kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kimæren fra Arezzo

Kimæren fra Arezzo er en bronzefigur og et af de bedst kendte eksempler på etruskisk kunst. Den blev fundet i 1553 i Arezzo, en gammel etruskisk by i Toscana, og den blev snart indlemmet i storhertugen af Toscanas samling. Medici'eren Cosimo I lod den udstille i Palazzo Vecchio, og han anbragte de mindre bronzefigurer fra skatten i sit eget studiolo i Palazzo Pitti, hvor "storhertugen fandt stort behag i selv at rense dem med guldsmedeværktøj", som Benvenuto Cellini siger i sin selvbiografi. Kimæren kan fortsat ses i Firenze, men nu på det arkæologiske museum. Figuren er ca. 80 cm høj.

I græsk mytologi fortælles det, at den kæmpestore kimære hærgede sit hjemland, Lykien, indtil den blev dræbt af Bellerofon. Bronzefiguren blev først opfattet som en løve, da halen, en slange, manglede. Det stod dog hurtigt klart, at der var tale om mytologiens kimære, og faktisk blev en del af dens hale fundet blandt mindre bronzefigurer og -brudstykker, der ifølge Giorgio Vasari kom til Firenze. Den nuværende bronzehale stammer fra en restaurering i det 18. århundrede.

Kimæren stammer fra en samling bronzefigurer, som var omhyggeligt begravet af sikkerhedshensyn en gang i antikken. De blev opdaget ved et tilfælde under grøftegravning uden for Porta San Laurentino i bymuren. En bronzekopi er blevet opstillet tæt på fundstedet.

En inskription på kimærens højre forpote er blevet fortolket forskelligt, men efterhånden er der enighed om, at der står TINSCVIL. Det fortæller, at figuren var en votivgave til den øverste etruskiske gud, Tinia.

Eksterne henvisninger 

 Ugo Bardi (1997): "The Chimaera of Arezzo" 
 02.04.09, jp.dk: Kæmpeløver dominerede i fortiden  Citat: "...disse løver var op til 25 procent større, end de løver vi kender i dag. Samtidig jagede de deres bytte ved hjælp af en høj tophastighed...Vores DNA-beviser fortæller os, at disse uddøde løver var nært forbundet med dagens løver. De var en form for supersize-version af dem..."

Etruskerne
Skulpturer
Firenze
Liber Linteus

Liber Linteus (Zagrabiensis) (også sjældent kendt som Liber Agramensis) (Latin: Linnedbogen (fra Zagreb) eller Agram-bogen) er en af de længste etruskiske tekster og den eneste linnedbog. Det meste af bogen er uoversat, da vi mangler viden om etruskisk. Få ord forstås og indikerer, at bogen er en rituel kalender.

Linnedet, som bogen er skrevet på, var præserveret som mumiesvøb. Mumien og manuskriptet er nu på køl i det arkæologiske museum i Zagreb, Kroatien.

Se også 
 Etruskisk mytologi

Eksterne henvisninger 
 The Etruscan Liber Linteus ; contains etexts of the book, proposed translations, and notes on haruspicy.
 Information on the Liber Linteus from the Archaeological Museum in Zagreb 

Etruskerne
Antikken
Kalendere
Leonid Kutjma

Leonid Danylovytj Kutjma () (født 9. august 1938) var den anden præsident i Ukraine fra 19. juli 1994 – 23. januar 2005.

Stigende kritik af Kutjma kombineret med beskyldninger af hans involvering i flere korruptionsskandaler, valgsvindel, involvering i mordet på en kritisk journalist og stribevis af andre skandaler, som han alle benægtede, resulterede dog i at hans popularitet faldt såvel i Ukraine som i udlandet. På grund af den stigende kritik fra Vesten vendte han sig mod Rusland som sin allierede ud fra hans såkaldte "multivector" baserede udenrigspolitik, som Kutjma fremhævede var en afbalancering mellem østlige og vestlige interesser.

Kilder og henvisninger 

Ukraines præsidenter
Ukraines premierministre
Politikere fra Ukraine
Personer fra Dnipro
Palermo-stenen

Palermo-stenen er en forhistorisk ægyptisk stele af sort basalt indgraveret henimod slutningen af 25. århundrede f.Kr.. Den er muligvis den tidligste ægyptiske historiske tekst.

