kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Borge og slotte i Wales

Dette er en liste over borge og slotte i Wales, der omtales som "castle capital of the world" på grund af deres høje densitet. Wales havde omrkgin 600 borge og slotte, hvoraf omkring 100 stadig er bevaret enten som ruiner eller som restaurererede bygninger. Resten er gået til grunde eller er i dag blot tørre voldgrave, jordvolde og lignende voldsteder. Mange af dem drives af Cadw, der er Wales' regerings organisation, der tager sig af historiske og forhistoriske mindesmærker.

De fire borge Beaumaris, Caernarfon, Conwy og Harlech udgør "det fineste eksempel på sen 1200-tals og tidlig 1300-tals militærarkitektur i Europa", hvilket er klassificeret som et Verdensarvssted sammen med Edvard 1.'s andre borge og bymure i Gwynedd.

Bridgend 

Borge og slotte der kun består af jordvolde, fragmenter eller ingen rester inkluderer:

Caerphilly

Cardiff

Carmarthenshire

Ceredigion 

Castles hvoraf der kun er jordvolde tilbage, eller som er helt forsvundet inkluderer:

Conwy

Denbighshire

Flintshire

Gwynedd

Isle of Anglesey

Merthyr Tydfil

Monmouthshire

Neath Port Talbot

Newport

Pembrokeshire

Powys 

Borge og slotte, hvoraf kun jordvolde, fragmenter eller intet er bevaret inkluderer:

Rhondda Cynon Taf

Swansea

Vale of Glamorgan 
Borge og slotte, hvoraf kun jordvolde, fragmenter eller intet er bevaret inkluderer:

Wrexham

Se også 
 Borge og slotte i England
 Borge og slotte i Skotland
 Borge og slotte i Irland
 Borge og slotte i Isle of Man

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Cadw , the Welsh Government's historic environment service Cadw
 Coflein, the database of the Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales
 Castles of Wales website
 Castle UK: Wales
 eCastles
 CastleStories - Google Map Explorer

Noter 

 
Lister over bygninger, konstruktioner og anlæg
Dharius

Alan Alejandro Maldonado Tamez (født den 24. September, 1984), bedre kendt under kunstnernavnet, Dharius (tidligere MC Dharius, nogle gange afkortet som DHA), er en mexicansk rapper og komponist fra Monterrey, Nuevo León. Han er kendt for at have været en del af hiphopgruppen "Cartel de Santa" fra 1999 til 2013. Dharius' video og sang, "Me Alegro de Su Odio", var hans sidste indspilning med "Cartel de Santa".

Tidligt liv 
Han begyndte sin musikalske karriere i 1994 i en alder af 9, da hans bror Rodo og hans fætre, Fredo og Vhetto, overtalte ham til at deltage i rap-gruppen Los Pattos (en af de første rap-grupper i Mexico). Sammen med dem begyndte han at skrive sine første sangtekster og at optræde ved forskellige underground-koncerter i omegnen af byen Monterrey og i et af de få tv-programmer i Mexico, der gav plads til uafhængige bands fra de tidlige halvfemsere, kaldet "Desvelados" ("De opvågnede"), med Juan Ramón Palacios som vært, en ung formidler og visionær, der støttede mange alternative grupper, der er anerkendte i dag, på et tidspunkt, hvor der ikke var support fra hverken medier eller pladeselskaber.

I 1996, da Dharius var 12 år gammel, indspillede han sin første studiedemo sammen med "Los Pattos". Det førte til 2 singler, der begyndte at blive spillet i nogle radioprogrammer i Monterrey, nemlig "Tierra Mexicana" og "Siento". Med den sidstnævnte kom også hans første video og den første anerkendelse, da han vandt kategorien "Bedste amatørvideo" i prisuddelingen "La almohada de oro" ("Guldpuden") for den bedste musik i Monterrey.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 allmusic.com: Dharius  
 vevo.com: Dharius   (for tiden ikke tilgængelig i Danmark)
 discogs.Com: Dharius  

