kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Axel Møller (arkitekt)

Axel Møller (født 6. januar 1862 i Hjørring, død 22. januar 1943 i København) var en dansk arkitekt, der især har sat sig præg på Hjørring. Han efterfulgte P.C. Bønecke som stadsbygmester i Københavns Kommune (ikke at forveksle med stadsarkitekt) 1911-1932.

Axel Møller var søn af købmand, senere bankdirektør Peder Kierkemann Møller og Marie Vilhelmine f. Haugaard. Han tog præliminæreksamen i Hjørring 1876, gik på C.V. Nielsens Tegneskole i København 1876, blev dernæst murersvend 1880 og tog afgang fra Teknisk Skole 1881. Han læste på Kunstakademiet fra september 1881 indtil afgang 1886.

Møller arbejdede en tid under Ludvig Fenger, Emil Blichfeldt og Martin Nyrop og var ansat hos Vilhelm Dahlerup 1889, hos hvem han tog sig af udsmykningen af Jesuskirken i Valby og var konduktør ved bygningerne i Københavns Frihavn. 1901 blev han ansat ved Københavns Bygningskommission og var konstitueret, senere fastansat stadsbygmester 1911-32.

Han var også formand for bestyrelsen for Marie Hansens og Theophilus Hansens rejselegat, medlem af bestyrelsen for Arbejdernes Byggeforening, bygningskyndig rådgiver for Justitsministeriet og senere for Indenrigsministeriet, censor i bygningsret ved Kunstakademiets Arkitektskole og ved Teknisk Skole. Endvidere Ridder af Dannebrog.

Han var i Tyskland, Schweiz, Italien (Rom) 1885, 1888, 1911 og senere på årlige rejser, i Newcastle upon Tyne, Glasgow, Edinburgh 1887, Berlin, Prag, Wien 1892 og 1896, Budapest 1896, London, Amsterdam 1903 og Sverige 1915.

Møller giftede sig 6. januar 1887 i Hjørring med Anna Nielsine Christensen (3. september 1860 i Løkken – 22. april 1932 i København), datter af købmand Conrad C. og Karen Marie Christensen. Han er begravet på Assistens Kirkegård.

Værker 
 Vor Frelsers Kirke, Esbjerg med udvidelse af samme (1. præmie 1887, 1897)
 Bolig- og forretningsbebyggelse for købmand Oscar Møller, Hjørring (1887)
 Restaurering af Skads Kirke (1888)
 Restaurering af Jerne Kirke (1891)
 Håndværkerstiftelsen, Hjørring (1891)
 Ombygning af Villa Bell' Mare, Skovshoved (1892)
 Staldbygning, sammesteds (1895)
 Forpagterbolig, Louisenfredsgård, Skåne (1892)
 Tilbygning, Faxe Kalkbruds direktørbolig, Faxe Ladeplads (1893, ombygning 1903)
 Vestre Kommuneskole, Hjørring (1894)
 Udvidelse af Høygaards Stiftelse, Nibe (1897)
 Ligkapel, Esbjerg (1898)
 Løkken Kirke (1899)
 Nibe Sparekasse (1901)
 Vrå Præstegård, Vrå (1901)
 Forretnings- og boligbebyggelse for fabrikant Ernst Pedersen, Hjørring (1902)
 Bestyrerbolig, Hjørring Gasværk (1903)
 Hjørring Discontobank (1904)
 Ombygning af Herfølge Præstegård, Herfølge (1905)
 Forretnings- og boligbebyggelse for fabrikant Sophus Thomsen, Hjørring (1906)
 Villa for faderen, bankdirektør Peder Møller, Hjørring (1908)
Desuden kunstindustrielle arbejder og møbler.

Kilder 
 
 Weilbachs Kunstnerleksikon 1994
 Kraks Blå Bog 1929

Eksterne henvisninger 
 

Arkitekter fra Danmark
Personer fra Hjørring
Stadsarkitekter i København
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Historicistiske arkitekter
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Burgtheater

Burgtheater er det nationale teater i Wien i Østrig og et af de mest betydende tysksprogede teatre i verden.

