, hvor nu gaden Avenida Libertad ligger. Opførelsen af blandt andet et sukkerraffinaderi blev et vigtigt økonomisk grundlag for den nye by, og da der i 1917 blev opført en kaserne, Regimento Coraceros samt havnefaciliteter i Las Salinas, kom der yderligere gang i de økonomiske hjul.

Efterhånden kom der blandt andet teater (1925), kasino (1930), sommerresidens til landets præsident og de første større hoteller i byen, hvilket alt sammen var med til at fastslå Viña del Mars karakter af turistby. Der kom også flere industrier til, herunder en Coca Cola-aftapningshal, slagteri og kemiske fabrikker. I 1962 var byen en af de fire værter for kampene ved VM i fodbold.

Den globale økonomiske krise i 1980'erne var særlig hård ved Viña del Mar, idet adskillige virksomheder lukkede eller flyttede til hovedstadsområdet. Arbejdsløsheden blev enorm, og krisen bed sig så fast, at det først er et godt stykke hen i 2000'erne, at byen igen er ved at komme på fode igen i økonomisk henseende. Turismen har været en væsentlig faktor i denne udvikling, der har muliggjort eller er blevet hjulpet på vej af en betydelig forbedring af infrastrukturen med udvikling af såvel vejnet som den kollektive trafik.

Noter

Eksterne henvisninger 

Byer i Chile
Etableret i 1892
Settat

Settat er en by i det nordvestlige Marokko. Byen er beliggende 150 km sydvest for Rabat og 57 km fra Casablanca. Settat, der er hovedby i regionen Chaouia-Ouardigha, havde i 2004 116.570 indbyggere. Byen er den 18. største by i Marokko.

 

Byer i Marokko
Anders Christiansen (landmand)

Anders Christiansen (12. april 1819 i Vester Tirsted ved Rødby – 4. oktober 1882 på Sankt Josephs Hospital i København) var en dansk gårdejer.

Han var søn af gårdejer Christian Clausen (1768-1839) og Anna Cathrine Rasmusdatter (1775-1847). Indtil sit 26. år blev Anders Christiansen, når undtages de tre år, i hvilke han aftjente sin militærtjeneste, i sit fædrenehjem. Han fik en god uddannelse i en af de almueskoler, som var etableret af grev C.D.F. Reventlow, og som bl.a. havde en god bogsamling. Sin værnepligt aftjente han 1840-42 som grenader i København. Her var han indkvarteret hos en snedker, og da Christiansen var en habil husflidsmand, som selv kunne forfærdige møbler, husgeråd, redskaber m.m., udførte han nogle genstande for De Massmannske Søndagsskoler. Han modtog senere en bronzemedalje på verdensudstillingen i Wien 1873.

1845 købte han selv gård på 60 tønder land i Vester Tirsted og ægtede 23. juli samme år i Vejleby Kirke en gårdmandsdatter, Lucie Pedersdatter (18. januar 1821 i Vejleby – 21. august 1892 i Vester Tirsted), datter af gårdejer Peder Jensen (1786-1844) og Maren Pedersdatter (1783-1864). Han var en ualmindelig fremskreden bonde, der gentagne gange hædredes, bl.a. med Landhusholdningsselskabets sølvbæger, for sine bestræbelser for roekulturens udbredelse, for husflidssagen, for nye og bedre sædarters indførelse osv. Mest kendt er hans arbejde for frugtkulturen. Hans gård var på alle sider omgivet af frugthaver; oprindelig forskrev han frugttræer fra Hamborg, snart havde han imidlertid træer af egen tiltrækning og af fortrinlige sorter, og hvad han selv ikke havde brug for, gav han rundhåndet bort til sine standsfæller. Hans planteskole blev kendt over hele Lolland, og de lollandske bønder, der tidligere ikke brød sig om anden træplantning end pileplantning ved gærderne, fik øjet op for frugttrækulturens økonomiske betydning. Næppe har nogen enkelt mand bidraget mere end Anders Christiansen til frugtavlens og frugttrækulturens fremme på Lolland.

