kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Inverness

Inverness er den største by i det skotske højland i det nordvestlige Skotland. Byen er administrativt centrum i regionen Highland.

Fra 2001 til 2012 voksede befolkningstallet fra 40.969 til 46.969 ifølge World Population Review, og det er dermed blandt Skotlands største byer. Greater Inverness-området inklusive Culloden og Westhill havde et befolkningstal på 56.969 i 2012. I 2016 var befolkningstallet 63.320. Inverness er en af de hurtigst voksende byer i Europa, og en fjerdedel af Highlands befolkning bor i eller omkring byen.

Inverness bliver rangeret nummer fem ud af 189 britiske byer listet efter livskvalitet, hvilket var den højeste placering for nogen by i Skotland.
Inverness er venskabsby med Augsburg i Tyskland og de to franske byer La Baule og Saint-Valery-en-Caux.

Blandt byens attraktioner er Inverness Castle, Inverness Cathedral, Inverness Town House og Inverness Museum and Art Gallery. Nordøst for byen ligger Fort George, der også er åben for besøgende.

Personer fra Inverness 

 Charles Kennedy, politiker († 2015)
 Ali Smith (1962-), forfatter
 Yvette Cooper, politiker

Referencer

Eksterne henvisninger
Kraljevo

Kraljevo (Краљево) er en by i det centrale Serbien med  indbyggere. Byens fabrik FVK (Fabrika Vagona Kraljevo) har været og er stadigvæk en vigtig leverandør af passager- og godsvogne til de europæiske jernbaneselskaber.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Byer i Serbien
Taipei

Taipei (trad. kinesisk: 台北市 eller 臺北市, forenklet kinesisk: 台北市, pinyin: táibĕi shì) er Republikken Kinas hovedstad og Taiwans største by med indbyggere. Byen er blevet kendt for bygningen Taipei 101.

Referencer

Henvisninger
Linz

Linz er en by i Østrigs delstat Oberösterreich med godt 189.000 indbyggere, hvilket gør den til den tredje største by i Østrig efter Wien og Graz. Linz er en statutarby og som sådan både et administrativt område (Bezirk) mellem områderne "amt" ( Kreis) og "kommune" (Gemeinde).

Jernbanen til České Budějovice i Tjekkiet er den ældste på det europæiske kontinent og blev konstrueret i perioden 1824-1832.

Eksterne henvisninger 

 Linz's hjemmeside Kan ikke ses på dansk

Distrikter i Østrig
Byer ved Donau
Byer i Oberösterreich
Distriktshovedstæder i Østrig
Mostar

Mostar er en by i den sydlige del af Bosnien-Hercegovina. Navnet Mostar kommer fra ordet mostari, et ord for mennesker som holdt vagt på den gamle bro. Disse mennesker var ansat af Osmanneriget til at bevogte broen og agere som en form for toldere, som skulle tage betaling for at lade folk passere broen. Den eneste anden overgang over floden Neretva lå dengang flere kilometer væk, og derfor blev broen meget benyttet. Netop dette omdømme for broen dannede grundlag for at tolderne, mostari, senere hen gav navn til byen "Mostar".

Floden Neretva løber gennem byen og deler den i en østlig og vestlig del, med broen Stari Most som bindeled. Vestsiden er stærkt kroatisk domineret, og østsiden er bosnisk-muslimsk domineret.

Det er en udbredt misforståelse at ordet kommer fra en sammensætning af de to bosniske ord "most" (bro) og "star" (gammel), altså at byen er opkaldt broen Stari Most. "Stari most" betyder gammel bro eller den gamle bro.

Mostar var den by, der blev hårdest ramt under Krigen i Bosnien-Hercegovina. Blandt andet blev den historiske bro skudt i stykker af kroatisk morter- og kampvognsild fra de omkringliggende bjerge. I byen kan man stadig se spor efter krigen i gadebilledet. Broen og mange bygninger er dog blevet genopbygget.

