kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
René van de Kerkhof

Reinier "René" van de Kerkhof (født 16. september 1951 i Helmond, Holland) er en tidligere hollandsk fodboldspiller, der som midtbanespiller var en del af det hollandske landshold, der i 1970'erne nåede to VM-finaler, samt vandt bronze ved EM i 1976.

Van de Kerkhof spillede størstedelen af sin karriere hos klubberne FC Twente og PSV Eindhoven i sit hjemland. Med PSV vandt han tre hollandske mesterskaber, to pokaltitler samt UEFA Cuppen i 1978. Efter sin periode her spillede han i den sidste del af sin karriere i både græsk og hongkonsk fodbold, inden han sluttede af hos Helmond Sport og FC Eindhoven i sit hjemland.

Van de Kerkhofs tvillingebror, Willy van de Kerkhof, var også professionel fodboldspiller, og de to spillede sammen i både FC Twente og PSV Eindhoven, samt på det hollandske landshold. De blev begge i 2004 udvalgt til FIFA 100, en kåring af de 125 bedste nulevende fodboldspillere gennem historien.

Landshold 
Van de Kerkhof nåede i løbet af sin karriere at spille 47 kampe og score 5 mål for Hollands landshold, som han repræsenterede i årene mellem 1973 og 1982. Han var en del af det hollandske hold der vandt sølv ved både VM i 1974 i Vesttyskland og ved VM i 1978 i Argentina. Desuden var han med til blive nummer tre ved EM i 1976, og deltog også ved EM i 1980.

Titler 
Æresdivisionen
 1975, 1976 og 1978 med PSV Eindhoven

KNVB Cup
 1974 og 1976 med PSV Eindhoven

UEFA Cup
 1978 med PSV Eindhoven

Eksterne henvisninger 

 
 Spillerinfo 

Fodboldspillere fra Holland
Fodboldspillere fra FC Twente
Fodboldspillere fra PSV Eindhoven
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1974
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1976
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1978
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1980
Willy van de Kerkhof

Wilhelmus "Willy" van de Kerkhof (født 16. september 1951 i Helmond, Holland) er en tidligere hollandsk fodboldspiller, der som midtbanespiller var en del af det hollandske landshold, der i 1970'erne nåede to VM-finaler, samt vandt bronze ved EM i 1976.

Van de Kerkhof tiilbragte sin karriere, der strakte sig fra 1970 til 1988, hos klubberne FC Twente og PSV Eindhoven i sit hjemland. Med PSV vandt han seks hollandske mesterskaber, tre pokaltitler samt UEFA Cuppen i 1978 og Mesterholdenes Europa Cup i 1988.

Van de Kerkhofs tvillingebror, René van de Kerkhof, var også professionel fodboldspiller, og de to spillede sammen i både FC Twente og PSV Eindhoven, samt på det hollandske landshold. De blev begge i 2004 udvalgt til FIFA 100, en kåring af de 125 bedste nulevende fodboldspillere gennem historien.

Landshold 
Van de Kerkhof nåede i løbet af sin karriere at spille 47 kampe og score 5 mål for Hollands landshold, som han repræsenterede i årene mellem 1973 og 1982. Han var en del af det hollandske hold der vandt sølv ved både VM i 1974 i Vesttyskland og ved VM i 1978 i Argentina. Desuden var han med til blive nummer tre ved EM i 1976, og deltog også ved EM i 1980.

Titler 
Æresdivisionen
 1975, 1976 og 1978, 1986, 1987 og 1988 med PSV Eindhoven

KNVB Cup
 1974, 1976 og 1988 med PSV Eindhoven

Mesterholdenes Europa Cup
 1988 med PSV Eindhoven

UEFA Cup
 1978 med PSV Eindhoven

Eksterne henvisninger 

 

Fodboldspillere fra Holland
Fodboldspillere fra FC Twente
Fodboldspillere fra PSV Eindhoven
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1974
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1976
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1978
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1980
Dansk-Tysk Forening

Dansk-Tysk Forening oprettedes 24. juli 1940 som et led i samarbejdspolitikken.

