kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slaget ved Nabe

Slaget ved Nabe var et slag mellem svenske tropper og en thylandsk bondevæbning under svenskekrigene i oktober 1657.

Den svenske konge havde i august 1657 oprettet sit hovedkvarter i Fredericia. Resten af Jylland skulle kontrolleres for at man kunne få tilstrækkelige forsyninger. Et forsøg på at gå over Limfjorden ved Aalborg mislykkedes. I stedet gik det udsendte korps på ca. 700 mand under Generalmajor Bøtticher ad Agger Tange (tangen var endnu ikke gennembrudt). Niels Lykke var tildelt ledelsen af forsvaret og havde ladet en skanse tværs over tangen opføre ved byen Nabe (nu forsvundet). Skansen var bemandet med nogle ryttere og ca. 1500 bønder samt folk fra Thisteds borgervæbning. 

Den 3. oktober før solopgang erobrede svenskerne skansen, en stor del af forsvarene faldt. Kirkebøgerne fortæller om mange dræbte. Thy lå derefter åbent.

Kilder og henvisninger 
 Af Thisted Købstads Historie – Thisted 1924 / P.L. Hald
 Nabe og kamppladsen 3. oktober 1657, ved Torsten Balle (Historisk Årbog for Thisted amt 1957, side 277-289)

Nabe
Karl Gustav-krigene
Nordjyllands historie
Danmark i 1600-tallet
Kyathos

Kyathos er en antikken græsk vasetype. Den har form som en kop med en lang, lodret hank, og blev brugt både som drikkekop og som øse.

Græske vasetyper
Kylix

En kylix (flertal kylikes) er en type drikkeskål i keramik som blev brugt i antikkens Grækenland.

De blev brugt i finere selskaber, specielt symposier. Formen gør den egnet til at drikke af mens man leger, men kræver en vis finesse for at undgå at man spilder på sig selv.

Kylikes var oftest smukt dekoreret, gerne med scener knyttet til vindrikning, erotik eller humoristiske scener fra mytologi eller hverdagsliv.

Spillet kottabos, som var ofte underholdning på symposier, bestående af at man kaster den sidste vinrest fra en kylix mod et mål, gerne en bronzeplade så det giver en lyd når man træffer.

Græske vasetyper
Lagynos

Lagynos er en antik græsk vasetype. Den er beslægtet med Oinochoe, men har en fladere form og mangler Oinochoens typiske trebladede mund. Formen opstod i antikkens Grækenland.

Græske vasetyper
Kotyle

Kotyle er en antik græsk vasetype. Den minder om skyfos, det vil sige en enkel kop med to vandrede hanke; forskellen er at en kotyle ikke har nogen markant kant.

Græske vasetyper
Skyfos

En skyfos (græsk σκύφος, flertal skyfoi) er i græsk keramik en dyb kop med to vandrette hanke og afrundet bund, eventuelt med understel. Det findes også en type skyfos, kaldt glaux, som har en lodret og en vandret hank.

De ældst kendte skyfoi er fra geometrisk tid. Formen blev defineret i Korinth, og Athen fulgte efter. Skyfoi findes ofte under arkæologiske udgravninger i Grækenland og ved kyster i Middelhavet, og det er derfor muligt at datere dem med stor nøjagtighed.

Græske vasetyper
Stamnos

Stamnos er en antik græsk vasetype. Den kan minde om en amfora, og blev brugt til at opbevare eller blande væsker i. En stamnos er fladere i formen end en amfora, og har altid flad bund så den kan stå op. Den har to vandrette hanke placeret højt på kroppen.

Eksterne Henvisninger 

Græske vasetyper
Pelike

Pelike er en antik græsk vasetype, som minder om en amfora og blev brugt til at opbevaring af forskellige madvarer og væsker.

En pelike har to åbne, lodrette hanke som følger linjen fra kroppen. Halsen er smal, munden vid, og kroppen er sammensunket og ofte næsten kugleformet. Mens en amfora ofte var end spids bund, har en pelike en flad, vid base som gør den stabil. Formen opstod i Athen omkring 1000 f.Kr.

Græske vasetyper
Autograf

Autograf (fra græsk αὐτός/autós "selv" og γράφειν/grafein "at skrive") er en underskrift. Udtrykket bruges i daglig tale mest om underskrifter, med eller uden en hilsen, fra berømte mennesker. Det kan også benyttes om maskinskrevne underskrifter, selvom disse ikke er skrevet i hånden. En ivrig autografsamler, kaldes også for en autografjæger.