Venskabsbyer 
Mostar er venskabsby med en lang række byer:

Kilder

Eksterne henvisninger 

Byer i Bosnien-Hercegovina
Stari Most

Stari Most er en gangbro over floden Neretva i byen Mostar i Bosnien-Hercegovina. Broen blev oprindeligt bygget af tyrkerne i 1600-tallet. Navnet betyder den gamle bro på bosnisk.

Under borgerkrigen i Jugoslavien blev broen sprængt i stykker af kroatiske styrker den 9. november 1993. Efter krigen blev broen genopbygget, rekonstrueret af originalsten hentet op fra floden under broen. Den genopbyggede bro blev åbnet den 23. juli 2004.

Broen blev genindskrevet på UNESCOs Verdensarvsliste i 2005.

Ved buens højeste punkt er der normalt 20 m ned til floden fra undersiden af broen. Der afholdes ofte udspringskonkurrencer fra broen.

Eksterne henvisninger 

Verdensarvsområder i Bosnien-Hercegovina
Buebroer
Broer i Bosnien-Hercegovina
Port Said

Port Said () er en by i Egypten med  indbyggere, der ligger ved indsejlingen til Suez-kanalen fra Middelhavet.

Se også 
 Port Said Stadium
 Al-Masry

Referencer

Eksterne henvisninger
Prilep

Prilep (Прилеп) er en by i Makedonien. I byen bor ca. 73.925 indbyggere, og byen dækker et område på 1.675 kvadratkilometer i den nordlige del af Pelagonija-dalen. Byen er kendt som "byen under Markovi Kuli", da ruinerne af den legendariske Kong Markos (Krale Markos) slot ligger på toppen af bjerget.

Hovedproduktionen i området omkring Prilep er tobak, og byen er center for tobaksindustrien. Her ligger Tutunov Kombinat Prilep, som var en af hovedleverandørerne af tobaksvarer i Jugoslavien. Foruden dette er byen leverandør af marmor fra stenbruddet Sivec.

Den væbnede modstand mod tyskerne i Makedonien startede i Prilep den 11. oktober 1941.

I Prilep har man ordsproget: "I Prilep danser aben ikke" (på makedonsk: Vo Prilep majmun ne igra).

Historien bag ordsproget menes at være: På et tidspunkt efter krigen kom en gruppe gøglere til byen og optrådte med deres dansende aber. En af aberne ville ikke danse, og ejeren blev sur og slog aben. Det skulle han aldrig have gjort, for folk på markedet blev sure, fordi han slog den stakkels abe, gennembankede ejeren og jog gøglerne ud af byen. Siden dengang siges det, at der aldrig nogensinde er kommet gøglere med aber til byen, og det hedder sig den dag i dag, at "I Prilep danser aben ikke".

Byer i Nordmakedonien
Krka (Kroatien)

Krka er en flod, som udmunder i Adriaterhavet tæt ved byen Vodice i Kroatien. Floden er omkring 73 km lang og er kendt for sine mange vandfald.

Se også 
Krka (Slovenien)

Floder i Kroatien
Landkreis Weilheim-Schongau

Landkreis Weilheim-Schongau ligger i den sydvestlige del af  regierungsbezirk Oberbayern i den tyske delstat Bayern.  Landkreisen blev oprettet i den nuværende form i 1972 ved en sammenlægning af landkreisene Weilheim in Oberbayern og Schongau.

Geografi 

De vigtigste vandløb er, mod vest floden  Lech, i den centrale del,  Ammer (og  Ammersee) og ved  landkreisens østgrænse Loisach. Mod nordøst grænser den til  Starnberger See. Det  988 meter høje Hoher Peißenberg adskiller Schongau fra området  Weilheim. Højeste punkt i landkreisen er Niederbleick ved Wildsteig med 1.589 moh., og det laveste er  Ammers udmunding i Ammersee med 533 moh.

Lech markerer omtrent grænsen mellem det bayerske og det schwäbiske sprogområde.

