kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Emil Dahlerup

Carl Emil Dahlerup (født 31. oktober 1813 i Hillerød, død 21. juli 1890 i Odense) var en dansk embedsmand. Han havde examen artium fra 1831, og var cand.jur. fra 1836. Han var fogedfuldmægtig i Hillerød 1836–1841, regnskabsleder i Odense 1841–1849, kommandant og amtmand på Færøerne 1849–1861, og herredsfoged i Danmark fra 1861. Dahlerup var medlem af Landstinget for Færøerne 1855–1863 som uafhængig.

Familie 
Han var af embedsmandsslægten Dahlerup fra Jylland som søn af tjenestemand i vejvæsenet, hospitalsforstander og postmester Hans Jensen Dahlerup og hustru Vilhelmine Marie Birch. Broderen Verner Dahlerup blev professor i nordiske sprog, og flere af de andre brødre blev præster og jurister. Søsteren Sophie var gift med overlæge og professor i medicin Ole Bang. Moderen var søster til faderens første hustru, Sophie Marie Birch, som døde i 1799. Fra faderens første ægteskab havde Carl flere halvsøskende.

Han giftede sig i 1850 med Anna Cathrine (Tine) Lucie Schram. Hun var datter af den norskfødte Andreas Lorentzen Schram, som i kaldet som hjælpepræst ved det københavnske døvstummeinstitut blev den første i Danmark til at føre døvstumme elever frem til konfirmationen; senere fik han en mismodig tilværelse som sognepræst på Sejerø. Carl og Tine fik to børn: Sønnen Vilhelm Dahlerup blev officer i Den Kongelige Livgarde. Datteren Oluffa blev gift med fabrikant Søren Christian Brandt i Odense, og drev Brandts Klædefabrik videre efter hans død i 1905, og blev således en betydelig forretningskvinde. En biografi om Oluffa som også skildrer opvæksten på Færøerne og forholdet til faderen, blev udgivet af hendes oldebarn Charlotte Langkilde i 2016.

Henvisninger 
 Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 264. (PDF )

Landstingsmedlemmer fra Færøerne
Amtmænd over Færøerne
Jurister fra Danmark
Personer fra Hillerød
Carly Fiorina

Carly Fiorina (født Cara Carleton Sneed 6. september 1954 i Austin, Texas) er en amerikansk forretningskvinde med politiske ambitioner. Hun var 1999-2005 administrerende direktør (CEO) for Hewlett-Packard og stillede - uden at blive valgt - op som republikansk kandidat til senatet i 2010. Hun overvejede at stille op til præsidentvalget i 2016, hvilket hun bekræftede den 4. maj 2015.

Fiorina meddelte i august 2015, at hun var imod regeringen fastsætter barselsorlov med udbetaling i form af f.eks. dagpenge, for ansatte i den private sektor.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Kampagneside 

Erhvervsfolk fra USA
Personer fra Austin
Præsidentkandidater fra USA 2016
Peter Holten

Peter Holten (født 25. november 1816 i København, død 27. september 1897) var en dansk embedsmand. Han tog examen artium i 1834 og blev cand.jur. fra 1840. Holten var ansat ved Øresunds Toldkammer 1841–1858, amtmand og kommandant på Færøerne 1862–1871 samt amtmand over Bornholms Amt 1871–1894. Holten var uafhængigt medlem af Landstinget 1862–1866.

Henvisninger 
 Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 288 (PDF )

Landstingsmedlemmer fra Færøerne
Amtmænd over Færøerne
Amtmænd fra Danmark
Jurister fra Danmark
Personer fra København
Amerikansk partikonvent

Partikonventer afholdes i USA hvert fjerde år som en del af processen ved præsidentvalg. Hvert af de opstillende partier holder et sådan fleredagsmøde, som munder ud i at partiets præsidentkandidat udpeges.

Partikonvent
Taxil-svindelnummeret

Taxil-nummeret var et svindelnummer i 1890'erne iscenesat af Léo Taxil. Formålet var at håne både frimureri og den romersk-katolske kirkes modstand mod den.

