kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rikke Dybdahl

Rikke Dybdahl (født 21. juni 1997) er en kvindelig dansk fodboldspiller, der spiller som angriber for Fortuna Hjørring.

Karriere 
Dybdahl har tidligere spillet for Thisted FC indtil 2013, hvor hun skiftede til Team Viborg. I 2014 skiftede hun sig til Vildbjerg SF, hvor hun spillede fire år indtil 2018. I 2018 underskrev hun en kontrakt med FC Thy-Thisted Q, og har siden tilgangen til klubben været hun været en vigtig profil på holdet.

Samme sæson, som hun skiftede til FC Thy-Thisted Q, rykkede klubben op i Elitedivisionen, hvor holdet endte på en samlet fjerde plads.

I sæsonen 2019-20 var hun den fjerde mest scorede spiller i Elitedivisionen med 9 mål.

I december 2022 skiftede den daværende ligatopscorer til storklubben Fortuna Hjørring.

International karriere 
Hun har tidligere optrådt for både U/17- og U/19-landsholdet, flere gange. Hun fik debut for Danmarks U/23-kvindefodboldlandshold i November 2019, mod .

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra FC Thy-Thisted Q
Batman: The Killing Joke

Batman:The Killing Joke er en grafisk roman fra 1988, skrevet af Alan Moore og illustreret af Brian Bolland. I 2016 kom en film baseret på den grafiske roman.

Historie 
Romanen starter med at en falleret stand-up komiker, der er desperat for at støtte sin gravide kone, og derfor hjælper nogle kriminelle med at bryde ind i en kemikaliefabrik. Efter Batman ankommer, bliver komikeren så skræmt, at han falder ned i kemikalierne, der gør hans hud hvid, og gør ham sindssyg. Han er nu Jokeren.

Flere år senere ankommer Batman til Arkham Asylum for at tale med Jokeren, om at slutte deres årlange kamp, men opdager at Jokeren allerede er flygtet, og har sat en falsk Joker i sit sted. Bagefter bliver Batgirl skudt i maven, af Jokeren, som kidnapper hendes far, James Gordon, og tager ham med til en forlystelsespark. Jokeren lænker Gordon til en af forlystelserne og tvinger ham til at se billeder af hans skudte datter.

Bagefter sender Jokeren en invitation til Batman, for at han skal komme til forlystelsesparken. Batman fanger Jokeren og fortæller ham, at deres lange kamp skal stoppe, men Jokeren beslutter sig for at fortælle en joke om to fanger, der prøver at flygte fra et sindssygehospital. Batman og Jokeren begynder at grine, mens politiet ankommer. Jokerens latter stopper brat, mens Batman griner videre.

Eksterne henvisninger 

 The Killing Joke på Batman Wiki (engelsk)

Tegneserier fra USA
The Killing Joke
The Killing Joke

The Killing Joke kan henvise til:

 Batman: The Killing Joke, en grafisk roman fra 1988
 Batman: The Killing Joke (film), en film fra 2016 baseret på den grafiske roman
 Killing Joke, et engelsk rock band
 Killing Joke (album), debutalbummet fra bandet Killing Joke
Mariam Moskeen

Mariam Moskeen er en københavnsk moské, der henvender sig til og ledes af muslimske kvinder. Den blev stiftet af Sherin Khankan og Saliha Marie Fetteh i 2016. Moskeen skrev historie ved som den første moske i Skandinavien at have kvindelige imamer til at lede fredagsbønnen. Khankan havde inden da i mange år advokeret for, at kvinder også kan fungere som imamer. Moskeen fik stor medieopmærksomhed i Danmark og i udlandet, men blev i vidt omfang ignoreret i det danske muslimske miljø. 

Khankan og Fetteh udgjorde selv de to første imamer i moskeen, da den slog dørene op i 2016. Fetteh forlod dog moskeen igen et år senere efter uenighed med Khankan om den teologiske linje og udtalte, at hendes syn på islam nok var mere konservativt end den linje, moskeen tegnede.

I efteråret 2016 startede moskeen et akademi med henblik på at uddanne kvindelige imamer.

