kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anna Maria Jopek

Anna Maria Jopek (født 14. december 1970 i Warszawa) er en polsk sangerinde, pianist og komponist, der repræsenterede Polen i Eurovision Song Contest 1997 med sangen "Ale jestem" ("Men jeg er til"). Hun har optrådt med kendte jazzmusikere og fusionmusikere som Branford Marsalis, Chris Botti, Richard Bona, Pat Metheny, Tomasz Stańko, Mino Cinelu og Tord Gustavsen.

Diskografi

Album 
 Ale jestem (1997)
 Szeptem (1998)
 Jasnosłyszenie (1999)
 Dzisiaj z Betleyem (1999)
 Bosa (2000)
 Barefoot (2002)
 Nienasycenie (2002)
 Upojenie (+ Pat Metheny) (2002)
 Farat (live) (2003)
 Secret (2005)
 Niebo (2005)
 ID (2007)
 BMW Jazz Club Volume 1: Jo & Co (live) (2008)

Singler 
 "Chwilozofia 32-bitowa" (1996)
 "Ale jestem" (1997)
 "Joszko Broda" (1997)
 "Nie przychodzisz mi do głowy" (1997)
 "Cud niepamięci" (1998)
 "Przed rozstaniem" (1998)
 "Ja wysiadam" (1999)
 "Księżyc jest niemym posłańcem" (1999)
 "Na całej połaci śnieg" (+ Jeremi Przybora, 1999)
 "Nadzieja nam się stanie" (1999)
 "Smutny bóg" (2000)
 "Ślady po Tobie" (2000)
 "Szepty i łzy" (2000)
 "Jeżeli chcesz" (2000)
 "Henry Lee / Tam, gdzie rosną dzikie róże" (+ Maciej Maleńczuk, 2001)
 "Upojenie" (2001)
 "Na dłoni" (2002)
 "O co tyle milczenia" (2002)
 "I pozostanie tajemnicą" (2002)
 "Małe dzieci po to są" (2003)
 "Tam, gdzie nie sięga wzrok" (2003)
 "Mania Mienia" (2003)
 "Możliwe" (2004)
 "Gdy mówią mi" (2005)
 "Niebo" (2006)
 "A gdybyśmy nigdy się nie spotkali" (2006)
 "Teraz i tu" (2007)
 "Zrób, co możesz" (2007)
 "Skłamałabym" (2007)
 "Cisza na skronie, na powieki słońce" (2008)
 "Możliwe" (2009)
 "Sypka Warszawa" (2009)

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Personer fra Warszawa
Sangere fra Polen
Polens Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 1997
Ehningen

Ehningen er en kommune i den tyske delstat Baden-Württemberg, lige vest for Böblingen.

Geografi 
Ehningen ligger i landskabet Korngäu ved den nodvestlige udkant af Naturpark Schönbuch. Det historiske Ehningen ligger nord for floden Würm men med byens udvikling går den nu midt gennem byen. Det andet større vandløb i Ehningen er Krebsbach, der munder ud i Würm sydvest for byen.

Inddeling 
Ud over Ehningen, ligger i kommunen bebyggelserne Mauren og Haus Sägewerk samt Hoingen, Rainmulin, Sulz og Haldenölmühle.

Historie 
Ehningen nævnes første gang i 1185 da ridderen Albertus de Ondingin erhvervede gods ved Herrenberg. Stedet har dog været beboet tidligere, og lidt syd for det nuværende Ehningen er der fundet, og udgravet en keltisk skanse.

Trafik 
Ehningen ligger ved motorvejen Bundesautobahn 81 – „Bodenseeautobahn“  som går fra Würzburg til Gottmadingen ved Singen og blev bygget i slutningen af 1970'erne.

Jernbanen Gäubahn (Stuttgart–Singen) blev indviet i 1878 og forbinder Ehningen med det øvrige banenet.

Linje S1 (Plochingen–Stuttgart–Herrenberg) på Stuttgarter S-Bahn har siden 1991 trafikeret denne strækning.

