kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ignaz von Döllinger

Johann Joseph Ignaz von Döllinger (28. februar 1799 i Bamberg – 10. januar 1890 i München) var en tysk kirkehistoriker og romersk-katolsk teolog, søn af Ignaz Döllinger. 

Döllinger blev efter nogle års præstevirksomhed professor i kirkehistorie og kirkeret ved Ludwig-Maximilians-Universität München 1826. Med professoratet forbandt han fra 1847 provsteembedet ved Sankt Cajetan. 1835 blev han medlem af Videnskabernes Selskab i München, hvis præsident han var fra 1873, og 1868 medlem af rigsrådet; han var medlem af den bayerske stænderforsamling og af nationalforsamlingen i Frankfurt. 

Döllingers liv falder i to hoveddele. I den første del var han ultramontan, og hans historiske arbejder fra den tid var tillige med Johannes Janssens grundlaget for den senere ultramontane historiske opfattelse; herhen hører således hans Die Reformation, ihre innere Entwickelung und ihre Wirkungen (I-III, 1846-48, 2. oplag i 2 bind 1851) og Luther, eine Skizze (1851, oversat på dansk 1875). 

Efter en rejse til Rom 1857 skete et omslag hos Döllinger, og 1870 stod han fuldt udviklet som ultramontanismens farligste modstander. Omslaget kom først for en dag i to foredrag, som han 1861 holdt i Odeon i München, hvor han talte om muligheden af ophævelsen af pavens verdslige magt, en udtalelse, som havde til følge, at den pavelige nuntius ostentativt forlod salen. 

Men at Döllinger endnu var Roms lydige søn og protestantismens erklærede fjende, viste han i skriftet Kirche und Kirchen, Papstthum und Kirchenstaat (1861). Længere borte fra ultramontanismen viste han sig i det foredrag, han som præsident for en forsamling af katolske videnskabsmænd holdt i München 1863 om "den katolske teologis fortid og nutid" og i sin bog Papstfabeln des Mittelalters (1863, 2. oplag 1890). 

Den pavelige Syllabus af 1864 og det i luften liggende ufejlbarhedsdogme underkastede han tillige med sine kolleger Friedrich og Huber en kritik i det under pseudonymet Janus udkommende skrift Der Papst und das Konzil (1869, udkom 1892 i ny bearbejdelse ved Friedrich med titel Das Papstthum), og under det første vatikanske koncil advarede han i artikler i "Augsburger Allgemeine Zeitung" og i et skrift, omdelt mellem koncilets medlemmer, indtrængende mod ufejlbarhedsdogmets vedtagelse. 

Han gav herved stødet til gammelkatolicismen, som han dog stillede sig tilbageholdende overfor. 17. april 1871 ekskommunicerede paven Döllinger; men universitetet i München udnævnte ham til rector magnificus, og universiteterne i Marburg, Wien, Oxford og Edinburgh gjorde ham til æresdoktor. Döllinger ville en i sandhed katolsk kirke, hvor alle de forskellige samfund var samlede om én ting med rod i de første århundreders kirke. Med Gladstone og andre af sin tids stormænd drøftede han denne sag. Videnskabsmænd og kristne kappedes om at vise ham agtelse.

Kilder 

 

Teologer fra Tyskland
Historikere fra Tyskland
Kirkehistorikere fra Tyskland
Ansatte ved Münchens Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Salmonsens
Æresdoktorer
Æresdoktorer ved University of Oxford
Theodore Martin

Sir Theodore Martin (16. september 1816—18. august 1909) var en engelsk forfatter og oversætter.

Martin studerede jura og bosatte sig 1846 i London som skotsk sagfører. Her gjorde han sig navnlig kendt under navnet Bon Gaultier ved bidrag til forskellige tidsskrifter og udgav sammen med sin ven, William Aytoun, Bon Gaultier Ballads (1854), der ved sit vid og humor har bevaret sin popularitet den dag i dag.