Nabokreise 
Landkreisen grgrænser (med uret fra nord) til landkreisene Landsberg am Lech, Starnberg, Bad Tölz-Wolfratshausen, Garmisch-Partenkirchen og Ostallgäu.

Byer og kommuner

Kreisen havde   indbyggere pr.

Kilder og henvisninger

 Officielt websted

Landkreis i Bayern
Inger Stender

Inger Marguerita Stender (født 7. juni 1912 i København, død 26. juni 1989 på Frederiksberg) var en dansk skuespillerinde.

Hun blev uddannet på Komediehusets og Det ny Teaters elevskoler og debuterede i 1931.

Herefter fortsatte hun karrieren på Riddersalen, Nørrebros Teater, Apolloteatret, Odense Teater, Folketeatret, igen Det Ny Teater og turnéer i provinsen.

Blandt de film hun medvirkede i kan nævnes:

 Hotel Paradis – 1931
 Odds 777 – 1932
 Lynet – 1934
 Der var engang en vicevært – 1937
 Mille, Marie og mig – 1937
 Komtessen på Stenholt – 1939
 Jeg har elsket og levet – 1940
 Sommerglæder – 1940
 En pige med pep – 1940
 Barnet – 1940
 En mand af betydning – 1941
 Thummelumsen – 1941
 Natekspressen (P. 903) – 1942
 En pige uden lige – 1943
 Som du vil ha' mig – 1943
 Moster fra Mols – 1943
 Alt for karrieren – 1943
 Så mødes vi hos Tove – 1946
 Fodboldpræsten – 1951
 Fra den gamle købmandsgård – 1951
 Jan går til filmen – 1954
 Ung kærlighed – 1958
 Peters baby – 1961
 Cirkus Buster – 1961
 Kampen om Næsbygaard – 1964
 Mord for åbent tæppe – 1964
 Don Olsen kommer til byen – 1964
 Næsbygaards arving – 1965
 Krybskytterne på Næsbygaard – 1966
 Midt i en jazztid – 1969
 Christa – 1970
 Farlige kys – 1972
 I din fars lomme – 1973
 Strømer – 1976
 Terror – 1977
 Slægten – 1978
 Næste stop - Paradis – 1980
 Sådan er jeg osse – 1980

Eksterne henvisninger 
 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra København
Karen Berg

Karen Else Caroline Berg (28. maj 1906 i København – 15. november 1995 i Charlottenlund) var en dansk skuespillerinde.

Hun udgik fra Det kongelige Teaters balletskole i 1918, uddannede sig herefter som gymnastik- danse- og svømmelærerinde i 1924, og i 1926 kom hun ind på Det Kongelige Teaters elevskole og debuterede på teatret året efter. Siden fulgte i en lang årrække en del roller på teatret, f.eks. i Holberg-komedier, ligesom hun også fik engagement ved andre teatre.

I sine senere år blev Karen Berg virkelig kendt, da hun i TV-serien Matador, optrådte som den noget vanskelige enkefrue Fernando Møhge.

Berg var Ridder af 1. grad af Dannebrogordenen.

Hun var gift med kgl. jagtkaptajn, senere slotsforvalter Svend Jørgensen.

Karen Berg er begravet på Ordrup Kirkegård.

Filmografi 

 Sommerglæder – 1940
 Gå med mig hjem – 1941
 Det kære København – 1944
 Oktoberroser – 1946
 Lykke på rejsen – 1947
 For frihed og ret – 1949
 Vi vil ha' et barn – 1949
 Historien om Hjortholm – 1950
 Unge piger forsvinder i København – 1951
 Familien Schmidt – 1951
 Fra den gamle købmandsgård – 1951
 Kriminalsagen Tove Andersen – 1953
 Det var på Rundetårn – 1955
 Ingen tid til kærtegn – 1957
 Baronessen fra benzintanken – 1960
 Dronningens vagtmester – 1963
 Kampen om Næsbygaard – 1964
 Næsbygaards arving – 1965
 Krybskytterne på Næsbygaard – 1966
 Min søsters børn vælter byen – 1968
 Matador - 1978 til 1980
 Skal vi danse først? – 1979
 Henover Midten – 1982
 De uanstændige – 1983