Han var i en snes år korrespondent til Ugeskrift for Landmænd og har der, men navnlig i Dansk Landbotidende og Husvennen skrevet en række artikler. 1870 blev han Dannebrogsmand. 4. oktober 1882 døde han af en underlivssygdom.

Han er begravet på Tirsted Kirkegård.

Kilder 
 Hans Hertel, "Anders Christiansen", i: C.F. Bricka (red.), Dansk biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Ugeskrift for Landmænd (1882), II, s. 207.
 Husvennen (1882-83), s. 57.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dannebrogsmænd
Landmænd fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Lolland
Tegne- og Kunstindustriskolen for Kvinder

Tegneskolen for Kvinder blev oprettet 1876. Tegneskolen havde adresse på H.C. Andersens Boulevard (opr. Vestre Boulevard) fra 1881 til 1967. Skolen blev tegnet af arkitekten Vilhelm Klein og opført 1880-81. Den var et initiativer, der skulle skaffe kvinder bedre uddannelsesmuligheder. Tegneskolen lærte kvinder kunsthåndværk og grafiske fag. Da kvinder i slutningen af 1800-tallet ikke kunne søge ind på tekniske skoler, kunne de her få en uddannelse. Dansk Kvindesamfund arbejdede for at få kvinder optaget på Kunstakademiet, og da det lykkedes i 1888, blev tegneskolen anerkendt som forskole til Kunstakademiets Kunstskole for Kvinder. Skolen blev i 1967 lagt sammen med Kunsthåndværkerskolen som Skolen for Brugskunst, senere Danmarks Designskole. Bygningen er i dag fredet.

Charlotte Klein (født Schrøder og gift med Vilhelm Klein) var Tegneskolen for Kvinders første forstander.

En mindre flatterende fremstilling af Vilhelm Kleins rolle ved udvikling af kvinders uddannelsesmuligheder kan læses i beretningen om maleren Johanne Krebs' kamp for lige adgang til optagelse ved akademiets kunstuddannelse.

Skolens officielle navn fra dens begyndelse i 1876 var Tegneskolen for Kvinder, som det bl.a. fremgår af indskriften øverst på bygningens facade. I 1889 skiftede institutionen navn til Tegne- og Kunstindustriskolen for Kvinder på foranledning af Folketinget og Indenrigsministeriet for officielt at markere, "...at Skolen vedkjender sig en anden Opgave end Kunstakademiets Skole for Kvinder..."

Kilder 

 Tegneskolen for Kvinder, H.C. Andersens Boulevard, Første forstander – 1001 fortællinger om Danmark
 Dansk Kvindesamfund: Retten til selvstændig forsørgelse

Etableret i 1876
Uddannelsesinstitutioner i København
Ophørt i 1967
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Københavns Kommune
Indre By (København)
Vilhelm Klein
Christian Schleiden

Christian Schleiden (født 27. juni 1777 på Lillehorn ved Læk, død 8. november 1833 i San Simon de Angangueo, Mexico) var en holstensk godsejer, far til Rudolf Schleiden.

Han var søn af Matthias Jacob Schleiden til Lillehorn ved Læk (død 1802) og Anna Maria f. Langheim (1744 – 21. marts 1818) og var født 27. juni 1777 på Lillehorn. Han begyndte som købmand i Malaga, men blev på grund af krigsbegivenhederne 1807 nødt til at opgive sin forretning og bosatte sig i Bremen, hvorfra han drev en storartet smughandel på Helgoland, der i et års tid indbragte ham 200.000 Rigsdaler, således at han 1811 kunne købe godset Ascheberg ved Plön for 265.000 Rdl. 