Den indeholder en fortegnelse over regenter i 1. egyptiske dynasti (ca. 3150–2890 f.Kr.) til den tidlige del af det 5. egyptiske dynasti (ca. 2392–2283 f.Kr.), samt en række vigtige begivenheder i Det gamle Rige i Det gamle Egypten.

Arkæologisk historie 
Hovedfragmentet har været i Palermo siden 1866, selv om det først blev opdaget af en besøgende fransk arkæolog i 1895 og først publiceret af Heinrich Schäfer i 1902. Det har været anvendt som dørstopper, hvilket har medvirket til noget nedslidning af hieroglyfferne. Der er flere stykker i det ægyptiske museum i Cairo, et fragment blev opdaget i 1910, og et andet blev købt på markedet så sent som i 1963. Den indgraverede sten må oprindelig have været omkring 2,2 m lang, 0,61 m bred og 6,5 cm tyk, men det meste af den mangler i dag, selv om endnu et stykke er blevet udgravet ved Memphis.
 

I dag haves 7 fragmenter, som for første gang blev studeret samlet af Toby Wilkinson.

Se også 
 Rosettestenen

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Extract of a lecture given by T.A.H. Wilkinson, University College London2000 

Stenalder
Forhistoriske stensætninger
Jens Pedersen Kofoed

Jens Pedersen Kofoed var en af Bornholms befriere ved Svenskerkrigene i 1600-tallet.

Frederik 3., der i 1660 blev Danmarks første enevoldskonge, kæmpede med Sverige om Skåne, Halland, Blekinge og Bornholm. Han havde mistet Skåne, Halland og Blekinge, og svensken stod i hele Danmark uden for København. I 1658 blev den svenske kommandant Johan Printzensköld dræbt i Rønne den 8. december af Villum Clausen med støtte af Jens Kofoed. Men på grund af opstandsgruppen, hvorfra Poul Ancher, Peder Olsen, Villum Clausen og Jens P. Kofoed er de mest kendte, kom Bornholm atter på danske hænder d. 9. december 1658, hvor de med list overtog Hammershus.

Der er rejst flere mindesten: en på torvet i Hasle hvor ti frihedskæmpe mindes. Jens Kofoed er mindet ved en mindesten i Sandvig med inskriptionen "Bornholms Befrier".

Jens Kofoed har som de tre andre fået opkaldt en bornholmsfærge efter sig. Færgen M/F Jens Kofoed blev, ikke at forveksle med "Bornholmsfærgen af 1962" der havde et skib af samme navn, i 2005 solgt til Eckerölinien. Skibet hedder i dag M/F Eckerö. Søsterskibet M/F Povl Anker sejler i dag stadig for Bornholmslinjen. Begge færger blev bygget på Aalborg Værft henholdsvis i 1978 og 1979. 

Også Jens Kofods Gade ved Kastellet i København er opkaldt efter Jens Kofod. Gaden er en af fire bornholmsrelaterede gader på trekanten mellem Store Kongensgade, Esplanaden og Grønningen.

Stavemåden af efternavnet er varieret: det ses uden e, et eller to e'er. Den mest almindelige stavemåde er Kofoed, hvilket er grundlag for artiklens navngivning.

Eksterne henvisninger 

 

Personer i Karl Gustav-krigene fra Danmark-Norge
Danskere i 1600-tallet
Personer fra Bornholm
Slægten Koefoed (efterkommere af Hans Koefoed til Blykoppegaard)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kamikaze (flertydig)

Kamikaze kan henvise til flere artikler:

 Kamikaze – japanske selvmordspiloter
 Kamikaze (Ki-15) – Japansk Mitsubishi Ki-15 fly, som blev kendt for en goodwill rejse til Europa i 1937
 Kamikaze (band) – et dansk fusions jazzband
 Kamikaze (Eminem-album) – studiealbum fra den amerikanske rapper Eminem.
 En figur i tv-serien robotboy
 Kamikaze (tv-serie) - dansk tv-serie
Corriere della Sera

Corriere della Sera er én af Italiens største aviser og nok den mest kendte. Den blev grundlagt den 5. marts 1876 og bliver udgivet og trykt fra Milano.