Rappere
Personer fra Monterrey
Dartmouth Castle

Dartmouth Castle er et artillerifort, der er opført for at beskytte havnen i Dartmouth. De tidligste dele af fæstningen stammer fra 1380'erne, og de blev opført ved udmundingen af floden Dart for at imødegå truslen fra Frankrig. Det inkorporerede et kapel og skulle kunne tage kampen op med skibe med katapulter og tidlige kanoner. Mod slutningen af 1400-tallet blev fæstningen udvidet med et tårn til artilleri og en jernkæde, der kunne lægges tværs over havnen til et tårn ved Godmerock; det er det tidligst kendte kystartilleri i Storbritannien. Der blev tilføjet et kanonbatteri for at skræmme franskmændene fra at invadere i 1540'erne.

Fæstningen blev brugt under den engelske borgerkrig fra 1642 til 1646, hvor det blev tydeligt, at den var sårbar overfor angreb fra land, hvilket resulterede i at Gallants Bower, der ligger over Dartmouth Castle, blev brugt til at beskytte den yderligere. I 1748 blev der tilføjet et nyt kanondæk kaldet Grand Battery, som indeholdt 12 kanoner. Efter mange års forfald i begyndelsen af 1800-tallet blev fæstningen opgraderet i 1859 med et moderne artilleri, men at kunne beskytte havnen Dartmouth var ikke længere en militær prioritet. I begyndelsen af 1900-tallet blev Dartmouth Castle betragtet som overflødig af myndighederne, der åbnede den for besøgende. Under både første og anden verdenskrig blev den brugt militært, men i 1955 blev den endeligt trukket ud af militær tjeneste. I 2000-tallet drives den af English Heritage og i 2007 havde den 37.940 besøgende.

Se også  
 Liste over borge og slotte i England

Eksterne henvisninger 

English Heritage visitors' page 

Slotte i Devon
Device Forts
Mads Reuther

Mads Reuther (født 16. august 1991 i Hørsholm) er en dansk skuespiller.

Filmografi

Ekstern henvisning 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra Rungsted
Niels Holstein Kaa

Niels Holstein Kaa (født 7. januar 1986) er en dansk filminstruktør.

Filmografi 
 Kærester (2016)
 Livø (2016)
 Natten er ung (2014)
 Sidste weekend (2013)
 Wanker (2012)

Eksterne henvisninger 
 

Filminstruktører fra Danmark
Drevvatn Station

Drevvatn Station (Drevvatn stasjon) er en jernbanestation på Nordlandsbanen, der ligger ved bygden Drevvatn i Vefsn kommune i Norge. Stationen består af krydsningsspor med en øperron, et sidespor, et læskur i træ og en tidligere stationsbygning.

Stationen åbnede som trinbræt 15. marts 1941, da banen blev forlænget fra Mosjøen til Elsfjord. Kort efter åbningen, 1. juni 1941, blev den opgraderet til station. Den blev nedgraderet til trinbræt 1. marts 1971.

Stationsbygningen blev opført i 1941 efter tegninger af Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Den toetages bygning er opført i træ og rummede oprindeligt ventesal og ekspedition i stueetagen samt tjenestebolig på første sal. Desuden er der en enetages tilbygning i bindingsværk, der oprindeligt fungerede som pakhus.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Nordlandsbanen
Jernbanestationer i Nordland
Etableret i 1941
Bjerka Station

Bjerka Station (Bjerka stasjon) er en jernbanestation på Nordlandsbanen, der ligger ved byområdet Bjerka i Hemnes kommune i Norge. Stationen består af krydsningsspor med en øperron, et sidespor og en stationsbygning i gulmalet træ med ventesal og toilet.