Burgtheater blev etableret i 1741 af kejserinde Maria Theresia og flyttede i 1748 ind i en teaterbygning, der oprindelig lå på Michaelerplatz frem til 1888. Herefter flyttede teatret til en ny bygning på Ringstraße tegnet og opført af arkitekten Karl von Hasenauer, delvist i samarbejde med Gottfried Semper. Bygningen brændte som følge af bombeangreb i 1945 ned til grunden og frem til genåbningen den 14. oktober 1955 fungerede Ronacher Teater som nationalteater.

Tre Mozart-operaer har haft premiere i Burgtheater: Bortførelsen fra Seraillet (1782), Figaros Bryllup (1786) og Così fan tutte (1790).

Genåbningen af Burgtheater i 1955 skete kun få måneder efter underskrivelse af den Østrigske Statstraktat, der betød grundlæggelsen af den 2. østrigske republik. Det var derfor af stor symbolsk betydning, at det første teaterstykke i det genåbnede teater var det nationale skuespil Köng Ottokars Glüch und Ende af Franz Grillparzer. Stykkets handling foregår i 1200-tallet, hvor kong Ottokar II., hertug af Østrig, netop er blevet skilt fra sin hustru Margarete, der var datter af den sidste Babenberger. Gennem ægteskab med det ungarske kongehus forsøgte Ottokar at tilegne sig den tyske kejserkrone, men valget faldt i stedet på Habsburgeren Rudolf I. Ottokar måtte dermed give Østrig og Steiermark fra sig og fik kun ganske ubetydelige besiddelser. Ottokar anerkendte ikke Rudolf men besejres – og dræbes – på Moravafeltet i 1278. Stykket skildrer begyndelsen af Habsburgernes magt i Østrig samt taberens lykke og fald. Stykket blev også opført ved teatrets 50-års jubilæum i 1995.

Fra marts 2014 ledes teatret af den tyske teaterekspert Karin Bergmann.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Burgtheater

Teatre i Wien
Neue Burg

Neue Burg er den sydligste (og nyeste) fløj af Hofburg i Wien i Østrig. Neue Burg, der ofte også kaldes Neue Hofburg, er tegnet og delvis opført af arkitekterne Karl von Hasenauer og Gottfried Semper. Den var oprindelig planlagt som to ens modsatliggende bygninger, der hver med en halvbuet form skulle danne rum for en plads. Bygningerne ville sammen med Kunsthistorisk Museum Wien og Naturhistorisk Museum Wien, der ligger i forlængelse af Neue Burg på den modsatte side af Ringstraße have udgjort et stort monumentalt kompleks over Ringstraße.

Opførelsen af det nye slotskompleks begyndte i 1881, og Hasenauer, der også var arkitekt på de to museer, skulle stå for opførelsen af den nye slotsfløj. Efter Hasenauers død i 1894 overtog hans elever Bruno Gruber og Otto Hofer og senere embedsmændene Emil von Förster og Julian Niedzielski byggeriet, men de stødte konstant ind i problemer. Bl.a. måtte man grave fundamentet 25 m ned, da byggeriet befandt sig på de opfyldte arealer for den gamle voldgrav. Fra 1899 overtog professor Friedrich Ohmann byggeriet. I 1906 gjorde kejser Franz Joseph tronfølgeren Franz Ferdinand til protektor for slotsbyggeriet, og han udnævnte arkitekten Ludwig Baumann som afløser for Ohmann. Den nuværende fløj stod færdig i 1913, men det oprindelige kompleks blev aldrig bygget færdig, da det østrigske monarki med 1. verdenskrig faldt fra hinanden i 1918. Den modsatliggende fløj blev dermed aldrig bygget.

Pladsen foran Neue Burg kaldes Heldenplatz. Her findes to ryttestatuer af hhv. Ærkehertug Karl og Prins Eugen af Savoyen.

Fra balkonen på Neue Burg kunne Adolf Hitler i 1938 proklamere Østrigs indlemmelse i Nazityskland overfor en stor folkemængde på Heldenplatz.