Se også 
 Grafologi
 Faksimile
 Kodikologi
 Pseudepigrafi
 Ekslibris

Berømte personers autografer

Referencer

Eksterne henvisninger 

Identifikationssystemer
Skrivning
Vigersted Kirke

Vigersted kirke er en kirke i landsbyen Vigersted, beliggende i Vigersted Sogn.

Galleri

Eksterne kilder og henvisninger 

 Natmus: Danmarks kirker → Kirkens beskrivelse som PDF
 Vigersted Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Ringsted Kommune
Kirker i Roskilde Stift
Kirker i Sorø Amt
Oversygeplejerske

En oversygeplejerske er en sygeplejerske ansat i en ledende stilling. Typisk vil en oversygeplejerske være direkte leder for en eller flere afdelingssygeplejersker, samt overordnet leder for disses ansatte sygeplejersker. Stillingen er overvejende af administrativ karakter. Der findes oversygeplejersker mange steder i sundhedsvæsenet, primært på hospitaler, men også mange steder i den primære sektor, på plejehjem og i hjemmeplejen.

Historisk 
I starten af 1900-tallet brugte hospitalerne plejemødre i stillinger, der omtrent modsvarer nutidens oversygeplejersker. De havde ledelsen af en eller flere afdelingers plejepersonale, og besad stort ansvar for driften, selv om den formelle magt var begrænset. Til forskel fra nutidens oversygeplejersker, der næsten udelukkende er administrative i deres daglige arbejde, havde plejemoderen en større kontakt med det daglige arbejde, og kunne således håndhæve disciplin blandt personalet, samt stå for oplæring af samme.

Internationalt

Storbritannien 
I Storbritannien samt mange af de tidligere kolonier anvendes betegnelsen matron stadig i et vist omfang, om end stillingsbetegnelsen er ved at vige pladsen for Clinical Nurse Manager. I det hele taget regnes administrative sygeplejersker ikke som en del af plejestaben, men snarere som en del af the management, ledelsesstaben, og betegnes derfor også almindeligvis som nurse managers.

Ordet matron stammer fra latin, via fransk, og betyder moder. Historisk set var matron hospitalets mest erfarne sygeplejerske, og havde ansvaret for alle sygeplejersker og plejestaben, samt for hospitalets effektive, daglige drift, selv om hun reelt ikke besad formel magt i hospitalets hierarki.

I nyere tid er betegnelsen begyndt at vende tilbage til almindelig brug, dog nu som modern matron. Dette sker primært som reaktion på klager over beskidte og ineffektive hospitaler. Modern matrons har mindre ansvar end tidligere, idet de kun holder opsyn med enkelte afdelinger (eller endog blot én enkelt afdeling), men de har dog visse administrative og budgetære beføjelser i forhold til afdelingens drift. Til gengæld er deres tid med direkte sygepleje meget begrænset.

Referencer 

Stillingsbetegnelser inden for sundhed
Sygepleje
Ivan Kramskoj

Ivan Kramskoj (, ; født 8. juni 1837 Ostrogosjsk, død 6. april 1887 Sankt Petersborg) var en russisk maler. Han studerede fra 1856 på Det russiske kunstakademi, men forlod det 1863 med flere andre elever i utilfredshed med dets ledelse. Han var i 1870 en af stifterne af det oppositionelle Selskab for Vandreudstillinger og var en førerskikkelse for nyere russiske kunststrømninger, allerede ved den betydelige indflydelse, hans personlighed og anskuelser øvede på andre. Han malede portrætter og genrestykker, men måtte gøre fotografien til sin livsstilling. Tretjakovgalleriet i Moskva ejer flere af hans portrætter samt to af hans berømteste værker: Christus i ørkenen og Utrøstelig sorg.

Galleri

Referencer 
, bind 14, side 603, skrevet af amtsforvalter Axel Holck

Eksterne henvisninger 

Malere fra Rusland
Russere i 1800-tallet
Samtgemeinde Fintel

Samtgemeinde Fintel er en Samtgemeinde med 5 kommuner, beliggende i Landkreis Rotenburg (Wümme), i den nordlige del af den tyske delstat Niedersachsen. Samtgemeindens administration ligger i byen Lauenbrück.

Geografi 
Samtgemeindens område ligger i en højde mellem 25 og 55 moh.