Eksterne henvisninger 

 Officiel Internetside 
 Heimatgeschichtsverein Ehningen  Informationen über die Geschichte des Orts, einzelne Bauwerke, Ortsteile u. a.
DR HD

DR HD var en dansk tv-kanal, som var DR's sjette licensfinansierede kanal. 

Kanalen gik i luften den 1. november 2009 og sendte alle udsendelser i HD-kvalitet. Dog var spillefilm produceret af Hollywood krypterede, så seerne så dem i HD-kvalitet men kun kunne optage dem i standardkvaliteten SDTV. Dette krævede Hollywood, eftersom kanalen var tilgængelig "Free-over-air." Kanalen blev sendt i det lille HD-format 1280x720p, hvilket betød, at man skulle have et HD-ready tv for optimal billedkvalitet.

Sammen med lanceringen af DR HD åbnede DR også op for surround-lyd på udvalgte film. Surround-lyden blev distribueret sammen med udvalgte film og udsendelser i slutningen af 2009.

Kanalen lukkede den 28. januar 2013, da den havde udspillet sin rolle som teknologikanal. Kanalen blev da erstattet af DR3.

Se også 
 HD tv-kanaler i Danmark
 TV 2 Film HD
 Digitalt tv
 HDTV
 Fjernsyn i Danmark
 Farvefjernsyn i Danmark

Kilder 

HD
Etableret i 2009
Ophørt i 2013
Danmarksfilmen

Danmarksfilmen (originaltitel Danmark) er en dansk dokumentarfilm i sort-hvid fra 1935 instrueret af Poul Henningsen, som også har skrevet manuskript og er fortæller i filmen. Musikken er komponeret af Bernhard Christensen.

Handling 
Filmkameraet gennemstrejfer Danmark fra nord til syd, fra øst til vest. Arkitektur, landskaber, folkeliv, dyreliv, industri, håndværk, landbrug, skibsfart og fritidsbeskæftigelser er indføjet i et harmonisk hele, der giver tilskueren et afrundet billede af Danmark i dag.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 DR's hjemmeside: Censureret Danmarksfilm skal rekonstrueres
 Playliste på YouTube med filmklip/musik fra Danmarksfilmen ved Linnet & Laursen
 

Danske film fra 1935
Dokumentarfilm fra Danmark
Palæstil

Palæstil er betegnelsen for en kort dansk stilperiode ca. 1890-1910, hvor elementer fra rokoko og klassicisme blev sammensat især i facadedekorationer, der generelt havde et let relief. Brugen af sortglaserede tegltage, pudsede facader, attika, medaljoner, guirlander, karnapper, kvaderpuds på hjørner er karakteristisk. Ofte bruges mansardtage.

Andreas Clemmensen var en af de første, der praktiserede denne stil med sine beboelseshuse i Stockholmsgade, på Oslo Plads og villaer i Kristianiagade fra 1890'erne samt hovedbygningen på Statens Serum Institut. 

Andre arkitekter, der dyrkede stilen, var O.P. Momme & L.F. Olesen, H.C. Amberg, Carl Brummer, Bernhard Ingemann, Heinrich Hansen og L.P. Gudme m.fl. Stilen præger også mange københavnske etageejendomme tegnet af håndværksmestre. Den blev også populær i villakvartererne med de store villaer og landsteder langs Strandvejen og Øresundskysten nord for København.

Palæstil bruges til tider synonymt med den engelsk-inspirerede nybarok, men nybarokkens udøvere prioriterede ofte – i lighed med nationalromantikken – blankmur i rød tegl og stærkere klump- og massevirkninger. Palæstilens elegante elementer var i højere grad hentet fra Frankrig.

Kildeangivelser 

Stilperioder
John Nehm

John Nehm (18. august 1934, København, død den 14. januar 2019) var en dansk forfatter.

John Nehm opnåede ikkee anden uddannelse end folkeskolen, og fik senere arbejde som arbejdsdreng, arbejdsmand, chaufførmedhjælper, silketrykker, slagterforbundter, lagerforvalter og forfatter. I forbindelse med forfatterskabet virkede han som foredragsholder og gæstelærer på Esbjerg Højskole og som kursuslærer på Sid's kursuscenter, Energicentret på Lolland.