Eksterne henvisninger 

Aviser fra Italien
Etableret i 1876
La Gazzetta dello Sport

La Gazzetta dello Sport er et italiensk dagblad som skriver om sport. Avisen blev første gang udgivet den 3. april 1896, hvilket betød, at man kunne nå at rapportere fra de første Olympiske Lege i Athen. Avisen skriver ikke kun om sport, men er også aktivt indblandet i sportsarrangementer, herunder – som det mest kendte – cykelløbet Giro d'Italia, som man har været involveret i siden 1909.

Avisen, der udgives på karakteristisk lyserødt papir, har et oplag på ca. 400.000 – dog er dette tal højere om mandagen, hvor weekendens begivenheder omtales. Avisen skriver ikke kun om fodbold, men det er dog den sportsgren, der hyppigst er artikler om, ikke mindst en fyldig omtale af klubberne AC Milan og Inter. Avisen udgives da også fra Milano, men er dog landsdækkende i sin udbredelse, hvilket også gør sig gældende med aviserne La Repubblica og Corriere della Sera. De andre italienske aviser udgives lokalt.

Eksterne henvisninger 

Aviser fra Italien
Etableret i 1896
Poul Kjærholm

Poul Kjærholm f. Kjærholm Nielsen (8. januar 1929 i Østervrå – 18. april 1980 i Hillerød) var en dansk arkitekt, gift med professor Hanne Kjærholm. Uddannet snedker i Hjørring 1949 og afgang fra Kunsthåndværkerskolen 1952. 1955 lærer på Kunstakademiets Møbelskole og i 1977 udnævnt til professor efter Ole Wanscher. Kjærholm var med sit minimalistiske formsprog og brug af stål, glas og læder en fornem dansk repræsentant for den internationale funktionalisme; samtidig var han dybt forankret i dansk møbeltradition.

Kjærholms møbler produceredes til 1982 af E. Kold Christensen, derefter overvejende af PP Møbler og Fritz Hansen A/S i Allerød.

Blandt de mange også udenlandske udmærkelser kan nævnes Lunningprisen 1958 og Eckersberg Medaljen 1960. I 2006 (23. juni-24. september) holdt kunstmuseet Louisiana den første retrospektive udstilling af hans arbejder.

Møbler, design m.m. 
Folkelig blev Poul Kjærholm aldrig. Dog bør visse af hans møbler fremhæves pga. deres popularitet og relativt store udbredelse.
 1952 PK25 – Poul Kjærholms afgangsopgave fra Kunsthåndværkerskolens møbelafdeling
 1952 PK4 – en forenklet udgave af PK25
 1957 PK22 – Hvilestolen
 1959 PK33 – Skammelen
 1961 PK91 – Foldestolen
 1964 PK31 – produceres udelukkende i læder

Disse møbler samt mange andre fra arkitektens hånd produceres stadig.

Se også 
 Dansk design
 Krestine Kjærholm

Eksterne henvisninger 

 
 Poul Kjærholm i Dansk Biografisk Leksikon
 Poul Kjærholm Gallerii Bo Bedre 

Danskere i 1900-tallet
Modtagere af Eckersberg Medaillen
Møbelarkitekter fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
La Repubblica

La Repubblica er én af Italiens største aviser. Den udgives fra Rom og blev grundlagt af Eugenio Scalfari i 1976.

Aviser fra Italien
Etableret i 1976
La Stampa

La Stampa er én af Italiens kendeste og mest solgte aviser. Den bliver trykt i Torino og ejes af Agnelli familien.
Avisen blev grundlagt i 1867 under navnet Gazzetta Piemontese og blev købt i 1890 af Alfredo Frassati og fik herefter sit nuværende navn og indhold.

Aviser fra Italien
Etableret i 1867
Il Manifesto

Il Manifesto er en italiensk kommunist-avis, grundlagt i 1969. Det første år udkom bladet som månedsblad, men det blev dagblad fra 1970 og udgives fra Rom.