Taxil og frimureriet 
Léo Taxil var pseudonym for Marie Joseph Gabriel Antoine Jogand-Pagès, som var anklaget for ærekrænkelse i  hans bog Pave Pius IX's hemmelige kærlighedsliv. 20 april 1884 offentliggjorde Leo XIII en encyklika, Humanum Genus, som hævdede, at mennesker var:

Sidstnævnte rige blev sagt at være "ledet eller bistået af" frimureri.

Efter denne encyklika iscenesatte Taxil en falsk konvertering til katolicismen og meddelte, at han agtede at reparere den skade, han havde påført den sande tro.

Den første værk af Taxil var Frimurernes historie i 4 bind, som indeholdt fiktive øjenvidneberetninger af deres deltagelse i sataniske ritualer.
en med en medarbejder, som gik under navnet "Dr. Karl Hacks," skrev Taxil bogen Djævelen i det nittende århundrede, hvori han introducerede Diana Vaughan, en påstået slægtning til den rosencreuzianske alkymist og filosof Thomas Vaughan. Bogen indeholdt mange utrolige historier om hendes møder med inkarnerede dæmoner, hvoraf den ene skulle have skrevet profetier på hendes ryg med halen og en anden, der spillede klaver i form af en krokodille.
Diana var angiveligt involveret i satanisk frimureri, men blev frelst, da hun en dag erklærede beundring for Jeanne d'Arc, hvis navn jog dæmonerne på flugt. Som Diana Vaughan har Taxil udgivet en bog med titlen Eucharistic Novena, en samling af bønner, som blev rost af paven.

Den 19. april 1897 holdt Léo Taxil en pressekonference, hvor han påstod, at han ville introducere Diana Vaughan. På pressekonferencen meddelte han i stedet, at hans afsløringer om frimurerne var fiktive. Han takkede den katolske gejstlighed for deres hjælp til at give omtale til sine vilde påstande.

Det falske materiale anvendes imidlertid stadig. Forlaget Chick Publications udgav The Curse of Baphomet (Baphomet forbandelse) og Randy Noblitts bog om satanic ritual abuse, Cult and Ritual Abuse, citerer også Taxils værk.

Referencer 

Satanisme
Hoax
Rerum novarum

Rerum Novarum er en encyklika udstedt af pave Leo XIII den 15. maj 1891. Det var et åbent brev til alle kirkens biskopper om "arbejderklassens forhold". Encyklikaens emneangivelse var: Kapitalens og arbejdets rettigheder og forpligtelser. Kardinal Henry Edward Manning spillede en betragtelig rolle i udarbejdelsen af encyklikaen, og den afdøde tyske biskop Wilhelm Emmanuel von Kettelers tanker spillede også en stor rolle. Encyklikaen fik betydelig indflydelse, og førte til at pave Leo XIII fik tilnavnet arbejdernes pave.

Encyklikaen behandler forholdet mellem arbejde og kapital, og mellem regeringer og deres borgere. Dens fokus var det gensidig ansvar mellem kapitalejere og arbejdere, samt afskaffelsen af den nød og elendighed som så uretfærdig hjemsøger størstedelen af den arbejdende klasse (RN, n. 3). Den støttede arbejdernes ret til at oprette fagforeninger, forkastede både kommunisme ("ateistisk socialisme") og uhæmmet kapitalisme, men holdt principielt fast på den private ejendomsret.

Dermed havde arbejderne paven på deres side i kampen for at danne fagforeninger. Dette var en banebrydende tanke, eftersom det i flere lande i Europa var forbudt at danne fagforeninger; i Tyskland blev dette først tilladt efter Første Verdenskrigs afslutning. For perspektivet skyld kan det nævnes, at i Danmark stiftedes den første egentlige fagforening, tobaksarbejdernes afdeling ´Enigheden´, i 1871. 

Vedrørende statens opgaver gik paven ind for en statslig socialpolitik. Han afviste "kræfternes frie spil" som en fejlagtig indstilling og konkluderede, at staten har et ansvar både for enkeltpersoners og fællesskabets bedste ved at udforme love, der beskytter privat ejendom, den menneskelige værdighed og søndagen som hviledag, samt sørger for tilsyn med arbejdsforholdene og retfærdige lønninger (retten til et anstændig og tilstrækkeligt udkomme for ærligt arbejde).