Sammen med Aytoun udgav han også en mængde oversættelser, blandt andet af Goethes digte. Han har oversat Oehlenschlägers Aladdin og Correggio, Hertz’ Kong Renés Datter, 1. del af Goethes Faust, digte af Horats, Catul, Heine et cetera.

Hans hovedværk er imidlertid den store Life of His Royal Highness the Prince Consort (5 bind, 1874—80), som han skrev på dronning Victorias opfordring, og hvortil han fik udleveret prinsgemalens papirer og breve.

Af andre biografiske arbejder kan endnu nævnes: Memoir of W. E. Aytoun (1867), Life of Lord Lynhurst (1883). I 1851 ægtede han skuespillerinden Helen Faucit, forfatterinden til Shakespeare’s Female Characters, af hvem han 1901 udgav en levnedsskildring.

Kilder 

 

Oversættere fra England
Advokater fra England
Humorister fra Storbritannien
Biografiforfattere fra Storbritannien
Hadsund Skole-Orkester

Hadsund Skole-Orkester forkortet HSO, er et dansk messingblæseorkester der blev grundlagt i 1932 i Hadsund og er Danmarks og Nordens ældste skoleorkester. Orkestret fik sit nuværende navn i 1952, og har siden 1971 også optaget piger. Hadsund Skole Orkester har spillet for Frederik 9. og Dronning Margrethe 2. I 1939 startede lærer ved Hadsund Realskole K. A. Knudsen Hadsund Realskoles Drengeorkester det bestod af 5 drenge. Hadsund Skole-Orkester har siden 1951 optrådt i rød-hvide uniformer. Skoleorkestret har deres kontor og øverum i Hadsund KulturCenter.

Eksterne henvisninger 
 Hadsund Skole-Orkesters hjemmeside

Kilder 

Skole-Orkester
Etableret i 1932
Skoleorkestre
William Mathias

William Mathias (født 1. november 1934 i Whitland, Carmarthenshire, død 29. juli 1992 i St. Asaph, Wales) var en walisisk komponist og professor i musik.

Mathias studerede hos Lennox Berkeley på Royal Academy of Music i London (1965-1968).
Han var professor i musik og rektor på University of Wales (1970-1988). 

Mathias har skrevet 3 symfonier, orkesterværker, 3 klaverkoncerter , operaen The Servants, korværker, kammermusik, orgelstykker etc.

Udvalgte værker  

 Symfoni nr. 1 (1966) - for orkester
 Symfoni nr 2 "Sommermusik" (1983) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1991) - for orkester
 Sinfonietta (1967) - for orkester
 3 Klaverkoncerter (1955, 1961, 1968) - for klaver og orkester
 Obokoncert (1989) - for obo og orkester
 Violinkoncert (1992) - for violin og orkester
 Harpekoncert (1970) - for harpe og orkester

Kilde 
 Om William Mathias 

Komponister fra Storbritannien
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Professorer fra Storbritannien
Musikere fra Wales
Gregers Kirk

Gregers Kirk er navnet på flere personer:

 Gregers Kirk (Jydsk Telefon) (1845-1923) – direktør for Jydsk Telefon (Gregers Simonsen Christensen Kirk)
 Gregers Kirk (Kristian Kirks Telefonfabriker) (1903-1967) – direktør for Kristian Kirks Telefonfabriker
Alun Hoddinott

Alun Hoddinott (født 11. august 1929 i Bargoed, Glamorganshire, død 12. marts 2008 i Swansea, Wales) var en walisisk komponist, lærer og professor. 
 
Hoddinott var den første walisiske komponist i klassisk musik som fik opmærksomhed og betydning. Han studerede hos Arthur Benjamin, og komponerede 12 symfonier, orkesterværker, tre klaverkoncerter, to violinkoncerter, sonater, operaer etc.