Mariam Moskeen betegner sig selv som en inklusiv moske, men fredagsbønnen er eksklusivt for kvinder. Til alle andre tider er mænd velkomne til at komme og bede, men i moskeen bliver bønnen kun ledt af kvinder. Moskeen ledes af en bestyrelse, der består af både mænd og kvinder. Den danske islamolog Saer El-Jaichi er næstformand for moskeen. 

Moskeen udfører som den eneste moské i Danmark vielser for muslimske kvinder, som ønsker at blive gift med ikke-muslimske mænd.

Forhistorie og internationale forbilleder 

Det officielle forarbejde for moskeen startede i 2015 med oprettelsen af foreningen FEMIMAM, hvis mål var at arbejde for kvindeligt lederskab i religiøse institutioner. Moskeen henviser til, at der eksisterer moskeer med kvindelige imamer i andre lande som Kina, Sydafrika, Canada, Tyskland og USA, og at både historiske islamiske lærde, al-Azhar Universitet i Kairo og tre af de fire islamiske lovskoler anerkender kvinder, der leder bønnen for andre kvinder.

Reformprincipper 

Moskeen har et officielt reformprogram, der omfatter følgende ni principper:

 Muslimske kvinders ret til at være kvindelige imamer
 Muslimske kvinders ret til islamisk skilsmisse
 Muslimske kvinders ret til at gifte sig med ikke-muslimer
 En genlæsning af Koranen med fokus på lighed mellem kønnene
 At udfordre islamofobi og antisemitisme
 At promovere sufisme og islamisk pluralisme
 At udfordre patriarkalske strukturer og læsninger af Koranen
 At anerkende retten til at være homoseksuel og muslim på samme tid
 At arbejde imod den globale kvindelige omskæring af kristne og muslimer

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Femimam.com - Mariam Moskeens officielle hjemmeside

Moskeer i Danmark
Feminisme
Religion i København
LLG A/S

LLG A/S (forkortelse for Lars Larsen Group) er et dansk holdingselskab med hovedsæde i Brabrand. Det blev grundlagt i 1979 af købmand Lars Larsen, og er moderselskab for en lang række virksomheder, med JYSK som den største. 

Egenkapitalen blev i 2018 beregnet til 13,3 milliarder kroner. De ejede virksomheder havde en samlet omsætning på knap 30 milliarder kroner, og havde i regnskabsåret 2017/18 et overskud på 3,6 milliarder kroner.

Ejerskab 
Holdingselskabet Lars Larsens efterkommer ejer 99% af selskabet. Den resterende 1% ejes Lars Larsens JYSK fond 

Selskabets bestyrelse kan ikke tage store strategiske beslutninger, uden at det først skal godkendes af Lars Larsens JYSK Fond. Derfor er det fonden der har den ultimative magt over, hvad der bliver besluttet på vegne af virksomhederne i JYSK Holding. I den seks personer store fondsbestyrelse skal familien i følge vedtægterne altid være i undertal, og må ikke bestride formandsposten. Lars Larsen besluttede ligeledes før sin død, at 90 procent af overskuddet i JYSK Holding altid skal geninvesteres i virksomheden, mens de resterende ti procent som udgangspunkt kan udbetales til ejerne.

Ejere
 Mette Brunsborg (16,5 %) 
 Jacob Brunsborg (16,5 %) 
 Line Hansen Brunsborg (16,5 %) 
 Søren Hansen Brunsborg (16,5 %) 
 Christine Birk Brunsborg (16,5 %) 
 Christian Birk Brunsborg (16,5 %)

 Lars Larsens JYSK Fond (1 %)

Selskaber 
Selskaberne i JYSK Holding havde i 2018 en samlet årlig omsætning på 29,9 milliarder kroner.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 larslarsengroup.com

 
Etableret i 1979
Anders Kjærulff

Anders Kjærulff Christensen er dansk journalist, radiovært, debattør og foredragsholder. Han var vært på radioprogrammet "Aflyttet" på Radio24syv, hvor han har markeret sig som kritiker af dele af digitalisering i samfundet - særligt overvågning af privatborgere og digitaliseringen af betalinger. I 2007 var han en del af DRs Montage- og dokumentargruppe, der modtog Nordfag-prisen. I 2010 modtog han Mediernes Internetpris i katagorien "Årets Brugerinddragelse" som redaktør på Ekstra Bladets "Nationen". I 2015 fik han Databeskyttelsesprisen for sit arbejde med radioprogrammet "Aflyttet".