Stationen åbnede 20. februar 1942, da banen blev forlænget dertil fra Elsfjord. Den fungerede som endestation en måneds tid, indtil det næste stykke til Mo i Rana åbnede 20. marts 1942. Egentlig skulle banen have været åbnet via Bjerka til Finneidfjord 20. februar 1942 og videre til Mo i Rana 15. marts 1942, men det måtte udsættes på grund af et skred. Stationen blev nedgraderet til trinbræt 15. januar 1959 men atter opgraderet til station 31. maj 1987. Stationen blev gjort ubemandet, da billetsalget lukkede 1. januar 2007.

Den første stationsbygning blev opført i 1940 efter tegninger af NSB Arkitektkontor. Bygningen var opført træ i laftekonstruktion og bestod dels af en toetages tjennestebolig og dels af en enetages tilbygning med ventesal, ekspedition og godsrum. Den blev revet ned omkring 1993. Den anden og nuværende stationsbygning blev opført i 1993 efter tegninger af Rolf Dalen.

Litteratur

Eksterne henvisninger

Noter 

Stationer på Nordlandsbanen
Jernbanestationer i Nordland
Etableret i 1942
Mo i Rana Station

Mo i Rana Station (Mo i Rana stasjon) er en jernbanestation på Nordlandsbanen, der ligger ved byen Mo i Rana i Rana kommune i Norge. Selve stationen består af tre spor med to perroner og en ottekantet stationsbygning i mursten med ventesal og toilet. Ved stationsbygningen er der opsat en buste af Ole Tobias Olsen (1830-1924), der planlagde Nordlandsbanen. Busten er udført af billedhuggeren Trygve Thorsen og blev afsløret 18. august 1960. I den nordlige ende af stationen ligger der en remise med drejeskive og en containerterminal.

Stationen åbnede 20. marts 1942, da banen blev forlænget dertil fra Bjerka. Egentlig skulle banen have været åbnet via Bjerka til Finneidfjord 20. februar 1942 og videre til Mo i Rana 15. marts 1942, men det måtte udsættes på grund af et skred. Stationen fungerede som endestation indtil 15. maj 1942, hvor banen blev forlænget til Gullsmedvik og forbundet med den eksisterende Dunderlandsbanen til Storforshei.

Den første stationsbygning blev opført i 1942 efter tegninger af Eivind Gleditsch og Gudmund Hoel. Den toetages bygning blev opført i pudset tegl og rummede oprindeligt ekspedition, restaurant, tjenestebolig og overnatningslokaler. Restauranten og tjenesteboligen bortfaldt ved en ombygning i 1968. Bygningen blev revet ned i 1990 og erstattet af den nuværende stationsbygning, der blev opført efter tegninger af Rolf Dalen. Pakhuset blev opført i pudset tegl i 1942 efter tegninger af Bjarne Friis Baastad. Den firesporede remise blev opført i pudset tegl i 1942 efter tegninger af Gudmund Hoel. I 1956 opførtes en velfærdsbygning med værksted, spiserum og kontorer i letbeton efter tegninger af Arnold Aalberg.

Lidt syd for stationen ved 496,37 var der fra 1955 til 1997 et sidespor til Norsk Jernverk. Sidesporet var 3,5 km langt, heraf 2,1 km gennem Mofjellet tunnel. Sidesporet blev drevet af NJ selv, indtil NSB overtog driften 31. oktober 1988. Containerterminalen nord for stationen åbnede 16. januar 1995.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Nordlandsbanen
Jernbanestationer i Nordland
Etableret i 1942
Dunderlandsbanen

Dunderlandsbanen er en tidligere industribane i Norge, der nu er en del af Nordlandsbanen. Banen var oprindeligt 23,7 km lang og gik fra Storforshei i Dunderlandsdalen til Gullsmedvik ved Mo i Rana. Den blev anlagt af selskabet Dunderland Iron Ore Company Ltd (DIOC) med henblik på transport af malm fra deres mine ved Storforshei til havnen i Gullsmedvik.