Hoddinott komponerede i neoklassisk og seriel stil. Han var inspireret af bl.a. Bela Bartok og sin egen landsmand Alan Rawsthorne. Han var lærer siden hen professor i musik på Cardiff University College, og prægede skolens udvikling enormt.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr.  1 (1955) - for orkester
 Symfoni nr.  2 (1961) - for orkester
 Symfoni nr.  3 (1968) - for orkester
 Symfoni nr.  4 (1970) - for orkester
 Symfoni nr.  5 (1973) - for orkester
 Symfoni nr.  6 (1984) - for orkester
 Symfoni nr.  7 (1989) - for orgel og orkester
 Symfoni nr.  8 (1989) - for harmoniorkester og slagtøj
 Symfoni nr.  9 (1992) "Evighedens vision" - for sopran og orkester
 Symfoni nr. 10 (1999) - for orkester
 Symfoni (1964) - for strygeorkester
 Symfoni "Fidei" (1977) - for sopran. tenor og orkester
 4 Sinfoniettas (1968, 1969, 1970, 1971) - for orkester

Kilde 
 Om Alun Hoddinott

Komponister fra Storbritannien
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Professorer fra Storbritannien
Musikere fra Wales
Gregers Kirk (Kristian Kirks Telefonfabriker)

Gregers Kirk (8. januar 1903 i Esbjerg – 21. november 1967 i København) var en dansk direktør for A/S Kristian Kirks Telefonfabriker

Kirk var søn af direktør Kristian Kirk (1874-1935) og Emilie Georgine Josephine Iversen (1881-1969). Han blev student 1922 (privat dimitteret) og cand. polit. 1929. I 1940 efterfulgte han sin farbror som bestyrelsesformand og administrerende direktør for Kristian Kirks Telefonfabriker A/S, Horsens og Aarhus. I sin lederperiode udbyggede han virksomheden, så den efterhånden blev en hel koncern, Kirkkoncernen, der foruden telefonerne omfattede fabrikation af elektronisk udstyr, maskiner og fiskemel samt handel med fotoudstyr, papir, bøger og legetøj. Efter store tab hos en afdeling i Glostrup, Haka-Kirk Husholdningsmaskiner, trådte koncernen i 1970 i likvidation.

Gregers Kirk ejede en række ørreddamme i Nordfrankrig; men hans udenlandske investeringer lå især i det store franske rederi og transportselskab Société anonyme de Gerance et d'Armement hvor han sad sammen med medlemmer af Rothschildslægten og Georges Pompidou, indtil denne 1962 indtrådte i den franske regering som premierminister.

Han var desuden formand i bestyrelsen i A/S Budtz Müllers Eftf., A/S Rosenlund og flere ejendomsselskaber i København; formand for bestyrelsen for A/S Jyllands-Posten, hvor han fra 1950'erne var hovedaktionær, og for A/S Esbjerg Jernstøberi og Maskinfabrik.

Som erhvervsmand var Kirk en usædvanlig personlighed og meget anonym.

Gift 1. gang 8. januar 1924 med Margit Kock (10. marts 1900 i København – 26. marts 1971 sammesteds), datter af agent, senere forretningsfører August Christian Marius H. (1870-1901) og Lagertha Juliane Kock (1873-1918). Ægteskabet opløst 1. november 1933. Gift 2. gang 1. april 1942 i Slagelse (borgerlig vielse) med Editha Vilhelmine Bergliot Jensen (23. marts 1909 i Aarhus – ?), datter af fyrbøder Anton Kalarinus Jensen og Dora Mathilde Christiansen. Ægteskabet opløst. Gift 3. gang 1955 med Edith Jensen.

Han er begravet på Mariebjerg Kirkegård.

Kilder 
 Dansk Biografisk Leksikon
 Kraks Blå Bog 1957

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra Esbjerg
Fabrikanter fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Økonomer fra Danmark
Kristian Kirk

Kristian Kirk er navnet på flere personer:

 Kristian Kirk (direktør) (1881-1940) – dansk ingeniør og direktør (Kristian Kristensen Kirk)
 Kristian Kirk (fodboldspiller) (født 1986) – dansk fodboldspiller (Kristian Johannes Kirk)
 Kristian Kirk Mailand (født 1971) – dansk politiker
 A/S Kristian Kirks Telefonfabriker – tidligere navn for KIRK telecom
Daniel Jones

Daniel Jenkyn Jones (7. december 1912 i Pembroke – 23. april 1993 i Swansea, Wales) var en walisisk komponist.