Som ærlig patriot skrev han her 1815 Das wahre Verhältniss des Herzogthums Schleswig zum Königreich Dänemark, hvori han med varme udtalte, at Slesvig ikke ville skilles fra det danske rige, af hvilket det 1721 atter var blevet en provins. Udbyttet af pjecens salg, 144 Rdl., sendte han Frederik VI til Fonden for Saarede og Faldnes Efterladte. Skriftet vakte stor opsigt og fremkaldte en hel litteratur. Nicolaus Falck blev af de kielske slesvig-holstenere udset til at skrive imod Schleiden, medens Johan Frederik Vilhelm Schlegel støttede ham i sin Aperçu, der atter fremkaldte en protest fra Ridderskabets side. På grund af de vanskelige pengeforhold gik det tilbage for Schleiden, og 1824 gik han fallit. Året efter drog han som befuldmægtiget for et tysk-amerikansk bjergværksselskab til Mexico, overtog 1828 posten som direktør for selskabet, som havde sæde i Elberfeld, men vendte 1831 tilbage til Mexico og døde der 8. november 1833 i byen San Simon de Angangueo.

Han havde 25. januar 1806 ægtet Elisabeth Charlotte Wilhelmine von Nuys (9. juli 1785 på Julianenburg ved Aurich i Ostfriesland – 5. marts 1874 i Freiburg), datter af kommerceråd Rudolph Christoph von Nuys.

Kilder 
 H.R. Hiort-Lorenzen, "Christian Schleiden", i: C.F. Bricka (red.), Dansk biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Alberti, Schlesw.-Holst.-Lauenb. Schriftsteller-Lexicon.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Nordfrisland
Debattører fra Danmark
Doukala-Abda

Doukala-Abda (også stavet Doukkala-Abda) er en region i det vestlige Marokko, med 1.984.039 indbyggere i 2004, på et areal af 13.285 km². Regionens administrative hovedby er Safi.

Administrativ inddeling 
Regionen er inddelt i to provinser:
 El Jadida og Safi

Større byer 
Indbyggertal efter folketællingen 2. september 2004

 Safi (284.750)
 El Jadida (144.440)
 Youssoufia (64.518)
 Sidi Bennour (39.593)
 Azemmour (36.722)

Eksterne kilder og henvisninger 
 Haut Commissariat au Plan, Direction de la Statistique 

Marokkos regioner
Fès-Boulemane

Fès-Boulemane er en tidligere region i den nordlige del af Marokko med 1.808.295 (pr. 2014) indbyggere på et areal af 20.008 km². Regionens administrative hovedby var Fez.

Administrativ inddeling 
Regionen var inddelt i tre præfekturer og en provins:

Præfekturer
 Fès, Moulay Yacoub, Sefrou
Provins
 Boulemane

Større byer
Indbyggertal efter folketællingen 2.september 2004.

 Fez (946.815)
 Sefrou (64.006)
 Missour (20.978)

Andre vigtige byer:
 Boulemane, Moulay Yacoub

Sammenlægning
I september 2015 sammenlagde man Fès-Boulemane med  præfekturetf Meknès og provinserne Hajeb og Ifrane i Meknès-Tafilaletregionen og provinserne  Taounate og Taza i Taza-Al Hoceima-Taounateregionen til Fès-Meknès.

Eksterne kilder/henvisninger 

Marokkos regioner
Gharb-Chrarda-Béni Hssen

Gharb-Chrarda-Béni Hssen er en tidligere region i det nordlige Marokko, med et indbyggertal på 1.859.540 mennesker (2. september 2004), på et areal af 8.936 km² . Regionens administrative hovedby er Kénitra. I 2015 blev den en del af regionen Rabat-Salé-Kénitra

Administrativ inddeling
Regionen er inddelt i to provinser:
 Kénitra, Sidi Kacem

Større byer
Indbyggertal ifølge folketællingen 2. september 2004.

 Kénitra (359.142)
 Sidi Slimane (78.060)
 Sidi Kacem (74.062)
 Ouezzane (57.972)
 Souk El Arbaa (43.392)

Eksterne kilder og henvisninger

Marokkos regioner