Inddeling 
Samtgemeinden består af fem kommuner: Lauenbrück, Fintel, Helvesiek, Stemmen og Vahlde. Hovedbyerne er Lauenbrück og Fintel, hvor to tredjedele af indbyggerne bor. Fintel har erhvervsområde mens Lauenbrück har banegård, adgang til hovedvejen B75, og Samtgemeindens videregående skole og rådhus.

Nabokommuner 
Samtgemeinde Fintel har otte nabokommuner i tre landkreise.
Mod vest grænser den til kommunen Scheeßel. Mod nord ligger kommunerne Hamersen, Sittensen og Tiste i Samtgemeinde Sittensen. Mod nordøst ligger Heidenau, Wistedt og Königsmoor i Samtgemeinde Tostedt i Landkreis Harburg og mod syd ligger byen Schneverdingen i Heidekreis.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Samtgemeindens websted
 Befolkning 31. december 2013 (Tabel K1020014) Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen, 102 Bevölkerung - Basis Zensus 2011. Tysk hjælpeside til statistikken
Antropometri

Antropometri (af græsk anthropos 'menneske' og afledning af metron 'mål') er læren om og opmåling af menneskekroppens dimensioner.

Allerede ægypternes billedkunst vidner om et kendskab til antropometri, idet deres statuer synes at være udførte efter bestemte antroprometriske regler, af hvilke de vigtigste var den, at legemshøjden skulle være 19 gange så stor som mellemfingeren. Hovedet med halsen 3, armen 8, benet 10 gange så langt osv. (Karl Richard Lepsius). lignende regler havde grækerne, som dog synes at have lånt dem fra ægypterne, hvad man bl.a. har sluttet af den omstændighed, at den belvederiske Apollo har de samme proportioner som nubiske negre. Derimod var romernes selvstændige, men samtidig mindre kunstneriske; ifølge Vitruvs "kanon" skulle hovedet udgøre 1/8 af hele legemet, underarmen med hånden 1/4, foden 1/7 og sådan fremdeles. Den første rationelle "kanon" er Leon Battista Alberti’s fra Renæssancetiden; lidt senere kom Leonardo da Vinci og Albrecht Dürer, som alle har støttet sig til direkte målinger på levende mennesker. I 19. århundrede er det navnlig Johann Gottfried Schadow og Pierre Nicolas Gerdy, der har udviklet antropometri med kunsten for øje; men interessen for disse doktriner har efterhånden tabt sig. Ved Adolphe Quételet kom antropometri ind i et helt nyt spor, idet han benyttede den til grundlag for vigtige undersøgelser over statistikkens teori og søgte at påvise, at de individuelle variationer følger bestemte matematiske love, analoge med lovene for lykkespil. Ved nyere antropologiske undersøgelser er det imidlertid godtgjort, at dette kun gælder for ensartede racer, og da der ikke eksisterer sådanne, har Quetelets undersøgelser tabt en del af deres betydning i de sidste decennier af 19. århundrede har antropometri været dyrket i stor udstrækning som en særegen antropologisk metode i den hensigt at tilvejebringe materiale til studiet af menneskeracernes fysiske forhold. Som det største arbejde i denne retning, der hidtil er udført, skal nævnes de omfattende undersøgelser, der blev foretagne i nordstaternes hær under den amerikanske borgerkrig (Benjamin Apthorp Gould, Investigations in the military and anthropological statistics of american soldiers, New-York, 1869). Lignende masseundersøgelser af soldater har man i slutningen af 19. århundrede påbegyndt i andre lande; men for øvrigt er der rundt om i verden foretaget målinger på mangfoldige individer af forskellige racer. Større interesse har dog de omfattende målinger af børn og voksne individer af begge køn inden for samme befolkning, som man i de senere år har foretaget i socialantropologisk øjemed, og hvorved man har opnået ny og værdifuld kundskab om menneskets vækstforhold. I Danmark har Rasmus Malling-Hansen således påvist en til årstiderne knyttet ejendommelig periodicitet i væksten, og siden 1904 er det ved de af den antropologiske komité ledede masseundersøgelser bl.a. påvist, at befolkningens legemsudvikling er gået betydeligt frem siden midten af forrige århundrede.

Eksterne henvisninger og kilder 

, bind 1, side 847, skrevet af politilæge Søren Hansen

Antropologi
Kroppen
Mål
Alphonse Bertillon

Alphonse Bertillon (født 24. april 1853, død 13. februar 1914) var en fransk antropolog, søn af Louis Adolphe Bertillon.