Banen var i drift i perioder fra 1904 til 1908/1909, fra 1924 til 1931 og i 1938-1939. Imens arbejdede NSB på den almindelige jernbane Nordlandsbanen, der nåede Mo i Rana 20. marts 1942. NSB ønskede oprindeligt, at det næste stykke af banen skulle anlægges uafhængigt af Dunderlandsbanen. Men den tyske besættelsesmagt, der herskede på det tidspunkt, havde travlt med at komme videre nordpå, og banen blev derfor beslaglagt, så den kunne bruges som forlængelse. 15. maj 1942 blev Nordlandsbanen så sluttet til Dunderlandsbanen ved Tverrånes, lidt nord for Gullsmedvik. Ved Storforshei havde Dunderlandsbanen fortsat på en bro over Ranelva til minen, men Nordlandsbanen blev på den anden side. Her var der endestation, indtil det næste stykke af banen til Grønfjelldal åbnede 12. april 1943.

Beslaglæggelsen i 1942 fungerede formelt ved, at NSB stod for driften, mens DIOC fortsat stod som ejer af banen. I 1947 indgik den norske stat en aftale om køb af DIOC's ejendomme i Norge, hvilke førte til at NSB overtog banen officielt 1. juli 1947. I 1950'erne blev banen ombygget og omlagt flere steder. Flere steder, hvor der var fare for skred, blev der anlagt tunneller, og de gamle træviadukter blev erstatter af nye broer eller dæmninger. I forbindelse med overtagelsen og ved senere lejligheder blev der desuden anlagt nogle stationer, men i dag er der kun Skonseng tilbage. Transporten af malm fra Storforshei til Gullsmedvik kom i gang igen i 1964, fra 1983 dog fra Ørtfjell.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Dunderlandsbanen 100 år 1. november 2004 , Bane Nor

Jernbanestrækninger i Norge
Rana
Etableret i 1904
Tine Høeg

Tine Høeg (født 21. november 1985) er en dansk forfatter, der debuterede i 2017 med den anmelderroste digtroman Nye rejsende. I 2020 udgav hun romanen Tour de chambre, der ligesom debuten efterfølgende blev dramatiseret på Det Kongelige Teater. I 2022 udgav hun romanen SULT, der beskriver hendes egne oplevelser med at gennemgå fertilitetsbehandling.

I 2021 modtog Tine Høeg prisen Årets Danske Tale for sin nytårstale holdt i anledning af DR2 Nytårskoncert.

Bibliografi 
 Hej Sol Fuck Love (poesihæfte, AFV Press, 2013)
 Nye rejsende (digtroman, Rosinante, 2017)
 I Tried to Dance it Away (radiodrama, AKT1, 2017)
 Tour de chambre (roman, Gutkind, 2020)
 Monstera (radiodrama, AKT1, 2021)
 SULT (roman, Gutkind, 2022)

Bidrag til antologier 
 Diverse digte i tidsskriftet Hvedekorn (2011-2012)
 Jeg vælger uden filter (Høst & Søn, 2015)
 SKAM (Høst & Søn, 2017)
 AKT1 – Ny nordisk radiodramatik (Kronstork, 2017)
 Coronamonologerne (Teater Republique, 2020)

Priser & Hæder 
 BogForums Debutantpris 2017 
 KGL Dansk på Det Kongelige Teater i efteråret 2017 med Nye rejsende 
 Årets danske debutant 2018 ved den europæiske debutantfestival i Kiel
 Edvard P. prisen 2020
 Årets Danske Tale 2021

Referencer 

Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kvindelige forfattere i det 21. århundrede
Personer i Kraks Blå Bog
Væddeløber

Væddeløber (Chlorophytum comosum) er en plante i asparges-familien.

Væddeløber er en flerårig urt, som kan blive op til 60 cm høj. Røddene er fortykkede til jordstængler. Bladene er smalle, grundstillede og bliver 20–45 cm lange. De hvide blomster sidder på en 30–75 cm lang blomsterstængel. I enden af blomsterstænglerne dannes der småplanter, som får rødder og kan blive til en ny selvstændig plante. Frugten er en tredelt kapsel med sorte, flade frø.