Jones studerede på Royal Academy of Music i London. Han har komponeret 13 symfonier, strygekvartetter, operaer, orkesterværker, cellokoncert, obokoncert, violinkoncert etc.

Han komponerede både i tonal og seriel stil, og benyttede en kompleks teknik med vekslende taktarter. Jones hører til de vigtige og betydningsfulde komponister fra Wales sammen med Grace Williams, Alun Hoddinott og William Mathias.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1944-1945) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1950) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1951) - for orkester
 Symfoni nr. 4 "Til minde om Dylan Thomas" (1954) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1958) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1964) - for orkester
 Symfoni nr. 7 (1971) - for orkester
 Symfoni nr. 8 (1972) - for orkester
 Symfoni nr. 9 (1974) - for orkester
 Symfoni nr. 10 (1980) - for orkester
 Symfoni nr. 11 "Til minde om GF Tyker" (1983) - for orkester
 Symfoni nr. 12 (1985) - for orkester
 Symfoni nr. 13 "Til minde om John Fussel" (1992) - for orkester
 Sinfonietta (1972) - for orkester
 Cellokoncert (1986) - for cello og orkester
 Obokoncert (1982) - for obo og orkester
 Violinkoncert (1966) - for violin og orkester
 8 Strygekvartetter (1946, 1957, 1975, 1978, 1980, 1982, 1987, 1993) (nr. 8, ufuldendt)
 "Kniven" (1961) – opera
 "Orestes" (1967) – opera
 Capriccio (1965) – for fløjte, harpe og strygeorkester

Kilde 
 om Daniel Jones

Komponister fra Storbritannien
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
André Jensen

André Jensen (født 1978) er basunist, tubaist, komponist, arrangør, instruktør og dirigent.
Han modtog i 2009 Léonie Sonnings Musikstipendium for sin alsidighed inden for både rytmisk og klassisk musik. Han er uddannet fra Det Kongelige Danske Musikkonservatorium og fra Conservatorium van Amsterdam, Klassisk og Jazz linjen.

Han er medstifter af AKA Horns (AKA Horns: Trompet, Tenorsax og Trombone) og har blandt andet har spillet backing på Bobo Moreno, Peter Belli, Lars Lilholt, Morten Remar, MC Einar, Søs Fenger og Zididada.

Som komponist har André Jensen skrevet for big band, concertband, harmoniorkester, marchband, mindre klassiske ensembler og solostykker samt etuder.

André er aktiv musiker og har igennem tiden spillet med Tivolis Big Band, Radioens Big Band, Ib Glindemanns Orkester, The Orchestra, Django Bates StoRMChaser, European Jazz Orchestra 2009 og Det ny Teater, m.fl.

Eksterne henvisninger 
 Om André Jensen

Referencer 

Komponister fra Danmark
Saxofonister fra Danmark
Jazzmusikere fra Danmark
Trombonister fra Danmark
Dirigenter fra Danmark
Hilleshögs dalar

Hilleshögs dalar er et naturreservat i Landskrona kommun.

Reservatet består af en geologisk interessant dal med stejle jordskrænter ned mod Øresundsstranden. Jordskrænterne er de eneste i Sverige undtagen på Hven, hvor skrænterne kaldes backafall. Dalene blev dannet som et dødishul under den seneste istid i det som nu er dalamosen. Resten af dalen er dannet ved erosion efter isen havde trukket sig tilbage. Sandlagene, som udgør skrænterne i reservatet og de tilstødende Glumslövs bakker, er meget uens og er skabt ved at gletsjeren sammenpressede sedimenter fra forskellige steder, der derefter dækkedes af et tyndt lag moræne.