Han arbejdede som politiofficer og forskede i biometri og var opfinderen af mug shot. Fotografering af kriminelle begyndte i 1840'erne kun et par år efter opfindelsen af fotografering, men det var først i 1888, at Bertillon fik standardiseret processen.

Alphonse Bertillon opfandt et system til identificering af forbrydere ved hjælp antropometriske data, som han udviklede til stor fuldkommenhed. Bertillon var ansat i Pariserpolitiet og spillede en fremtrædende rolle som sagkyndig under Dreyfuss-processen.

Bertillon-systemet 
Den specifikke antropologiske teknik, som Bertillon praktiserede, kaldes ofte Bertillon-systemet. Dette system bestod af fem indledende mål — hovedlængde, hovedbredde, langfingerlængde, venstre fods længde og længden af underarmen. I tilgift til disse målinger brugte Bertillon fotografiet, nu kendt som et mug shot, til at fuldende mængden af data, der kunne bruges til sikker personidentifikation. De forskellige typer data blev kombineret til et system, der gav politiet hurtig adgang til information og billeder.

Selvom systemet var baseret på videnskabelige mål, var det kendt for at have sine mangler. For eksempel har det muligvis ikke været i stand til at anvende præcist til børn eller kvinder, da det mest var udviklet til mænd, der havde nået fuld fysisk modenhed og havde kort hår.

Referencer

Eksterne henvisninger og kilder 
 
 

Antropologer fra Frankrig
Personer fra Paris
EReolen

eReolen (meget ofte, fejlagtigt skrevet "@reolen" - sandsynligvis på grund af eReolens logo) dækker over tre tilbud. eReolen, eReolen Go og eReolen Global.

eReolen er de danske folkebibliotekers online portal, der giver brugerne mulighed for at låne e-bøger, lydbøger og podcast.

eReolen startede som et projekt i 2011, der tilbød udlån af e-bøger gennem bibliotekerne. I 2014 blev eReolen og Netlydbog lagt sammen til én tjeneste under navnet eReolen.

Foreningen eReolen er den organisatoriske ramme omkring eReolen.

For øjeblikket er der 97 biblioteker over hele landet, inklusive Færøerne, der er tilmeldt ordningen, samt
244 forlag.

Ereolen Global 
eReolen Global ligner eReolen, men er et selvstændigt website med tilhørende app, der er udviklet af det amerikanske firma OverDrive og drives af dem. eReolen Global indeholder ca. 8600 engelske e-bøger og netlydbøger.

Ereolen app 
Ordningen fungerer med enten en app til Apple IOS eller Google Android, eller et program til Windows eller Macbaserede PC'ere. På grund af licensforhold virker det ikke på E-bogslæsere. I appen har man mulighed for at oprette læselister, og søge efter bøger, også efter genre. Appen kommer også med boganbefalinger til brugere, der godt kunne lide bestemte bøger, men i skrivende stund 9-2-2022 er funktionen stadig på beta-stadiet.

Referencer 

Digitale biblioteker i Danmark
Sophie Elkan

Sophie Elkan født Salomon (3. januar 1853 i Göteborg - 5. april 1921 i Göteborg) var en svensk forfatter og oversætter. Hun debuterede i 1889 under pseudonymet Rust Roest med novellesamlingen Dur och moll. 

Hun blev født i den jødiske Göteborgslægt Salomon; hendes far var Alexander Solomon og moderen Henriette, født Abrahamsson og søster til August Abrahamson. Hun havde to søskende Otto og Elise. Hun fik sin uddannelse på fru Bruenechs privatskole i Göteborg og giftede sig i 1872 med sin 19 år ældre fætter musikforhandler Nathan Elkan i Stockholm. De fik en datter, Kerstin. I 1879 døde hendes mand og to år gamle datter af tuberkulose med et par dages mellemrum på deres rejse til Nice. Rejsen til Nice og Nathans og datterens død har Sophie Elkan skildret i novellen Julvaka.

Elkan er i dag mest kendt som Selma Lagerlöfs rejseveninde. Men omkring 1900 var hun en succesrig og populær forfatter primært kendt for sine historiske romaner. Gaden Sophie Elkans gata på Hisingen fik sit navn i 1992 til minde om hende.

Hun ligger begravet på den gamle gravplads ved Svingeln tidligere Mosaiska begravningsplatsen i Göteborg.

Bibliografi

Litteratur 
 Eva Helen Ulvros: Sophie Elkan - i skuggan av Selma: Det historiska minnet, (Historiska Media, 2001, Lund.)
 Eva Helen Ulvros: Sophie Elkan: hennes liv och vänskapen med Selma Lagerlöf, (Historiska Media, 2001, Lund.)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Personer fra Göteborg
Forfattere fra Sverige
Oversættere fra Sverige
Jøder fra Sverige
Kvindelige forfattere i det 20. århundrede
Symmetri-brud

Symmetri-brud i fysikken betyder, at noget, der har symmetri, alligevel spontant ændres til en usymmetrisk tilstand.
 
I en jernmagnet (ved normal temperatur) er der brud på symmetrien, ved at atomernes (spin)retning lokalt er den samme; magneten har en nord- og sydpol. Opvarmes magneten, forsvinder magnetismen og molekylerne i jernet får symmetrisk (over det hele) forskellig spinretning.

Alt i verden har en indbygget symmetri. Symmetri er ensartet orden (eller ligevægt), der tydeliggøres, hvis man opdeler en helhed i to halvdele. Hver halvdel ligner eller indeholder det samme som den anden. Vi møder symmetri mange steder, f.eks. i geometri (symmetri), i spejlformer (Kiralitet) og i fordelinger (normalfordeling).

Straks efter Big-Bang (Kaos) opstod symmetri. De allermindste partikler uden masse som f.eks. fotonen (lyset) farede af sted med lysets hastighed. Hvis alle havde fortsat med det, kunne nogle (elementar)partikler ikke havde slået sig sammen til atomer/stof.

Et kraftfelt - Higgs-feltet - forårsager symmetribrud, og nogle elementarpartikler får masse, bliver dermed langsommere og kan slå sig sammen til stof (atomer). Ved en tilfældighed blev der dog mere stof end antistof i universet.
 
Eksistensen af Higgs-feltet (den "usynlige" mekanisme) blev bekræftet ved fundet af Higgs-partiklen, da den ville være en manifestation af feltet, ligesom fotonen er det for det elektromagnetiske felt.
Den blev påvist i CERN-anlægget i 2012 – Englert og Higgs fik tildelt Nobelprisen i fysik 2013.
 
Det var sidste brik til puslespillet, der giver et billede på tilblivelsen af synligt stof, hvilket dog kun er en femtedel af alt stof i universet. Resten kaldes mørkt stof, der kun giver sig til kende ved sin gravitationskraft, der holder sammen på galakserne.

Eksterne henvisninger 
 Populær tekst fra Nobelprize.org

Fysik
Karl August Tavaststjerna

Karl August Tavaststjerna (13. maj 1860 på Annila i Björneborg (Pori) - 20. marts 1898 i Björneborg) var en af Finlands mest eminente forfattere i slutningen af 1800-tallet.

Karl August Tavaststjerna var uddannet arkitekt dimitterede fra Polytekniska institutet i Helsingfors 1883, hvorefter han helt gik over til sit skønlitterær arbejde.

Karl August Tavaststjerna skrev både prosa og lyrik og repræsenterer det moderne gennembrud i den finlandssvenske litteratur. Barndomsvänner (1886) er en udviklingsroman i Herman Bangs ånd. Romanen Hårda tider (1891, på dansk Strænge Tider, 1893), der skildrer forholdene i Finland under den store misvækst i 1868, er samfundskritisk og i underforstået polemik mod idealisme hos Johan Ludvig Runeberg.