Eksterne links 
 
 
Kraks Blå Bog 1974

Skuespillere fra Danmark
Personer fra København
Riddere af 1. grad af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1900-tallet
Mudderdrage

Mudderdrager (videnskabeligt navn: Kinorhyncha) er mikroskopiske, hvirvelløse dyr som lever i havet. De små drage-lignende dyr findes, som deres navn antyder, oftest i mudderbund, men man kan også finde dem i sandbund eller endda associeret med alger eller andre større hvirvelløse dyr. Deres nærmeste slægtninge er pølseorm (Priapulida) og korsetdyr (Loricifera). Ligesom deres nærmeste slægtninge går mudderdragernes oprindelse tilbage til den Kambriske Periode, og der findes fossiler som dokumenterer denne tidlige oprindelse.

Anatomisk kan mudderdrager opdeles i et hoved, en hals og en krop. Hovedet består af en mundkegle og en indkrængelig introvert, og sidstnævnte er tæt besat med små, nåleformede sansestrukturer – de såkaldte scalider. Samme hovedopbygning, inklusiv tilstedeværelsen af scalider, findes hos pølseorm og korsetdyr, hvilket understøtter slægtskabet mellem de tre grupper. Mudderdragens hoved kan trækkes helt ned i kroppen, og når dette sker, dækkes hullet i kroppen med de små plader, som udgør halsen. Kroppen i en mudderdrage er leddelt, og voksne individer har altid præcis elleve led. Kroppen bærer desuden ofte lange pigge, og disse pigge samt den leddelte krop, giver dyrene deres drage-agtige udseende. De største ’kæmper’ blandt mudderdragerne kan blive op til 1 mm, men størstedelen af disse mikro-drager er blot mellem 300 og 800 µm.

Alle mudderdrager er særkønnede, det vil sige at der findes både hunner og hanner, mens der aldrig er fundet tegn på hermafroditisme. En mudderdrage hun lægger kun ét befrugtet æg ad gangen, og hvert æg bliver omhyggeligt indkapslet i en beskyttende kugle af slim og organisk materiale. En sådan form for æg-pleje er usædvanlig for så små dyr. Når mudderdragen klækkes fra ægget vil den ligne den voksne, men kun have otte eller ni led. Herefter vil den vokse og skifte hud, tilsyneladende altid seks gange, og ved hvert andet eller tredje hudskifte vil den tilføje et led til kroppen, således at den har elleve led når den bliver kønsmoden.

Der findes i dag ca. 300 beskrevne mudderdragearter, men det egentlige artsantal er uden tvivl langt højere. Mudderdrager er kendt fra alle verdenshave, og fra alle dybder. Nogle arter, såsom Echinoderes marthae er specialiseret i at leve i tropiske tidevandsområder, mens andre arter, som eksempelvis Echinoderes hviidarum, er udprægede dybhavsarter. Fra Danmark er der indtil nu kun registreret syv mudderdragerarter, men der findes højst sandsynligt mange flere. Statens Naturhistoriske Museum huser én af verdens største mudderdrage-samlinger.

Se også 
 Bjørnedyr

Referencer

Eksterne henvisninger 

Dyr
Semikolon

Semikolon ( ; ) er et symbol brugt i grammatisk tegnsætning. De seneste retskrivningsregler har nedtonet betydningen af tegnet meget. Det blev brugt som et lille punktum, hvor nærtbeslægtede sætninger ikke skulle adskilles af et helt punktum. Tidligere blev det konsekvent brugt før sætninger, der begyndte med bindeord som men, thi, for og derfor.

Tegnet bruges i andre kontekster i dag.