Flora og fauna 

Vegetationen på græsmarkerne domineres af kløftet storkenæb, fløjlsgræs, rød svingel, hvene og eng-rapgræs. Vildkaninstammen er meget talrig. Selv engsnarren er observeret i området.

På skråninger og på bakken Gåsaägget vokser arter som Bjerg-Kløver, Blodrød Storkenæb, Knoldet Mjødurt, Glat Rottehale, Due-Skabiose, Gul Snerre, Pile-Alant, Almindelig Merian, Kornet Stenbræk, Stivhåret Hønsetarm, Almindelig Knopurt, Almindelig Bakketidsel og Vild Hør. I skrænterne ruger digesvaler. I området lever Markfirben, og den rødlistede sommerfugl pyntelig løvmåler.

I det lerede område ved Rustningshamn og de fugtige områder findes arter som Blågrå Siv, Ru Bittermælk, Bjerg-Perikon, Farve-Gåseurt, Vinget Perikon, Stor Knopurt, Kødfarvet Gøgeurt og Stor Gyvelkvæler, som er rødlistet, uden klorofyl, der lever som parasit på Stor Knopurt.

Kørselsvejledning 

Fra E6 ved afkørsel 26 Landskrona N køres mod Vallåkra, efter ca 600 m drejes til venstre mod Glumslöv. Efter at have krydset over E6 drejes igen til venstre, efter ca 400 m er der en parkeringsplads ved naturreservatet.

Historie 

På Gåsaägget, bakken lige syd for Rustningshamn, er der rester af Karl XII's skanser med bastioner fra 1670 og begyndelsen af 1700-tallet.

Omkring 1900 lå der et teglværk i Rustningshamn. Spor efter teglværket er dels overgroede lergrave, hvoraf den ene er en dam, og dels store mængder af kasserede mursten på stranden.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Länsstyrelsen i Skåne
 Naturvårdsverket 
 Sveriges lantbruksuniversitet – ArtDatabanken

Landskrona kommun
Naturreservater i Skåne
Johannes Janssen

Johannes Janssen (født 10. april 1829 i Xanten ved Nedrerhinen, død 24. december 1891 i Frankfurt am Main) var en tysk romersk-katolsk historiker og teolog.

Han studerede teologi og historie og ansattes 1854 som katolsk professor i historie ved gymnasiet i Frankfurt, hvilken stilling han vedblev at beklæde i over en menneskealder. Udgået fra et ivrig katolskt hjem lod han sig 1860 præstevie og blev senere apostolisk husprælat; flere gange var der endog tale om at tilbyde ham kardinalhatten, således da Leo XIII efter kardinal Hergenröthers død (1890) ville udnævne ham til kardinalarkivar, men han afslog dette både for en gejstlig og en historiker så hæderfulde tilbud. Som medlem af Zentrum valgtes Janssen 1875 ind i den preussiske landdags deputeretkammer, men trak sig snart tilbage fra politisk virksomhed.

Hans hovedværk er Geschichte des deutschen Volkes seit dem Ausgang des Mittelalters (7 bind, 1876 ff., 8. bind udgivet 1894 af Ludwig Pastor, der senere har tilføjet flere Erläuterungen und Ergänzungen), et arbejde, der har vakt den allerstørste opsigt og modstand i Tyskland. Med benyttelse af et uhyre kildemateriale søger forfatteren ud fra et udpræget katolsk livssyn at føre den nedgang, der i løbet af 16. århundrede faktisk indtræder i Tysklands kultur og åndsliv i sammenligning med tiden nærmest forud, tilbage til reformationen.

Tysklands historieskrivning havde hidtil så godt som udelukkende været protestantisk, intet under, at værket, især 2. og 3. bind, der behandler selve reformationstiden, vakte en storm af uvilje og fremkaldte et utal af smædeskrifter og kritikker fra modpartiet, hvorpå Janssen svarede i An meine Kritiker (1882) og Ein zweites Wort an meine Kritiker (1883). Hvad man angreb, var ikke så meget enkelthederne som helhedsopfattelsen og den formentlig tendentiøse måde, hvorpå de
enkelte citater var anbragte, løsrevne fra deres oprindelige sammenhæng, thi Janssens skildring er for en stor del opbygget af selve de samtidige aktstykker, beretninger med mere.