Idéen til foreningen opstod hos den tyske presseattaché Gustav Meissner og den danske redaktør Svend Aage Lund og blev virkeliggjort af regeringen, som så en fordel i at have en kommunikationskanal til den tyske værnemagt, som ikke var baseret på medlemskab af det tyske (NSDAP) eller danske nazistparti (DNSAP).

Efter krigen blev adskillige karrierer afbrudt på grund af medlemskab af Dansk-Tysk Forening.

Foreningen nåede et medlemstal på ca. 1400. Den ophørte med at fungere den 29. august 1943, da samarbejdspolitiken brød sammen.

Væsentlige skikkelser 
 P. Knutzen, generaldirektør (formand)
 Carl Ahlefeldt-Laurvig, overretssagfører (næstformand)
 Thorkild Juncker, direktør (formand for Aarhus-afdelingen)
 Gudmund Hatt, professor i kulturgeografi ved Københavns Universitet (medstifter og bestyrelsesmedlem)
 Svend Aage Lund, chefredaktør på Berlingske Tidende (medstifter)
 Gustav Meissner, tysk presseattaché
 Bodil Ipsen, dansk skuespiller og filminstruktør
 Julius Bomholt, socialdemokratisk politiker, senere formand for Folketinget og kulturminister
 Povl Engelstoft, dansk historiker

Kilder 

Tysk Forening
Etableret i 1940
Ophørt i 1943
Danmark under 2. verdenskrig
Johan Duus

Johan Duus Terkelsen (født 24. september 1992 i Odense) er en dansk skiløber, og bliver normalt kun omtalt som Johan Duus. Da han var to år, flyttede han med sin familie til Virum nord for København.

Han begyndte som freestyle-skiløber i 2007 og fik under Danmarksmesterskabet i 2009 to andenpladser og en førsteplads, i disciplinerne Big Air, Slopestyle og Half Pipe. I 2011 fik han en 2. plads i Halfpipe, og en 3. plads i Big Air ved Danmarksmesterskabet i seniorrækken. I slutningen af 2011 flyttede Johan til Val Thorens, og har boet, trænet og arbejdet i en periode dernede. I 2012 lykkedes det Johan i Tignes at få en 1. plads til DM i Big Air, hvilket sammen med sin 3. plads til Slopestyle gjorde Johan til over-all vinderen af Danmarksmesterskabet 2012.

I slutningen af sommeren 2012 kom Johan ud for en skade på albuen til en fodboldkamp. Lægerne så ikke noget galt i starten, men da albuen ikke helede af sig selv blev han tjekket igen, og de fandt ud af at hans sene der er forbundet til triceps havde revet sig løs. Det betød at han skulle opereres, og aflyse sin planlagte ski-sæson til Californien. Det resulterede i at han måtte opgive håb om at kvalificere sig til Vinter-OL 2014 som ville blive afholdt i Rusland.

I 2013 lykkedes det alligevel Johan at få en podieplads til Freestyle DM trods hans lange skadesperiode. Han endte nemlig med at få sølv i Big Air DM med en flot udført switch 10'er. Og udover det deltog han også i Freeride DM for første gang, og endte med at komme i top 10 med en 6. plads. 

Til DM i 2014 deltog Johan endnu en gang, hvilket resulterede til en 3. plads i Slopestyle. 

Til DM 2015 i Ringkollen park blev det igen til medaljer for Johan. Trods mange nye deltagere lykkedes det at få en 3. plads i både Big Air og Slopestyle .

Desuden medvirker Johan i skifilmen Time Machine, der er produceret af RAD films.