Én af avisens reportere, Giuliana Sgrena, blev kidnappet i Irak i februar 2005, men blev løsladt den 4. marts.

Aviser fra Italien
Etableret i 1969
Anders Matthiesen Hjørring

Anders Matthiesen Hjørring, (født 7. september 1609 i Hjørring, død 23. december 1678), student 1634 fra Københavns Skole (Andreas Martini(!) Høuringius) og kaldtes 2. oktober 1637 til præst ved Vartov Hospitalskirke. Gift først med Sidsel Jonsdatter (død ca. 1652), dernæst med Sidsel Pedersdatter, der endnu levede 1694.

Eksterne henvisninger 
 O. Nielsens biografi fra Københavns Diplomatarium V p.719ff. samt uddrag af dennes udgave af: Annorum tredie Tractat, hvad udi Danmarck og fornemlig udi Kiøbenhavn er passeredt og skeedt fra Nye Aars Dag 1668 indtil Aarsdagen 1669 – http://eremit.dk/ebog/kd/5/kd5_1838.html

Kilder 
 H. Ehrencron-Müller, Forfatterlexikon omfattende Danmark, Norge og Island indtil 1814, Bind IV. København: H. Aschehoug & Co 1925.

Danskere i 1600-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Julius og Ethel Rosenberg

Julius Rosenberg (født 12. maj 1918 i New York, død 19. juni 1953) og Ethel Greenglass Rosenberg (født 28. september 1915 i New York, død 19. juni 1953) var et amerikansk ægtepar, der d. 19. juni 1953 blev henrettet i den elektriske stol i Sing Sing fængslet i USA for spionage til fordel for Sovjetunionen. 

Julius Rosenberg var ingeniør og arbejdede på atomforskningscentret Los Alamos, hvor USA havde samlet nogle af verdens bedste fysikere. I 1950 meddelte den amerikanske senator McCarthy, at Sovjets atomprøvesprængning var bevis på, at der var kommunistiske spioner overalt i USA. Tidligt om morgenen den 17. juli 1950 bankede FBI på døren til Rosenbergs, hvor Julius blev arresteret. Senere på året blev også Ethel arresteret. Retten mente, at de havde videregivet meget vigtige og følsomme oplysninger til Sovjetunionen om fremstilling af en brintbombe. Parret nægtede sig skyldig til det sidste. Hele sagen skabte i mange år stor debat om, hvorvidt de faktisk havde været uskyldige. 

Offentliggørelse af det såkaldte Venona-materiale midt i 1990'erne viste, at Julius var skyldig i spionage, mens Ethel var medvidende om mandens aktiviteter. Derudover viste Venona og andre nyere oplysninger, at mens indholdet af Julius' atomare spionage i den periode, hvor hans aktiviteter stod på, ikke havde den afgørende betydning, som det blev påstået, men at aktiviteter på andre områder var mere omfattende. Rosenberg videregav oplysninger til Sovjetunionen vedrørende fx detonatorer og oplysninger om design og produktion af Lockheed P-80 jet fighter. 

Julius og Ethel Rosenberg var engagerede kommunister og beundrere af Sovjetunionen. 
Rosenberg-parrets retssag var ifølge nogle påstande behæftet med procedurefejl. Ved idømmelse af dødsdommen holdt dommeren dem ansvarlige for ikke blot at stjæle atomare hemmeligheder, men også for at være ansvarlige for drabene, der fandt sted i Koreakrigen, da man mente, at oplysningerne, der blev lækket til Sovjet, skulle have hjulpet med den sovjetiske a-bombe og stimuleret kommunistisk aggression i Korea. Ifølge offentliggjorte FBI-dokumenter (1970) skulle dommeren Irving Kaufman angiveligt tillige have ført diskussioner med anklagerne om strafudmålingen.

Ethels bror, den medskyldige David Greenglass, fik 14 års fængsel. I september 2001, 50 år efter Rosenbergsagen, påstod han, at han løj i vidneskranken og havde hjulpet FBI med at opdigte det falske vidneudsagn, som sendte hans søster i døden.

Referencer 

Personer fra USA
Par
Spionage
Den kolde krig
Lundergård (Hjørring)

Lundergård var i middelalderen en hovedgård, som 1375 pantsattes af væbneren Peder Stur, der førte tre sværd i sit våben og endnu nævnes 1394, samt væbner Sivert Jensen til ridderen hr. Niels Strangesen (Bild). Dengang angav man gårdens beliggenhed til det siden nedlagte Kristi Sogn i Vennebjerg Herred, siden kom den under Sankt Hans Sogn. 

1401 skødede Peder Sturs efterleverske Gyde gården med alt dens tilliggende til dronning Margrethe 1. Samme år skødede Elene Buggesdatter, enke efter marsk og ridder hr. Kristian Vendelbo (død senest 1401) samme gård til dronningen; muligvis har begge haft rettigheder til den. (Der findes to dokumenter udgivet i Diplomatarium Danicum, det første udstedt i Randers 1401 15. juli kan læses her, det andet udstedt i Aalborg 19. juli her.)

I 1688 havde Lundergård 10,64 tønder hartkorn med 78 tønder land under plov. 1783 ejedes den af proprietær Christian Svendsen, hvis søn, den stænderdeputerede Niels Christensen (død 1855) senere ejede den, ligesom dennes svoger Lars Peter Haugaard (død 1849). Sidstnævntes datter bragte ved ægteskab gården til købmand Frederik Ferdinand Ifversen, Hjørring (død 1876). Deres søn Laurits Peter Ifversen ejede siden Lundergård der nu havde 19 1/4 tønder hartkorn. 1907 solgtes den for 225.000 kroner til et konsortium til udstykning; derefter bortsolgtes mere end halvdelen af Lundergårds jord til et teglværk, et gartneri, en planteskole, en gård (22 hektar) og et husmandsbrug (11 hektar). Ifversen byggede i 1908 sin aftægtsbolig i udkanten af Hjørring, som han kaldte "Vest". Den ligger stadig på Ifversensvej 16.

Engang i 1970'erne brændte gården ned og stod tom i mange år. I dag er der bygget boliger på stedet ikke langt fra Hjørring elværk. Siden kom gården til at lægge navn til folkeskolen Lundergårdskolen i Hjørrings vestlige del.

Litteratur
 J.P. Trap, Danmark 5. udg. redigeret af N. Nielsen, P. Skautrup & P. Engelstoft. Hjørring Amt. Bind VI, I. København: Gad. 1960.
 Elene Buggesdatter, enke efter hr. Kristian Vendelbo, oplader dronning Margrete gården Lundergård i Vennebjerg herred, 1401. 15. juli. Randers, Diplomatarium Danicum: https://diplomatarium.dk/dokument/14010715001

Referencer 

Sankt Hans Sogn
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Hjørring
Merrild Kaffe

Merrild Kaffe er et dansk kafferisteri og -grossist ejet af Sara Lee koncernen.

Historie 

Merrild Kaffe blev stiftet af købmand Møller Holdflod Merrild, som blev født den 7. august 1930 i Merrild ved Vildbjerg
. Han voksede op på en gård i Merrild og blev udlært købmand i en kolonialforretning i Vildbjerg.

Kun 20 år gammel blev han kompagnon med en købmand i Horsens, og i 1956 stiftede han sin egen butik på Enevold Sørensens Vej 18 i Kolding. Han var meget fremsynet og indførte nye forretningsmetoder som løbesedler, slagtilbud og selvbetjening.

Firmaet Merrild Kaffe begyndte så småt i 1962, hvor Møller H. Merrild åbnede en mindre butik i Middelfart. Det var en eksklusiv kaffespecialforretning. De næste forretninger fik en mere rå stil med cementgulve med savsmuld på og podier af rå brædder med kaffesække og tedåser. Ideen var at sælge kvalitetskaffe til private til engrospriser.

Der blev bl.a. oprettet forretninger i Esbjerg, Herning, Holstebro og Ikast.
Firmaet flyttede i 1969 til en nyopført fabrik med kafferisteri på Lærkevej i Kolding.
Merrild Kaffes egne forretninger blev lukket sidst i 1970'erne og salget skete gennem bagerbutikker og senere også supermarkeder over hele landet.
Møller H. Merrild afhændede Merrild Kaffe i 1979 til det nederlandske firma Douwe Egberts.