Anders Kjærulff har tidligere været redaktør på DR-programmet Harddisken og på "Nationen" hos Ekstra Bladet. Han har tidligere arbejder som journalist på Videnskab.dk og i IT-fagforeningen Prosa. Han er uddannet journalist fra Danmarks Journalist Højskole i 1990.

Se også
 Databeskyttelsesdagen#/Databeskyttelsesprisen

Eksterne henvisninger 
 https://www.linkedin.com/in/kjaerulff/
 https://www.dr.dk/presse/drs-montage-og-dokumentargruppe-faar-public-service-pris
 https://ekstrabladet.dk/nationen/article4258045.ece

Radioværter fra Danmark
Ansatte i DR
Kampens resultat

Kampens resultat er den 10. lov i Fodboldloven i fodbold.

Den omhandler to aspekter af spillet:

 Procedure for at score
 Procedurer for at bestemme vinderen af en uafgjort kamp, i hvilken begge hold har lige mange mål efter 90 minutter.

Referencer 

Fodboldregler
Catwoman

Catwoman (Selina Kyle) er en tegneseriefigur skabt af Bill Finger og Bob Kane, som er kendt fra Batman-tegneserierne udgivet af DC Comics. Hun er blandt andet kendt for sit sorte katte kostume og for at bruge en pisk. 

Catwoman er en indbrudstyv i Gotham City og en af Batmans tilbagevendende skurke. Hun er ofte også portrætteret som en antihelt. Catwoman er en af Batmans mest kendte partnere, bl.a. stod de til at blive gift i 2018, men hun valgte at forlade ham inden.

I andre medier 
På film er Selina Kyle blevet spillet af bl.a. Michelle Pfeiffer i Batman Returns (1992), Anne Hathaway i The Dark Knight Rises (2012) og Zoë Kravitz i The Batman (2022). I 2004 blev rollen spillet af Halle Berry i Catwoman, men filmen blev både en kritisk og kommerciel fiasko, og karakteren har kun lidt til fælles med den oprindelige Catwoman, bl.a. blev hendes navn ændret fra Selina Kyle til Patience Philips.

Catwoman optræder også i Batman: The Animated Series, og i flere Batman-spil.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Catwoman på Batman Wiki (engelsk)

Karakterer i Batman
Godhavnsrapporten

Godhavnsrapporten fra 2010 var den første danske undersøgelse af overgreb mod børn under deres opvækst på børnehjem i perioden 1945‑1976. Forhistorien til undersøgelsen går tilbage til 2005, hvor DR bragte et dokumentarprogram, hvori tidligere børnehjemsbørn og medarbejdere fremlagde en række anklager om overgreb, vanrøgt og medicinske forsøg med psykofarmaka på Drenge- og Skolehjemmet Godhavn i 1960'erne. Den efterfølgende debat førte til oprettelsen af Landsforeningen Godhavnsdrengene, der i flere år arbejdede for at få foretaget  uvildig undersøgelse af forholdene under deres medlemmers opvækst på børnehjem. 

Den består af en granskning af en række klager rejst af Landsforeningen Godhavnsdrengene over forholdene på 19 danske børnehjem i perioden 1945‑1976. 

Undersøgelsen omfatter i alt 99 personer. Af dem var kun 14 kvinder. Det drejer sig om 7 tidligere børnehjemspiger og 7 tidligere ansatte.  Undersøgelsen omfatter interview‑ og arkivstudier af forholdene på Godhavn samt på 18 andre børnehjem. Tre historikere har været beskæftiget med at interviewe informanterne og med arkivstudier. Undersøgelsen er betalt af Socialministeriet og gennemført af Danmarks Forsorgsmuseum under Svendborg Museum.

Undersøgelsens formål og konklusion
Formålet med undersøgelsen var at undersøge, om børn ved de nævnte institutioner har været udsat for fysiske/seksuelle overgreb, alvorlige mangler ved den lægelige, praktiske eller følelsesmæssige omsorg, samt om tilsynsmyndighederne har udført deres pålagte opgaver. Alle 28 interviewede Godhavnsdrenge klager over eller beretter om fysisk vold fra personalet på Godhavn. 

De strafformer, som Godhavndrengene beretter om, var alle ulovlige, da de fandt sted. Og efter indførelsen af forbuddet mod enhver form for fysisk afstraffelse i 1968 kunne lovovertrædelserne føre til afskedigelse. Der hvilede et særligt ansvar på forstanderen for et børnehjem, men i deltagernes erindring gik forstanderen af og til forrest i den voldelige afstraffelse. Beretninger om, hvilke medarbejdere der eksekverede de fysiske afstraffelser, omfatter håndværkere og medhjælpere, som siden 1937 ikke kunne bemyndiges af forstanderen til at afstraffe børnene fysisk. At slå med redskaber som skurebørste eller rive, eller at give rungende lussinger på ørerne, har aldrig været tilladt i børneforsorgen. At sminke skader efter vold, eller at isolere drenge med synlige tegn på vold på sygestuen, kendes ikke fra de 18 andre børnehjem i undersøgelsen. De tidligere medarbejderes beretning bekræfter, at der blev afstraffet ulovligt fysisk på Godhavn, ligesom forstanderen heller ikke skjulte dette i sin samtale med en statslig tilsynsførende på inspektion.

Mange tidligere børnehjemsbørn, der har oplevet overgreb under deres opvækst på børnehjem, fortæller, at noget af det sværeste er ikke at blive troet på, og at det har medvirket til et liv med store problemer såsom ensomhedsfølelse og isolation.

Eksterne henvisninger og kilde 
 Godhavnsrapporten

Børnehjem
Mahé Drysdale

Alexander Mahé Owens Drysdale (født 19. november 1978 i Melbourne, Australien) er en newzealandsk roer, og dobbelt olympisk guldvinder.

Drysdale vandt guld i singlesculler ved både OL 2012 i London og OL 2016 i Rio de Janeiro. Han vandt bronze i samme disciplin ved OL 2008 i Beijing. Han deltog også ved OL 2004 i Athen, hvor han var den del af den newzealandske firer uden styrmand, der sluttede på 5. pladsen.

Drysdale har desuden fem guld- og tre sølvmedaljer i singlesculler fra VM i roning.

Resultater

OL-medaljer 
 2012:  Guld i singlesculler
 2016:  Guld i singlesculler
 2008:  Bronze i singlesculler

VM-medaljer 
 VM i roning 2005:  Guld i singlesculler
 VM i roning 2006:  Guld i singlesculler
 VM i roning 2007:  Guld i singlesculler
 VM i roning 2009:  Guld i singlesculler
 VM i roning 2011:  Guld i singlesculler
 VM i roning 2010:  Sølv i singlesculler
 VM i roning 2014:  Sølv i singlesculler
 VM i roning 2015:  Sølv i singlesculler

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra New Zealand
Olympiske medaljevindere i roning
Olympiske mestre fra New Zealand
Olympiske bronzemedaljevindere fra New Zealand
Medaljevindere ved sommer-OL 2008
Medaljevindere ved sommer-OL 2012
Medaljevindere ved sommer-OL 2016
Personer fra Melbourne
Rob Waddell

Robert Norman Waddell (født 7. januar 1975 i Te Kuiti, New Zealand) er en newzealandsk tidligere roer, og olympisk guldvinder.

Waddell vandt guld i singlesculler ved OL 2000 i Sydney. Han henviste her schweiziske Xeno Müller og tyskeren Marcel Hacker til henholdsvis sølv- og bronzemedaljen. Han deltog også i samme disciplin ved både OL 1996 i Atlanta, hvor han blev nr. 7, og ved OL 2008 i Beijing, hvor det blev til en 4. plads.

Waddell vandt desuden to gange, i 1998 og 1999, guld i singlesculler ved VM i roning.

Resultater

OL-medaljer 
 2000:  Guld i singlesculler

VM-medaljer 
 VM i roning 1998:  Guld i singlesculler
 VM i roning 1999:  Guld i singlesculler

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra New Zealand
Jurij Malysjev

Jurij Aleksandrovitj Malysjev (russisk: Юрий Александрович Малышев) (født 1. februar 1947 i Khimki, Sovjetunionen) er en russisk tidligere roer, og olympisk guldvinder.

Malysjev vandt guld i singlesculler ved OL 1972 i München, repræsenterende Sovjetunionen. Han sikrede sig guldet foran vesttyskeren Udo Hild, og schweizeren Melchior Bürgin, som vandt henholdsvis sølv og bronze.

OL-medaljer 
 1972:  Guld i singlesculler

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Rusland
Roere fra Sovjetunionen
Vjatjeslav Ivanov (roer)

Vjatjeslav Nikolajevitj Ivanov (russisk: Вячеслав Николаевич Иванов) (født 30. juli 1938 i Moskva, Sovjetunionen) er en russisk tidligere roer, og tredobbelt olympisk guldvinder.

Ivanov vandt guld i singlesculler ved både OL 1956 i Melbourne, OL 1960 i Rom og OL-1964 i Tokyo, repræsenterende Sovjetunionen. Han blev den første mand nogensinde til at vinde tre OL-guldmedaljer i singlesculler i træk, en bedrift der senere blev gentaget af finnen Pertti Karppinen.

Ivanov vandt desuden én VM- og fire EM-guldmedaljer i singlesculler.

Resultater

OL-medaljer 
 1956:  Guld i singlesculler
 1960:  Guld i singlesculler
 1964:  Guld i singlesculler

VM-medaljer 
 VM i roning 1962:  Guld i singlesculler

EM-medaljer 
 EM i roning 1956:  Guld i singlesculler
 EM i roning 1959:  Guld i singlesculler
 EM i roning 1961:  Guld i singlesculler
 EM i roning 1964:  Guld i singlesculler
 EM i roning 1967:  Sølv i singlesculler
 EM i roning 1957:  Bronze i singlesculler
 EM i roning 1958:  Bronze i singlesculler

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Rusland
Roere fra Sovjetunionen
Personer fra Moskva
Jurij Tjukalov

Jurij Sergejevitj Tjukalov (russisk: Юрий Серге́евич Тюкалов) (født 4. juli 1930, død 19. februar 2018) var en russisk roer, og dobbelt olympisk guldvinder, født i Leningrad.

Tjukalov vandt guld i singlesculler ved OL 1952 i Helsinki, repræsenterende Sovjetunionen, hvor han henviste australieren Mervyn Wood og polakken Teodor Kocerka til sølv- og bronzemedaljen. Han vandt også guld i dobbeltsculler ved OL 1956 i Melbourne og sølv i samme disciplin ved OL 1960 i Rom, begge gange sammen med Aleksandr Berkutov.

Tjukalov vandt desuden seks EM-guldmedaljer, fem i dobbeltsculler og én i firer med styrmand.

Resultater

OL-medaljer 
 1952:  Guld i singlesculler
 1956:  Guld i dobbeltsculler
 1960:  Sølv i dobbeltsculler

VM-medaljer 
 VM i roning 1962:  Bronze i firer med styrmand

EM-medaljer 
 EM i roning 1954:  Guld i firer med styrmand
 EM i roning 1956:  Guld i dobbeltsculler
 EM i roning 1957:  Guld i dobbeltsculler
 EM i roning 1958:  Guld i dobbeltsculler
 EM i roning 1959:  Guld i dobbeltsculler
 EM i roning 1961:  Guld i dobbeltsculler
 EM i roning 1955:  Sølv i singlesculler

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Rusland
Roere fra Sovjetunionen
Personer fra Sankt Petersborg
Mervyn Wood

Mervyn "Merv" Wood (født 30. april 1917, død 19. august 2006) var en australsk roer og olympisk guldvinder.

Sportslig karriere 
Wood deltog første gang ved de olympiske lege i 1936 i Berlin, hvor han var med i den australske otter, der efter en tredjeplads i indledende heat kom i semifinalen. Her blev de nummer to, men kun vinderne gik i finalen, så derfor endte de blandt de bedste uden for top-seks.

Ved OL 1948 i London roede han singlesculler, og han vandt sit heat i indledende runde samt i semifinalen. I finalen henviste han sikkert uruguayaneren Eduardo Risso og italieneren Romolo Catasta til sølv- og bronzemedaljen. Hans forspring til Risso var på næsten fjorten sekunder.

Ved OL 1952 i Helsinki var han en af favoritterne i singlesculleren, og han vandt da også sit indledende heat. I semifinalen blev han besejret af briten Tony Fox, men efter sejr i sit opsamlingsheat var Wood klar til finalen. Her blev det snart til en kamp mellem ham og Jurij Tjukalov fra Sovjetunionen, og efter at Wood havde ført i løbets første halvdel, kunne han ikke stå imod, da Tjukalov skruede tempoet op og vandt med 1,7 sekund, mens Woods sølv ikke var i fare med næsten fem sekunder ned til polakken Teodor Kocerka på tredjepladsen.

Inden OL 1956 i Melbourne var Wood blevet besejret af unge Stuart MacKenzie i singlesculler ved udtagelsesstævnet, så han kom i stedet med til legene i dobbeltsculler, hvor han roede sammen med Murray Riley. I det indledende heat blev australierne nummer tre, men derefter vandt de deres opsamlingsheat. I finalen blev de nummer tre efter Tjukalov og Aleksandr Berkutov fra Sovjetunionen, der vandt guld, og amerikanerne Pat Costello og Jim Gardiner på andenpladsen.

Merv Woods internationale rokarriere var en af de længste i sportens historie. Fra hans OL-deltagelse i 1936 som nittenårig og til de sidste konkurrence ved Commonwealth Games i 1958 gik der 22 år, hvor han udover OL-medaljerne også vandt fire guld- og en sølvmedalje ved Commonwealth Games, sidstnævnte i 1958. Dertil kommer sejr i den engelske Diamond Challenge Sculls (en del af Henley Regattaen) to gange og den amerikanske Philadelphia Gold Cup Challenge ligeledes to gange.

Erhvervskarriere 
Wood ernærede sig som politimand, og han blev i 1977 kommissær ved New South Wales-politistyrken. Imidlertid var hans romakker fra 1956, Murray Riley, efter ligeledes at have været ved politiet i mange år skiftet til den anden side af loven som international narkotikasmugler. Woods nære forbindelse til Riley var en af grundene til, at han blev tvunget til at trække sig fra kommissærposten i 1979.

OL-medaljer 
 1948:  Guld i singlesculler
 1952:  Sølv i singlesculler
 1956:  Bronze i dobbeltsculler

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Australien
Deltagere for Australien ved sommer-OL 1936
Deltagere for Australien ved sommer-OL 1948
Deltagere for Australien ved sommer-OL 1952
Deltagere for Australien ved sommer-OL 1956
Olympiske mestre fra Australien
Olympiske sølvmedaljevindere fra Australien
Olympiske bronzemedaljevindere fra Australien
Gustav Schäfer (roer)

Gustav Schäfer (født 22. september 1906 i Johanngeorgenstadt, død 12. december 1991 i München) var en tysk roer og olympisk guldvinder.

Schäfer var en alsidig sportsmand, der både dyrkede hockey, fodbold, vandpolo og svømning, men det var i roning, han havde størst succes. Han roede oprindeligt både firer og otter, men i 1934 begyndte han at ro 
singlesculler, og samme år blev han både tysk og europæisk mester i denne disciplin. I 1935 blev han nummer to ved de tyske mesterskaber efter Herbert Buhtz, men i 1936 blev rækkefølgen omvendt.

Schäfer kom derfor til at repræsentere Tyskland ved OL 1936 i Berlin, og han vandt først sit indledende heat og derpå sin semifinale. Den anden semifinale blev imidlertid roet betydeligt hurtigere, og her var det forhåndsfavoritten, Ernst Rufli, der vandt. Rufli klarede sig imidlertid dårligt i finalen og blev blot nummer fem, mens Schäfer vandt en komfortabel sejr, mere end fire sekunder foran østrigeren Josef Hasenöhrl på andenpladsen, mens amerikaneren Dan Barrow sikrede sig bronze. Schäfers guldmedalje var den første tyske i den olympiske historie i en sculler.

Han indstillede sin rokarriere efter OL, og senere samme år var han medstifter af det tyske olympiske selskab. Under anden verdenskrig blev han taget som krigsfange af de sovjetiske styrker og sad i krigsfangelejr til 1947.

I 1988 modtog han Bundesverdienstkreuz af den vesttyske præsident Richard von Weizsäcker, og han blev i 2008 optaget (posthumt) i tysk sports hall of fame.

OL-medaljer 
 1936:  Guld i singlesculler

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 1936
Olympiske mestre fra Tyskland