John Nehm fik udgivet 38 bøger – omfattende: Voksenromaner, ungdomsromaner, børnebøger, novellesamlinger og digtsamlinger. September 2009 udkom Men størst af alt som er en mindebog om hans kone Rita.

Værker 
 Romaner
 Dagen og vejen
 En for alle
 Som man sår
 I krig og kærlighed
 Men størst af alt (2009)

 Teaterstykkerne Billys Bænkeliv
 Skoleteaterstykket Ud ad vagten - fat i livet
 Manuskript til filmen Johnny Larsen
 Manuskript til De frigjorte
 Klokkeversene til Udlejre Kirke

Eksterne henvisninger 
 

Romanforfattere fra Danmark
Novelleforfattere fra Danmark
Børnebogsforfattere fra Danmark
Digtere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Modtagere af Kulturministeriets Børnebogspris
Peter Jørgen Gøhlmann

Peter Jørgen Gøhlmann (1809 – 1884) var én af de betydeligste erhvervsdrivende i Kolding i 1800-tallet.
Han blev født i Haderslev. 

Som 22-årig fik P.J. Gøhlmann i 1831 borgerskab i Kolding som garver. Han etablerede et garveri i Låsbygade, hvor han byggede stor gård på adressen Låsbygade 14, hvor først dansestedet Casino og senere Kolding Ferieby fik adresse.
Som erhvervsmand var han meget aktiv. Han etablerede et teglværk og på Kolding Havn havde han et kalkbrænderi. Som bygherre opførte han hovedparten af husene på østsiden af gaden Langelinie og de fleste af husene på den nordlige side af Blæsbjerggade. Han drev også saltkogeri, cindersbrænderi og mølle. Han drev også et par landejendomme i Ejstrup og forsøgte sig som skibsreder. Omkring 1880 flyttede han ned på havnen i den ejendom, der siden blev kendt som Skandinavien.
 
I Kolding er han mindet ved vejnavnet Gøhlmannsvej og Gøhlmanns Vandtårn.

Kilder og referencer 

Erhvervsfolk fra Danmark
Personer fra Kolding
Danskere i 1800-tallet
Sangin distriktet

Sangin er et distrikt i den østlige Helmand Provins i Afghanistan. Dets befolkning, som er 100% Pasthtunsk, var 50.900 i 2005. Distrikscentret er byen Sangin.

Kilder 
 UNHCR District Profile , dateret 1/12-2002, hentet 2006-08-04 (PDF).

Eksterne links 
 Map of Sangin district (PDF)

Distrikter i Afghanistan
Bodebrixen

Bodebrixen er et dansk band, som blev stiftet i 2006. Bandet består af Aske Bode og Andreas Brixen, som tilsammen lægger navn til bandet.
Bodebrixen har før spillet på SPOT festival, Roskilde Festival og i Belgien, Italien, Island og England.

Når bandet spiller live, har de et fire mand stort liveband med bestående af Jacob Haubjerg Andersen (bas, kor), Jens Bach Laursen (trommer, kor), Magnus Lindgaard Jochumsen (perkussion, kor) og Martin Poulsen (guitar, kor). Selv spiller Aske tangenter live, og Andreas synger.

Bodebrixen udgav i maj 2012 singlen "Ghost" og albummet "Out of Options" udkom september 2012.

Bodebrixen er signet hos det skandinaviske label Playground Music.

Diskografi

Album 
 "Bodebrixen" (01.09.2008)
 "WHATSINSIDESWHATSOUTSIDE" (12.10.2009)
 "Out Of Options" (17.09.2012)

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 
 Bodebrixen på Twitter

Musikgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 2006
Maywand (distrikt)

Maywand er et distrikt ligger i den vestlige del af Kandahar-provinsen i Afghanistan. Det grænser op til Helmand-provinsen mod vest, Ghorak-distriket mod nord, Khakrez-distriktet mod nordøst og Panjwai-distriktet mod øst og syd. Befolkningen var i 2006 51.900. Distriktcentret er Maywand, beliggende midt i distriktet. Distriktet ligger på vejen mellem de to største byer i det sydlige Afghanistan, Lashkar Gah og Kandahar. Distriktet har navn efter sønnen til Ahmadsha (kongen af Afghanistan), Maywand Osman, som besøgte området i 2005.

