Bytræ

Bytræ betegner alle træer, der vokser i byerne, om det nu er som spontan vegetation, eller det skyldes bevidst indplantning. Den bymæssige træpleje beskæftiger sig snarest med det sidste, dvs. de plantede og vedligeholdte træer. Til forskel fra den selvgroede flora, som fornyer sig over en kort årrække, arver bystyrerne ofte, som det er med de arkitektoniske ejendomme, nogle gamle træer (her ser man bort fra nybyggede byområder), som man må forvalte over lang tid. (Under gode forhold kan en Eg for eksempel leve mere end 500-700 år og et Rødtræ endnu længere).

Når det drejer sig om selvgroede træer hører de ofte til blandt pionertræerne (arter af Pil, Birk osv.), der udvikler sig naturligt på dårlige jorde: mure eller tage i Europa. De er derfor ofte ledsaget af buske af indførte og invasive arter som f.eks. Sommerfuglebusk eller Glansbladet Hæg. Disse arter etablerer sig villigt på ruderater, på brakjord eller på mure og tagdækninger.

I byerne findes også bevidst plantede træer af talrige andre arter, der ofte er eksotiske, valgt på grund af deres hårdførhed og deres skønhedsværdi. De er mere eller mindre nyttige for biodiversiteten, afhængigt af omstændighederne, men de har i hvert fald talrige nyttevirkninger, f.eks. ved at forbedre luftkvaliteten i byerne.

Bytrætyper 
Bytræet kan være
•	indført eller hjemmehørende
•	klippet eller beskåret
•	solitært og isoleret eller i selskab med andre træer
•	plantet på række eller i busket
•	sammen med eller uden urteflora og epifytter

Træet står undertiden i en privathave eller en bypark, eller endog i en by- eller forstadsskov. Man kan finde det i naturtilstand langs visse linjer (søbredder, vandløb, floder, kanaler, jernbaner osv.), hvor træet kan være en del af et mere eller mindre brugbart system af spredningskorridorer tværs gennem byen. Træer kan tilsvarende installeres af mennesker på altaner eller tagterrasser på det vilkår, at underlaget kan bære træernes vægt.

Visse prydtræer planter man i baljer, som stilles ud i den varme årstid og hentes ind i et væksthus om vinteren (eksempelvis palmer eller sydfrugttræer, der dyrkes i tempereret eller koldt klima).

Bytræets historie 

Selv om træerne sandsynligvis hurtigt er blevet færre rundt om byerne på grund af folks behov for træ til bygninger, madlavning, opvarmning osv., blev visse arter alligevel knyttet til byen alt efter tidsalderen og byens placering. De befæstede byer havde ofte træer til rådighed (plantet ude på selve fæstningsværkerne med Vaubans værker som et eksempel). De skulle dække behovet for «bagertræ» og træ til nødvendige arbejder under belejring. Plantematerialet fra træerne skulle også tjene til .

Antallet af gadetræer varierer meget fra by til by ifølge en optælling, der viser tal fra 50-80 gadetræer pr. 1.000 indbyggere i Centraleuropa ned til 20 træer pr. 1.000 indbyggere i Nice. Dertil kommer, at adskillige sygdomme og skadedyr angriber kastanjetræer og plataner, der regnes blandt de træarter, der anses for at være de mest hårdføre bedst tilpassede under europæiske byforhold.

Værdier og funktioner tilskrevet bytræer 
Bytræet har længe været betragtet som et fælles gode og en kilde til økologisk nytte, dvs. som en almen, offentlig interesse bl.a. af sociologiske, psykologiske politiske og etiske grunde. Træet forbindes især med afslapning og børns leg, med kunst og natur og med opdragelse til miljøforståelse, sundhed, livskvalitet og bymæssig biodiversitet.

Siden det 19. århundrede har bytræet spillet en vigtig rolle i driften af byområderne, (man taler endog om grøn urbanisme). I hvert fald siden 1970'erne er bytræer en uomgængelig del i byøkologien, og man tilskriver dem i dag stor betydning for byernes økosystemer og delvis også for deres biodiversitet (særligt for de skovagtige områder i forstæderne, og især hvis de er integreres i økologisk reservat).

Symbolske funktioner 

Træer som afgrænsning og pryd er bærere af nutidens symbolske og sociale værdier, men det samme viste sig også for længe side, i det mindste i Antikken.

Samtidig med at bytræerne er et dekorativt element og en del af byens vedligeholdelse, synes de også at være tæt forbundet med folks forhold til liv og død, jf. gårdtræer, træer på tingsteder, træer på kirkegårde og de såkaldte pesttræer.

Velfærdsfunktioner 
Lindetræer har været værdsat siden Middelalderen for at være beroligende og rensende. Som kilde til helbredende drikke har de været plantet i Europa nær ved hospitaler og spedalskhedsasyler. Man har for nylig vist, at blandt unge japanske mænd medførte et ophold på 2½ døgn i en skov en betydelig nedsat hjerterytme og mængde af cortisol (stresshormon) i spyttet. Desuden blev aktiviteten i det parasympatiske nervesystem forøget samtidig med, at der opstod en hæmning af det sympatiske nervesystem (i forhold til situationen i bymiljø). Psykologiske tests, som blev foretaget sideløbende, viste, at disse betingelser forøgede antallet af positive følelser og formindskede antallet af negative følelser (i forhold til påvirkningerne fra bymiljø).

Der findes en veldokumenteret forbindelse mellem en persons socialklasse og vedkommendes livslængde, men man har også påvist, at der er en sammenhæng under byforhold mellem livslængde og adgangen til grønne områder, og mellem eksistensen af grønne områder og en persons følelse af at have et godt helbred.

Det er videnskabeligt bevist, at træbevoksede byområder bidrager til at mindske stress<ref>Konstantinos Tzoulas Kalevi Korpela, Stephen Venn, Vesa Yli-Pelkonen, Aleksandra Kaźmierczak, Jari Niemela og Philip James : Promoting ecosystem and human health in urban areas using Green Infrastructure: A literature review i Landscape and Urban Planning , 2007, 81, 3 side 167-178</ref> (hvor man forbedrer trivsel i samme grad som man øger naturindholdet ifølge en ny undersøgelse). Store, grønne områder ser ud til at være mest effektive i mindskning af stress.

Under indtryk af en tendens til overvægt og i sammenhæng med befolkningens øgede alder FN opmuntrer via WHO til mere fysisk aktivitet og et forøgelse af de grønne områder.

 Sociale, rekreative eller æstetiske funktioner 

Træet er et vigtigt element i parker, på pladser, skråninger parker, pladser, grøftekanter og på andre udendørs steder, der er beregnet til afslapning, hvile og fornøjelse. Det er uundværligt for borgernes sundhed og deres psykiske og fysiske ligevægt, hvad der viser sig på steder, hvor man spadserer, lufter hund, dyrker jogging, stavgang eller motionscykling osv. De store træer og busketter, miljøer med skovkarakter eller naturpræg har en fredfyldt virkning, og de bliver betragtet som et positivt element i steder med livsudfoldelse. Deres skygge bliver foretrukket i de tørre og varme egne.

Europarådet har opmuntret til, at man øger mængden af grønne områder pr. indbyggerr, samtidig med, at man åbner dem for mere naturindhold og mere biodiversitet.

Der findes byarboreter, botaniske haver, træsamlinger og bymæssige frugthaver, som først og fremmest huser arter, der er blevet sjældne. De botaniske haver og byparkerne ufrivilligt været en kilde til spredning af invasive arter (deriblandt træer). 
Dette har en ny analyse af spredningen af plantearter i historisk tid konkluderet, især i årene mellem 1800 og 1950. St. Louis deklarationen om invasive plantearter fra 2002 er et engagement, som sigter mod at begrænse risikoen for en biologisk invasion fra de botaniske haver.

Et kildent spørgsmål drejer sig om ansvaret overfor børnene. Det at kravle op i træerne, at lege på væltede træstammer… det er på samme tid styrkende og farligt, så der må findes et kompromis for ansvarlighedens skyld, f.eks. en skelnen mellem forskellige brugere, og indretning af målrettede løsninger (det kan være træer, der er gjort sikre på legepladser og steder med tæt trafik, oplysningstavler osv.).

Publikums interesse ændrer sig: alle nye undersøgelser viser, at når det drejer sig om landskabet, så opstår der lidt efter lidt og med stor kraft en holdning baseret på respekten for kulturelt og æstetisk arvegods, specielt interesse for biodiversitet og naturindhold. Det gælder både i offentligt og privatejede skove og i de åbne grønområder. Dødt ved, tæt underskov, naturligt formsprog og muligheden for at iagttage vilde dyr bliver for tiden undersøgt og foretrukket - endog i byerne - i takt med at behovet for en kunstfærdig og ordnet natur bliver mindre påtrængende end tidligere. Dette skift i offentlighedens ønsker stiller krav til administrationen om at gentænke deres forvaltning for denne del af fællesarven med hensyn til naturindhold, genetisk diversitet og habitatfragmentering.

Forskellige undersøgelser viser i øvrigt, at udbuddet af grønne områder, typen af disse områder og deres udvikling har en virkning på beboernes valg af hverdagens fysiske aktiviteter.

Som en faktor i den sociale sammenhængskraft er træet også en anledning til at forny beboernes syn på deres kvarter, at fremme nye aktiviteter og til at støtte nye bekendtskaber og samværsformer. Træet bidrager i en renatureringsproces eller ved nyplantning til at omforme de negative opfattelser, der er forbundet med bestemte kvarterers historie og den økonomiske og sociale realitet.

Den 1. januar 2015 trådte Europaparlamentets og Europarådets ”Forordning (EU Nr. 1143/2011 af 22. oktober 2014 om forebyggelse og håndtering af introduktion og spredning af invasive, ikke-hjemmehørende arter” i kraft.

 Økologiske funktioner 

Træet er først og fremmest et levende væsen og et vigtigt element i talrige økosystemer, og det er vedblivende i samvirke med talrige arter. Det er også et bosted og fødegrundlag for epifytter, svampe og klatrende planter. Endelig er bytræet habitat for mange arter af leddyr (insekter, mider, bænkebidere) og hvirveldyr (fugle, flagermus og små pattedyr) gennem hele dets liv og også medregnet rodzonen. Det gælder i lang tid efter træets død.

Hule træer og dødt ved er nødvendige for talrige svampes og hvirvelløse dyrs overlevelse, men det skaber samtidig problemer med sikkerheden i byerne end andre steder.

Skovdrift ”med dødt ved” i bred betydning har sigte på at bevare hule eller flækkede stammer uden for områder, hvor træet udsat for forurening med tungmetaller (især for at undgå, at det bliver en form for økologisk fælde), og det gør det muligt at bevare et levested for fugle, pattedyr, krybdyr og padder, som udnytter hulhederne til redebyggeri eller overvintring.

 Genskabelse af økologiske korridorer 
Som et led i en byplan med et grønt eller blåt islæt kan træet indgå i spredningskorridorer, stødpudezoner eller økologiske vadesteder. Byøkologi vil dog rumme risikoen for at falde i økologiske fælder (som ofte findes i bymiljøet). FN opmuntrer til en skovdrift i byerne via FAO og European Forum on Urban Forestry (EFUF), støttet af den internationale union af skovforskningsorganisationer (IUFRO), fordi der skal genskabes forbindelser mellem de økologiske refugier og andre ”grønne reservater”.

I byernes miljømæsssige sammenhæng er det blandt træbevoksningernes mange funktioner ofte mindre vigtigt at satse på produktion af tømmer, og det kan være meget mere afgørende med velvære og grønne forbindelsesveje. I Tyskland gælder det f.eks. byparken i Mechtenberg, hvor landbrugsområder er sammenknyttet med frugtplantager, grønne boulevarder og vildtvoksende træbestande på tidligere brakmarker og grønne baneterræner i Ruhr. Parken forbinder 3 store byer (Essen, Gelsenkirchen og Bochum), hvor visse bydele bruger landskabsparken i dagligdagen samtidig med, at den spiller en rolle for en grøn infrastruktur, der forbinder landbrugsområder, renaturerede, forladte industrianlæg med steder, der er helliget natur og kunst, til gavn for byernes befolkning, som nu kan nyde mere end 230 km nye vandre- og cyklestier i netværket mellem Emscherparken og den industrielle fortids stisystemer. Træerne spiller en vigtig rolle i dette grønne islæt ved at regulere mikroklima et og vandets kredsløb.

 Mikroklima 
Evapotranspirationen fra planterne afkøler luften og dæmper opvarmningen af byen. Omvendt ændrer varmecentrene, partikelforureningen og den sure regn nedbørsmønstrene i snesevis af km afstand i luftlinje fra de store byer.Dale Fuchs: Spain goes hi-tech to beat drought i The Guardian 28.5.2005.
Træet har en tamponvirkning på byklimaet, som er forudbestemt til at blive varmere, hvad der tvinger byerne til en tilpasning til klimaændringerne. Denne træets virkning viser sig på flere måder:
 Ved skyggevirkningen om sommeren, hvor et løvdække mellem solskinnet og en bygning afkøler denne. Om vinteren i den bladløse tid lader træet sollyset trænge igennem og opvarme huset.

Efter den første oliekrise i 1973 har arkitekterne vist stor interesse for bioklimatisk arkitektur og for træers evne til at regulere byernes mikroklima betydeligt. D. Nowak taler om en bioteknologi i beskrivelsen af skovdrift i byerne (urban forestry) og om mulighederne for at fjerne forurening af vand, luft og jord, og at standse chockvirkningerne i klimaet.

 Produktion af ilt 
Ilt har desinficerende virkninger (man blegede førhen linnedet ved at lægge det i solen udredt på engenes urter). En voksen person har brug for ca. 700 g pr. dag (255 kg/år), hvilket er, hvad godt og vel 20 træer skaber på et år (20 x 30 kg pr. træ). Bytræer skaber derfor kun en ringe andel af de store mængder O2, som bliver forbrugt i de store byer, men den selvskabte iltmængde fra bladene kan godt spille en vigtig, rensende rolle for træerne selv og for deres omgiveler, især inde i kronen. Pr. m2 producerer et stort træ betydeligt mere ilt pr. m2 af drypzone, end en m2 af græsplæne eller busket. I kolde eller tempererede egne producerer vise arter (taks f.eks.) ikke større mængde, men alger, epifytter og visse lianer, som vokser på træernes stammer, kan godt producere en del.

 Rensning for luftforurening 
Bytræer renser betydelige mængder luft for talrige partikel- eller gasformige forureninger - alt sammen i forhold til kronens størrelse, bladdækning eller bladenes indskårethed.,. Beskæringsgraden i kronen og afstanden til forureningskilden er to nøglefaktorer, som har indflydelse på rensningsraten. (F.eks.: -9,1 % af partikelforureningen, - 5,3 % af SO2-forureningen, - 2,6 % af NO2-forureningen i en bypark i distriktet Pudong, Shangai, some r en stærkt orurenet by). Selv under forhold med canyoneffekt, hvor der er en tendens til at støv og gasser hvirvles gennem gaderne, renser træer og andre planter luften betydeligt, forudsat de fylder luftrummet tistrækkeligt. Virkningerne er tydelige i lineær afstand på 5 m fra vegetationen .
Til overraskelse for modelprogrammørerne og af grunde, som man endnu ikke forstår, har bladenes hældning eller harpikskirtlernes stilling næsten ingen betydning for opfangningen af partikler på bladet (det er processer med enten inertimæssig bremsning og opfangning af partiker eller opløsning/fisering af aerosoler, specielt radioaktive kerner). De viste sig at være mere "effektive" i virkeligheden end det, der kunne forventes efter modeller for fluidmekanik som for øvrigt mest drejer sig om trækroner i skove og ikke om bytræers kroner  (de fineste aerosoler (diameter i mikroner) bliver fikseret 4 gange bedre af naturlige bade end på kunstig vis).W. Clough: The deposit of particles on moss and grass surfaces i Atmospheric Environment, 1975, 9 side 1113–1119  Den reelle overførsel af partikelformet bly (dampe af bly 212) i ægte blade fra bønner var – under naturlige forhold - 25 % højere, end ventet i teorien, muligvis på grund af turbulens, bladenes hældning, deres form og struktur eller på grund af respirationen fra bladene. Der vil altid findes store variationer alt afhængig af bladets type og alder, dets overhud (dets større eller mindre grad af voksdækning, ruhed og hårbeklædning), årstiden, tid på dagen, luftfugtigheden osv. Vandrette nåle opfanger færre af de mindste partikler (op til 60 % mindre) end dem, som er hængende eller oprette. Selv grene og stilke spiller en rolle ved at opfange gennemsnitligt ca. 10 %, dvs. 15 % af den totale mængde opfangede blypartikler fra bilerne. Forskellige planter viser sig i øvrigt altid at kunne opfange og optage eller nedbryde meget forskellige partikler eller gasser. Endelig afgifter træet også luften indirekte via Jorden, som det beriger med bakterier og svampe, der kan nedbryde komplekse, organiske forureningsstoffer (visse pesticider, hydroxyapatit, klorerede kulbrinter, etc.).

 Reduktion af kvælstofilter (NO2) og andre ”NOx” 
Bytræet bidrager kraftigt til at mildne luftforurening (men de løvfældende træer bidrager væsentligst på den årstid, hvor de har skudvækst en saison de croissance pour les arbres à feuilles caduques de zones tempérées), fra forskellige forureningstyper så som NOX, men også andre kvælstofforureninger. Et japansk studie drejede sig om optagelse af NO2, der var radioaktivt mærket, i de 70 mest anvendte arter langs byveje for at finde frem til de mest effective over for en forurening med NO2. Det viste, at træerne har meget forskellig evne til at optage kvælstofdioxid (variationen havde en faktor på 122 mellem den mest effective art yoshinokirsebær (Prunus yedoensis) og den mindst effektive kryptomeria (Cryptomeria japonica)). Det ser ud til, at man kan klassificere bytræer i fire grupper ud fra denne synsvinkel:
 de som er gode til at både at optage NO2 og til at modstå denne gas,
 de som optager den godt, men kun svagt modstår den
 de som har en ringe optagelse af gassen, og som modstår den dårligt
 de som har en ringe optagelse af gassen, men som modstår den godt. Blandt de 70 undersøgte arter rummede de 4 grupper henholdsvis 13, 11, 35 og 11 arter. Halvdelen af de testede bytræer havde kun ringe evne til at optage gassen samtidigt med, at de tålte den dårligt. Studiet afslører ikke noget om virkningen af en langvarig belastning. Det viser derimod, at under kortvarig belastning med meget høje doser af NO2, er de fire bedste nogle, som alle har et tæt bladdække med brede blade, nemlig (almindelig robinie (Robinia pseudoacacia), pagodetræ (Styphnolobium japonicum), sortpoppel (Populus nigra) og Prunus lannesiana). Det kunne tyde på, at løvfældende træer med store blade har en konkurrencefordel på dette område, som kan skyldes en stor biomasseque og en hurtig vækst. Men de er ikke aktive om efteråret eller vinteren.

 Reduktion af kulilte (CO) 
Man har vist ved at følge kulilte (CO), mærket med radioaktivt kulstof (kulstof 14), at bladene hos vise arter let kan absorbere kulilte (some r mere giftigt for dyr end CO2). Kulilte bliver optaget i planterne i løbet af dagen, og bliver straks omdannet til sukrose og proteiner eller til CO2). Det mere overraskende er, at gassen også bliver optaget om natten og næsten lige så hurtigt, som det sker om dagen. Derpå og næsten med det samme bliver den omdannet til CO2 og frigivet til atmosfæren.

I en luft, der var tilført 1 à 10 ppm CO optog de afprøvede planter, fra 0 til 0,25 μmol/dm²/time (med variationer fra art til art), dvs. stort set svarende til koncentrationen af CO i luften, men uden sammenhæng med arternes evne til at lave fotosyntese. Kulilte kan dog ikke frakendes giftighed for de træer, hvor gassen findes: den kan nemlig blokere bindingen af CO2 i bestemte blade.

En vegetation kan ifølge beregninger, lavet af Bidwell og Fraser, optage 12 til 120 kg CO/km²/dag. Det er mængder, som næsten svarer til dem, man opnår i jord under brug af langt højere koncentrationer af CO.

 Filtrering af partikler 

På de 50 år mellem 1950 og 2000, mens verdens befolkning er fordoblet, er antallet af biler steget endnu mere, har bytræerne langs hovedgaderne været de mest udsatte for blyforureningen (som siden er mindsket efter overgangen til blyfri benzin) og en betydelig forurening med luftbårne partikler. Denne forurening er en er en notorisk årsag til dårligt helbred, og man har fastlagt grænseværdier i mange lande. Takket være deres løvmasse, som fylder et stort rumfang (en stor, færdigt udviklet overflade) mere eller mindre i forhold til de fysiske og biologiske egenskaber ved bladoverflader, træstruktur, og først og fremmest deres kronebygningset kan træerne fungere som:  og andre fotokemiske iltforbindelser så som forskelle typer PAN (PeroxyAcetylNitrat, som skyldes en sekundær, fotokemisk forurening, der findes i byerne) i de nederste luftlag af byens skærm (hvis den da eksisterer). Ozonforureningen, som påvirker både menneskers og træers sundhed) er en af de sundhedsmæssige ulemper, som træplejerne må mindske, specielt hvis de vil leve op til FAOs opfordring til at genindføre en bymæssig skovdrift og en form for bymæssigt landbrug med sigte på en mere bæredygtig by: Det må ske samtidig med at de tager hensyn til risici for sundheden (se jordforurening, zoonoseer og ligegyldighed over for farerne fra mikrober
 Udsættelse for en luft, der er unormalt sur (data og modelberegninger om sanitet stammer ganske vist fra studiet af sur regns virkning på skovene, men bytræerne er udsat for den same stresspåvirkning) ;
 Rødderne er træernes usynlige del, og de blev ofte indesluttet og misdannet fra begyndelsen af deres liv gennem dyrkningsforløbet, for derpå at blive udplantet i bede, der ofte var for små, og hvor de led under mangel på plads og næringsstoffer  i en jord uden kvalitet. Selv i skove vokser træer mindre, når de stammer fra planteskolekulturer, end dem, der kommer af naturligt udsåede frø. For eksempel sammenlignede et studie af 80 klitfyr (Pinus contorta var. contorta), udført 12 år efter at de var blevet udplantet som 1-årige småplanter og opvokset i planteskolebede, med 60 fyrretræer af samme art og alder, men fremkommet som naturlig opvækst. De førstes rodsystemer var stadigvæk misdannede, og træerne voksede mindre godt med færre siderødder af første orden, med større afstand mellem overfladen og de første hovedrødder, en overtykkelse i rodhalsen og en koncentration af siderødder 10 cm under jordoverfladen. De udplantede træer havde stadigvæk følger af indespærringen i containere med et vist antal af misdannede rødder (unormalt afskårne eller indrullede og/eller foldede). Dertil kommer, at de naturligt opvoksede træer havde skabt sig en pælerod og et antal selv-podede rødder (”self-grafted roots”), noget man ikke fandt hos de 12-årige, udplantede træer. Dyrkning af træer i potter ser altså ud til at påvirke de unge træers fremtidige rodsystem. I byerne kan rødderne blive generet eller ødelagt ved udgravninger gennem rodnettet. De forsøger ofte at udvikle sig hen mod vandførende ledninger for at finde vand med fare for, at de kan gennemhulle eller helt tilstoppe dem. De tvinges ofte til at gro i en jord, som har dårlig tekstur, som er uigennemtrængelig og som derfor fremkalder vækstændringer af mangel på vand;
 Trærødderne lider ofte under den saltlage, man bruger til snebekæmpelse. Flere end 700.000 træer dør hvert år på grund af salt, og endnu flere er forgiftet af saltet (uden at være døde);
 Vandalisme er årsag til bytræers død (op til 15% af de træer, der er plantet for nylig i Europa )
 Stammen, grenene og rødderne bliver ramt ved mekaniske og kemiske skader, ved hård eller meget æstetisk bestemt beskæring (beskæring til stammehæk f.eks.) og ved forureninger i byerne. Plantefstande, markeringer og beskyttende foranstaltninger er ofte dårligt tilpassede, eller træernes nærmiljø har ændret sig, uden at man har taget det i betragtning, (f.eks. overskæring af rodsytemet);
 Uerfarne ejere eller visse firmaer, hvis folk er utilstrækkeligt uddannede, behandler træerne på en uhensigtsmæssig måde;
 Fjernelse af nedfaldent løv ændrer træernes normale livsbetingelser;
 I gaderne eller i kvarterer, som er omsluttet af høje bygninger, mangler kronerne ofte dagslys, mens de bliver udsat for lysforurening om natten (”canyon-effekten”);
 På grund af det overvarme bymiljø og lysforurening, sker løvspringet ofte for tidligt, og løvfaldet bliver forsinket (med adskillige måneder, især under gadelamper), men ifølge NASA, producerer de 20% mindre ilt, målt i forhold til tilsvarende træer i naturen. Ikke desto mindre ser et nyligt studie tilsyneladende ud til, at man har undervurderet træernes evne til at rense luften for bestemte forureninger (i særdeleshed Flygtige organiske forbindelser.
 Udsathed for en lysforurening, hvis virkninger på bytræet stadigvæk er dårligt undersøgt;
 Pligtmæssig beskæring: af sikkerhedsgrunde kan EDF {{Citat|nedskære træer eller grene, som generer luftledninger, eller som kan fremkalde kortslutninger eller nedbrud på værkerne, når de befinder sig i nærheden af ledningsnettet}} ;
 Konsekvensen af ophobet stress, sygdomsudbrud eller eksotiske skadegørere giver en samlet virkning, så meget desto mere som det ofte er de samme arter, der kommer fra de samme planteskoler, der bliver plantet overalt, 

 Forvaltning 

Det er meget dyrt at plante tilstrækkeligt store træer. Det er et langtrukket og besværligt arbejde, hvis man i stedet sår frø eller prikler ungplanter og beskytter dem, så de bedst muligt kan få fodfæste, for de er sårbare i mange år. Mange kultivarer, som bliver plantet i rækker af samme sort, er yderst sårbare overfor epidemier og forskellige skadegørere, og de bidrager knap nok til biodiversiteten inden for deres egen art. God pleje indebærer dataopsamlinger, som hyppigt bliver holdt à jour (for eksempel, den i Nancy med ca. 10000 træer, hvoraf to er mere end 2560 år gamle), og et meget omhyggeligt sundhedstilsyn. I byerne er beskæring ofte påkrævet, selv med en adgang, som ofte er besværlig. Det er ønskeligt at beskæringen udføres nænsomt og af veluddannede fagfolk, for den er en adgangsvej for talrige skadegørere. Hos visse arter må den udføres til rette tid.

Det er nødvendigt med opmærksom pleje og med en afpasset videregivelse af oplysninger, hvis man skal opnå offentlighedens støtte eller aktive medvirken, og hvis bytræet skal blive værdsat af det størst mulige antal borgere for dets goder i samme omfang som dets besværligheder (visne blade …).

 Pleje 

Skal man 
Det var temaet for et referat fra 1. Samling af “Forum 2011”: Bytræforvaltningen bliver i praksis ofte stillet over for adskillige meninger og pres, som er hinanden modstridende vedrørende træet, fra byens borgere, fra forvaltningen og fra politikerne.

Desuden er bytræet udsat for privat stress og for spørgsmål om ansvarlighed over for brugerne af det offentlige rum, og derfor har det et større behov for omhu end det åbne lands eller skovenes træer (tilsvarende træer langs landeveje og de spredte træer langs transportsystemerne). Træer på række i same sort giver et specielt problem, for hvis et enkelt træ dør, opstår der en visuel effekt, som øjeblikkelig påvirker opfattelsen af hele rækken, og talrige iagttagere interesserer sig for det. Der er behov for opmærksomhed fra mange sider.

Inden for deres agenda 21ramme, klimaplaner og papirer vedrørende byudvikling kan kvartererne og indbyggerne forsøge at bruge juridiske midler til beskyttelse af træerne, sådan at de skærmer dette arvegods. Nogle af kvartererne stiller træer til rådighed eller giver mulighed for at indkøbe dem til en lav pris.

De koncessionshavende for infrastrukturnetværk kan lave aftaler med beboerne og kvartererne om et bedre fællesskab om træernes forhold. De kan gå sammen om optællinger over naturen (herunder deltagelse i Atlas de la biodiversité des communes quand il existe)., hvis det findes.

Det er nødvendigt indgå kompromis’er mellem bevaringsbiologiske og rekreative hensyn, hvis man vil beskytte biodiversitet og jordbund mod konsekvenserne af for megen færdsel omkring skovplantningerne i byerne. Det sker ofte, at byerne ofrer bestemte områder (picnicsteder) under udviklingen af strategier for ”kanalisering” af offentligheden i stopzoner, eller at man ”holder noget i reserve” ved styring af adgangsveje, skiltning og kortmaterialer. Byen Louvain (Belgien) har således to ringparker, som er rester af kulsvierskove. Man har åbnet den noget større (Heverleebos-skov) og har begrænset adgangen til de centrale dele, som kaldes ”biodiversitetskerner” af den anden (Meerdaalwoud). Disse to områder er ikke desto mindre medtaget det paneuropæiske økologinetværk.

Med visse undtagelser (ofte i bymidten), ses der enøkologisk ulighed i talrige byer: de velhavende boligkvarterer har generelt fornøjelsen af flere træer og af et højere gennemsnitligt bladarealindeks. Dette fænomen er f.eks. blev undersøgt i Santiago de Chile.

I visse lande samarbejder talrige NGO'er eller lokale sammenslutninger med hinanden eller undertiden med bystyret og dem, der administrerer infrastrukturen, til gavn for bytræet, avec par exemple aux États-Unis:
 Alliance for Community Trees: Alliance for Community Trees
 American Forests: Tree Equity in America’s Cities
 Casey Trees: Residential Trees
 Friends of the Urban Forest
 International Society of Arboriculture: Who we are
 ISA: Trees Are Good
 International Society of Arboriculture: Australia Chapter 
 Our City Forest: Neighborhood Plantings & Granted Areas
 Society of Municipal Arborists: Home page
 Society of American Foresters: Home page 
 The Tree Council UK: Who we are 
 Tree City USA: What is Tree City USA?
 TREE Fund: About
 Canopy: About us
 Trees Atlanta: About
 Dansk Træplejeforening: Formål

 Nogle tal 
Antallet af bytræer varierer fra ganske få til hundredvis, mest på grund af klimaforholdene og bytypen. Byer i meget varme eller tørre områder tilbyder slet ikke eller kun få grønne pletter. Byerne i de tempererede egne har mange flere af dem.

I Europa har en undersøgelse afRichard Fuller og Kevin Gaston: Access to green space in European cities de grønne områder i 386 byer med mere end 100.000 indbyggere i 31 europæiske lande (svarende til 170,6 millioner beboere og 34 % af den europæiske befolkning i 2001) vist følgende:
 Ifølge data fra begyndelsen af det 21. århundrede konstaterer Det Europæiske Miljøagentur, at antallet af grønne områder dækkede mellem 1,9 % af byområdet (Reggio Calabria) i Italien, og 46 % (Ferrol) i Spanien, på grundlag af definitioner, der er kendt af forfatterne (forskellige beregningsmetoder er mulige). Byerne i Nordeuropa har i gennemsnit bevaret et større areal af grønne områder i sammenligning med byerne mod syd.
 45 millioner af de indbyggere, som bor i de europæiske byer, har stadig en meget begrænset adgang til grønne byområder, særligt i byer, som kun har 2-3 % grønne områder med en generel tendens til, at det tilgængelige areal pr. indbygger bliver formindsket på grund af den øgede befolkningstæthed
 Bortset fra undtagelser har byerne i det sydlige Europa meget få grønne områder, f.eks.: 3–4 m2 pr. person i Cadiz, Almería, Fuenlabrada (alle i Spanien) og i regionen Calabrien (i Italien), mens byerne i det nordlige Europa har op til 100 gange mere pr. person, f.eks.: 300 m2 pr. person i Liège (Belgien), Oulu (Finland) eller Valenciennes (Frankrig).

 Pollen og pollenallergi 

Paradoksalt nok er det i byerne og de industrialiserede miljøer, hvor planternes pollen er mere sjældne, at indbyggerne er mere plaget af pollenallergier (allergier overfor pollen var helt fraværende i den medicinske litteratur før den industrielle revolution). Disse allergier er siden i systematisk udvikling, og det i en grad, så en arbejdsgruppe om luftkvalitet har foreslået at optage pollen blandt forureningerne i byluften. De alvorligste, allergifremkaldende pollen kommer fra en række vindbestøvede træer og buske.

 Omkostninger 
 Plantningsprisen er meget lav for de små træer, som man selv har lavet (f.eks. i kommunale planteskoler), som man gør i Genève på 4 ha i en integreret produktion(PI)), men i de tæt bebyggede byer, er de meget sårbare. Plantning af vejtræer med en omkreds på 20–30 cm er efterhånden mere almindelig. De bliver bestilt i planteskolerne med rødderne i en klump, som er pakket ind i noget nedbrydeligt jutelærred. Det koster pr plantning mellem 200 og 1500 euro pr. træ.
 I nogle lande planter man endnu træer med bare rødder eller træer med en omkreds mindre end 12 cm i diameter.
 Hertil kommer udgifterne til overvågning og pleje, som varierer meget efter forholdene, særligt hvad angår prisen på.

 Gode plejetiltag 

Den nyere speciallitteratur om en effektiv og mindre forurenende pleje af bytræerne:
 Vedligehold træerne og skovbiomassen, der findes i byerne, ved at plante og øge antallet af sunde træer (og altså plantet under gode forhold) for at sænke forureningen af luft, vand og jord.
 Foretræk træk træarter, der udsender færre organiske forbindelser (der kan bidrage til fotokemisk smog i storbyer og forurenede småbyer.
 Gør jorden løs og beplant den.
 Forsøg at skaffe store, sunde træer (større forureningsdæmpende effekt pr. træ), og forbered i god tid, når træerne skal fjernes, fordi de bliver for gamle.
 Bevar dødt træ og visne blade på grønne områder, så der genskabes højkvalitetshumus samtidig med, at holde kontrol med de ikkenedbrydelige, forurenende stoffer (bly, cadmium, salt), som muligvis kan være ophobet af træerne gennem deres lange liv.
 Foretræk træer med lang livslængde (færre udslip af forurening ved plantning og ved fældning).
 Foretræk træer, der har mindre behov for pleje (færre omkostninger og forurening forbundet med vedligeholdelse).
 Formindsk brugen af brændstoffer i vedligeholdelse, pleje og genopretning af byvegetation (mindre forurenende udslip).
 Læg vægt på træernes klimatiske vilkår (mindre opvarmning og brug af klimaanlæg, mindre træk på kraftcentraler og fossile brændstoffer).
 Skab skygge på p-pladserne ved plantning af træer og vedbend (mindre afgivelse af organiske stoffer og opsugning af benzin, som fordamper fra tankene), uden at skygge for eventuelle solceller.
 Vær opmærksom på, om planterne mangler vand (mindre forurening og temperatursænkning som følge af evapotranspiration).
 Plant træer på steder, hvor der er forurening, og hvor der er høj befolkningstæthed (maksimer fordelene ved at have træer som luftrensere).
 Bekæmp de forureninger, der skader træerne (når træernes sundhed øges, gør menneskenes det også).
 Anvend stedsegrønne træer af hensyn til reduktionen af partikler (fjernelse hele året rundt).
 Opbyg en blanding af træarter, gerne lokale arter, som er tilpasset jordtypen og lokalmiljøet, og begræns brugen af kloner (for at nå frem til en genetisk diversitet, der er mindre følsom over for epidemier) med en tilgang, der er i samklang med træernes økosystemer (træerne lever f.eks. normalt i symbiose med svampe, som har behov for en jord, der er luftig, og for næring fra døde grene eller visne blade).
 Foretræk en nænsom og velbegrundet beskæring, når det er nødvendigt at beskære.

 Noter 

 Se også 

 Video 
 Natureparif: Friche urbaine et la biodiversité, 2011.
 Natureparif: Qu'est la biodiversité urbaine?, 2011.

 Bibliografi 
<div style="-moz-column-count:2; -moz-column-gap:10px;">
 Chow, P., Rolfe, G.L., 1989. Carbon and hydrogen contents ofshort-rotation biomass of five hardwood species i Wood and Fiber Science, 1989, 21 (I), 30-36.
 Forest Products Laboratory: Chemical analyses of wood, Tech. Note 235, 1952.
 Hallé, Francis: Du bon usage des arbres: Un plaidoyer à l'attention des élus et des énarques, 2011, .
 Kenney. W.A. and Associates, The Role of Urban Forests in Greenhouse Gas Reduction, 2001.
 Lenschow, D.H. (Ed.): Probing the Atmospheric Boundary Layer i American Meteorological Society, 1986.
 Luley, C.J. og J. Bond: A plan to integrate management ofurban trees into air quality planning i Report to Northeast State Foresters Association, 2002.
 McPherson, E.G.: Atmospheric carbon dioxide reduction by Sacramento's urban forest i Journal of Arboriculture, 1998, 24, 41.
 McPherson, E. G. & J.R. Simpson: Reducing Air Pollution Through Urban Forestry i Proceedings of the 48th meeting of California Pest Council, 2000. (netartikel).
 McPherson, E. G., J.R. Simpson & K. Scott: Actualizing Microclimate and Air Quality Benefits with Parking Lot Shade Ordinances i Wetter und Leben, 2002, 4, 98 (netartikel).
 Thierry Moigneu: Gérer les forêts périurbaines , 2005. (Udgivet på CD-Rom, som kan hentes hos Office National des Forêts).
 Nowak, David. J.: Atmospheric carbon reduction by urban trees. Journal of Environmental Management, 1993, 37, 3.
 Nowak, D.J.: Atmospheric carbon dioxide reduction by Chicago's urban forest i McPherson, E.G., Nowak. D.J., og Rowntree, R.A. (udg.): Chicago's Urban Forest Ecosystem: Results of the Chicago Urban Forest Climate Project i USDA Forest Service General Technical Report, 1994 side 83-94. 1994
 Nowak, D.J.: Trees pollute? A "TREE" explains it all. i Kollin, C., Barratt, M. (udg.), Proceedings of the Seventh National Urban Forestry Conference i AmericanForests, 1995 side 28-30.
 Nowak, D.J., McHale, P.J., Ibarra, M., Crane, D., Stevens, J., Luley, C.: Modeling the effects of urban vegetation on air pollution i Gryning. S.E., Chaumerliac, N. (udg.): Air Pollution Modeling and Its Application XII, 1998.
 Nowak, D.J., Civerolo, K.L.. Rao, S.T.. Sistia, S.. Luley, C.J., Crane. D.E.: A modeling study of the impact of urban trees on ozone i Atmospheric Environment, 2001, 34,
 Nowak, D.J., Pasek, J., Sequeira, R.. Crane, D.E., Mastro, V.: Potential effect of Anoplophora glabripennis (Coleoptera: Cerambycidae) on urban trees in the United States i Journal of Economic Entomology, 2001, 94, 1.
 Nowak, D.J., Crane, D.E.: The Urban Forest Effects (UFORE) Model: quantifying urban forest structure and functions i Hansen, M., Burk, T. (udg.): Proceedings: Integrated Tools for Natural Resources Inventories in the 21 st Century, 2000.
 Nowak, D.J., Dwyer, J.F., Understanding the benefits and costs of urban forest ecosystems i Kuser, J.E. (udg.): Urban and Community Forestry in the Northeast, 2000, 
 Nowak. D.J., Crane, D.E., Dwyer, J.F: Compensatory value of urban trees in the United States i Journal of Arboriculture. 2002, 28, 4.
 Nowak, D.J., Crane, D.E., Stevens, J.C., Ibarra, M.: Brooklyn's urban forest i General Technical Reports (USDA), 2002.
 Nowak, D.J.: Strategic Tree Planting as an EPA Encouraged Pollutant Reduction Strategy: How Urban Trees can Obtain Credit in State Implementation Plans, 2005
 Nowak, D.J. og Walton, J.T.: Projected urban growth (2000-2050) and its estimated impact on the US forest resource i Journal of Forestry, 2005, 103, 8.
 Nowak, D.J., Crane, D.E., Stevens, J.C. og Hoehn, R.. The Urban Forest Effects (UFORE) Model: Field DataCollection Procedures i USDA Forest Service, NortheasternResearch Station, Syracuse, 2005.
 Nowak, D.J., Walton. J.T., Dwyer, J.F., Kaya, L.G., Myeong, S.: The increasing influence of urban environments on US forest management i Journal of Forestry, 2005, 103, 8.
 Nowak, D.J., Crane, D.E. og Stevens, J.C.: Air pollution removal by urban trees and shrubs in the United States i Urban Forestry & Urban Greening, 2006, 4, 3-4.
 Porse, Sten & Jens Thejsen: Bytræer. Økologi, Biodiversitet & pleje, 2016, 
 Marianne Rosenbak: Den urbane varmeø. Byens overflader og materialer.
 Taha, H.: Modeling impacts of increased urbanvegetation on ozone air quality in the South Coast Air Basin i Atmospheric Environment, 1996, 30, 20.
 Tenley M. Conway og Lisa Urbani: Variations in municipal urban forestry policies: A case study of Toronto, Canada i Urban Forestry & Urban Greening, 2007, 6, 3
 United Nations Framework Convention on Climate Change: Kyoto Protocol Status of Ratification 2006.
 United Nations Framework Convention on Climate Change: Essential Background 2006.
 US EPA: 8-Hour Ground-level Ozone Designations US Environmental Protection Agency, 2006.
 US Environmental Protection Agency: Incorporating emerging and voluntary measures in a state implementation plan (SIP)  US Environmental Protection Agency, 2006.
 Yang, J., McBride, J.. Zhou, J. og Sun, Z.,. The urban forest in Beijing and its role in air pollution reduction i Forest Hydrology 2005, 3, 2.

Se også 

 Arborist
 Byøkologi
 Dødt træ
 Renaturering
 Træ (organisme)
 Træpleje

 
Skov
Byplanlægning i Danmark
Byplanlægning

en:Urban tree