kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bispeengbuen

Bispeengbuen er en 6-sporet motortrafikvej ført på søjler (dvs. en bro) gennem et tæt bebygget etageboligområde på grænsen mellem Københavns og Frederiksberg kommuner.

Hvor Bispeengbuen står i dag, var der før i tiden en våd eng. Gennem denne eng løb Ladegårdsåen. Vejen blev opført på en bro for ikke at virke som en barriere gennem området. Dette mener boligforeningerne i området dog er mislykkedes, og forsøger til stadighed at ændre området til en mere attraktiv oase, bl.a. med forslag om at genåbne Ladegårdsåen.

Når man kører fra Københavns Rådhusplads mod Brønshøj/Utterslev, er det Bispeengbuen, der fører fra Ågade/Lundtoftegade over Borups Allé og Nordre Fasanvej, under Ringbanen og til krydset Hillerødgade/Borups Allé, hvor vejen sammenføres med Borups Allé mod Hulgårdsvej. På selve Bispeengbuen er hastighedsgrænsen 60 km/t, mens den er 50 km/t på begge de veje den forbindes med. Vejstykket tælles for motortrafikvej, mens de andre veje blot er almindelige bygader med hævet hastighedsgrænse. Under broen er der indrettet parkeringspladser, og langs broen løber nordgående Ågade, der udflettes som et enkelt spor ved Lundtoftegade, og sydgående løber Bispeengen, der dog kun er en cykel- og gangsti fra Borups Allé til udfletningen ved Kronprinsesse Sofies Vej.

Bispeengbuen har en trafik på ca. 50.000 biler i døgnet.

Historie 
Bispeengbuen er opført mellem 1970 og 1972. Byggeriet blev påbegyndt af Nybyg A/S, der dog gik konkurs inden fuldførslen. Arbejdet blev overtaget og fuldført af H. Hoffmann og Sønner A/S (i dag en del af Veidekke ASA).

Broen blev indviet den 31. august 1972 under skarpe protester fra lokalbefolkningen, der flagede med sorte flag i området. Der blev indtelefoneret en bombetrussel til politiet, der valgte at frigive trafikken til buen fire timer tidligere end planlagt for at undgå demonstrationer.

For at undgå glatføreulykker på den kurvede vej, var der installeret elektriske varmekabler i kørebanen, så sne og is kunne smeltes væk. Dette anlæg dækkede 22.000 m² og havde en effekt på 9 megawatt. Det var dog kun i drift i få år.

I 1994 blev det besluttet at opsætte støjskærme langs Bispeengbuen, hvilket førte Vejdirektoratet til at udskrive en konkurrence sammen med Dansk Design Center om et nyt system, som bl.a. skulle bruge her. Det vindende projekt var udarbejdet af Knud Holscher Design, og er indarbejdet i serien af vejudstyr Milewide. For Bispeengbuen er der opsat 650 meter langs vestsiden (Frederiksberg) og 500 meter langs østsiden (København, Nørrebro) i 1999 og 2000. Effekten ved støjskærmen er en reduktion med 12 dB.

I det vestlige tunnelrør under S-banens linje F opstod skateranlægget X-Hall, som dog har måttet lade livet på grund af anlæggelsen af en ny genbrugsplads. X-Hall bliver genoprettet i det østlige tunnelrør.

I 2011 har der været fokus på at vitalisere området, dels gennem en egentlig bydelsudvikling, og dels gennem en lang række aktiviteter i efteråret.

Eksterne kilder/henvisninger 
 
 "Liv Under Buen" – Idébeskrivelse til forbedring af området

Noter 

Gader i København
Motortrafikveje i Danmark
Broer i København
Cyan

Cyan (sy'an) er en farve med bølgelængder mellem 500 og 520 nm, svarende til frekvenser mellem 600 og 580 THz.

Farven er en af de tre primærfarver i CMYK-farvesystemet. Den minder meget om turkisblå, men er ikke helt den samme farve.

Noter 

Farver
San Francisco 49ers

San Francisco 49ers er et amerikansk fodboldhold som spiller i NFC vest i NFL. 49ers spiller i San Francisco i Californien, men deres træningsfaciliteter ligger i Santa Clara i Californien.

San Francisco begyndte at spille i All-American Football Conference i 1946 og tilsluttede sig NFL i 1950. San Francisco har indtil videre vundet Super Bowl fem gange, hvilket indtil 2009 var en rekord som de delte med Pittsburgh Steelers og Dallas Cowboys. I 2009 vandt Pittsburgh Steelers deres 6. Super Bowl og satte dermed ny rekord.