Brug i tegnsætning 

Semikolon bruges som adskillelse i følgende situationer:

Forbundne sætninger 
Hvis to sætninger er forbundne, men ikke har et bindeord (eller en erstatning for et) imellem sig, og et punktum vil bryde sammenhængen mellem sætningerne.

Jeg kom for sent op; vækkeuret var gået i stå.

Her kunne sætningerne have været helt adskilt af et punktum – men med nedsat forståelse for sammenhængen mellem dem:

Jeg kom for sent op. Vækkeuret var gået i stå.

Eller et bindeord kunne have været indført:

Jeg kom for sent op, fordi vækkeuret var gået i stå.

Opremsning med kommaer 
Ved en opremsning af elementer, der indeholder kommaer, kan elementerne skilles af semikolon:

Til en æblekage skal man bruge to æbler, der er skrællede; en spiseske honning, der er frisk fra bikuben; fire kilo rasp, der er økologisk og 80 gram sukker, der ikke indeholder kunstigt sødemiddel.

Skrevet med kommaer:

Til en æblekage skal man bruge to æbler, en spiseske honning, fire kilo rasp og 80 gram sukker.

Med de indskudte sætninger direkte indsat uden at bruge semikolon ville sætningen have lydt:

Til en æblekage skal man bruge to æbler, der er skrællede, en spiseske honning, der er frisk fra bikuben, fire kilo rasp, der er økologisk, og 80 gram sukker, der ikke indeholder kunstigt sødemiddel.

Her er det svært at læse sig til, hvor det enkelte element i listen slutter, og hvor det næste begynder – derfor bruges semikolon som i ovenstående eksempel.

Tidligere brug 

Tidligere brugtes semikolon konsekvent før sætninger indledt med men, thi, da og derfor, hvis en hel sætning fulgte efter:

Jeg skulle gøre rent; men jeg kunne ikke finde rengøringsskabet.

I dag vil man også kunne bruge et komma.

På computere 

Semikolon findes som det 59. tegn i ASCII-tegnsættet og repræsenteres tilsvarende i Unicode ved U+003B.

I mange sprog til programmering af computere bruges semikolon som adskillelsestegn mellem syntaktiske elementer eller som afslutningstegn for et syntaktisk element.

Her et eksempel med programmeringssproget C, hvor ; er et afslutningstegn:

int main(void)
{
  int i;
  for(i=0; i<3; i++)
    printf("Hello, world\n");
  return 0;
}

Kildehenvisning og reference 
https://ordnet.dk/ddo/ordbog?query=semikolon

https://sproget.dk/lookup?SearchableText=semikolon

https://dsn.dk/retskrivning/retskrivningsregler/a7-40-60/a7-44

https://

Tegnsætning
Typografi
Völklingen

Völklingen er en by i Regionalverband Saarbrücken, delstaten Saarland, i det vestlige Tyskland.

Byen er berømt for sit gamle jernstøberi. Støberiet er det eneste tilbageværende intakte jernstøberi af den serie støberier som blev bygget i Europa og Nordamerika i slutningen af det 19. og begyndelsen af det 20. århundrede. Jernstøberiet fylder et areal på 6 ha. Støberiet er først for nylig holdt op med at producere.

Støberiet har været på UNESCOs verdensarvsliste siden 1994.

Eksterne henvisninger 

 Völklingen's officielle hjemmeside

Byer i Saarland
Inex

Inex of Scandinavia er et ur-mærke.

Inex blev grundlagt i 1952, da danskeren Henning Stæhr designede det første Inex-ur, men kom først for alvor på banen, da danske Bjarne Stæhr (Henning Stæhrs søn) og norske Frithjof Rasmussen i 1984 skabte et splinternyt design efter at have skaffet et partnerskab med det svenske firma Watch Market.