Karl August Tavaststjerna blev 6. juni 1891 gift med den unge svenske skuespillerinde Gabrielle Kindstrand som var tilknyttet Viktor Rydbergs teatergruppe. Parret boede i flere år i Schweiz, Italien og på øen Rügen og Berlin i Tyskland. Under deres tid i Tyskland tilhørte Tavaststjerna den kende såkaldte "Friedrichshagener Kreis" som var en kreds af mere eller mindre bohemiske nordiske kulturpersonligheder, der var fulde af begejstring for den nye strømning: Naturalismen fra Skandinavien. Da August Strindberg i 1892 nærmest flygtede til Berlin, opstod snart en skandinavisk kunstnerkoloni omkring den vinstue på Neue Wilhelmstraße, som Strindberg kaldte "Zum schwarzen Ferkel". Den låg i bydelen Friedrichshagen i det østlige Berlin. Der kom flere forfattere, svenskerne August Strindberg og Ola Hansson, danskeren Holger Drachmann, nordmændene Knut Hamsun, Gunnar Heiberg og den mindre kendte Gabriel Finne samt den svenskføde finsk-tyske Adolf Paul. I begyndelsen af 1894 blev Tavaststjerna træt af det hektiske liv i Berlin og bad diplomaten greve Birger Mörner (1867-1930) hjælpe dem med at finde et sted i Sverige, hvor han skulle kunne skrive. Mörner ordnede det sådan at Tavaststjerna fra slutningen af april fik lov at leje en bolig hos Carl Coyet (1852-1902), en adelig tidligere løjtnant i reserven ved Skånska Husarregementet, på dennes gård Sörby i Norrbyas sogn i Närke. Tavaststjerna boede der til vinteren 1894-95. I september 1895 flyttede de tilbaga til Finland, da han var blevet redaktør på den lille Hangö tidning i 1895 og året efter på Björneborgs tidning. Han døde af lungebetændelse et par måneder inden sin 38-årsdag på hospitalet i Björneborg.

Bibliografi 

 
 
 
  Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.
 
 
  - Utgiven under pseudonymen Paul Dubois.
 
 
 
  Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Projekt Runeberg.
  - Illustrerad av Albert Engström.

Skrifter og udvalg 
 
  - 2 volymer.
  - 2 volymer.
  - 10 volymer.

Kilder 

Personer fra Mikkeli
Finlandssvenske forfattere
Forfattere fra Finland
Bungemuseet

Bungemuseet er et kulturhistorisk frilandsmuseum i Bunge sogn, et par kilometer vest for Fårösund på det nordlige Gotland.

Bungemuseet blev grundlagt i 1907 af Theodor Erlandsson. Allerede i 1906 blev det besluttet at bygge en kulturhistorisk museum. Et stald med gammeldags tal fra begyndelsen af 1600-tallet skulle rives ned, og d. 18. september 1906 blev det annonceret i lokalavisen Gotland Allehanda for at redde bygningen og etablere et kulturhistorisk museum, hvor flere bygninger kunne reddes. I 1907 opnåede man første milepæl ved erhvervelse af et stykke land, hvor museet blev bygget.. Den tilhørte oprindelig Bunge Kirke og blev anvendt som agerjord og græsarealer. I 1908 blev Lunderhagestugan købt fra Fleringe sogn, og i 1909 blev den genopført på museumsområdet.

Bungesmuseet er et af Sveriges største frilandsmuseer med en stor samling af gårde og bygninger fra Gotland. Samlingen er opbygget omkring tre gårde fra 1600-, 1700- og 1800-tallet med huse og miljøer fra Gotland. På museet findes derudover forskellige andre kulturhistoriske bygninger og gårde fra landsbyer på Gotland, som viser byggeskik og levevilkår før 1990'erne.

Bungemuseet havde i 2012 lidt over 13.000 besøgende. Museet drives af Föreningen Kulturhistoriska Museet i Bunge, Gotland der har omkring 460 medlemmer.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Bungemuseets hjemmeside

Frilandsmuseer i Sverige
Gotland
Museer etableret i 1907
Fintel

Fintel er en kommune med godt 2.850 indbyggere (2013) i Samtgemeinde Fintel i den sydøstlige del af Landkreis Rotenburg (Wümme), i den nordlige del af den tyske delstat Niedersachsen.

Geografi 
Området omkring Fintel er hovedsageligt landbrugsland, men er i udkanten af kommunen skovbevokset. Fra syd mod nordvest løber Ruschwede gennem kommunen Fintel, og nordligere løber fra øst mod vest Fintau. En del af denne er fredet, idet 69,7 af det 416 ha store naturschutzgebiet, Oberes Fintautal ligger i kommunen, mens resten ligger i Heidekreis. I nærheden, mod nord ligger det 3,6 ha store naturschutzgebiet Finteler Wacholderlandschaft.

Nabokommuner 
Kommunen Fintel omgives af følgende kommuner (med uret fra nord):
 Königsmoor (Landkreis Harburg)
 Schneverdingen (Heidekreis)
 Scheeßel
 Vahlde

Eksterne kilder/henvisninger 

 Fintels side  på Samtgemeindens websted.
 Befolkning 31. december 2013 (Tabel K1020014)  Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen, 102 Bevölkerung - Basis Zensus 2011. Tysk hjælpeside til statistikken

Kommuner i Niedersachsen