Mange af synspunkterne i Rerum Novarum blev suppleret og uddybet i senere pavelige encyklikaer, særlig i pave Pius XIs Quadragesimo Anno (1931), pave Johannes XXIIIs Mater et Magistra (1961) og pave Johannes Paul IIs Centesimus Annus (1991).

Litteratur 
 Anthony Cooney, John, C. Medaille og Patrick Harrington (red): Catholic Social Teaching,

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Rerum Novarum på engelsk (Vatikanet)
 Rerum Novarum på norsk (Document.no) 
 Arbejdets kår. Åbent brev til Pave Leo XIII af Henry George. (1891).

Vatikanstaten
Kirkehistoriske skrifter
Friedrich Rosen

Friedrich Rosen (født den 30. august 1856 i Leipzig, død den 27 november 1935 i Peking), var en tysk diplomat og sprogvidenskabsmand, søn af Georg Rosen. Han var kortvarigt udenrigsminister i Weimarrepublikken i 1921.

Rosen studerede i Berlin, Leipzig og Göttingen samt i Paris. Har foretog studierejser til Indien (1886-87) og til Persien (1887). Han blev 1880 lærer i hindustani ved Friedrich-Vilhems-universitetet i Berlin og var 1891-99 første dragoman ved tyske delegation i Teheran.

År 1899 blev Rosen tysk konsul i Jerusalem og 1900 rådgiver i orientalske forhold for det tyske udenrigsministerium. I 1904 blev han udsendt til ambassaden i Negus Menilek i Abessinien, hvor han indgik en handelstraktat. Han var 1905-10 tysk gesandt i Tanger og i 1905-06 en af Tysklands delegerede på Algeciraskonferencen.

Rosen blev i 1910 forflyttet til Bukarest og i 1912 Lissabon, som han forlod, da de diplomatiske forbindelser blev afbrudt mellem Tyskland og Portugal i marts 1916. Han blev i oktober samme år tysk gesandt i Haag og var udenrigsminister i Joseph Wirths første ministerium, maj-oktober 1921.

Han udgav blandt andet tyrkiske og persiske parlører og i 1898 en lærebog i persisk grammatik.

Kilde 

 Amir Theilhaber: Friedrich Rosen: Orientalist scholarship and international politics. de Gruyter Oldenbourg, Berlin 2020, .

Politikere fra Weimarrepublikken
Personer fra Leipzig
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Diplomater fra Tyskland
Orientalister fra Tyskland
Udenrigsministre fra Tyskland
Niels Christopher Winther

Niels Christopher Winther (2. juli 1822 i Thorshavn - 24. februar 1892 i Hjørring) var en færøsk jurist, politiker og redaktør.

Winther var yngste søn af snedkermester Niels Christopher Winther; viste tidlig store boglige evner og blev uddannet jurist i København. Han arbejdede som sagfører i Thorshavn fra 1849 til 1856, siden i Hjørring til 1868.

Winther etablerede og redigerede i 1852 det første tidsskrift på Færøerne, Færingetidende. Bladet udkom i ni numre i perioden 13. maj 1852 til 27. juli. Bladet blev stoppet af myndighederne på grund af Winthers utilslørede kritik af monopolhandelen.

Winther var medlem af Lagtinget fra 1852 til 1857, valgt først for Østerø kreds, og siden for Nordre Strømø. Han sad i Folketinget fra 1851 til 1857.

Bibliografi 
 Redaktør af Færingetidende 1852.
 Færøernes Oldtidshistorie. 1875.

Litteratur 
 Hans Andrias Sølvará. Løgtingið 150 – Hátíðarrit 3. Løgtingið, 2003.
 Arnbjørn Ó. Dalsgarð. Føroysk blaðsøga 1852-2002. Sprotin, Vestmanna 2002.
 Árni Dahl. Bókmentasøga I – Frá landnámi til Hammershaimb. Forlagið Fannir 1980
 M.A. Jacobsen. «Niels Winther» I: Varðin Hefte 5 bind 2. Tórshavn 1922

Eksterne henvisninger 
 faroeartstamps.fo

Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Tidligere folketingsmedlemmer fra Færøerne
Advokater fra Færøerne
Forfattere fra Færøerne
Personer fra Thorshavn
Folketingsmedlemmer i 1850'erne
Redaktører fra Færøerne
Advokater fra Danmark