Væddeløber vokser naturligt i tropiske og sydlige dele af Afrika. Kultivarer med hvidstribede blade er almindelige potteplanter.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Asparges-familien
Helena Francati

Helena Francati (født 29. maj 2000 i Gentofte) er en dansk tennisspiller, der repræsenterer Gentofte Tennisklub.

Francati blev i marts 2016 danmarksmester for hold med Gentofte Tennisklubs damehold.

I oktober 2013 fik hun debut på ITF Junior Circuit, ved en turnering i Rungsted. Præcis to år efter, ved samme turnering, nåede hun sin første finale i double, som også blev vundet. Ved KB Tennis’ årlige vinterturnering i 2016, kom Francati i sin første singlefinalen, som hun tabte til en russer. Året efter vandt hun turneringen i double sammen med Clara Tauson.

Finaler

ITF Junior Circuit 
Siden debuten på ITF Junior Circuit i oktober 2013, har Francati frem til 24. august 2018 deltaget i 29 turneringer i single, og 21 i pigedouble. Her har hun spillet sig frem til én finale i single, og tre i double. Heraf har hun vundet to i double.

Single

Pigedouble

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Helena Francatis profil  hos ITF Tennis
 

Tennisspillere fra Danmark
Personer fra Hellerup
Svigermors skarpe tunge

Svigermors skarpe tunge (Sansevieria trifasciata) er en art i gruppen bajonetplante. Det er en hårdfør og populær potteplante. Navnet kommer af plantens spidse blade som er aflange, ca. 70-90 cm høje og 5-6 cm brede. 

Planten trives bedst i sandholdig jord eller jord med grus i, helst med højt kalkindhold. Svigermors skarpe tunge skal ikke stå i muldjord - og slet ikke i tørvejord.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Asparges-familien
Hvide blomster

nl:Sansevieria
ru:Сансевиерия
Interventionisme

Interventionisme er en ikke-defensiv (proaktiv) politik iværksat af en nation eller andre geopolitisk retsområder af større eller mindre karakter, for at manipulere økonomi og/eller samfund. De mest almindelige brug af begrebet er for økonomisk interventionisme (en stats intervention i dens egen økonomi), og udenlandsk interventionisme (en stats intervention i en anden nations anliggende som en del af deres udenrigspolitik).

Referencer 

International politik
Skonseng Station

Skonseng Station (Skonseng stasjon) er en jernbanestation på Nordlandsbanen, der ligger ved bygden Skonseng i Rana kommune i Norge. Stationen består af krydsningsspor, en perron ved det ene spor med et læskur og en stationsbygning i rødmalet træ. Stationen er periodevist bemandet af hensyn til trafikafviklingen, men der er ikke billetsalg.

Skonseng fik oprindeligt skinner, da industribanen Dunderlandsbanen mellem Gullsmedvik og Storforshei åbnede 1. november 1904. 20. marts 1942 kom Nordlandsbanen til Mo i Rana nær Gullsmedvik. NSB ønskede oprindeligt at det næste stykke af banen skulle anlægges uafhængigt af Dunderlandsbanen. Den tyske besættelsesmagt, der herskede på det tidspunkt, havde imidlertid travlt med at komme nordpå, og Dunderlandsbanen blev derfor beslaglagt og for størstedelens vedkommende indlemmet i Nordlandsbanen. Det skete i praksis med virkning fra 15. maj 1942, hvor Skonseng Station samtidig blev åbnet.

Oprindeligt lå stationen ved 511,99 km, men den blev flyttet til 512,65 km 20. oktober 1955. Den blev nedgraderet til trinbræt 19. juli 1959, og 27. maj 1962 blev betjeningen med persontog indstillet. Skonseng blev atter opgraderet til station 29. maj 1983 af hensyn til trafikafviklingen, men først fra 2005 blev den igen betjent af persontog.