Kilder 

Freestyleskiløbere fra Danmark
Personer fra Virum
Rudolf Wolters

Rudolf Wolters (født 3. august 1903, død 7. januar 1983) var en tysk arkitekt og byplanlægger, der var kendt for sit venskab med Nazi-Tysklands rustningsminister Albert Speer. Han arbejdede for Speer og da Speer sad i Spandau-fængslet modtog Wolters mange papirer fra Speer som han opbevarede for Speer indtil han blev løsladt. Efter Speers løsladelse gik deres venskab langsomt i opløsning og de mødtes ikke de sidste 10 år af hans liv.

Arkitekter fra Tyskland
Porte Maillot (metrostation)

Porte Maillot er en station på metronettet i Paris og betjener metrolinje 1. Den ligger på grænsen mellem 16. og 17. arrondissement i nærheden af Porte Maillot, som engang var en vigtig indgangsport af træ til Paris med indgang fra Bois de Boulogne. Portens navn var dengang porte Mahiaulx og derpå Mahiot, der muligvis kommer fra spillet pall-mall (fransk: jeu de mail), der er af samme type som kroket. I vestlig retning betjener metrostationen Neuilly-sur-Seine.

Beliggenhed 
Stationen er beliggende under Place de la Porte Maillot mellem Avenue Charles-de-Gaulle i Neuilly-sur-Seine og Avenue de la Grande-Armée i Paris.

Oprindelig var den endestation for metrolinje 1, da det er den vestligste station i det indre Paris. Den har fire perroner, der opdeler stationen i to parallelle halvdele. De to midterste spor tjener som opstillingsspor. Der fører en tunnel med fire spor videre til metrostationen Les Sablons, og de to centrale spor i den tjener ligeledes som opstillingsspor.

Historie 

Den første station med navnet Porte Maillot åbnede i 1900. Endestationen var da en sløjfe, som tillod togene at afgår hurtigt igen i modsat retning. Den havde ligesom Porte de Vincennes og Porte Dauphine to tunneller med hver to spor omkring en central perron og lå under Avenue de la Grande-Armée.

Stationen blev flyttet i 1937 i forbindelse med forlængelsen af metrolinjen til Pont de Neuilly. Den gamle sløjfe ligger i samme dybde som Petite Ceinture-linjen lige ved siden af og forhindrede brugen af den gamle endestation. De nye spor fører derfor i lige linje forbi indgangen til sløjfen og passerer under den (og derfor også under Petite Ceinture-linjen, som er blevet til RER-linje C) og den nye station ligger lidt længere fremme. De nye perroner blev bygget 105 meter lange for at kunne tage toge med 7 vogne, men planen om sådanne er aldrig blevet realiseret.

I 1992 omdannede RATP den gamle endestation til en modtageplads, Espace Maillot. Den blev i 2007 igen omdannet til en ny vedligeholdelsescentral for de nye førerløse tog MP 05, som skal køre på linjen fra 2010.

Automatisering 

Inden for rammerne af projektet for modernisering og automatisering af metrolinje 1 blev perronerne forhøjet i week-enden fra 6. til 7. september 2008. Porte Maillot er den første station på linjen, som fik installeret automatiske skydedøre langs perronkanten. Det skete i slutningen af 2008 på den ubenyttede perron i retning mod Château de Vincennes.

Adgang 
Der er indgang til stationen fra
 Palais des congrès 
 Boulevard Gouvion Saint-Cyr 
 Place de la Porte Maillot terre-plein central 
 Avenue de la Grande Armée 
 Avenue de Malakoff 
 Avenue Charles de Gaulle 
 Rue de Chartres

Trafikforbindelser

Omgivelser 
 Palais des Congrès ligger over stationen, og man kan komme direkte dertil fra en korridor, som går mellem metro- og RER-stationen.
 Overdækningen af RER-linjen mellem stationerne Neuilly – Porte Maillot og Pereire - Levallois er blevet gjort til gangsti for fodgængere.