I dag indeholder Neue Burg læsesale for Østrigs Nationalbibliotek samt et våben- og jagtmuseum, et museum for musikinstrumenter samt Ephesos Museum med genstande fra Efesosudgravningen i Tyrkiet. Endvidere anvendes Neue Burg som internationalt mødecenter, bl.a. for flere internationale organisationer. Østrigs regering anvender også Neue Burg til en række statsbegivenheder og statsmodtagelser.

Slotte i Wien
Aisch

Aisch er en  knap 68 km lang biflod til Regnitz fra venstre, der løber i Mittel- og Oberfranken i Bayern i Tyskland.

Geografi 
Aisch har sit udspring ved Schwebheim i kommunen Burgbernheim, i nærheden af byen Bad Windsheim. 
Aisch løber via Neustadt an der Aisch og Höchstadt an der Aisch og ved  ved Trailsdorf (nord for Forchheim) løber den ud i Regnitz.

Karakter 
Som de fleste vestlige bifloder til Regnitz har Aisch kun et ringe fald og fører heller ikke nogen stor vandmængde. I den øvre del er Aisch ret lavvandet, og når ikke en dybde på over 1,5 m. Først i den nedre del kommer den op på 6 meters dybde, og en bredde på op til 15 m.

Kulturelt 
Aisch er kendt for Aischgründer Spiegelkarpfen, der er panerede  karper, som regnes for en regional delikatesse, der er internationalt kendt. Langs Aisch i Aischgrund ligger 1.500 damme, hvor man siden middelalderen har opdrættet karper.

Langs flodens løb går den såkaldte Aischgründer Bierstraße fra Bad Windsheim til Höchstadt an der Aisch.

Bifloder 
 Rannach munder ud ved Bad Windsheim.
 Ehebach munder ud ved  Diespeck.
 Steinach munder ud ved  Gutenstetten.

Eksterne henvisninger 

Landkreis Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim
Floder i Bayern
Jens Korse

Jens Korse (født 11. oktober 1966) er en dansk journalist og manuskriptforfatter.

Korse blev student fra Helsingør Gymnasium i 1986 og uddannet journalist fra Danmarks Journalisthøjskole i 1996. Han var i praktik på Det Fri Aktuelt, hvor han senere blev ansat som redaktionssekretær. Allerede før sin afsluttende eksamen på journalisthøjskolen blev han engageret af Lars Le Dous og Oliver Zahle til radiosatiren Selvsving. Jens Korse var også med til at lave ''Bertelsen - De Uaktuelle Nyheder på dr2''.. Forinden havde han stiftet bekendtskab med satiregenren som medvirkende i Onkel Dum & Bananerne, der var aktiv fra 1985 til 1991. Korse har siden helliget sig satiren. I 2007 var han manuskriptforfatter på tv-serien Max.

Bibliografi 
 Den Store Danske Klogebog (2004)
 Danser med wienerbrød – en bog med og om Søren Østergaard, Gads Forlag, 2011. .
Colonien 2017

Eksterne henvisninger 
 

Journalister fra Danmark
Manuskriptforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Bad Windsheim

Bad Windsheim er en by i i den mittelfrankiske Landkreis Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim i den tyske delstat Bayern. Den ligger vest for Nürnberg ved floden Aisch. Det er en kurby, med mineralholdige kilder, der også udnyttes af nogle mineralvandsfirmaer.

Geografi 
Nabokommuner er (med uret, fra nord):

Derudover grænser det kommunefri, gemeindefreie Gebiet Osing til kommunen.

Inddeling

Trafik 
Bad Windsheim ligger ved den stærkt trafikerede B 470 og ved jernbanen Neustadt (Aisch)–Steinach bei Rothenburg, der i Neustadt an der Aisch møder jernbanen Nürnberg – Würzburg og i Steinach bei Rothenburg møder Treuchtlingen – Würzburg jernbanen.

Eksterne henvisninger 

 Offizielle Seite der Stadt

Frie rigsstæder
Holstebro Gymnasium og HF

Holstebro Gymnasium og HF er et gymnasium og HF-kursus beliggende i Holstebro. Gymnasiet har ca. 750 elever og kursister samt ca. 70 lærere. 

Det blev oprettet i sin nuværende form i 1963 og var fra 1970 til 2006 drevet af Ringkjøbing Amt, hvor det var det største gymnasium. I dag er gymnasiet en selvejende institution.

Kendte studenter 
 1971: Karsten Ohrt, museumsdirektør
 1982: Søren Gade, MF, tidl. forsvarsminister (Venstre)
 1983: Charlotte Sahl-Madsen, tidl. minister for videnskab, teknologi og udvikling (Det Konservative Folkeparti)
 1987: Claus Hviid Christensen, kemiker
 1988: Morten Spiegelhauer, journalist, kendt fra Operation X
 1994: Pia Allerslev, tidl. kultur- og fritidsborgmester i Københavns Kommune (Venstre)
 1994: Lone Hørslev Rasmussen, forfatter
1998: Ninna Hedeager Olsen, teknik- og miljøborgmester i Københavns Kommune (Enhedslisten)
 1998: Teitur, sanger og sangskriver
 2017: Pernille Mathiesen, cykelrytter

Kendte lektorer 
 1968: Henning Gjellerod, tidl. folketingsmedlem
 1969-2005: Paul M. Cederdorff, billedkunstner og skulptør
 1978-2013: Johannes Lebech, tidl. kirkeminister og medlem af Europa-Parlamentet
 1981-1990: Ole Balslev, rektor
 2010: Hans Henrik Holm, M.Sc.E.E.

Eksterne henvisninger 
 Holstebro Gymnasium og HF's hjemmeside

Gymnasier i Danmark
Gymnasium og HF
Etableret i 1963
Gymnasium
Knud Munk Nielsen

Knud Munk Nielsen (født 10. februar 1938) er en dansk landmand og politiker, der fra 1996 til 2006 var amtsborgmester i Ringkjøbing Amt, valgt for Venstre.

Han begyndte sin politiske karriere som formand for Venstres Ungdom i Skanderborg Amt, og blev efter flere år med bestyrelsesposter indenfor landbruget valgt ind i Ringkjøbing Amtsråd i 1994. To år senere blev han amtsborgmester og var tillige medlem af bestyrelsen for Amtsrådsforeningen. Da amterne som følge af strukturreformen skulle nedlægges og erstattes af regioner, forsøgte Nielsen at få hovedsædet for Region Midtjylland til Ringkøbing, hvilket imidlertid ikke lykkedes.

Ved siden af sit politiske virke har han været selvstændig landmand med en gård med 150 ha og svineproduktion i Bording. 

Under Rigsretssagen mod Erik Ninn-Hansen i anledning af Tamilsagen fungerede Knud Munk Nielsen som dommer i Rigsretten som én af de 15 dommere, der var udpeget af Folketinget. 

2004 blev han Ridder af Dannebrog.

Noter 

Amtsrådsmedlemmer fra Venstre
Amtsborgmestre fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Landmænd fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Riddere af Dannebrog
Medlemmer af Rigsretten
Mutopia Project

Mutopia Project drives af frivillige med den hensigt at skabe et bibliotek af nodemateriale i public domain på samme måde som Projekt Gutenbergs bibliotek over bøger som er offentlig ejendom.

Musikken gengives fra materiale der ikke længere er ophavsret til. Det nye notemateriale laves ved hjælp af LilyPond-software og distribueres i PDF-, PostScript-, MIDI- og LilyPond-format.

Der er – maj 2009 – omkring 1500 musikstykker tilgængelige, over halvdelen for piano. Der findes også meget vokalmusik og andre musikinstrumenter.

Se også 
 International Music Score Library Project, et lignende projekt som samler både trykt musik og indskannede noder.
 Werner Icking Music Archive (WIMA)
 Frit indhold

Eksterne henvisninger 

 Hjemmeside for Mutopia Project  
 Liste over online musiksamlinger 
 Open music 

Digitale biblioteker
Baudenbach

Baudenbach er en købstad (markt) i den mittelfrankiske Landkreis Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim i den tyske delstat Bayern. Den er en del af Verwaltungsgemeinschaft Diespeck.

Geografi 
Byen ligger ved de sydlige udløbere af naturparken Steigerwald. Nabokommuner er (med uret, fra nord): Markt Taschendorf, Münchsteinach, Diespeck, Neustadt an der Aisch, Langenfeld, Sugenheim og Scheinfeld.

Inddeling 
I kommunen er der ud over Baudenbach 4 landsbyer:
 Hambühl
 Roßbach
 Mönchsberg
 Frankenfeld

Eksterne henvisninger
Margaret Lindhardt

Margaret Lindhardt (født 17. januar 1950 i Esbjerg) er en dansk programmedarbejder og radiovært.

Lindhardt er oprindeligt uddannet folkeskolelærer fra Københavns Dag- og Aftenseminarium og havde været lærer ved Søborg Skole i flere år, da hun i 1981 kom til DR som programmedarbejder. Her var hun udsendelsesleder og vært på en række programmer som Go' morgen P3, Fri Fredag og P4 Aften. Fra 1995 til 2011 var hun vært og tilrettelægger på Giro 413 og igen fra 2014, og Danmark kort. Hun har desuden lagt stemme til flere programmer både i radio og tv. 

I maj 2017 gik hun på pension og blev afløst på Giro 413 af Peter Sten.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Lærere fra Danmark
Radioværter fra Danmark
Personer fra Esbjerg
Ansatte i DR
Orla Mølgaard-Nielsen

Orla Mølgaard-Nielsen (2. september 1907 – 21. oktober 1993) var en dansk arkitekt.

Mølgaard-Nielsen var oprindeligt uddannet møbelsnedker og blev i 1940 uddannet arkitekt fra Kunsthåndværkerskolen. Han blev selvstændig i 1942, men åbnede i 1944 tegnestuen Hvidt & Mølgaard sammen med Peter Hvidt. De to var kompagnoner frem til 1975. Blandt de meste kendte møbeldesigns fra Orla Mølgaard-Nielsen er Ax-stolen, der blev udført for Fritz Hansen. Mølgaard-Nielsen samarbejdede desuden med Le Klint om adskillige lampemodeller. Han stod dog også bag flere markante byggerier, bl.a. De Danske Sukkerfabrikker, Teknisk Skole på Tuborgvej i Hellerup og Lions Park i Søllerød – alle i samarbejde med Peter Hvidt. Hans mest markante værker blev dog nok Den nye Lillebæltsbro fra 1970 og Vejlefjordbroen fra 1980.

Kilder og eksterne henvisninger

Eksterne henvisninger 
 

Arkitekter fra Danmark
Modernistiske arkitekter
Danskere i 1900-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra Aalborg
Kaj Mervild

Kaj Sofus Mervild (14. august 1895 i Gudum Sogn – 12. september 1941) var en dansk skuespiller.

Mervild debuterede i 1914 på Aalborg Teater i rollen som Per i En søndag på Amager. Han fik sin skuespilleruddannelse ved Det Kongelige Teaters Elevskole i 1916 og brød igennem i Tivolis Sommerrevy i 1918, hvor han både var forfatter og medvirkende. Fra 1920 til 1925 var han på operette-turné med Otto Jacobsen og Gerda Christophersen. Han var nogle år tilknyttet Betty Nansen Teatret og fra 1925 til 1928 Aarhus Teater. Sammen med sin hustru, Inger Bolvig, var han fra 1929 til 1931 ansat ved Odense Teater for senere at komme til Dagmarteatret og Riddersalen. I 1934 blev han direktør for Casino Teatret, der måtte lukke fem år senere. Han sluttede karrieren på Odense Teater.

Kaj Mervild var bror til radiomanden Stig Mervild.

Filmografi 
 Skal vi vædde en million? (1932)
 Lynet (1934)
 Plat eller krone (1937)
 Balletten danser (1938)
 Skilsmissens børn (1939)
 I dag begynder livet (1939)
 En pige med pep (1940)
 En mand af betydning (1941)
 Gå med mig hjem (1941)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Teaterledere fra Danmark
Burgbernheim

Burgbernheim er en by i den mittelfrankiske Landkreis Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim i den tyske delstat Bayern.
Den er hjemsted for Verwaltungsgemeinschaft Burgbernheim. Byen er en statsanerkendt rekreationsby.

Geografi 
Burgbernheim ligger ved foden af den østlige del af Frankenhöhe. Gennem Frankenhöhe løber det Europæiske vandskel mellem Donau og Rhinen.

I området ved landsbyen Schwebheim har floden Aisch, der løber mod Regnitz, Main, og Rhinen sit udspring. I Burgbernheim er også kildeområdet for floden Altmühl, der løber mod Donau. En anlagt kilde ligger ved bebyggelsen Erlach.

Nabokommuner 
Nabokommuner er (med uret, fra nord):
 Ergersheim
 Bad Windsheim
 Illesheim
 Marktbergel
 Windelsbach
 Gallmersgarten
 Ohrenbach

Inddeling 
Ud over Burgbernheim ligger i kommunen landsbyerne:
 Buchheim
 Pfaffenhofen
 Schwebheim

Eksterne henvisninger
Canal de Caen à la Mer

Canal de Caen à la Mer ("Kanal fra Caen til havet"; også kaldet "Caen-kanalen") er en lille kanal i departementet Calvados i Frankrig, som forbinder havnen i Caen med byen Ouistreham og Den engelske kanal.

Kanalen forløber fraløber i nord-nord-østlig retning fra Caen parallelt med Orne-floden, som føder den med vand. Kanalen er 14 km lang, og indeholder to sluser. Udgravningen påbegyndtes i 1837, og da den blev åbnet den 23. august 1857 var den kun 4 meter dyb. Den blev uddybet i 1920. Kanalen begyndte med et bassin (Bassin Saint-Pierre) i centrum af Caen. Kanalen består af en række kajer og bassiner. Den nuværende vanddybde er 10 meter, og kanalen er bredden når 200 meter i bassinet ved Calix.

Kajen ved Blainville-sur-Orne er over 600 meter lang. Den fungerer er den fjerdestørste franske havn for import af eksotisk træ, som fortrinsvis kommer fra Guineabugten. Der lastes og losses også jern, kunstgødning, kul og byggematerialer. Havnen eksperterer korn, der er avlet i området, og har en silokapacitet på 33.000 tons.

En af de to sluser ved havnen i Ouistreham ved kanalens munding kan rumme skibe, som er mere end 200 meter lange. 

Ved Blainville ligger der en fabrik for Renault lastbiler. Fabrikken ligger på den anden side af kanalen i forhold til byen mod sydøst mellem kanalen og Orne-floden. På den anden side af floden i forhold til fabrikken ligger byen Colombelles.

Kanalen passerer forbi Château de Bénouville. Den berømte Pegasusbro (alias "Ham"), fra D-dag, 6. juni 1944, krydsede kanalen ved landsbyen Bénouville. Kanalen blev anset for at være både taktisk og strategisk vigtig i de indledende faser af slaget om Normandiet, da den lå på den østlige flanke af det allierede brohoved. Broen blev udskiftet i 1994. Den gamle bro blev herefter opstillet ved det nærliggende Pegasusbro museum.

Kanal ruten 
(Fra mundingen til afslutningen)
 Ouistreham 
 Bénouville
 Blainville-sur-Orne
 Colombelles
 Hérouville-Saint-Clair
 Caen

Frankrigs geografi
Caen a la Mer
Calvados
Caen
Albertibas

Albertibas eller Alberti-bas (også kaldet harpebas) er en speciel slags musikalsk ledsagelse eller akkompagnement der især fandt anvendelse inden for den klassiske musik. Den er opkaldt efter Domenico Alberti (ca. 1710-40),
som skal have været den første, der i vid udstrækning benyttede denne klaversats.

Det drejer sig om en arpeggio (it. arpa: harpe, efterlignende greb i harpen, harpeagtig) en slags brudt ledsagelse hvor de enkelte toner i akkorden ikke spilles samtidig, men efter hinanden i en rækkefølge der kan være "dybeste, højeste, midterste, højeste tone" (rækkefølgen er dog ikke fastlagt og kan altså variere). Mønstret bliver så tilbagevendende gentaget. Et kendt eksempel er begyndelsen af Mozarts klaviersonate i c-dur, KV 545:

I reglen bliver Alberti-bas anvendt i værker for tangentinstrumenter, og da spillet med venstre hånd; dog har den også været brugt for andre instrumenter som for eksempel i Béla Bartóks 5. strygekvartet fra 1934.

Musikudtryk
Small Forward

Small Forward (SF) er en af de fem positioner på et basketballhold, og kaldes også "3"-positionen. SF er en af de mest alsidige positioner og spillere på denne plads er typisk lidt kortere, hurtigere og slankere end Power Forward- og Center-spillere, selv om de undertiden er lige så høje. I verdens stærkeste basketballliga NBA er de normalt mellem 1m95 og 2m10 høje.

Rolle på holdet 
SF skal typisk kunne tage rebounds, løbe fastbreak, tage bolden til kurven en-mod-en og skyde på de fleste distancer.

Kendte Small Forward-spillere 
 LeBron James
 Carmelo Anthony
 Paul Pierce
 Larry Bird
 Scottie Pippen
 Vince Carter
 Bruce Bowen
 Hedo Türkoğlu
 Christian Drejer
 Kevin Durant

Basketball
Jacob Hegel

Jacob Deichmann Frederik Hegel (16. februar 1851 i København – 20. december 1918 samme sted) var en dansk forlagsboghandler.

Han var søn af forlægger Frederik V. Hegel og hans hustru Elisabeth Ulrikke Eleonore Bagge. Han blev den 9. oktober 1874 gift med sin kusine, Julie Bagge (1857-1924). Selveste Henrik Ibsen skrev bordsang til brylluppet, «Løvet rasler, blade falder», på melodien som P.L. Rasmussen skrev til N.F.S. Grundtvigs digt, «Danmark dejligst Vang og Vænge».

Hegel var lærling og medhjælper i Gyldendalske Boghandel 1866-77, og i 1877 blev han som associé en del af sin fars firma, som nu blev kaldt Gyldendalske Boghandels Forlag (F. Hegel & Søn), nu Gyldendal. Ved farens død i 1887 overtog Jacob Hegel eneansvaret for forretningen og blev eneindehaver. Forlagsboghandelen lavede han i 1903 om til aktieselskab, der samtidig skiftede navn til Gyldendalske Boghandel, Nordisk Forlag. Fra 1903 var han formand i bestyrelsen for det da stiftede selskab. Han var medejer af Forlagsbureauet i København 1885-93. Han købte C.A. Reitzels Forlag 1896 og Jydsk Forlags-Forretning i Århus 1902. 

Han sad i bestyrelsen for De danske Boghandleres Hjælpekasse, var kurator for Det Kongelige Vajsenhus, var i bestyrelsen for Foreningen til Hovedstadens Forskønnelse. Han var stifter af og i vestyrelsen for rekreationshjemmet Frederik Vilhelm Hegels Minde i Fredensborg.

Jacob Hegel blev kåret til etatsråd i 1908. Han var Ridder af Dannebrog.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1910

Eksterne henvisninger 
 

Forlæggere fra Danmark
Boghandlere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Etatsråder fra Danmark
Personer med tilknytning til Gyldendal
Doctor Jones

"Doctor Jones" er den 5. single fra bandet Aqua.
Denne single havde den vanskelige opgave at følge den hidtil usete Barbie Girl succes. Den skulle bekræfte, at Aqua ikke var døgnfluer, som mange hævdede. I Skandinavien, blev den udgivet i oktober 1997 med stor succes. To måneder senere, modtog de fleste andre europæiske lande singlen. I Australien blev det en af de bedst sælgende singler i både 1997 og 1998. I løbet af begyndelsen af 1998, blev Doctor Jones også udgivet med gode resultater i Japan, Spanien og England. I USA blev sangen kun spillet i midten af 1998 på radioer og klubber, med ingen fysisk udgivelse.

Aqua-sange
Sange fra 1997