Det var hans tanke at fortsætte sit arbejde til 1806, men han nåede ikke at føre den bredt anlagte skildring, hvor hovedvægten er lagt på det kulturhistoriske element, ud over 16. århundrede, for hvilket tidsrum det længe forblev det katolske hovedværk. Af hans øvrige skrifter kan nævnes: Frankfurts Reichskorrespondenz von 1376—1519 (2 bind, 1863—73), Schiller als Historiker (1863), Johann Friedrich Böhmers Leben, Briefe und kleineren Schriften (3 bind, 1868), Zeit- und Lebensbilder (2 bind, 1875), Friedrich Leopold, Graf zu Stolberg (2 bind, 1876—77, nybearbejdelse 1882).

Kilder 

 

Teologer fra Tyskland
Historikere fra Tyskland
Katolske præster
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Medlemmer af Preussens herrehus
Johannes Friedrich (gammelkatolik)

Johannes Friedrich (født 5. maj 1836 i Poxdorf, død 19. august 1917 i München) var en tysk teolog.

Hans virksomhed er knyttet til München, hvor han blev præst 1859 og ekstraordinær professor 1865. Da det vatikanske kirkemøde 1869—70 stundede til, blev han, der som Döllingers lærling var en stærk modstander af ufejlbarhedsdogmet, sendt til Rom.

Hans Tagebuch, geführt während des vatikanischen Konzils (2. oplag 1873) er en af de vigtigste kilder til kirkemødets historie. Da nu Friedrich vægrede sig ved at anerkende det ny dogme om pavens ufejlbarhed, blev han 17. april 1871 ekskommuniceret tillige med Döllinger.

Han deltog nu ivrig i den gammelkatolske bevægelse, var med til at grunde det gammelkatolske teologiske fakultet i Bern 1874, men blev omsider af det ultramontane parti trængt ud af sin stilling i Münchens teologiske fakultet og måtte flyttes over i det filosofiske.

Blandt hans talrige skrifter månævnes: Documenta ad illustrandum concilium Vaticanum (2 bind, 1871), Kirchengeschichte Deutschlands (2 bind, 1867—69), Geschichte des vatikanischen Konzils (3 bind, 1877—87), Ignaz von Döllinger (3 bind, 1899-1901).

Kilder 

 

Teologer fra Tyskland
Kirkehistorikere fra Tyskland
Ansatte ved Münchens Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Salmonsens
Johannes Friedrich

Johannes Friedrich henviser til blandt andre:

* Johannes Friedrich (gammelkatolik) (1836–1917) – tysk gammelkatolsk teolog
 Johannes Friedrich (orientalist) (1893–1972) – tysk orientalist
 Johannes Friedrich (biskop) (født 1948) – tysk evangelisk biskop og teolog
Premier League 2011-12

Premier League 2011-12 (også kendt som Barclays Premier League på grund af ligaens hovedsponsor) var den 20. sæson siden oprettelsen af ligaen i 1992. Sæsonen begyndte den 13. august 2011 og afsluttes 13. maj 2012.

Tabel

Stadion

Kampoversigt 
Alle tidsangivelser er i lokal tid.

August

September

December

Januar

Februar

Marts

April

Maj

Statistik

Målscorer

Assists

Kilder 

Engelsk fodbold i 2011-12
2011-12
Andesvagteltinamu

Andesvagteltinamu () er en tinamuart, der findes i de sydlige Andesbjerge. Andesvagteltinamuens latinske navn er opkaldt efter Charles Darwin. Den er ca. 26 cm lang. Dens føde består af frugter, blomsterknopper, frø, nyudsprungne blade og hvirvelløse dyr. Hannen udruger æggene, som kan være lagt af forskellige hunner, hannen passer kyllingerne alene, indtil de er klar til at passe sig selv. Reden er på jorden.