Smykkevirksomheder i Danmark
Etableret i 1952
Urmærker
Urproducenter
Armbåndsursproducenter fra Danmark
Løgstørsagen

Jens Arne Ørskov Mathiasen (født 3. juli 1980, død 14. juni 2002) var en 21-årig ung mand der døde på en rasteplads ved Løgstør i juni 2002. 
Det skete under politiets transport af Mathiasen efter en anholdelse. 
Anklagemyndigheden har valgt ikke at retsforfølge de to politifolk der havde Ørskov i varetægt. Sagen kaldes også Løgstørsagen i medierne.

Sagen har været genstand for to dokumentarprogrammer fra Danmarks Radio: Under anklage og Hævet over mistanke. 

Det første tv-program fik statsadvokaten i Aalborg, Elsemette Cassøe, til at ændre den mest sandsynlige dødsårsag fra hyperexitation til en "kombination af alkohol, cannabis, voldsom fysisk aktivitet og iltmangel forårsaget af hæmmet vejrtrækning på grund af lejring på maven".

Sagen er blevet sammenlignet med en sag fra Ballerup fra september 2010 hvor en voldsom anholdt mand mistede livet i politiets varetægt.

Noter

Eksterne link 
 DR Dokumentar, Hævet over mistanke 
 Leny Malacinski, "Døde måske af politi-vold", Ekstra Bladet, 19. juni 2002.
 Politiforbundet i Danmark, Løgstør-sag genoptages .

Retssager i Danmark
Sagen
Begivenheder i 2002
Peberrod-slægten

Peberrod (Armoracia) er en slægt med én eneste art. Den voksede oprindelig på stepperne i det sydlige Rusland og Ukraine.

 Peberrod (Armoracia rusticana)
Anst Herred

Anst Herred i de nuværende Ribe og Vejle Amter er omgivet af herrederne Slavs, Malt, Frøs, Gram, Nr. Tyrstrup, Brusk, Jerlev, samt den tidligere købstad Kolding.

Herredet strækker sig fra Randbøl Hede i nord til Kongeåen i syd, fra Vejen Å i vest til Kolding Fjord i øst.

Historie 

Størsteparten af herredet er et lermuldet og småbakket morænelandskab dannet øst for isens hovedopholdslinje, som løber fra nord til syd gennem herredet. Dog findes også et par større hedesletter. Herredet er det mest frugtbare i det gamle Ribe Amt.

Anst Herred hørte til Almindsyssel og var i middelalderen delt mellem Skodborg Len og Koldinghus Len. Skodborg Len blev nedlagt i 1573, og hele herredet kom således ind under Koldinghus – og fra 1660 det nye Koldinghus Amt. I 1793 kom det så ind under Vejle Amt.

Sogne 
I herredet ligger følgende sogne:
 Andst Sogn
 Bække Sogn
 Gesten Sogn
 Hjarup Sogn
 Jordrup Sogn
 Lejrskov Sogn
 Seest Sogn
 Skanderup Sogn
 Vamdrup Sogn
 Veerst Sogn

Kommunalreformen 1970 
Ved Kommunalreformen (1970) blev seks sogne i Anst Herred flyttet til Vejle Amt: 
 Kolding Kommune fik
 Seest Sogn
 Lunderskov Kommune fik
 Jordrup Sogn
 Lejrskov Sogn
 Skanderup Sogn
 Vamdrup Kommune fik
 Hjarup Sogn
 Vamdrup Sogn

Fire sogne blev flyttet til Ribe Amt:
 Vejen Kommune fik:
 Andst Sogn
 Bække Sogn
 Gesten Sogn
 Veerst Sogn

Kommunalreformen 2007 
Ved Kommunalreformen (2007) henføres alle fire kommuner til Region Syddanmark.

Se også 
 Danmarks regioner
 Danmarks amter (1970-2006)
 Danmarks amter (1793-1970)
 Danmarks amter (1662-1793)

Kilder 
 
 Trap Danmark 4. udgave 1924
 DIS-Danmark Amt-Herred-Sogn 

Herred
Herreder i Ribe Amt
Salmiak

Salmiak har flere betydninger:

 Ammoniumklorid – det kemiske stof.
 Saltlakrids – tilsætningsstoffet af ovenstående.
Aalborg Studenterrevy

Aalborg Studenterrevy startede i 1984, og er en tilbagevendende årlig begivenhed. Revyen arrangeres og drives af en gruppe engagerede og frivillige studerende fra Aalborg-området. Revyen behandler lokale, nationale såvel som internationale emner på en ungdommelig og satirisk facon. 

