Toyota Starlet

Toyota Starlet var en mellem 1973 og 1999 i flere generationer bygget minibil fra Toyota Motor.


Publica Starlet P4/P5 (1973−1978)  

Publica Starlet P4 var en sportslig tilføjelse til Publica P30 og kom på markedet i marts 1973 som todørs sedan og tredørs stationcar samt fra december 1973 som firedørs sedan i udstyrsvarianterne Standard, Deluxe, Hi-Deluxe, ST og SR.

Også efter introduktionen af P4 på det japanske marked kunne Publica P30 fortsat købes, også på flere europæiske markeder under navnet Toyota 1000. Med introduktionen af P4 blev udstyrsniveauet i Toyota 1000 i Europa forbedret.

P4 blev i 1976 lavet om til byggeserie P5. Ingen af modellerne kom på markedet i Europa.

Starlet P6 (1978−1984)  

Starlet P6 var efterfølgeren for Toyota 1000 og den eneste Starlet med baghjulstræk. Modellen fandtes i følgende versioner:
 1,0 liter modelkode KP60, motorkode 2K 993 cm³ 33 kW/45 hk "DX"
 1,2 liter modelkode KP62, motorkode 3K 1166 cm³ 40 kW/55 hk "DX" eller "S"
 1,3 liter modelkode KP61, motorkode 4K 1290 cm³ 48 kW/65 hk "S" eller "DL"

Starlet P6 kom på det europæiske marked kort efter den teknisk lignende Mazda 323 i foråret 1978. Begge modeller havde baghjulstræk og stiv bagaksel. Starlet havde stødstangsmotor.

Historie:
 Oprindelig model med runde forlygter frem til august 1980.
 Første facelift i september 1980: Rektangulære forlygter, kortere motorhjelm.
 Andet facelift i september 1982: Kunststofkofangere, positionslygter ved siden af forlygter, bagagerumsklap trukket ned til kofanger, modificeret instrumentbræt (ligesom Toyota Tercel modelkode AL20)
 Stationcaren kunne i Tyskland kun fås som femdørs med 1,0-litersmotor og havde bagaksel med bladfjedre; i Østrig solgtes modellen kun med tre døre.
 Starlet med automatgear fandtes kun som tredørs med 1,3-litersmotor og "DL"-udstyr mellem februar 1982 og august 1982.
 I en periode fandtes Starlet med 1,2-litersmotor i en "S"-model med sportsfælge, omdrejningstæller og påfaldende lakering.
 Alle modeller i Europa uden katalysator havde karburator. I Sverige og Schweiz kunne Starlet fås med undertryksstyret udstødningsgastilbageføring, for at nedsætte skadestofemissionerne.

Starlet P7 (1984−1989)  

 Starlet P7 fandtes som 1,0 (modelkode EP70, motorkode 1E, 40 kW/54 hk) og 1,3 (modelkode EP71, motorkode 2E, 55 kW/75 hk).
 I Europa var dette den sidste Starlet-model med karburatormotor. I Schweiz havde Starlet på grund af strengere udstødningsnormer katalysator allerede fra 1986.
 I sidste modelår fandtes EP71 i visse europæiske lande med en kombination af karburator og reguleret katalysator.
 Starlet P7 (modelkode EP70, 40 kW/54 hk) fandtes også med 1,5-liters dieselmotor.

Udover de europæiske versioner som DX (afløst af XL) og S som sportslig variant fandtes der specielt til det japanske hjemmemarked en Turbo S-model (motorkode 2E-TELU), udstyret med en turboladet 1,3-liters indsprøjtningsmotor.

 I modsætning til de andre byggeserier fik den i Europa solgte P7 gennem sin samlede levetid intet facelift. Mod produktionens slutning introduceredes specialmodeller som Starlet "Cliff".

Starlet P8 (1989−1994)  

 Starlet P8 fandtes mellem december 1989 og januar 1996 med 1,0- (kode EP80, 40 kW/54 hk) og 1,3-liters (kode EP81, 60 kW/82 hk eller 55 kW/75 hk, motortype 2E og 2E-E, 12 ventiler) benzinmotor samt med 1,5-liters dieselmotor (kode NP80, 40 kW/54 hk). Modellen fandtes både med tre og fem døre. 4-sensorers ABS og servostyring kunne fås som ekstraudstyr.
 I Europa var P8 den første Starlet-model med elektronisk benzinindsprøjtning.

Udover de europæiske versioner som XLi, specialmodellen Jeans, OpenAir med foldetag og den sportslige version Si fandtes der på det japanske hjemmemarked igen en Turbo GT-variant med 1,3-liters indsprøjtningsmotor (motorkode 4E-FTE, 99 kW/135 hk).

Tekniske data

Starlet P9 (1996−1999)  

Udover de europæiske versioner som indstigningsmodellen "J" og specialmodeller som "Carat" og "Moonlight", fandtes der specielt til højrestyrede markeder som Japan, New Zealand, Australien og England sportsmodellerne Glanza S og Glanza V med 1,3-liters benzinmotor med 63 kW/85 hk (motorkode 4E-FE) og 1,3-liters turbobenzinmotor med 100 kW/136 hk (motorkode 4E-FTE).

Modellen Glanza V var mere frisk i designet, men en ny front med store tågelygter, sideskørter, spoiler osv. Denne model kunne også tilkøbes med differentialespær.

Den i januar 1996 introducerede sidste generation af Starlet blev taget af modelprogrammet i juli 1999 til fordel for den nyudviklede og større Yaris.

Tekniske data

Sikkerhed 
Modellen er af det svenske forsikringsselskab Folksam blevet bedømt som værende mindst 40 procent mindre sikker end middelbilen.

Noter

Litteratur 
 Automobil Revue. Katalog 1991, 1995 og 1997 (på tysk og fransk).
 Toyota Starlet instruktionsbog. © Toyota Motor Corporation, 1991.
 Toyota Starlet instruktionsbog. © Toyota Motor Corporation, 1996. OM10496E
 Toyota 2E, 4E-FE ENGINE Repair manual May, 1997 © Toyota Motor Corporation, 1997

Eksterne henvisninger 

Starlet
Minibiler
Forhjulstrukne biler
Baghjulstrukne biler
Biler introduceret i 1973
Biler fra 1970'erne
Biler fra 1980'erne
Biler fra 1990'erne