Noter
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger 
 Videoer med fuglen
 
Andesfugle
Argentinas fugle
Bolivias fugle
IUCN Rødliste - ikke truede arter
Tinamuer
Chacovagteltinamu

Chacovagteltinamu (Nothura chacoensis) er en almindelig tinamuart, som findes i Argentina og Paraguay. Den er 23 til 25 cm lang. Den lever i op til 500 meters højde. Arten findes inden for et 110.000 km² stort område. Der vides ikke meget mere om arten, da man ikke har forsket i den endnu, og det vides endnu ikke, hvad den lever af.

Eksterne henvisninger 
Kort om fuglen, med billede

IUCN Rødliste - ikke truede arter
Tinamuer
The Football League 1892-93

The Football League 1892–93 var den femte sæson af The Football League og dermed også det femte engelske mesterskab i fodbold. Ligaen var siden sidste sæson blevet udvidet med to hold til 16 hold, og en fusion med Football Alliance medførte at den endvidere blev udvidet med en Second Division med 12 hold.

Second Division kom til at bestå af de hold fra The Football League 1891-92 og Football Alliance 1891-92, som ikke i forvejen var blevet valgt til First Division, samt Northwich Victoria FC, Burslem Port Vale FC og Sheffield United FC.

Ligaen blev vundet af Sunderland AFC, som dermed vandt ligaen og det engelske fodboldmesterskab for anden gang.

Resultater

First Division

Op- og nedrykning 

De tre hold, der sluttede på placeringerne 12-14 i ligaen, spillede testkampe mod holdene, der sluttede som nr. 1-3 i Second Division. 

De tre vinderhold blev valgt til First Division 1893-94, mens de tre tabere blev inviteret til at deltage i Second Division den efterfølgende sæson. Accrington FC afslog imidlertid invitationen og forlod i stedet ligaen helt.

Second Division 
Sæsonen 1892-93 var den første i Second Division. Darwen FC havde den foregående sæson spillet i The Football League, men var ikke blevet genvalgt. Derudover kom otte af holdene fra Football Alliance: Ardwick, Bootle, Burton Swifts, Crewe Alexandra, Grimsby Town, Lincoln City, Small Heath og Walsall Town Swifts. De sidste tre hold kom fra Northern League (Sheffield United FC), Midland League (Burslem Port Vale) og The 

Combination (Northwich Victoria).

Hold

Kilder / eksterne henvisninger 
 RSSSF – England 1892-93

Noter 

Sæsoner i The Football League
Fodbold i 1892
Fodbold i 1893
Plettet vagteltinamu

Den plettede vagteltinamu () er en almindelig tinamuart, som findes i Brasilien, Paraguay, Uruguay og Argentina. Den plettede vagteltinamu er ca. 24-25,5 cm lang. Dens føde består af planter, frø og smådyr. Hunnen bliver kønsmoden inden for 2 måneder og kan få 5 til 6 kuld unger årligt. Hannen bliver i forhold til hunnen langsomt kønsmoden. Hannen udruger æggene og opfostrer kyllingerne alene, hvert kuld består af ca. 4-6 kyllinger. Æggene er mørkebrune.

Kilder/Eksterne henvisninger 
 BirdLife International 2012. Nothura maculosa. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2
 videoer med fuglen
 Billede af fuglen

Argentinas fugle
Brasiliens fugle
Paraguays fugle
Uruguays fugle
IUCN Rødliste - ikke truede arter
Tinamuer
Vagteltinamu

Vagteltinamu (Nothura minor) er en truet tinamuart, som findes i Sydamerika. Den er ca. 18-20 cm lang. Den har gule ben, dens næb er sort, og dens iris er brun. Det antages, at den yngler mellem oktober og februar. I år 2000 antog man, at der var 9000 voksne fugle tilbage af arten.

Kilder/Eksterne henvisninger 
 BirdLife International 2012. Nothura minor. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2
 Hør fuglens lyd
 Omfattende beskrivelse af arten 

Tinamuer