I forbindelse med foreningen af Mondelēz's og D.E MASTERBLENDERS 1753's kaffeforretninger var det en betingelse fra EU's konkurrencemyndigheder, at Merrild brand forretningen blev solgt fra.

Pr. 1. oktober 2015 overtog det italienske kaffehus, Lavazza, Merrild Kaffe ApS.

Kilder 

 N.E. Thrane, Møller H. Merrild og Merrild kaffe, Side 97 -106 i Koldingbogen 1997.
 Martin Jes Iversen, Kaffetræ i vækst – historien om Merrild Kaffe A/S, Kolding, 1999.

Ekstern henvisning 
Merrild Kaffe

Etableret i 1962
Virksomheder i Kolding
Kaffevirksomheder i Danmark
Substitutionsmetoden

Substitutionsmetoden, som også kaldes indsættelsesmetoden, er en metode indenfor matematikken til at løse  ligninger med  ubekendte.
Således vil man kunne løse ligninger opstillet således:

, hvor  betegner vilkårlige konstanter og  betegner de variable.

Dog vil løsning af  ligninger med  ubekendte nemmest og hurtigst kunne løses vha. matematikkens lineær algebra.

Eksempel 
Vi forsøger her med et eksempel:

Der er givet to ligninger af følgende form:

Ligning 1: 

Ligning 2: 

Ifølge metoden isoleres først x i ligning 1:

Dette indsættes nu i ligning 2:

Dette kan nu sættes tilbage i udtrykket vi havde for x:

Således bliver koordinatsættet i det punkt, hvor de linjer, som beskrives af de 2 ligninger, mødes, altså slutteligt til: 

Ligninger
Josef Hoffmann

Josef Hoffmann (født 15. december 1870, død 7. maj 1956) var en østrigsk arkitekt og en fremtrædende repræsentant for den østrigske art nouveau. Han var elev af Otto Wagner og gav den kontinentale art nouveau-stil en ny klarhed og enkelhed, som foregreb funktionalismen. 

Til hans hovedværker hører Palais Stoclet i Bruxelles (1905-1911), hvis enkle og retlinjede facade står i skarp kontrast til Gustav Klimts udsmykkede frise.

Liv 
Josef Hoffmann var født i en velhavende familie. Hans far, der var borgmester i Pirnitz i Mähren, ønskede at hans søn skulle studere jura. Josef Hoffmann var imidlertid mere interesseret i de tekniske fag og kom på teknisk skole i Brünn (Brno), hvor han fik gode karakterer. Han fik ansættelse ved militærets bygningstjeneste i Würzburg, og han studerede derefter på Wien Kunstakademi hos Karl von Hasenauer og Otto Wagner. På Otto Wagners kontor lærte han Joseph Maria Olbrich at kende; de grundlagde i 1897 Wiener Secession.

Han tilbragte et år i Syditalien som afslutning på sit arkitekturstudium med et stipendium fra Prix de Rome. De syditalienske kubiske huse med flade tage har muligvis inspireret ham til sin arkitektonisk enkle kubistiske stil.

Fra 1899 blev han lærer på Wien Universitet for Anvendt Kunst, og i 1903 efter at havde forladt Wiener Secession grundlagde han sammen med Fritz Wärndorfer og Koloman Moser kunstnerproduktionssamarbejdet Wiener Werkstätte.

I 1906 byggede han sit første større bygningsværk, sanatoriet i Purkersdorf ved Wien. 1905 til 1911 byggede han Palais Stoclet i Bruxelles, som er et hovedværk i jugendstilen.

Hoffmann hilste Østrigs Anschluss til Nazityskland velkomment, fordi han mente, at det nye regime kunne give arkitekturen et opsving. Den tyske ambassade på Rennweg i Wien blev ombygget efter hans planer, men på grund af bombeskader blev den revet ned i 1957.