Den første stationsbygning var en provisorisk bygning, der blev opført mellem 1941 og 1945, og som senere blev revet ned. Den anden og nuværende stationsbygning blev opført i 1953 efter tegninger af Torstein Winjum fra NSB Arkitektkontor. Den toetages bygning er opført i bindingsværk og rummede oprindeligt ekspedition og tjenestebolig, mens en enetages tilbygning fungerede som pakhus.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Nordlandsbanen
Jernbanestationer i Nordland
Etableret i 1942
Dunderland Station

Dunderland Station (Dunderland stasjon) er en jernbanestation på Nordlandsbanen, der ligger i Rana kommune i Norge. Stationen består af nogle få spor, en perron med et læskur og en stationsbygning i rødmalet træ. Stationen er desuden center for sneberedskab og har remise og drejeskive. Stigningen mod Saltfjellet begynder ved stationen.

Stationen åbnede 1. maj 1945, da banen blev forlænget dertil fra Grønfjelldal. Den fungerede som endestation, indtil det næste stykke af banen til Lønsdal åbnede 10. december 1947.

Stationsbygningen blev opført i 1947 efter tegninger af Gudmund Hoel og M. Løken. Den toetages bygning er opført i træ og rummede oprindeligt ekspedition, telegraf, ventesal og restaurant i stueetagen samt en tjenestebolig på første sal. Desuden er der en enetages tilbygning, der oprindeligt fungerede som pakhus. Den tresporede remise blev opført i beton i 1955 efter tegninger af J. Kristiansen. Derudover er der 15 overnatningsbygninger, funktionærboliger og banevogterboliger, der blev opført fra 1946 til 1955, blandt efter tegninger af G. Nordtvedt. De er nu solgt fra til private.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Nordlandsbanen
Jernbanestationer i Nordland
Etableret i 1945
Lønsdal Station

Lønsdal Station (Lønsdal stasjon) er en jernbanestation på Nordlandsbanen, der ligger i Lønsdalen i Saltdal kommune i Norge. Stationen består af krydsningsspor, en perron og en stationsbygning i rødmalet træ med ventesal og toilet. Stationen ligger i nærheden af et hotel og et område med hytter, der kan benyttes som udgangspunkt for ture på Saltfjellet. Stationen er i dag den første nord for Polarkredsen, som den ligger 23 km nord for.

Stationen åbnede 10. december 1947, da banen blev forlænget dertil fra Dunderland. Den fungerede som endestation, indtil det næste stykke videre til Røkland åbnede 1. december 1955.

Stationsbygningen blev opført i 1947 efter tegninger af Gudmund Hoel og M. Løken. Den toetages bygning er opført i bindingsværk og rummede oprindeligt ekspedition og tjenestebolig. En enetages tilbygning fungerede oprindeligt som pakhus.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Nordlandsbanen
Jernbanestationer i Nordland
Etableret i 1947
Benoît Costil

Benoît Costil (født 3. juli 1987 i Caen), er en fransk fodboldspiller, der spiller som målmand for Bordeaux.

Costil debuterede for det franske landshold den 15. november 2016 i en kamp mod Elfenbenskysten (0–0).

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 Fransk profil  på FFF

Fodboldspillere fra Frankrig
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2016
Fodboldspillere fra Girondins Bordeaux
Målmænd (fodbold)
Annika Berg

Annika Berg (født 1987) er en dansk filminstruktør.

Filmografi 
Team Hurricane (2017)
SIA (2015)
Mikro (2015)

Eksterne henvisninger 
 

Kvindelige filminstruktører fra Danmark
Werner Hedman

Werner Hedman (født 6. april 1926 død 27. juli 2005) var en dansk filminstruktør og filmfotograf.