Revyen blev i årene 1996-2004 afholdt på Studenterhuset i Aalborg og i årene forinden på Diskotek Skråen. De senere år har revyen vekslet mellem Det Hem'lige Teater og Huset i Hasserisgade. Det Hem'lige Teater lagde også hus til 2009-revyen "Hvad du ønsker skal vi få", der instrueredes af Irene Bonde og Michael Bonde.

Revyens titel i 2010 er "Tyren, gåsepigen og andre originaler", og vil igen blive opført på Det Hem'lige teater.

Siden starten i 1984 har titlerne omfattet:

 2018: Aalborg Studenterrevy leger med sig selv
 2017: Revy er noget, vi giver til hinanden
 2016: På grænsen
 2015: #JeSuisRevy
 2014: 30 års Jubilæum
 2013: Frem til Fortiden
 2012: Kendsgerninger i Børnehøjde
 2011: På Dannelsesrejse
 2010: Tyren, Gåsepigen & andre originaler
 2009: Hvad du ønsker skal vi få
 2008: Er nok for lidt?
 2007: Nørdernes Oprindelse
 2006: Det Graa Guld
 2005: Sugardaddy
 2004: Krudt, Kugler og Klap for øjet
 2003: Ting Ta'r Tid
 2002: Hvide Øjne
 2001: ['gulasj]
 2000: Fra børn og fulde folk
 1999: Jagten på det gyldne toghorn
 1998: Nordjysk film Co. “Arven”
 1997: Ram nørden i nettet
 1996: Fashion Impossible
 1995: FarvelfærD
 1994: Kys Freüden – Magritte, Mani og Mareridt
 1993: Ti (h)år på bagen
 1992: Mærk værtens navle
 1991: I begyndelsen var enden
 1990: Den sidste olie
 1989: Ø.F. – og den indre svinehund
 1988: Tror du på nød?
 1987: Perforeret videnskab
 1986: Ridderlig – lidderlig og konge-lig
 1985: Welcome Uncle Sam – Danmark på USAlg
 1984: Lige på og Haarder

Eksterne henvisninger 
 Aalborg studenterrevy 

Ungdom
Revyer
Studenterrevy
Studenterrevy
Frank Sinatra

Frank Sinatra (født 12. december 1915, Hoboken, New Jersey, død 14. maj 1998, Sinai Hospital, Beverly Hills) var en amerikansk sanger og skuespiller.

Han er kendt som crooneren over alle croonere, men var i virkeligheden meget kontrolleret. Han sang primært sange fra "The American Songbook". Han indspillede en lang række film og fik en Oscar for sin rolle i Herfra til evigheden og en Emmy for The House I Live In.

Han var gift fire gange: Nancy, Ava, Mia og Barbara. Med Nancy fik han børnene Nancy, Frank Jr. og Tina.

Han er kendt for sange som bl.a.: "My way", "New york, New York", "Strangers in the Night" og "That's life". I 2008 blev der udgivet et opsamlingsalbum med Sinatras bedste sange samt 12 hidtil uudgivne julesange. Albummet hedder "Nothing but the Best".

Det hævdes, at Frank Sinatras berømte "My Way" er den mest spillede sang til amerikanske begravelser.

Eksterne henvisninger 
 

 Officiel hjemmeside 
 
 

Skuespillere fra USA
Sangere fra USA
Personer fra New Jersey
Oscar for bedste mandlige birolle
Hollywood Walk of Fame
Croonere
Amerikanere i 1900-tallet
Italiensk-amerikanere
Modtagere af Presidential Medal of Freedom