Efter 2. verdenskrig fik Hoffmann flere officielle opgaver. Bl.a. var han generalkommissær ved Venedigbiennalen. Josef Hoffmann døde den 7. maj 1956 og ligger i en æresgrav på Wiener Zentralfriedhof. I Punrkersdorf, hvor han byggede sanatoriet, er en vej opkaldt efter ham.

Eksterne henvisninger 
 

Arkitekter fra Østrig
Gustav Klimt

Gustav Klimt (født 14. juli 1862, død 6. februar 1918) var en østrigsk maler, hvis værker er præget af en stiliseret, dekorativ udtryksform med symbolistiske elementer af bl.a. kærligheden og døden. Disse temaer genfindes i mosaikfrisen, som han udførte til Josef Hoffmanns Palais Stoclet i Bruxelles.

Klimt var ét af de mest prominente medlemmer af Art Nouveau bevægelsen i Wien og fik stor betydning for den efterfølgende generation, f.eks. for Oskar Kokoschka.

Gustav Klimt er en af de kunstnere, hvis maleri har opnået den højeste salgspris. Den 19. juni 2006 kunne New York Times rapportere, at Klimts maleri Portræt af Adele Bloch-Bauer I (1907) var blevet solgt til kosmetikmagnaten Ronald S. Lauder og hans kunstmuseum Neue Gallerie i New York for 135 millioner US-dollar (795 millioner kroner). Det var dermed det dyreste maleri, der nogensinde var blevet solgt. Prisen var 30 millioner højere end den hidtidige rekord, der blev sat da Pablo Picassos maleri Garçon à la Pipe (1905) blev solgt for 104 millioner dollar i 2004. Maleriet Portræt af Adele Bloch-Bauer befandt sig indtil foråret 2006 på Belvedere-museet i Wien, hvor det blev anset for at være en central del af den nationale kulturarv. Men en voldgiftsret afgjorde, at billedet tilhørte Adele Bloch-Bauers niece, Maria Altmann, hvis jødiske familie fik frataget maleriet af nazisterne under krigen. Salgsprisen på Klimts Portræt af Adele Bloch-Bauer blev dog overgået allerede fem måneder efter, da et maleri af Jackson Pollock blev solgt for 140 millioner US-dollars i november 2006. 

Klimts sidste maleri var Kvinde med en vifte, som blev solgt i juni 2023 for knap 739 millioner kroner og dermed det dyreste kunstværk solgt Europa.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Malere fra Østrig
Personer fra Østrig
Symbolistiske malere
Østrigere i 1800-tallet
Østrigere i 1900-tallet
Geoff Ogilvy

Geoff Ogilvy (født den 11. juni 1977) er en australsk golfspiller, der til dagligt spiller på den amerikanske PGA Tour. Han har været professionel siden 1998, og spillede de næste år hovedsageligt i Europa. I 2001 gik han over til hovedsageligt at spille i USA. Han fik sin første turneringssejr i 2005 i Chrysler Classic of Tucson. I 2006 vandt WGC–Accenture Match Play Championship og i juni 2006 vandt han så sin første major, da han vandt US Open.

Golfspillere fra Australien
Alkmaarderhout

Alkmaarderhout var fodboldklubben AZ Alkmaars hjemmebane fra 1948 til 2006. Der var plads til 8.419 tilskuere på stadionet. Det blev bygget i 1948 og nedrevet i 2006, hvor Alkmaar flyttede til det nybyggede DSB Stadion.

Fodboldstadioner i Holland
Alkmaar
Etableret i 1948
Ophørt i 2006
AZ Alkmaar
Yusuf Öztürk

Yusuf Öztürk (født 8. februar 1979) er en professionel fodboldspiller med position på midtbanen.

Spillerkarriere 
 2011-???? FC Nivå
 1997: Helsingør Idrætsforening (ynglinge), 1 kamp og 1 mål
 ????-????: Københavns Boldklub
 1999-2000: FC København, 18 kampe og ingen mål, Superliga
 2000-2006: Boldklubben Fremad Amager, 146 kampe og 12 mål, 2. division og 1. division
 2006-2007: Ølstykke FC, 27 kampe og 1 mål, 1. division
 2007-: AB 70, 2. division Vest

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra FC København