Galleri

Eksterne kilder/henvisninger 

Porte Maillot
Porte Maillot
Porte Maillot
Velkommen Mr. Chance

Velkommen Mr. Chance eller Chance er en roman skrevet af Jerzy Kosinski fra 1971
Bogen er i 1979 blevet filmatiseret, Being There, med med den engelske komiker Peter Sellers som hovedrolleindehaver.

Bogens originaltitel er Being There

Historien 
Bogen handler om en mand, Chance, som hele sit liv har levet isoleret og beskyttet fra omverdenen. Chance kan hverken skrive eller læse og alt hans viden stammer fra TV og Radio.
Da Chance's 'værge' afgår ved døden, bliver Chance tvunget til at forlade sit hjem (og liv, idet alt han kendte til var livet inden for husets grund afgrænset af store mure).
Chance bliver ved hjælp af sin naivitet og ligefremhed hvirvlet ind i den fineste amerikanske finansielle elite. Chance's eneste erfaring stammer fra alle de år han har passet den store have tilhørende 'værgen's' hus.
Men den viden kan også bruges på Wall Street. Chance lyver aldrig, og fortæller altid sandheden, men på grund af hans uvidenhed forstår han ikke ret meget om den verden han nu befinder sig i.

Litteratur i 1971
Romaner
Wiener Blut

Wiener Blut (: wienerblod, wienerånd) er en operette af Victor Léon og Leo Stein med musik af Johann Strauss d.y. Strauss skrev ikke direkte til operetten, men den baserer sig på værker af ham, navnlig koncertvalsen Wiener Blut, op.354, og den fik først premiere i 1899 efter hans død.

Den første opsætning på Carltheater i Wien var ingen succes, og producenten tog livet af sig efter de store tab, som forestillingen kostede ham. I 1905 tog Theater an der Wien forestillingen op i en ny bearbejdning, der til gengæld var en bragende succes, og siden opføres operetten jævnligt i det tysksprogede område. 

Handlingen udspilles ved Wienerkongressen 1814-15.

Wiener Blut blev filmatiseret i 1942. Der er desuden udgivet en tysk tv-produktion af operetten fra 1971.

Rytmisk musik 
I 1988 udgav Falco albummet Wiener Blut, og Wiener Blut er også et nummer på Rammsteins album Liebe ist für alle da fra 2009.

Operetter
Cymophane Productions

Cymophane Productions var et pladeselskab stiftet af den norske black metal-musiker Varg Vikernes. 

Selskabet blev stiftet efter uenighed med ejeren af pladeselskabet Deathlike Silence Productions (som havde udgivet debutalbummet for Vikernes' black metal-projekt Burzum) Øystein Aarseth. Cymophane nåede at udgive 950 eksemplarer af Burzums andet album, Det Som Engang Var, før Vikernes blev arresteret og sigtet for mordet på Aarseth. Vikernes' efterfølgende problemer med at drive et pladeselskab fra fængslet førte indirekte til dannelsen af det britiske pladeselskab Misanthropy Records, som overtog distributionen af Burzums udgivelser, og alle efterfølgende Burzum-udgivelser frem til 2000 bærer derfor både Cymophanes logo og EYE-katalognummer, såvel som Misanthropys detaljer.

Eksterne henvisninger
 Cymophane Productions på discogs.com

Pladeselskaber fra Norge
Straßlach-Dingharting

Straßlach-Dingharting er en kommune i Landkreis München (Oberbayern), i den tyske delstat Bayern. Indtil 1989 hed kommunen Straßlach.

Straßlach-Dingharting består af 13 landsbyer og bebyggelser, blandt andre Straßlach, Großdingharting, Kleindingharting, Hailafing, Holzhausen, Beigarten, Deigstetten, Ebertshausen og Frundsbergerhöhe.

Kommunen Straßlach-Dingharting strækker sig ned til Isardalen, hvor der ved Mühltal ligger et vandkraftværk Isar-Amperwerke. Fra kraftværkssøen og ned til floden er der støbt en rampe for kanoer og flåder, en såkaldt Bootsgasse eller Floßrutsche , og denne regnes for den længste af sin art i verden.

Eksterne henvisninger
Taufkirchen (München)

Taufkirchen er en kommune i Landkreis München i (Oberbayern) i den tyske delstat Bayern. Den ligger otte kilometer syd for udkanten af byen München mellem Unterhaching og Oberhaching. På grund af nærheden til München er den tidligere landbrugsby nu blevet en forstad med bystruktur og flere erhvervsområder.

Geografi 
Taufkirchen ligger i dalen til Hachinger Bach, der er det eneste vandløb, der igen siver ned i undergrunden i sletten Münchner Schotterebene.

Eksterne henvisninger
Danmarks Sportsdanserforbund

Danmarks Sportsdanserforbund (forkortelse DS) er et forbund af danske sportsdansere. Forbundet blev stiftet 17. juni 1969, og består af 296 sportsdanserforeninger med samlet 22.239 medlemmer (2008).

DS er medlem af det internationale amatørdanserforbund, World Dance Sport Federation (WDSF), samt Danmarks Idræts-Forbund (DIF) siden 1972. Forbundet har desuden følgende associerede medlemmer: Danske Folkedansere, Dansk Senior Dans, Forbundet Traditionel Square & Contra Dance i Danmark og Dansk Rock'n Roll Union.

DS arrangerer årligt ranglisteturneringer, Sjællandsmesterskaber, Jysk-fynske mesterskaber i standarddans, latinamerikansk dans og ti-dans. DM i standard og latinamerikansk danses i syv aldersgrupper: børn 1 (8-10 år), børn 2 (10-12 år), junior 1 (12-14 år), junior 2 (14-16 år), ynglinge (16-19 år), voksne (over 19 år) og seniorer (over 35 år). Danske sportsdansere har altid været iblandt verdenseliten, og adskillige par er blevet verdensmestre. Se liste over VM og EM medaljevindere under sportsdans.

Eksterne henvisninger 
 Danmarks Sportsdanserforbund 

Sportsdans
Sportsdanserforbund
Etableret i 1969
Franky Van der Elst

Franky Van der Elst (født 30. april 1961 i Opwijk, Belgien) er en tidligere belgisk fodboldspiller og nuværende træner, der spillede som midtbanespiller hos de belgiske klubber Racing White Molenbeek samt Club Brugge. Hans karriere strakte sig fra 1978 til 1999.

Med Club Brugge blev Van der Elst fem gange belgisk mester og tre gange pokalvinder. Han blev i 2004 udvalgt til FIFA 100, en kåring af de 125 bedste nulevende fodboldspillere gennem historien. Desuden blev han to gange, i 1990 og 1996 kåret til Belgiens bedste fodboldspiller.

Landshold 
Van der Elst nåede i løbet af sin karriere at spille 86 kampe og score ét mål for Belgiens landshold, hvilket giver ham landskampsrekorden i landet. Han repræsenterede sit land i årene mellem 1984 og 1998, og var en del af trupperne til VM i 1986, VM i 1990, VM i 1994 og VM i 1998.

Titler 
Belgisk mesterskab
 1988, 1990, 1992, 1996 og 1998 med Club Brugge

Belgisk pokaltitel
 1991, 1995 og 1996 med Club Brugge

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Belgien
Fodboldspillere fra Racing White Daring Molenbeek
Fodboldspillere fra Club Brugge
Fodboldtrænere fra Belgien
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1986
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1990
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1994
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1998
Fodboldlandsholdsspillere fra Belgien
Bolungarvík

Bolungarvík isl. Bolungarvíkurkaupstaður er en by og kommune med 904 (2007) indbyggere i regionen Vestfirðir i det nordvestlige Island ca. 473 km fra Reykjavík.
 
Bolungarvík er foruden den 15 km mod sydvest beliggende Ísafjörður den største by i Vestfirðir. Bolungarvíkurgöng er en vejtunnel bygget i 2010 mellem disse to byer. Den ligger i læ ved ved bugten Bolungarvík, ved Vestfirðir største fjord Ísafjarðardjúp og tæt ved fjeldsiden til det markante fjeld Traðarhorn. 
På grund af beliggenheden i nærheden af rige fiskebanker har fiskeriet har siden landnamtiden været byens vigtigste indtægtskilde og fiskeri er fortsat det bærende erhverv. Byen blev hårdt ramt, da den største rederivirksomhed gik konkurs i 1993. Som i hele regionen lider Bolungarvík af udvandringen til den tæt befolkede hovedstadsregion Höfuðborgarsvæðið.

Turisme 
Turismen får efterhånden mere betydning for byens udvikling.
Bolungarvík har et Naturhistorisk museum og et Naturhistorisk Institut med mange eksempler på regionens rige natur. På museet kan man også blive informeret om naturreservatet Hornstrandir.

Interessant er også kirken Hólskirkja fra 1908. I bugtens østlige ende ligger der frilandsmuseet Ósvör med gamle huse fra dengang man fiskede med robåd. Værd at se er også det i nærheden beliggende orangefarvede fyrtårn Óshólaviti fra 1937.

Billedgalleri

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Kommunens hjemmeside (islandsk)

Byer på Island
Henriksdal Spring Tour

Henriksdal Spring Tour er et nyt og uafhængigt elite stævne i ridebanespringning, som afholdes under to wekeender på Stall Henriksdal i Sjöbo i Sverige.

2009 blev stævnerne holdt mellem 16-18 april samt den 23-26 april 2009. 
Dele af den nordiske elite deltog, blandt andet Malin Baryard, Maria Gretzer, Royne Zetterman, Peder og Jens Fredricson, Linnea Ericsson og Piia Pantsu samt rytter fra en håndfuld andre lande. I alt var der over 2 000 starter fordelt på to græsbaner med klasser på begge samtidig. 
Nogle af lklasserne fungerede som kvalifikation til Falsterbro Horse Show. Foruden eliterytterne deltog mange ungryttere også til stævnet.

Den totale præmiesum var på mellem 250 000 og 300 000 kroner. I 2010 planlægges der at holde denne begivenhed i både april og i juni.

Resultat – Grand Prix 1.45m – april 26, 2009. 

Femtioen rytter konkurrede om en førstepræmie på 25,000 SEK Grand Prix. Hoppehøjden var 1.45 meter for Table A. Banen blev bygget af den danske banebygger, Bo Bak Andersen. 6 ryttere kom fejlfrit gennem banen og fik en præmie.

Eksterne henvisninger 
 Bilder fra konkurrensen
 Svensk Ride Forbund 

Ridebanespringning
Sport i Sverige
Skåne
Videooptager

En videooptager er et apparat, som kan optage videosekvenser på eller i et medium. Mediet kan f.eks. være magnetbånd, videodisk, harddisk, flash-lager og DVD.

En videooptager kan være personlig og hedder så populært personlig videooptager (PVR, eng. Personal Video Recorder).

Videooptagere omfatter mange specialiserede apparatgrupper:
 Analog videooptager
 Digital videooptager
 Video-kassette-optager – blandet analog (f.eks. Hi8, VHS) og digital (f.eks. Hi8, Digital8)

Langt de fleste videooptagere rettet mod husstanden, kan have indbygget tv-tuner. Fordelen ved det er, at man via en evt. indbygget timer, let kan programmere optagelse af programmer fra modtagne kanaler.

Videooptagere kan også fås som bærbare – og en del videokameraer kan også fungere som videooptagere. Herudover får videooptagere også tilnavnet "HD" for high definition når de har mulighed for videooptagelse af højopløseligt video.

Videooptagere kan evt. styres via en fjernbetjening der gør det muligt at navigere rundt i menuer på TV-skærmen. Kun enkelte maskiner herunder SONY's leveres p.t. med dansk menu.

Videooptagere findes i mange fabrikater og udgaver, lige fra de billige modeller, der kan være støjende, ustabile og/eller mangle en eller flere af ovenstående faciliteter, til de noget dyrere maskiner, hvor man betaler for kvalitet og funktionalitet. Hvad den enkelte maskine præcis kan vil (mere eller mindre) fremgå af specifikationerne, der oplyses af forhandleren. 

Den første professionelle videooptager kom fra Ampex

Film- og videoteknologi
Medieafspillere
Video-kassette-optager

En video-kassette-optager (på engelsk: video cassette recorder eller forkortet VCR) er en type af videooptager, som anvender flytbare videobånd-kassetter indeholdende magnetbånd til at optage lyd og videosekvenser fra en tv-udsendelse, så den kan afspilles senere. De fleste VCR'er har deres egen tv-tuner (for direkte tv-modtagelse) og en programmerbar timer (for selv at kunne optage en bestemt kanal på i et bestemt tidsinterval).

Formater 
Analoge:
 VCR, det første video-kassette system (fra 1971 udviklet af fra Philips og Grundig), hvor spolerne lå oven på hinanden.
 VHS (JVC)
 Super-VHS, S-VHS
 VHS-C
 S-VHS-C
 Betamax (Sony)
 Video 2000 (Philips)
 Video8
 MicroMV
 Cartrivision
 Professionelle analoge:
 U-matic (Sony)
 Betacam (Sony)
Digitale:
 Digital8 (Sony)
 MiniDV (bl.a. Sony, JVC, Panasonic)
 Professionelle digitale:
 Digital Betacam
 DVCAM
Blandet analoge og digitale:
 Hi8

Referencer 

Medieafspillere
Båndoptagelse
Film- og videoteknologi
Computerlagringsenheder
VCR

VCR har flere betydninger:

 Video-kassette-optager – fællesbetegnelse for alle video optage systemer.
 VCR-videosystem – det første video-kassette system (1971) (fra Philips og Grundig), (hvor filmspolerne lå oven på hinanden).
DHF's Landspokalturnering 2009

DHF's landspokalturnering i 2009 var den 46. udgave af DHF's Landspokalturnering.

Mænd

1/8-finaler 
Otte hold fra Jylland og otte hold fra Østdanmark (inkl. Fyn) havde kvalificeret sig til 1/8-finalerne. Kampene blev spillet i perioden 14. august – 10. september 2009.

Kvartfinaler 

Der blev trukket lod til kvartfinalerne den 3. september 2009 på DHF's kontor. Kampene fik nedenstående sammensætning og blev afviklet i perioden 30. september – 21. oktober 2009.

Semifinaler 

Der blev trukket lod til semifinalerne den 22. oktober 2009 på DHF's kontor.

Finale 
Her deltog de to vinderhold fra semifinalerne. Finalen blev spillet i NRGi Arena i Århus den 2. januar 2010.

Kvinder

1/8-finaler 
Otte hold fra Jylland og otte hold fra Østdanmark (inkl. Fyn) havde kvalificeret sig til 1/8-finalerne. Kampene blev spillet i perioden 27. august – 9. september 2009.

Kvartfinaler 

Der blev trukket lod til kvartfinalerne den 3. september 2009 på DHF's kontor. Kampene fik nedenstående sammensætning og blev afviklet i perioden 13. september – 19. oktober 2009.

Semifinaler 

Der blev trukket lod til semifinalerne den 22. oktober 2009 på DHF's kontor.

Finale 
Her deltog de to vinderhold fra semifinalerne. Finalen blev spillet i NRGi Arena i Århus den 2. januar 2010.

Kilder 
 Resultater for mænd (Infosport) 
 Resultater for kvinder (Infosport) 
 DHF Nyheder – FCK pokalmestre efter dramatisk afslutning (2. januar 2010)
 DHF Nyheder – Gyser da FCK vandt pokalen (2. januar 2010)

Noter 

2009
Håndbold i 2009