San Franciscos fem Super Bowl-sejre:
 Super Bowl XVI i 1981 mod Cincinnati Bengals. Slutresultat: 26 – 21.
 Super Bowl XIX i 1984 mod Miami Dolphins. Slutresultat: 38 – 16.
 Super Bowl XXIII i 1988 mod Cincinnati Bengals. Slutresultat: 20 – 16.
 Super Bowl XXIV i 1989 mod Denver Broncos. Slutresultat 55 – 10.
 Super Bowl XXIX i 1994 mod San Diego Chargers. Slutresultat 49 – 26.

San Franciscos kendte spillere og Trænere:
 Bill Walsh: Chef-træner i de tre første Super Bowl sejre og manden bag det berømte West-Coast-Offense, som i dag bruges i forskellige variationer af en lang række klubber i NFL.
 George Seifert: Manden bag de to sidste Super Bowl sejre. Inden da fungerede han som Defensive Coordinator på holdet. Trænede siden Carolina Panthers – dog uden den store succes.
 Joe Montana: Vandt fire Super Bowls med 49`ers. I de tre blev han valgt til MVP. Montana sluttede sin karriere i Kansas City Chiefs.
 Steve Young: Startede i den konkurrende liga USFL, men skiftede efter et par år til Tampa Bay Buccaneers i NFL – dog uden den store succes. Blev traded til 49`ers, hvor han i et par år var backup for Montana. Overtog pladsen efter Montana og førte 49`ers frem til Super Bowl sejr over San Diego Chargers. Var kendt for både at kunne kaste og løbe med bolden. Måtte stoppe sin karriere før tid, på grund af flere hjernerystelser.
 Jerry Rice: Den receiver i NFL's historie med flest recieving yards. Vandt 4 Super Bowl sejre og en MVP. Sluttede sin spiller karriere hos Seattle Seahawks. Dog fik han før 2006 regular season en 1-dags kontrakt med 49'ers så han officielt kunne stoppe karrieren hos 49'ers.

Eksterne henvisninger 

 

Hold i NFL
Etableret i 1946
49ers
Los Angeles Rams

Los Angeles Rams er et amerikansk fodboldhold fra Inglewood i Californien. Los Angeles spiller i NFC West i NFL.

Rams-holdet blev til i 1937 i Cleveland, Ohio, og derfor var de dengang kendt som Cleveland Rams. I 1946 flyttede Rams til Los Angeles og var frem til 1995 kendt som Los Angeles Rams, til trods for at holdet spillede deres kampe i Anaheim i Californien efter 1980. Efter 1995 flyttede holdet til St. Louis og ændrede navn til St. Louis Rams. I 2016 flyttes holdet tilbage til Los Angeles , for igen at hedde Los Angeles Rams. Hovedkontoret ligger i Agoura Hills, Los Angeles County, 50 kilometer vestnordvest for det centrale Los Angeles. Fra 2020 skal de spille på et stadion i Inglewood, 15-20 km sydvest for Los Angeles. 

Rams har vundet Super Bowl to gange, det skete i 1999 da de i Super Bowl XXXIV slog Tennessee Titans med 23-16 samt i 2021 hvor de i Super Bowl LVI slog Cincinnati Bengals med 23-20.

Historie

1999 Super Bowl XXXIV 
Før sæsonstarten 1999 byttede Rams sig til Marshall Faulk som spillede running back. Dette skulle vise sig at være en god idé, da han senere skulle blive MVP. Rams fik dog ikke den bedste start på sæsonen, da deres normalt startende quarterback, Trent Green, blev skadet i en af de første preseason kampe, og kunne ikke spille hele sæsonen. Derfor blev backup quarterback, Kurt Warner, nødt til at starte inde. Kurt Warner havde ikke før startet en NFL kamp. Dette skræmte dog ikke Kurt Warner og resten af Rams holdet. Kurt Warner førte Rams frem til Super Bowl, hvor de slog Tennessee Titans i en af de bedste Super Bowl nogensinde. Kurt Warner blev både Super Bowl MVP og MVP.

HOF 
Spillere/personer som er valgt ind i Pro Football Hall of Fame:
 Eric Dickerson, Running back
 Norm Van Brocklin, Quarterback
 Deacon Jones, Defensive end
 Elroy "Crazy Legs" Hirsch, Wide receiver og Running back	
 George Allen, Coach
 Dan Reeves, Ejer
 Jackie Slater, Offensive tackle
 Merlin Olsen, Defensive tackle
 Tom Mack, Offensive Guard
 Bob Waterfield, Quarterback
 Jack Youngblood, Defensive end
 Bob Brown, Offensive tackle
 Tom Fears, Defensive end

Eksterne henvisninger 

 Rams flytter tilbage til LA. På NFL.com

 

Hold i NFL
Rams
Etableret i 1936
Ulriksholm

Ulriksholm er oprettet i 1525 af Mikkel Pedersen Akeleye og kaldtes tidligere Skinnerup.

I 1616 overtog Christian 4. slottet, og fra 1636 til 1646 udbyggede han det. Den nuværende hovedbygning er opført i denne periode. Han overdrog det herefter til sin søn Ulrik Christian Gyldenløve, som han havde med Vibeke Kruse. Slottet blev omdøbt til Ulriksholm i 1645, men den unge grev Ulrik Christian Gyldenløve nåede dog kun at nyde sin bolig i få år; han døde allerede i 1658, kun 28 år gammel.

Ulriksholm ligger i Kølstrup Sogn, Bjerge Herred, Kerteminde Kommune – ca. 6 km sydvest for Kerteminde. Slottet er bygget på et bakkedrag ved Kertinge Nor, og der er tilmed udsigt over Kerteminde Fjord.

Slottet er et typisk renæssanceslot. Slottet stod færdig i 1645, men tårnet er tilføjet i slutningen af det 18. århundrede. Slottet er fredet og delvist åbent for offentligheden.

Ulriksholm og Ørnfeldt godser er på 337 hektar.

Ejere af Ulriksholm 

 (1525-1539) Mikkel Pedersen Akeleye
 (1539-1589) Knud Mikkelsen Akeleye
 (1589-1616) Christian Madsen Akeleye
 (1616-1645) Kronen
 (1645-1658) Ulrik Christian greve Gyldenløve
 (1658-1673) Thomas Seymaldt
 (1673-1676) Abel Cathrine von der Wisch, enke efter Hans Hansen. Hun købte 1672 Østergård, som i mere end 100 år var i Brüggemann-familiens eje.
 (1676-1679) Torben Nielsen
 (1676-1687) Nicolaus von Brüggemann
 (1687-1702) Hedvig Spend, enken. Giftedes med Jacob von Kemphe, søn af den svenske oberst Johann Reichwald von Kämpfen
 (1702-1730) Godske Hans von Brüggemann
 (1730-1761) Ulrik Frederik von Heinen
 (1761-1790) Cathrine von Brüggemann, enken
 (1790-1826) Poul Rosenørn
 (1826-1855) Rasmus Petersen
 (1855-1860) Adam Christopher Holsten-Charisius
 (1860-1863) Gustav Alexander Berner-Schilden-Holsten
 (1863-1895) Frederik Vilhelm Steen Danneskiold-Samsøe
 (1895-1925) Eugenie Frederikke Charlotte Clara Holstein-Ledreborg gift af Danneskiold-Samsøe
 (1925-1928) Hans Benedict greve Ahlefeldt-Laurvig
 (1928-1947) Helge de Plessis-Richelieu
 (1947-1952) Niels Johannes Haustrup
 (1952-1986) Ulriksholm Og Ørnfeldt A/S v/a Kurt Allan Haustrup
 (1986-1998) Ørnfeldt Gods A/S v/a Lisbet Haustrup / Ole Stenderup / enkefru Helle Haustrup
 (1998-2011) Ørnfeldt Gods A/S v/a Lisbet Haustrup
 (2011-) Ulriksholm A/S

Referencer

Eksterne henvisninger og kilder 
 Dansk Center for Herregårdsforskning: Ulriksholm 

 Ulriksholm Slot 
 Ulriksholm A/S i CVR
 Klaus Bocklitz: Jacob von Kemphe, ein schwedischer Fortifikationsoffizier in Hamburger Diensten. In: Zeitschrift des Vereins für Hamburgische Geschichte 57, 1971, S. 111ff. Se https://agora.sub.uni-hamburg.de//subhh/cntmng?type=pdf&did=c1:9978

Herregårde i Kerteminde Kommune
Herregårde i Odense Amt
Byer og bygninger opført af Christian 4.
Fredede slotte og herregårde i Danmark
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Kerteminde Kommune
Spergel (slægt)

Spergel (Spergula) er en planteslægt, der er udbredt med arter i Europa og Asien. Flere af arterne er desuden naturaliseret i Nordamerika. Det er énårige urter med opret vækst. Stænglerne er sprøde og hårede, og de bærer kransstillede og linjeformede blade. De endestillede blomster er samlet i en kvast med små blomster, hvis hvide kronblade er ganske korte. Frugten er en  kapsel. Her omtales kun de arter, som er vildtvoksnde i Danmark, eller som dyrkes her.

 Almindelig spergel (Spergula arvensis)
 Vårspergel (Spergula morisonii)

Nellike-familien
Hultsfred

Hultsfred er hovedby i Hultsfreds kommune, Kalmar län, Småland, Sverige.

Oprindelig var Hultsfred en by i Vena sogn, men på grund af jernbanen og det militære øvelsesområde, voksede byen til en köping.

Henvisninger
Lindsdal

Lindsdal er en by i Kalmar kommune, Kalmar län, Småland, Sverige. Byen ligger 10 kilometer nord for Kalmar.

Byer i Kalmar kommun
Internetcafé

En internetcafé el. netcafé er et sted hvor folk kan bruge en computer med internetadgang, printer og forskellige computerprogrammer og spil installeret samtidig med, at man kan nyde varme og kolde drikke og mad. Traditionelt var caféerne et sted hvor folk kunne prøve det nye internet, men siden internettet blev mere normalt hjemme hos folk selv har caféerne udviklet sig til et sted hvor folk tager hen for at spille de populære computerspil, specielt spil hvor flere spillere dyster mod hinanden. Således er caféerne ligeledes blevet et socialt sted hvor man kommer hinanden ved.

Henvisninger 

Cafe
Caféer
Nybro (Sverige)

Nybro er hovedby i Nybro kommune, Kalmar län, Småland, Sverige. Byen ligger 30 kilometer vest for residensbyen Kalmar.

Nybro opstod i begyndelsen af 1800-tallet på grund af etableringen af et garveri ved et vadested på vejen mellem Växjö og Kalmar.

Erhvervslivet domineres af træ-, glas- og papirindustri, samt håndværk. Den største arbejdsgiver er AB Gustaf Kähr.
Oskarshamn

Oskarshamn er hovedbyen i Oskarshamns kommune i Kalmar län, Småland i Sverige. Byen ligger ved Döderhultsviken i det nordlige Kalmarsund.

Historie 
I 1646 blev fiskerlejet Döderhultsvik (oprindeligt Duderhultevik) ophøjet til köping efter resolution af dronning Kristina. Döderhultsvik fik stadsprivilegium (købstadsrettigheder) i 1856 og fik da navn efter kongen, Oscar I. I 1856 havde Oskarshamn ca. 2.200 indbyggere. Det, der først og fremmest fik byen til at blomstre, var jernbanen Nässjö-Oskarshamn, der blev indviet i 1874 og førte til et opsving for havnen.

Byen har en kolerakirkegård, anlagt i 1834.

Demografi 
Oskarshamn fik købstadsrettigheder i 1856. Siden 1960 regnedes Döderhultsvik med til byen.

Kilde: www.scb.se Statistiska centralbyrån

Erhvervsliv 
Oskarshamn var tidligere en stor værftsby med flere værfter, men i dag er kun en mindre del af dem tilbage. Kystområderne både nord og syd for Oskarshamn havde tidligere betydelige stenhugningsvirksomheder, men i dag brydes der kun sten få steder i den nordlige del af kommunen.
Der er færgesejlads til Gotland, og der er omfattende national og international godstrafik.

Byen er en industriby, kendetegnet ved få store arbejdspladser som Scania, atomkraftværkerne OKG, SAFT AB (batterifremstilling) og Liljeholmens Stearinfabriks AB.

Stearinfabrikken blev grundlagt i Stockholm i 1830'erne og etableredes i Oskarshamn i 1970. Fabrikken er i dag verdens største specialist i at fremstille stearinlys (mere end 6.000 ton årligt).

Kultur og oplevelser 
Oskarshamns havn har været vigtig for byen siden dens grundlæggelse. Fra Oskarshamn er der færgeforbindelse til Visby på Gotland, Öland og Blå Jungfrun Nationalpark. Blå Jungfrun er ifølge folketroen det sted, heksene mødtes skærtorsdag for at fejre heksesabbat.

De ældste dele af Oskarshamn er Besväret og Fnyket. Det er to bydele med gammel bebyggelse med træhuse fra 1800-tallet og brolagte gader ned mod havnen.

Döderhultarnmuseet i Kulturhuset rummer ca. 200 kunstværker af træskæreren Axel Robert Petersson, også kaldet Döderhultarn.

Sport 
IK Oskarshamn er den lokale ishockeyklub i den bedste række SHL.

Venskabsbyer 
Oskarshamn har følgende venskabsbyer:
  Hibiscus Coast, Sydafrika
  Pärnu, Estland
  Korsholm, Finland
  Mandal, Norge
  Middelfart Kommune, Danmark

Noter

Eksterne henvisninger 

 Oskarshamn på Sydsverige.dk
 Mitt Oskarshamn  – byguide
 Oskarshamn.info  – Info om Oskarshamn
Västervik

Västervik er hovedby i Västerviks kommune, Kalmar län, Småland, Sverige. Byen ligger i det nordligste Småland.

Västervik kaldes "Østkystens perle" og er en søfartsby, der besøges af mange turister. I Stegeholms slotsruin er der hver sommer Visfestivalen, som i mange år blev arrangeret af det tidligere Hootenanny Singers-medlem Hansi Schwarz. I Västervik findes en af Nordens største campingpladser og badesteder, Lysingsbadet, med omkring 200 hytter og plads til knap 1.000 campingvogne.

Historie 
Västervik lå oprindelig længst inde i Gamlebyviken, hvor Gamleby i dag ligger. Allerede i 1275 blev Gamleby omtalt som by, men blev i 1433 flyttet til sin nuværende placering ved Gamlebyvikens munding. Gamleby mistede efter 150 år sit byprivilegium og blev længe kaldt gamle Västervik, senere den gamle by, hvilket blev til Gamleby. I 1433 beordrede Sveriges konge, Erik af Pommern, borgerne i Västervik til at slå sig ned tættere på havet, dér hvor Västervik i dag ligger, beskyttet af Stegeholms slot.

I 1517 hærgede danskerne i Västervik, der fik Gustav Vasa som beskytter, og denne lod anlægge et skibsværft i 1548. På trods af ny dansk hærgning i 1612 og 1677 blomstrede Västervik som stapelstad (forrådsby) med en voksende eksport af jern fra jernbruget i Tjust og udsavede trævarer fra det skovrige opland. I frihedstiden blev der anlagt flere manufakturer og et nyt værft, og borgerskabet lod sig påvirke af den blomstrende brugs- og herregårdskultur i Tjust.

Västervik havde i 1800 et folketal på 2.985 personer, som i 1880 var blevet forøget til 6.189, og det kom på grund af industrialiseringen frem til 1920 til at udgøre 11.889. Etableringen af jernbaner til Hultsfred, Norsholm og Vimmerby i perioden 1879-1906 medvirkede til befolkningsforøgelsen. Jernbanerne var smalsporede, hvilket på længere sigt var en hæmsko. Efter nedgang fra 1920 til 1940 øgedes folketallet igen og nåede i 1970 op på 20.577 personer.

Västervik var fra 1863 til 1970 sæde for Kalmar läns nordlige landsting, hvis tilblivelse skyldtes gamle modsætninger mellem Västervik og Kalmar, der blev residensbyer for länets nordlige hhv. sydlige del.

Västervik hører til Linköpings stift, og indbyggerne har længe haft et samhørighedsforhold med både Småland og Östergötland. I Västervik tales en dialekt, der i høj grad ligner de dialekter, der tales i Östergötland.

Kendte borgere 
 Ellen Key – forfatter, pædagog, ateist og feminist (født uden for Västervik)
 Björn Ulvaeus – musiker, medlem af popgruppen ABBA (født i Göteborg, men boede under størstedelen af sin opvækst i Västervik)
 Alice Babs – jazzsanger og skuespiller (født i Kalmar, opvokset i Västervik)
 Ivar Ahlstedt – forfatter (født i Malmö, opvokset på Öland, boede derefter i Västervik indtil 1937)
 Gösta Bernhard – skuespiller, revyartist og komiker.
 Stefan Edberg – tennisspiller (bor nu uden for Växjö)
 Magnus Härenstam – skuespiller, komiker og tv-vært

Ekstern henvisning 

 Mitt Västervik  – byguide
Älmhult

Älmhult er hovedby i Älmhults kommune, Kronobergs län, Småland, Sverige. Byen ligger lige nord for grænsen mellem landskaberne Småland og Skåne.

Naturforskeren og lægen Carl von Linné blev født på gården Råshult nord for Älmhult, og 300 årsdagen for Carl von Linnés fødsel blev fejret i Älmhult og omegn i dagene omkring den 23. maj 2007.

Älmhult er også kendt for at være stedet, hvor det første IKEA-møbelvarehus åbnede, i 1958, og IKEA præger
fortsat byen via sine mange arbejdspladser.

Byen opstod som jernbaneknudepunkt for Södra stambanan (Malmö-Nässjö-Falköping, i dag strækningen Malmö-Stockholm), banen Sölvesborg-Olofströms-Elmhults Jernväg (i dag kun godstransport) til Blekinge og den nu nedlagte bane til Kristianstad.
Memphis Grizzlies

Memphis Grizzlies er et amerikansk basketballhold fra Memphis, Tennessee, som spiller i vestrækken i den amerikanske NBA-turnering.

Grizzlies blev skabt i Vancouver, British Columbia i Canada i 1995, som et af to canadiske udvidelseshold i NBA-turneringen (det andet var Toronto Raptors). Grizzlies havde dog ikke meget succes i Vancouver og flyttede i 2001 til Memphis. I sæsonerne 2003-04, 2004-05 og 2005-06 var Grizzlies i play-off, men tabte alle tre gange med de maksimale fire kampe, til henholdsvis San Antonio, Phoenix og Dallas. Grizzlies har derfor stadigvæk deres første play-off-sejr til gode.

Memphis er det vesthold der ligger længst mod øst, og er samtidig Memphis' eneste store professionelle sportshold.

Nuværende profiler 
  Ja Morant
  Jaren Jackson Jr.
  Jonas Valančiūnas

Eksterne henvisninger 

 

Hold i NBA
Etableret i 1995
Memphis (Tennessee)
Indiaca

Indiaca er betegnelsen for et spil eller en sport, der spilles med en speciel bold, der selv betegnes indiaca. Spillet leder tanken hen på volleyball, når man ser bort fra boldens udformning.

Oprindelse 
Indiaca stammer fra Brasilien, hvor de oprindelige indianere spillede spillet. I global sammenhæng blev det opdaget af tyskeren Karlhans Krohn i 1936, og oprindeligt kaldtes det petaka. Det blev spillet som en udendørssport, men efter at det er blevet organiseret, primært med udgangspunkt i Tyskland, spilles det indendørs med 5-mandshold og udendørs som beach-indiaca med 3-mandshold.

I 1998 blev der oprettet et tysk indiaca-forbund, der har omkring 15.000 aktive spillere, og i 2000 blev Det Internationale Indiacaforbund grundlagt. De første verdensmesterskaber blev afholdt i 2001 i Estland.

Spillet

Indendørs indiaca 
Indiaca spilles indendørs på en bane der er 16 x 6,10 m, men en almindelig volleyballbane (18 x 9 m) kan anvendes. Banen deles i to dele, som adskilles af et net, der er mindst 6,50 m i bredden (så det går ud over banens bredde) og har en nethøjde på 2,00 – 2,35 m (afhængig af spillerne).

Indiaca-bolden, der ses på billedet, vejer 50-60 g, er 7-8 cm i diameter i bunden og har fjer på 18-20 cm.

Hvert hold består af op til 10 spillere, hvoraf de 5 af gangen er aktive på banen. Spillet går ud på, at holdene forsøger at slå bolden over nettet og inden for modstandernes banedel, så modstanderholdet ikke kan parere og returnere boldden. Spillerne må berøre bolden med hånd eller underarm, og hvert hold må berøre bolden tre gange. Spillet igangsættes ved en serv, der som i volleyball spilles bag baglinien. Når det lykkes for et af holdene at slå bolden i gulvet inden for modstandernes banehalvdel, eller modstanderne slår bolden uden for ens eget spillefelt, får dette hold et point og serveretten. Et sæt vindes af det hold, der først når 25 point, og kampen vindes som bedst af 3 eller 5 sæt.

Teknikken i indiaca-spillet minder meget om teknikken i volleyball. Blandt elementerne finde: Serv, underhåndsslag, overhåndsslag, smash og blokering.

Eksterne henvisninger 

 Kort præsentation hos DGI 
 Det tyske indiacaforbunds hjemmeside 

Sport