Eksterne henvisninger 
 AIMS District Map

Distrikter i Afghanistan
Poul Løvenørn (flertydig)

Poul (de) Løvenørn er navnet på flere personer:

 Poul Vendelbo Løvenørn (1686 – 1740) – dansk general og diplomat
 Poul de Løvenørn (søofficer) (1751-1826) – dansk søofficer
 Poul de Løvenørn (diplomat) (1839 – 1922) – dansk diplomat
Volvo XC90

Volvo XC90 er en SUV fra den svenske bilfabrikant Volvo. Det var Volvos første bil af sin slags.

Bilen fremstilles flere forskellige steder. Til det europæiske og amerikanske marked finder produktionen sted ved Torslanda i Sverige. Til Asien fremstilles modellen derimod af Thai-Swedish Assembly Co. Ltd. på fabrikken ved Samut Prakan, Thailand. XC90 fremstilles også af det malaysiske Swedish Motor Assemblies Sdn. Bhd. ved Shah Alam samt på den indonesiske fabrik ved Jakarta ejet af Indobuana Autoraya, PT.


Første generation (2002−2014)

Historie 

XC90 blev introduceret i oktober 2002. Ligesom modellerne S60, V70 og S80 er modellen baseret på P2x-platformen. Den 4,80 m lange og 1,78 m høje XC90 er en SUV i den øvre mellemklasse. Konkurrenter er bl.a. Mercedes-Benz M-klassen, BMW X5, Volkswagen Touareg og Porsche Cayenne.

Bilen findes med flere forskellige udstyrspakker som f.eks. Execuive (meget luksuriøs) eller R-Design (tidligere Edition Sport). Begge disse pakker er ekstraudstyr. Pakken R-Design indeholder bl.a. en sportsligere undervogn, udstødningsanlæg med fire enderør, lædersportssæder, sportsrat, sportslige indlæg af aluminium i speedometer, midterkonsol og døre samt 8,0 x 19" 5-egede alufælge i XC-design.

Fra slutningen af 2004 fandtes XC90 med en V8-benzinmotor udviklet i samarbejde med Yamaha. Det var den første ottecylindrede motor fra Volvo, og den ydede 232 kW/316 hk fra et slagvolume på 4,4 liter.

Facelift 
I slutningen af maj 2006 præsenterede Volvo den faceliftede udgave af XC90. Efter næsten fire år uden ændringer blev fronten modificeret. Bagpartiet forblev, bortset fra små kosmetiske ændringer af primært baglygterne, uændret. Den bredere underkøringsbeskyttelse bortfaldt ligeledes, og sideblinklysene befandt sig nu i sidespejlshusene, i stedet for som hidtil på karrosseriet.

Derudover introduceredes udstyrsvarianterne Kinetic, Summum og Momentum. Kinetic er den billigste, Momentum den mellemste og Summum den dyreste variant. Momentum-udstyret blev i november 2009 udvidet og omdøbt til Edition.

I slutningen af 2010 blev V8-motoren taget af programmet, da den ikke kunne opfylde de fra starten af 2011 for nye biler obligatoriske Euro5-normer. Kort tid forinden fik 3,2-litersmotoren øget sin effekt fra 175 kW/238 hk til 179 kW/243 hk.

Tekniske specifikationer

Anden generation (2014−) 

I slutningen af 2014 kommer en ny generation af Volvo XC90, som afløser den i 2002 introducerede forgænger, på markedet. Motorprogrammet kommer, i modsætning til for den udgående models vedkommende, udelukkende til at omfatte firecylindrede benzin- og dieselturbomotorer med effekt fra 120 til 306 hk, senere følger en hybridudgave. Modellen præsenteres på Paris Motor Show i oktober 2014.