Filmografi 

Tidlig indsats - stadig indsats (1990)
Kystradio - livsnerven til søens folk! (1987)
Søkabelploven (1986)
Hen ad vejen (1985)
Tidlig indsats lønner sig - filmen om Tore (1984)
Tidlig indsats - jo før jo bedre - filmen om Jesper (1984)
I Skyttens tegn (1978)
Postgiro - en fordel for dem (1978)
I skorpionens tegn (1977)
Vikaren (1977)
Grus i systemet (1977)
I løvens tegn (1976)
Brand-Børge rykker ud (1976)
I Tvillingernes tegn (1975)
Den kyske levemand (1974)
Refleks - redder liv (1974)
I Tyrens tegn (1974)
Dværgen (1974)
Revykøbing kalder (1973)
Bordellet (1972)
Nu går den på Dagmar (1972)
Hvor er liget, Møller? (1971)
§ 70 deres førebevis er i fare (1970)
De fem i fedtefadet (1970)
Ekko af et skud (1970)
Flygtning i Danmark (1969)
Falkoneren og den vilde falk (1969)
De fem og spionerne (1969)
De vilde svaner (1969)
Det er så synd for farmand (1968)
Lille mand, pas på! (1968)
Det kære legetøj (1968)
Kylling på rejse (1966)
God mad er altid på mode (1966)
Giv os i dag (1966)
Utro (1966)
Tampen brænder (1965)
Mr. Costumer (1964)
Måske i morgen (1964)
Lige ud af køkkenvejen (1962)
Dirch går køkkenvejen (1962)
Med kongeparret i Thailand (1962)
Den hvide hingst (1961)
Een blandt mange (1961)
Den sidste vinter (1960)
Gymnasiepigen (1960)
Den blodrøde cirkel (1960)
Skrækbanden (1960)
Frøen (1959)
Pigen i søgelyset (1959)
Pigen og vandpytten (1958)
Masser af post (1958)
Kristen Bording (1958)
Superfosfat (1957)
Natlogi betalt (1957)
Lån mig din kone (1957)
Skarpe skud i Nyhavn (1957)
Færgekroen (1956)
Splintret emaille (1956)
Skal drengen tvinges (1956)
Kærlighed på kredit (1955)
En sælfangst i Nordgrønland (1955)
Hvor bjergene sejler (1955)
Den lille pige med svovlstikkerne (1953)
Skatteøens hemmelighed (1953)
Man burde ta' sig af det (1952)
Naalen (1951)
Alt dette og Island med (1951)
Som sendt fra himlen (1951)
Mens porten var lukket (1948)
Luften er ladet med -27 Mhz
Forbindelse til fremtiden
Light Link

Eksterne henvisninger 
 

Filminstruktører fra Danmark
Filmfotografer fra Danmark
Latina (by)

Latina er en italiensk by, der er hovedby i provinsen af samme navn i regionen Lazio. Byen, der har  indbyggere, blev grundlagt i 1932 under navnet Littoria.

Referencer 

Byer i Lazio
Latina (provins)
Edith Buemann Psilander

Edith Buemann Psilander (født 6. april 1879 i København, død 27. juli 1968 i Gentofte) var en dansk skuespiller.

Filmografi 

Avisdrengen (1918)
Fjeldpigen (1917)
Mørkets Fyrste (1916)
Den farlige Haand (1915)
Nattens Gaade (1915)
Skildpadden (1915)
Badehotellet (1915)
Forbandelsen (1914)
Elskovsbarnet (1914)
Den røde Klub (1914)
Borgkælderens Mysterium (1914)
Pierrots Kærlighed (1913)
Dr. Nicholson og den blaa Diamant (1913)
Mørkets Gerninger (1913)
Miraklet (1913)
Bristede Strenge (1913)
En Kvindes Ære (1913)
Skæbnens Veje (1913)
Den store Cirkusbrand (1913)
Dødsklippen (1913)
En Straamand (1913)
Den Rette (1913)
Trofast Kærlighed (1912)
Den sidste Hurdle (1912)
Storstadsvildt (1912)
Naar Hjertet staar i Brand (1912)
Skovsøens Datter (1912)
Tropisk Kærlighed (1912)
Kvindehjerter (1912)
Nonnen fra Asminderød (1911)
Gennem Kamp til Sejr (1911)
De fire Djævle (1911)

Noter

Eksterne henvisninger 
 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra København