kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aage D. Danhuus

Aage Dannheiser Danhuus (26. juli 1911 i Nyborg – 25. marts 1986) var en dansk officer.

Han var søn af skotøjshandler M. Danhuus (død 1958) og hustru Metha født Nielsen (død 1950) og blev student fra Odense Katedralskole 1929. Danhuus gennemførte Hærens Officersskole, blev premierløjtnant i fodfolket 1934. Ved overfaldet på den danske hær i august 1943 var Danhuus kaptajnløjtnant og indgik siden i modstandsbevægelsen i en O-gruppe (O.3: Gruppe Wissum, Radiohuset, O gruppe 6), som var aktiv fra den 5. april 1945.

Han blev kaptajn 1944 (tildelt efter krigen), kompagnichef ved Den Kongelige Livgarde 1946, blev chef for hærstabens mobiliseringssektion 1948, oberstløjtnant 1952, var tjenstgørende i SHAPE 1953-56 og derefter bataljonschef ved Sjællandske Livregiment.

Danhuus blev oberst og stedfortrædende regionschef ved region VI 1958, chef for Sjællandske Livregiment og for region V 1960, for 1. sjællandske brigade 1961 og for region IV og Fynske Livregiment 1963. I 1966 blev han midlertidig generalmajor og stabschef ved enhedskommandoen for den sydlige del af NATO's nordregion, og i 1968 blev Danhuus virkelig generalmajor og chef for jyske divisionskommando. I 1975 blev han chef for Vestre Landsdelskommando, hvilket han var til 1976, da han faldt for Hærens aldersgrænse og gik på pension.

Han var Kommandør af 1. grad af Dannebrogordenen, bar Frederik IX's Mindemedalje og Hæderstegnet for god tjeneste ved Hæren. Desuden var han Ridder af 1. klasse af Sværdordenen.

Danhuus blev gift 11. oktober 1936 med Minna Dorph-Petersen (16. august 1913 i Årby Sogn - ?), datter af slotsgartner Gunnar Dorph-Petersen (død 1962) og hustru Astrid født Pohler (død 1967).

Kilder 
 
 Kraks Blå Bog 1974

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Generalmajorer fra Danmark
Personer fra Nyborg
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Danskere i 1900-tallet
Medlemmer af militærgrupper
Riddere af 1. klasse af Sværdordenen
Studenter fra Odense Katedralskole
Ólafur Kristjánsson

Ólafur Helgi Kristjánsson (født 20. maj 1968) er en tidligere islandsk fodboldspiller og nuværende cheftræner i den danske klub Esbjerg fB. Han har tidligere blandt andet trænet FC Nordsjælland fra 2014 til 2015, og Randers FC fra sommeren 2016 til og med 5. oktober 2017.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Ólafur Helgi Kristjánsson, All-time Superstats.dk (trænerstats)
 Ólafur Helgi Kristjánsson, All-time Superstats.dk (spillerstats)

Fodboldspillere fra Island
Fodboldtrænere fra Island
Fodboldspillere fra Fimleikafélag Hafnarfjarðar
Fodboldspillere fra Knattspyrnufélag Reykjavíkur
Fodboldspillere fra AGF
Fodboldtrænere for AGF
Fodboldtrænere fra FC Nordsjælland
Fodboldtrænere fra Randers FC
Fodboldtrænere fra Esbjerg fB
White River (Arkansas)

White River er en 1.162 km lang flod som løber gennem delstaterne Arkansas og Missouri i USA.

White har udspring i Boston Mountains sydøst for Fayetteville i det nordvestlige Arkansas. Floden løber derefter nordover, og går i en bue gennem den sydvestlige del af Missouri, nær Branson, og løber tilbage ind i Arkansas, og fortsætter derefter i en hovedsagelig sydøstlig retning til udløbet i Mississippifloden lige ovenfor stedet hvor floden Arkansasfloden også munder ud. Selv om White er betydelig kortere end Arkansas River har den næsten lige så stor middelvandføring.

Se også 
 Vandløb i USA

Eksterne kilder/henvisninger 

Vandløb i Arkansas
Vandløb i Missouri
Onega (flod)

Onega (, ) er en 416 km lang flod i Arkhangelsk oblast i Rusland. Onega har sit udspring i Lakhasøen og munder ud i Onegabugten i Hvidehavet, men deler sig i to (Store Onega og Lille Onega) omkring 75 km før mundingen, og danner et mindre delta.

Floden fryser som regel til i november og bliver ikke isfri før omkring månedsskiftet april/maj.

Byerne Kargopol og Onega ligger ved Onegafloden.

Eksterne henvisninger 

Floder i Arkhangelsk oblast
Onegabugten

Onegabugten (, ) er en bugt i den sydvestlige del af Hvidehavet i det nordvestlige Rusland. Bugten er 185 km lang og 50-100 km bred, og den er relativt lavvandet med en gennemsnitlig dybde på 16 meter, og største dybde 36 meter.

Floderne Onega, Kem og Vyg løber ud i bugten. Bugten har mange øer, hvoraf de største og mest kendte er Solovetskij-øerne helt ude ved indløbet til bugten, hvorpå Solovetskij-klosteret er beliggende. På vestkysten, ved byen Belomorsk, ligger udløbet af Hvidehavskanalen. Andre byer ved bugten er Onega og Kem, som ligger ved udløbet af de respektive floder med samme navne.

Bugter i Rusland
Hvidehavet
Galvig

Galvig (dansk) eller Galwik (tysk) er et statistisk distrikt i Nordstaden i Flensborg tæt på grænsen til Nystaden. Ud mod fjorden er bydelen præget af industriområder. Ellers er der også en række etageboliger. Galvig har cirka 3.700 indbyggere. Ud mod Galvig Bugt er der en større lystbådehavn. På grænsen til Nystaden er der de seneste år indrettet et parkanlæg (Galwikpark/Galvigparken).

På området fandtes i 1500-tallet byens galgested, hvorfra det nuværende stednavn kan forklares. Senere blev her flere kvinder brændt som hekse.

Eksterne henvisninger

Noter 

Bydele i Flensborg
Kem (flod)

Kem (russisk: Кемь, finsk: Kemijoki) er en flod i Karelen i Rusland. Floden starter i indsøen Kujto og forløber gennem flere indsøer til Hvidehavet. Floden har en samlet længde på 191 km og et afvandingsområde på 27.700 km2. Middelvandføringen er 275 m3/sek. Floden har tilløb fra floderne Tsjirka-Kem, Kepa og Sjomba.

Det er en serie på 5 kraftværker ved floden. Byen Kem ligger ved udløbet af floden. De største bifloder til Kem er Tsjirka-Kem, Kepa og Sjomba.

Floder i republikken Karelija
Dvinabugten

Dvinabugten ( ) er en bugt på sydsiden af Hvidehavet i Arkhangelsk oblast i Rusland. Den er en af fire store bugter i Hvidehavet, de andre er Mesenbugten, Onegabugten og Kandalaksjabugten. 

Dvinabugten strækker sig 93 km fra Hvidehavet og har en bredde ved mundingen på 130 km. Dybden varierer fra 15 til 120 meter i nordvest. Om vinteren er bugten tilfrosset. Om sommeren er de højeste vandtemperaturer i Dvinabugten målt til 12 °C, de højeste i Hvidehavet. Tidevandet i bugten er ca. 1,4 m. 

Dvina udløber i Dvinabugten og har dannet et 40 km bredt delta inderst i bugten. De største byer ved bugten er Arkhangelsk og Severodvinsk.

Eksterne henvisninger 
 Den Store Sovjetiske Encyklopædi: Dvinabugten , , hentet 4. januar 2015.

Bugter i Rusland
Arkhangelsk oblasts geografi
Hvidehavet
Mesenbugten

Mesenbugten (, ) ligger i Arkhangelsk oblast og Nenets autonome okrug i det nordvestlige Rusland. Det er en af fire store bugte i Hvidehavet. De tre andre er Dvinabugten, Onegabugten og Kandalaksjabugten. Mesenbugten er den østligste af disse, og den ligger lige syd for Kaninhalvøen. Morzjovetsøen ligger ved indløbet til bugten. De to største floder, der udmunder i bugten, er Kuloj og Mesen. Bugten er 105 km lang og 97 km bred. Bugtens samlede areal er 6.630 km².

Tidevandet i Mesenbugten er op til 10 meter og er det kraftigste i Hvidehavet. Den nordlige del af bugten, lige syd for Morzhovets Island, krydses af polarcirklen.

Kilder 

Bugter i Rusland
Arkhangelsk oblasts geografi
Hvidehavet
Kandalaksjabugten

Kandalaksjabugten (russisk: Кандалакшский залив) ligger i Karelen og Murmansk oblast i det nordvestre Rusland. Det er en af fire store havbugter i Hvidehavet. De andre er Onegabugten, Dvinabugten og Mezenbugten. Nord for Kandalaksjabugten ligger Kolahalvøen.

Floderne Umba, Niva og Kovda udmunder i Kandalaksjabugten. Kandalaksja er den eneste større by ved bugten.

Bugter i Murmansk oblast
Hvidehavet
Ramsarområder
Rudolf af Burgund

Rudolf af Burgund, også kaldet Raoul, (død 936), var hertug af Burgund fra 921 til 923 og  konge af Det Vestfrankiske Rige, en forgænger for nutidens Frankrig, fra 923 til 936. 

Rudolf  til hørte slægten Bosoniderne (eller Buviniderne), og han var hertug af Burgund. Rudolf deltog i oprøret mod kong Karl den Enfoldige i 922. Året efter fik Karl den tredjes modstandere valgt Rudolf til fransk konge. Han blev kronet i Soissons. 

I 924 angreb vikingerne Frankrig (bl.a. ved Loire). I første omgang gjorde kong Rudolf ikke noget. I 926 fik han dem væk ved at betale Danegæld. Rudolf var den sidste franske konge, der betalte tribut  til vikingerne. Dette skete i 926.

Eksterne links 

Konger af Frankrig
Frankiske konger
Jug (flod)

Jug () er en flod i Kirov og Vologda oblaster i Rusland. Den er 574 km lang og har et afvandingsområde på omkring 35.600 km². Middelvandføringen 35 km fra udløbet er 292 m³/sek.

Floden har sine kilder i de langstrakte nordrussiske højder omtrent 40 km nordøst for byen Nikolsk i Vologda oblast. Der fra løber den først et stykke i sydvestlig retning, før den ved Nikolsk slår et stort sving mod nord og slynger sig gennem ganske dybt indskårne dale. Der efter løber den mod nordøst og passerer gennem Kirovsk oblast, hvor den slår et nyt stort sving mod nordvest. Omkring 35 km før mundingen kommer bifloden Luza ind fra øst. Ved Velikij Ustjug løber Jug sammen med floden Sukhona, som kommer ind fra vest, og danner med det Nordlige Dvina.

Ordet Jug betyder direkte oversat "syd", men det har formentlig etymologisk intet med kompasretningen at gøre.

Eksterne henvisninger 

Floder i Kirov oblast
Floder i Vologda oblast
Sukhona

Sukhona (, ) er en flod i Vologda oblast i Rusland, bifold til Nordlige Dvina. Den er 558 km lang og har et afvandingsareal på 50.300 km². Middelvandføringen er 456 m³/sek. Vandføringen varierer fra 6.520 m³/sek, april - midten af juli, hvor floden skaber oversvømmelser, til 17,6 m³/sek, hvor floden ikke er sejlbar.

Sukhona udspringer i Kubenskojesøen i Vologda oblast og løber derfra i en nordøstlig retning. Den mellemste del af løbet er præget kløfter, strømfald og klippeøer. I den nederste del af løbet er strømhastigheden er lav.

Sukhona fryser til omkring månedsskiftet oktober/november og omkring månedsskiftet april/maj bryder isen op. Sukhona er sejlbar, med sommerophold på grund af vandmangel. Ud over sejllads benyttes Sukhona til tømmerflådning og rekreative formål. 

De største byer langs Sukhona er Sokol og Velikij Ustjug. Vologda oblasts administrative center Vologda ligger ved bifloden Vologda. Sukhona løber sammen med floden Jug i Velikij Ustjug, der er udspring for Nordlige Dvina.

Fra Kubenskojesøen går Nordre Dvina-kanalen mod vest, og binder dermed Sukhona og Nordlige Dvina sammen med Volga-Østersøkanalen og vandvejssystemet i det øvrige Rusland.

Galleri

Kilder

Eksterne henvisninger 

Bifloder til Nordlige Dvina
Floder i Vologda oblast
Vologda (flod)

Vologda (russisk: Вологда) er en flod i Vologda oblast i Rusland. Den er en biflod til Sukhona og har sine kilder i skovområderne syd for Kubenskojesøen. Vologda er 155 kilometer lang, og har et afstrømningsområde på 3.030 km2. Byen Vologda ligger ved floden, som den også er opkaldt efter. De nederste 40 km af floden, fra byen Vologda til sammenløbet med Sukhona, er farbar for bådrafik.

Floder i Vologda oblast
Fosfodiester

Fosfodiester er en gruppe af stærke kovalente bindinger mellem en fosfatgruppe og 5-carbon ringe carbohydrater (pentoser) over to esterbindinger. Fosfodiesterbindinger er en central del af det mest liv på Jorden, hvor de udgør backbone i DNA-strenge. I DNA og RNA er fosfodiesterbindinger koblingen mellem 3' carbonatomet i et sukkermolekyle og 5' carbon atomet på et andet, deoxyribose i DNA og ribose i RNA.

Fosfatgrupper i fosfodiesterbindinger er negativt ladet.

Enzymaktivitet 
Fosfodiesterase er et enzym der katalyserer hydrolyse af fosfodiesterbindinger, heriblandt bindingen mellem cyklisk AMP eller cyklisk GMP.

Se også 
DNA

Organisk kemi
Neosho River

Neosho River er en biflod til Arkansasfloden og løber i Kansas i USA, hvorfra den løber ned i den nordøstlige del af Oklahoma før den munder ud  i Arkanas River længere nede ved byen Muskogee. Den strækker sig totalt over 745 km og afvander knap 30.000 km², hvoraf  16.300 km² i det sydøstlige Kansas, inklusive dens bifloder. Pensacola-dæmningen opstemmer  den meget store Lake of the Cherokees nederst i floden, i Oklahoma. Fort Gibson-dæmningen opdæmmer  den store Fort Gibson Lake længere nede, nær udløbet i Arkansas River.

Se også
Vandløb i USA

Eksterne kilder/henvisninger 

Vandløb i Kansas
Vandløb i Oklahoma
Kubenskojesøen

Kubenskojesøen (, ; på dansk også kendt som Kubenasøen og Kubenskisøen) er en stor og lavvandet sø i Vologda oblast i Rusland.

Søen ligger 109 moh, og har en udstrækning på 60 km fra nordvest til sydøst. Arealet er 648 km², uden øer 407 km², og den gennemsnitlige dybde er blot 3 meter. Søen er kendt for sine hyppige storme og store sæsonmæssige variationer i vandniveauet. Den gennemsnitlige sæsonvarition er 2,4 m, og maksimum er 5,49 m. Søen er kilde for floden Sukhona.

Området omkring søen blev bosat af russere i 1100-tallet, da Kamennyjklosteret blev grundlagt på en holm i søen. En gren af fyrstefamilien i Jaroslavl ejede land i nærheden og var kendt som Kubenskijprinserne.

Siden 1828 har søen været en del af kanalsystemet mellem Volga og Nordlige Dvina. Nordre Dvina-kanalens østre endepunkt ligger i nordvestenden af søen. I 1917 blev en dæmning bygget ved Sukhonas udløb, og søen blev med det omdannet til et vandreservoir.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Søer i Vologda oblast
Slängserud

Slängserud er en svensk landsby i Nyeds sogn i Karlstads kommun, Värmland.

Värmland
Maria Theresia af Østrig (1767-1827)

Maria Theresia (14. januar 1767–7. november 1827) var en østrigsk ærkehertuginde, der kortvarigt var dronning af Sachsen fra maj til november 1827. Hun var datter af den tysk-romerske kejser Leopold 2. og gift med kong Anton 1. af Sachsen.

Biografi

Tidlige liv 

Maria Theresia blev født den 14. januar 1767 i Firenze, hovedstaden i Toscana, som det ældste barn af den daværende Storhertug Peter Leopold af Toscana i hans ægteskab med Infantinde Maria Ludovika af Spanien, datter af kong Karl 3. af Spanien. 

Hendes far var en yngre søn af Maria Theresia af Østrig og den Tysk-romerske kejser Frans 1. Stefan. Leopold havde ved faderens død i 1765 arvet storhertugdømmet Toscana, som han regerede, indtil han i 1790 blev Tysk-romersk kejser som Leopold 2. ved storebroderen kejser Josef 2.s død.

Maria Theresia voksede op med sine mange søskende ved faderens hof i Toscana.

Ægteskab 
Maria Theresia blev gift per stedfortræder den 8. september 1787 i Firenze med den 11 år ældre daværende Prins Anton af Sahcsen, en yngre søn af kurfyrst Frederik Christian af Sachsen og prinsesse Maria Antonia af Bayern. Parret bekræftede deres ægteskab personligt den 18. oktober 1787 i Dresden.

I anledning af brylluppet var det planlagt at uropføre Mozarts opera Don Giovanni den 14. oktober i Prag, hvor Maria Theresia gjorde ophold på sin rejse fra Firenze til Dresden. Det lykkedes dog ikke at overholde datoen.

Senere liv 
Anton var sine forældres femte søn. Som prins levede han tilbagetrukket. Han fik ingen apanage, og han fik heller ingen uddannelse som en fremtidig konge. 

Først i 1827 efterfulgte han som 71-årig sin bror Frederik August 1. som konge af Sachsen. Maria Theresia nåede imidlertid kun at være dronning af Sachsen i seks måneder og to dage før sin død. Hun døde den 7. november 1827 i Leipzig, hvor kongeparret befandt sig på deres hyldningsrejse gennem kongeriget.

Hun blev begravet i Katholische Hofkirche i Dresden. Kong Anton overlevede sin hustru med ni år og døde den 6. juni 1836 i Dresden.

Børn 
Maria Theresia og Anton fik fire børn, der alle døde som spædbørn:.
 Maria Ludovika (14. marts 1795 – 25. april 1796)
 Frederik August (født og død 5. april 1796)
 Maria Johanna (5. april 1798 – 30. oktober 1799)
 Maria Theresia (født og død 15. oktober 1799)

Se også 

 Kongeriget Sachsen

Referencer 

Dronninger af Sachsen
Huset Habsburg-Lothringen
Personer fra Firenze
Ærkehertuginder af Østrig
Hilda Sehested

Hilda Sehested (27. april 1858 på Broholm, Fyn – 15. april 1936 i København) var en dansk komponist, søster til Hannibal, Knud og Thyra Sehested.

Hilda Sehested var datter af stamhusbesidder Frederik Sehested. Hun studerede hos Orla Rosenhoff og hos C.F.E. Horneman; hendes uddannelse som pianist blev afsluttet med studier i Paris hos Louise Aglaé Massart.

Efter hendes forlovede, arkæolog og museumsdirektør Henry Petersens død 1896 kort før det planlagte bryllup opgav hun at komponere og virkede som sygeplejerske og senere som organist. Hilda Sehested genoptog efter nogle års pause kompositionsstudierne hos Rosenhoff og knyttede sig til kredsen af hans elever.

Agnete og Havmanden 
Operaen Agnete og Havmanden blev antaget af Det Kongelige Teater, men aldrig opført. Den blev indleveret til teateret i 1913 og straks anbefalet til opførelse af teatrets kapelmester Frederik Rung. Det har sikkert været en af Rungs sidste embedshandlinger, for han døde en måned senere. Kort efter tog hans kapelmesterkollega Carl Nielsen sin afsked, teatret blev ramt af en langvarig økonomisk og kunstnerisk krise, og 1. verdenskrig brød ud. I 1918 begrundede Det Kongelige Teater afslaget med henvisning til krigsforholdene, der ikke tillod økonomisk risikable nyopsætninger.

Hun er begravet på Gudme Kirkegård.

Værker 

Opera
 Agnete og Havmanden (Tekst: Sophus Michaëlis), 1913

Korværker
 Kantate … Dansk Kvindesamfund, 1916

Orkesterværker
 Rhapsodi, 1914
 Morceau symphonique for basun og orkester, 1925

Kammermusik
 Klavertrio Intermezzi, 1903
 Suite for cornet og klaver (også strygere), 1906
 Sekstet 2 Fantasistykker for engelskhorn, 2 v, va, vc og cb. 1914
 Klarinettrio Fynske Billeder, 1920
 2 små Stykker for 2 blokfløjter, 1932
 Fire fantasistykker for fløjte og klaver

Klaverværker
 Sonate As-dur, 1904

Sange
 Sange, 1893
 Acht Gedichte, 1894
 Foraarsvers, 1912
 Sommersang, 1912
 3 Sange, 1913
 Sange, 1915
 Dansk Lyrik, 1918

Eksterne henvisninger og kilder 
 
 Hilda Sehested | Dansk Komponist Forening
 Dansk Kvindebiografisk Leksikon - Hilda Sehested
 sehested-koncerterne.dk

Komponister fra Danmark
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Personer fra Fyn
Hilda
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Kvindelige komponister
Elitserien i bandy

Elitserien i bandy er den øverste bandy-række i Sverige. Ligaen blev grundlagt i 2007.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Elitrapport (svensk) 

Bandy i Sverige
Etableret i 2007
Troelsby

Troelsby (dansk) eller Trögelsby (tysk) er et kvarter ved randen af distriktet Fuglsang i bydelen Engelsby i Flensborg. Kvarterets navn går tilbage til dobbeltgården Troelsby, som var beliggende sydøst for den tidligere landsby Tved. I 1400-tallet ejedes en af gårdene af adelsmanden Peter Lund, men allerede i 1430erne skænkede datteren Catharina gården til Vor Frue Kirken i Flensborg. Til Troelsby hørte også kådnerstedet Skidengad (Schiedengatt) eller Lille Troelsby. 

Troelsby blev første gang nævnt i kilder fra 1420, hvor den kaldes "Truelbul". Stednavnets første led henviser til drengenavnet Troels (oldnordisk Thrugils). På sønderjysk findes varianten Trøchelsby. På dansk findes også formen Trøgelsby. Skidegad blev første gang nævnt i 1436.

I den danske periode indtil 1864 hørte Troelsby under Adelby Sogn (Husby Herred, Flensborg Amt). I 1910 blev den (som del af Tved kommune) indlemmet i Flensborg. Trods indlemmelsen i købstaden lå Troelsby frem til 1980erne isoleret fra byen i øst. Først i løbet af 1980erne blev Troelsby bebygget med parcel-, og rækkehuse og blev dermed forbundet med det øvrige byområde.

Eksterne henvisninger

Noter 

Byer i Angel
Bydele i Flensborg
Mesen (flod)

Mesén (, ) er en 966 km lang flod i Republikken Komi og Arkhangelsk oblast i Rusland. Floden har et afvandingsområde på 78.000 km².

Mesen har sine kilder i moseområdene på vestsiden af Timanhøjderne i Republikken Komi og løber i de øvre dele først syd på, før den drejer mod vest og der efter nord på. Efter Mesen har krydset grænsen til Arkhangelsk oblast, vender den gradvis mod vest, men efter sit sammenløb med Vasjka, drejer den skarpt mod nord igen. Floden udmunder i Mesenbugten i Hvidehavet ved byen Mesen.

Ved kilderne i Timanhøjderne er floden stenet, men stort set er Mesen en bugtende, langsomt flydende flod. I det nedre løb, neden for sammenløbet med Vasjka, er flodløbet fuldt af sandbanker og ændrer sig til stadighed, hvilket vanskeliggør sejlads. 

Tidevandet er mærkbart indtil 64 km opstrøms fra mundingen. Middelvandføringen ved udløbet er 886 m³/sek, max vandføring er 9.530 m³/sek. Floden svulmer voldsomt op i maj og juni i forbindelse med afsmeltning af is og sne, men regn om sommeren og efteråret kan også medføre opsvulmning. Floden fryser til omkring månedskiftet oktober/november, og isen bliver almindeligvis liggende til månedskiftet april/mai. 

Floden er sejlbar op til 201 km fra mundingen til sammenløbet med Vasjka. Ved udmundingen foregår et betydelig fiskeri.

Bifloder 
Mesens vigtigste bifloder fra mundingen er:
Peza – fra højre, ved Ust-Peza
Tsema – fra venstre, ved Jezevets
Bludnaja – fra venstre, 30 km øst for Safonovo
Kimzja – fra venstre, ved Kimzja
Vasjka – fra venstre, ved Lesjukonskoje
Kyma – fra højre, ved Ust-Kyma
Sula – fra højre, ved Zasulje
Mezenskaja Pizjma – fra højre, ved Rodoma
Pyssa – fra venstre, ved Bolsjaja Pyssa
Bolsjaja Loptjuga – fra venstre, ved Butkan
Irva – fra venstre, ved Glotovo

Kilder

Eksterne henvisninger
The Pilgrim's Progress

The Pilgrim's Progress from This World to That Which Is to Come; Delivered under the Similitude of a Dream (da. som "En Pilgrims Fremgang" og "En Pilgrims Vandring".) er en allegorisk roman fra 1678 (2. del 1684) af den engelske baptistprædikant John Bunyan.

Bunyan sad i fængsel i flere omgange, første gang 1661 efter kongemagtens genindførelse, fordi han optrådte som folkelig vækkelsesprædikant. Under disse fængselsophold skrev han flere opbyggelsesværker, blandt andet dette, som er
en allegori, der skildrer menneskets vandring mod den evige salighed.
Den er dybt religiøs og puritansk i sit livssyn.

Bogen er udkommet i mange udgaver på mange sprog, på dansk blandt andet som En Pilgrims Fremgang og En Pilgrims Vandring.

Med denne bog fik den mere radikalt-puritanske lavkirkelige bevægelse sit første litterære referencepunkt.

Referencer

Eksterne henvisninger 

  The Pilgrim's Progress på Wikisource 
 The Pilgrim's Progress, teksten hos Project Gutenberg

Romaner fra England
Protestantisme
Litteratur i 1678
Sjapkina

Sjapkina (, ) er en flod i Nenetskij autonome okrug og Republikken Komi i Rusland og en højre biflod til Petjora. Floden er 499 kilometer lang med et afvandingsareal på 6.570 km². Middelvandføringen 82 km fra mundingen er 582 m³/sek.

Sjapkina har sit udspring i moseområderne i Bolsjezemelskaja Tundraen nær søen Lajato, hvor floden Laja også har sit udspring. Den løber øst over på Bolsjezemelskaja Tundraen og er ret slynget. Den udmunder i Petsjora ved landsbyen Nový Bor. 

De vigtigste bifloder er Vonda, Jangyta og Matej fra venstre og Vesnjo fra højre.

Referencer 

	
Floder i republikken Komi
Floder i Nenetskij autonome okrug
Petjoras flodsystem
Bolsjezemelskaja Tundra

Bolsjezemelskaja Tundra (, ) er en tundraslette med mange moræner beliggende mellem floderne Petjora og Usa, Uralbjergene og Paj-Khoj i Nenetskij autonome okrug og Republikken Komi i Rusland. Sletten ligger hovedsagelig omkring 100-150 meter over havet med enkelte områder på omkring 200-250 meters højde. Fra Khajpudyrbugten til mundingen af floden Tsilma ligger en højderyg kaldet Zemljanojryggen. 

Klimaet er subarktisk med lange kolde vintre (middeltemperaturen i januar er −16 °C i nordvest og ned til −20 °C i sydøst) og en kort, kølig sommer (middeltemperaturen i juli varierer fra 8 til 12 °C), og i alle måneder af året kan forekomme frost. Den årlige nedbør varierer fra 450 mm i syd til 250 mm i nord. 

Floderne, hovedsagelig bifloder til Petjora og Usa, løber i smalle dale og bliver gradvis roligere efterhånden, som dalene bliver bredere. De største floder er Sjapkina, Kolva og Adzva. Sletten indeholder også mange indsøer.

Eksterne henvisninger 
 Den Store Sovjettiske Encyklopædi: Bolsjezemelskaja Tundra, , hentet 4. januar 2015.

Nenetskij autonome okrug
Republikken Komis geografi