Priser 
 2009: Top Safety Pick 2010

Se også

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Officielt websted 

XC90
SUV'er
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 2002
Biler fra 2000'erne
Biler fra 2010'erne
Stationcars
Antvorskov

Antvorskov kan henvise til flere artikler:

 Antvorskov Amt – et amt, som i 1793 opgik i Sorø Amt
 Antvorskov (bebyggelse) – en bebyggelse i Antvorskov Sogn
 Antvorskov (hovedgård) – en hovedgård, udskilt fra det tidligere Antvorskov Slot
 Antvorskov Højskole – en højskole, der eksisterede under dette navn 1908-1972 og siden som Skælskør Folkehøjskole 1973-2005
 Antvorskov Kaserne – en kaserne ved Slagelse
 Antvorskov Kloster – et kloster, der under Frederik 2. blev til Antvorskov Slot
 Antvorskov Slot – et tidligere slot
 Antvorskov Sogn – et sogn i Slagelse Provsti
Wollweber-organisationen

Wollweber-organisationen var en antifascistisk modstandsbevægelse, der saboterede fascistisk skibsfart i Skandinavien og Nordeuropa. Organisationen blev grundlagt og ledet af tyskeren Ernst Wollweber og styret af NKVD.

Organisationen oprettede flere sabotage-grupper i Nordeuropæiske havnebyer. Medlemmerne var først og fremmest antifascistisk søfolk og havnearbejdere. I Norge havde organisationen grupper i Oslo, Bergen og Narvik, disse grupper udførte 23 kendte sabotageaktioner mod tyske skibe i 1937-38. Under den tysk-sovjetiske ikke-angrebspagt i perioden 1939-41 udførte organisationen aktioner bag de finske linjer.

Wollweber-grupperne blev revet op i de fleste land i 1940, Ernst Wollweber måtte flygte til Sverige og blev arresteret der. Den norske leder Martin Rasmussen Hjelmen blev arresteret i Sverige, udleveret til Gestapo i Norge og senere henrettet i Tyskland i 1944. I Oslo fortsatte organisationen under ledelse af sømanden Asbjørn Sunde, og under hans dæknavn «Osvald» fortsatte organisationen og blev den dominerende sabotageorganisation i Norge i perioden 1941—44, med mere end 2/3 af alle udførte sabotagehandlinger mod den tyske besættelsesmagt.

Frem til Osvald-gruppen blev nedlagt i 1944, efter ordre fra Moskva, havde den udført 39 kendte sabotageaktioner i Norge.

Yderligere litteratur 
 Borgersrud, Lars (2001) Fiendebilde Wollweber – Svart propaganda i kald krig, Forlaget Oktober,

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Menn i mørket - 1947 i digital udgave på Nasjonalbiblioteket

Norge under 2. verdenskrig
Modstandsbevægelser under 2. verdenskrig
Løvenørn

Løvenørn var en dansk adelsslægt tilhørende sværd- og lavadelen. Slægten er uddød.

Våben 
Skjoldet delt af guld og rødt ved et nedadvendt sværd, i 1. felt en mod venstre vendt oprejst blå løve, holdende sværdet, i 2. en kronet guld dobbeltørn, på den kronede hjelm en otteoddet guld stjerne mellem, to jernklædte arme, hver svingende en nedadvendt sabel.

Historie 
Slægtens stamfader, general Poul Vendelbo Løvenørn, blev ved patent af 14. januar 1711 optaget i adelsstanden med ovennævnte våben.

Hans søn, konferensråd Frederik de Løvenørn (1715-1779), var fader til den ugifte generaladjutant og premiermajor Ditlev Løvenørn (1743-1788) og til kontreadmiral Poul de Løvenørn. Sidstnævntes søn, ministerresident ved de fri Hansestæder og generalkonsul i Hamborg, gehejmelegationsråd, kammerherre Frederik Ernst Vendelbo de Løvenørn (1798-1849), blev fader til slægtens sidste mand, gesandten Poul Ludvig Ernst de Løvenørn (1839-1922).

Som et vistnok ret enestående tilfælde kan anføres, at stamfaderen under to hundrede år kun hade 14 mandlige efterkommere, af hvilke endda kun 5 nåede den voksne alder.

Kilder 
  Opslag af Poul Bredo Grandjean

Adelsslægter fra Danmark
 
Salmonsens
Langfang

Langfang 廊坊 er en by på præfekturniveau i provinsen Hebei ved Kinas kyst mod det Gule Hav. Langfang indgår i det industrialiserede område som og strækker sig fra Beijing til Tianjin. Befolkningen indenfor bygrænserne anslås (2004) til 722.000. 

Selve byen Langfang er relativt grøn. Hver 300 til 500 meter langs byens hovedgader er det parker. Langfang har en fem kilometer lang gågade, som i 2008 var den længste i Kina.

Bypræfekturer i Hebei
Byer i Kina
Verdensudstillingen i Paris

Verdensudstillingen i Paris kan henvise til flere verdensudstillinger:

 Exposition Universelle (1855)
 Exposition Universelle (1867)
 Exposition Universelle (1878)
 Exposition Universelle (1889) - havde Eiffeltårnet som vartegn
 Exposition Universelle (1900)
 Exposition Internationale des Arts Décoratifs et Industriels Modernes (1925)
 Exposition coloniale internationale (1931)
 Exposition internationale (1937)
Poul de Løvenørn (diplomat)

Poul Ludvig Ernst de Løvenørn (født 17. februar 1839 i Berlin, død 12. oktober 1922) var en dansk diplomat.

Løvenørn blev født i Berlin, fordi hans far, gehejmelegationsråd, kammerherre Frederik Ernst Vendelbo de Løvenørn (1798-1849), var legationssekretær på stedet. Hans farfar var kontreadmiral Poul de Løvenørn. Løvenørn  kom dog tidligt til Danmark, fordi hans far i april 1848 på grund af krigsbegivenhederne måtte forlade den post som ministerresident i Hamborg, som han var tiltrådt året i forvejen. Han slog sig ned i København, men døde allerede det følgende år af hjernebetændelse (encephalitis). Løvenørns mor var Elisabeth Christine Eleonore Beyer (født i Warszawa 1804). 

Efter at have taget artium 1857 og juridisk eksamen 1866 blev Løvenørn volontør i finansministeriets sekretariat, hvorfra han i 1868 kom til udenrigsministeriet. Han fungerede flere gange som legationssekretær, inden han i 1873 blev udnævnt som sådan og gjorde derpå tjeneste i London, Sankt Petersborg og Berlin, indtil han i 1885 blev ministerresident i Washington. Denne post måtte han imidlertid opgive tre år senere af helbredshensyn. 

Løvenørn arbejdede i de følgende år i udenrigsministeriet, afbrudt af at være akkrediteret som ministerresident i Paris under Verdensudstillingen 1889, medens gesandten var fraværende i congé. I 1890 udnævntes Løvenørn til gesandt i Wien, og i 1893 forflyttedes han til Sankt Petersborg, hvor han gjorde tjeneste til 1909. 

I løbet af sin tjenestetid varetog han nogle særlige hverv, idet han i 1879 var sekretær for den regeringskommission, som sendtes til De vestindiske øer, og i 1893 repræsenterede han Danmark ved den internationale sanitære konference i Dresden. Løvenørn blev kammerherre 1883, kommandør af 2. grad af Danebrogsordenen 1891 og af 1. grad 1894. Han opnåede til sidst også at få storkorset og at blive gehejmekonferensråd.

Kilder 
 
 

Gesandter fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Poul 03
Storkors af Dannebrog
Personer fra Berlin
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Charles Hector d'Estaing

Charles Hector d’Estaing (24. nomvember 1729-28. april 1794), var en fransk greve og admiral.

d’Estaing var først landofficer og tjente sig op til oberst. Han deltog derefter 1757 i grev d’Achés ekspedition til Ostindien og lærte undervejs navigation. Senere slog han sig på søkrigshåndværket, blev anfører for nogle bevæbnede skibe, optrådte i den persiske havbugt, erobrede Bender Abassy tillige med en del engelske orlogsskibe, forlagde derefter sin virksomhed til øen Sumatra, hvor han erobrede samtlige engelske besiddelser og drog derefter hjem. 

Da han efter dette glimrende felttog 1763 blev udnævnt til generalløjtnant på flåden og forbigik en mængde søofficerer, vakte det megen misundelse og skaffede ham mange fjender. 1778 førte han en flåde ved de nordamerikanske kyster, kæmpede energisk og med hensynsløshed både over for venner og modstandere mod de engelske admiraler Howe og Byron, men uden at vinde en afgørende fordel. 

Ved sin tilbagekomst til Frankrig blev d’Estaing medlem af notablernes forsamling og chef for Nationalgarden i Versailles. Med sine uklare sympatier for kongefamilien bestræbte han sig for at frelse Marie Antoinette, men opnåede kun at blive mistænkt, anklaget og henrettet. Sin forsvarstale for tribunalet endte han med disse ord: "Når I har afhugget mit hoved, send det da til englænderne; de vil betale det klækkeligt".

Kilder 

 

Admiraler fra Frankrig
Grever fra Frankrig
Franskmænd i 1700-tallet
Personer guillotineret under Den franske revolution
Salmonsens
Anne-Margrethe Laxholm

Anne-Margrethe Laxholm (født 14. oktober 1951 i Humlebæk) er en dansk danser, danseinstruktør, dansedommer og virksomhedsleder. Hun har bl.a vundet en række medaljer  ved VM og EM i sportsdans.

Karriere

Dans 
Anne Laxholm begyndte at danse allerede som fireårig, og som femtenårig kom hun til at danse med Hans-Henrik Laxholm, der senere skulle blive hendes mand. Parret vandt adskillige mesterskaber, både som amatører og professionelle. De første internationale medaljer vandt parret som amatører i 1977, hvor det blev til bronze ved EM i standarddanse. To år senere vandt parret guld, og samme år blev det også til VM-guld. Efter at have gentaget bedriften ved VM året efter blev Anne og Hans-Henrik Laxholm professionelle, og i 1982 vandt de de første medaljer, da det blev til VM-bronze. Senere vandt parret flere bronze- og sølvmedaljer ved VM, og i 1985 vandt de EM-guld som professionelle. I 1989 besluttede parret at stoppe deres aktive karriere.

Hun underviser på sin egen danseskole, Dance Academy Laxholm i Hørsholm.

Fra 2005 og fremefter har hun været en fast del af dommerpanelet i underholdningsprogrammet  Vild med Dans på TV 2.

Forretning 
Sideløbende med dansekarrieren etablerede Anne og Hans-Henrik Laxholm virksomheden Chrisanne, der solgte dansekjoler og stof hertil. Det var primært Anne Laxholm, der drev dette firma, der på et tidspunkt havde 65 ansatte.

Privatliv 
Anne Laxholm voksede op i Humlebæk. Hun har en uddannelse som tresproglig korrespondent, og hun blev gift med Hans-Henrik Laxholm i 1973. Mens parret var aktive dansere, boede de en stor del af tiden i London, og efter 29 år flyttede de i 2001 permanent tilbage til Danmark og bor nu i Rungsted. Parret har datteren Lisamaria sammen.

Anne Laxholm er ambassadør for Osteoporoseforeningen samt for golfturneringen Pink Cup for brystkræftramte kvinder. En af hendes store hobbyer er netop golf.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Sportsdansere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Viasat Explorer

Viasat Explorer er en tv-kanal ejet af Modern Times Group. Kanalen viser dokumentarfilm om vilde dyr, ekstremsport, eventyr, rejser og teknologi. Kanalen blev lanceret i januar 2002 i Danmark, Sverige, Norge og Finland. Den 1. november 2003 etablerede kanalen sig i Rusland, Ukraine, Kazakhstan, Estland, Letland, Litauen, Moldova, Hviderusland, Ungarn, Polen, Rumænien og Bulgarien.

Referencer 

Explorer