Sancy

Sancy er en lys-gullig diamant på 55,23 karat (11,046 gram) som er kendt for at have været i ejerskab af en række vigtige personer i den europæiske historie, såsom Karl den Dristige, Hertug af Burgund, Jakob 6. af Skotland og 1. af England og Astor-familien. Diamanten menes at stamme fra Indien på grund af dens slibninger, som er ualmindelige efter vestlige standarder.

Den skjold-formede diamant består af to "kroner" (den typisk øvre halvdel af en sten), men mangler enhver form for "pavilion" (den nedre del af en sten, under midtersektionen).

Historie 

Diamanten i dag kendt som Sancy begyndte som en endnu større diamant kaldet Balle de Flandres med en mulig størrelse på over 100 karat (20 gram). Balle de Flandres var medgift fra Valentina Visconti, da hun blev gift med Ludvig af Valois, hertug af Orléans (den yngre bror af Karl 6. af Frankrig) i 1398. Selvom diamantens præcise ejerskab de følgende 75 år er ukendt, fandt den vej til Karl den Dristige, Hertug af Burgund, som mistede den sammen med mange andre skatte - herunder hans sølvbadekar og smykket De Tre Brødre - i Slaget ved Grandson i 1476. Balfour (2009) mener, at diamanten fundet blandt Karl den Dristiges ejendele er den samme sten, som senere blev til Sancy.

Efter Karl den Dristiges død, blev stenen arvet af hans fætter, Emanuel 1. af Portugal. Da Portugal blev truet med at komme under spansk styre, flygtede Anton 1. af Portugal fra landet med størstedelen af de portugisiske kronregalier. Anton brugte resten af sit liv på at få sine allierede til at genvinde den portugisiske trone i de franske og engelske hoffer. Han endte med at sælge diamanten til Nicolas de Harlay, seigneur de Sancy, hvem diamanten også bærer sit navn fra i dag.

Henrik 3. af Frankrig led af tidlig skaldethed, og han prøvede at dække over dette faktum ved at bære en hovedbeklædning. Da diamanter i stigende grad blev fashionable på det tidspunkt, arrangerede Henrik at låne de Sancys diamant til at dekorere sin hovedbeklædning. Henrik 3.'s efterfølger, Henrik 4. af Frankrig, lånte også diamanten, men med det mere praktiske formål at bruge den som finansieringssikkerhed til en hær. En apokryfisk fortælling fra de Sancys besiddelse af diamanten siger, at en budbringer med diamanten aldrig nåede frem til sit bestemmelsessted. Sancy, på daværende tidspunkt Frankrigs finansminister, var imidlertid så sikker på mandens loyalitet og igangsatte en undersøgelse, der fandt frem til budbringeren røvet og myrdet. Da kroppen blev dissekeret fandt man diamanten i den loyale mands mave.

I lyset af finansielle problemer var de Sancy tvunget til at sælge diamanten til Jakob 6. af Skotland og 1. af England i marts 1605. Det menes, at det er her for diamanten fik sit navn Sancy. Den vejede 53 karat og kostede 60.000 écu. De Sancys bror, Robert de Halay, baron af Monglat, og den franske ambassadør i London (hans fætter Chritophe de Harlay, greve af Beaumont), håndterede salget af diamanten. Den blev beskrevet på Tower of Londons inventarliste over ædelsten som "... en fin diamant, slebet i facetter, købt af Sancy." Jakob 6. og 1. fik diamanten indsat i smykket Storbritanniens Spejl, sammen med diamanter fra Skotlands Store 'H'.

Sancy-diamanten var kun kort i Karl 1. af England og hans tredje søn, Jakob 2. af Englands besiddelse. Jakob 2. gik i eksil under den gloværdige revolution hos Ludvig 14. af Frankrigs hof. Ludvig blev dog i stigende grad træt af sin gæst. I nød måtte Jakob 2. sælge diamanten til Jules Mazarin i 1657 angiveligt for en sum på 25.000 pund. Ved sin død testamenterede kardinal Mazarin diamanten til den franske konge.

Under den Franske Revolution forsvandt diamanten da Garde Meuble (det kongelige skatkammer) blev raseret. Udover Sancy-diamanten blev en række andre skatte stjålet, såsom Régent-diamanten og stenen Bleu de France, i dag kendt som Hope-diamanten.

Sancy var i Konstantin Rudanovskys samling indtil 1828, hvor den blev købt af prins Pavel Demidof for 80.000 pund. Diamanten blev foræret af prins Demidof som morgengave til sin finske hustru, Aurora Demidof (født Stjernvall). Prins Demidof døde i 1840 og Aurora giftede sig igen i 1846 med obersten Andrei Karamzin, som døde i 1854 under Krimkrigen. Aurora måtte sælge Sancy-diamanten i 1865 til sir Jamsetjee Jeejeebhoy, en indisk handelsmand, for en pris på 100.000 pund for at dække sin søn, Paul Demidofs gæld. Blot et år senere solgte sir Jamsetjee diamanten, hvilket skabte et hul i diamantens ejerskabshistorie. I 1867 dukkede stenen imidlertid op igen på Verdensudstillingen i Paris med en pris på en million franc.

Næste gang Sancy-diamanten registreres i historien er i 1906, da den købes af William Waldorf Astor, 1. viscount af Astor, fra den kende russiske kunst- og ædelstenssamler A.K. Rudanovsky. Den prominente Astor-familie ejede stenen i 72 år, indtil William Waldorf Astor 3., 4. Viscount Astor, solgte den til Louvre-muséet i 1978 for USD 1.000.000. Sancy-diamanten hviler nu i Apollon-galleriet sammen med andre franske kronregalier som Régent-diamanten og Hortensia-diamanten.

Referencer 

Diamant