kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Queens Corner

Queens Corner er et højhusbyggeri i centrum af Herning opført i 2009. Bygningen er på 12 etager, hvoraf de 9 øverste er placeret i et slankt tårn ovenpå basen med 3 etager. Oprindeligt var det planen at de 9 øverste etager skulle indeholde 14 lejligheder, men undervejs i byggeriet blev det besluttet at lave erhvervslejemål på alle etager.

Bygningen ligger placeret mellem Dronningens Boulevard (der også gav navnet) og Dalgasgade.

Arkitekt på bygningen er Henning Larsen Architects og den er opført af KPC BYG.

Eksterne henvisninger
http://www.qcorner.dk/

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Herning
Strygejernet (bygning)

Strygejernet er det populære navn for en funktionalistisk beboelsesejendom beliggende ved Gammel Kongevej og det sydvestlige hjørne af Søerne på Frederiksberg i København. Huset er det første resultat af det langvarige og succesfulde samarbejde mellem arkitekterne Kay Fisker og C.F. Møller. Dets øgenavnet skyldes, at ejendommens form – med to fløje som mødes i en spids vinkel mod Gammel Kongevej – kan minde om et strygejern.

Historie 

Ejendommen blev opført i 1929 på et sted hvor der hidtil havde ligget det maleriske omend forfaldne hus Vodroffs Nyhuse, der var bygget i 1846 og nedrevet i 1928. Da den nye bygning samtidig med sin Bauhaus-inspirerede stil var stærkt moderne for sin tid gav den anledning til en del kritik.

I den ny funkis-type søgte man bevidst at opløse den traditionelle opfattelse af husblokken som et stort muret massiv i retning af en kubisk dansk fortolkning.

Få år senere opførte Fisker og Møller det mere berømte Vestersøhus på den anden side af Sankt Jørgens Sø.

Arkitektur 
Ejendommen er opført i funktionalistisk stil og rummer 18 lejligheder samt oprindeligt 7 butikslokaler. Den består af to fløje arrangeret i en V-formet grundplan med spidsen mod Gammel Kongevej. Fløjen imod Vodroffsvej er i fem etager og står i gule mursten mens fløjen mod Sankt Jørgens Sø er i seks etager og røde sten.

Tidstypiske er de brede vinduesbånd, der blev muliggjort af, at bygningens ydermure ikke længere behøvede at udgøre den bærende konstruktion. Også vinduerne som går om hjørner er et tidstypisk element som muliggjordes af teknologiske fremskridt.

De to fløje er forskudt en halv etage i forhold til hinanden, således at vinduesbåndene langs søsiden fortsætter i brystninger langs i gadefløjen og omvendt.

Se også 
 Arkitektur i København
 Flatiron Building – en bygning i New York fra 1902

Referencer 

Kay Fisker
Funktionalisme (arkitektur)
Beboelsesbygninger i København
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Frederiksberg Kommune
Alfred Klingler

Alfred Klingler (født 25. oktober 1912 i Leipzig, Sachsen, ukendt dødsdato) var en tysk håndboldspiller, som deltog i OL 1936 i Berlin.

Klingler spillede markhåndbold for Polizei-SV Magdeburg, som han var med til at hente det tyske mesterskab i 1935.

Han blev udtaget til det tyske håndboldlandshold, som deltog i OL 1936. Det var første gang, håndbold var på programmet ved et OL, og turneringen blev spillet på græs på 11-mandshold. Oprindeligt var ti hold tilmeldt, men , ,  og  meldte fra, så blot seks hold deltog. Disse blev delt op i to puljer, hvor Tyskland vandt sin pulje suverænt med en samlet målscore på 51-1 efter blandt andet en 29-1 sejr over . De to bedste fra hver pulje gik videre til en finalerunde, hvor alle spillede mod alle. Igen vandt Tyskland alle sine kampe, men dog i lidt tættere kampe. Således vandt de mod  med 10-6. Som vinder af alle kampe vandt tyskerne sikkert guld, mens Østrig fik sølv og  bronze. Han spillede tre af kampene, herunder finalerundekampen mod Østrig, og han scorede i alt sytten mål i turneringen.

Klingler spillede i alt tolv landskampe i markhåndbold og var også med ved VM 1938. Efter anden verdenskrig var han i en periode træner for SF RW Rohrbach.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Håndboldspillere fra Tyskland
Olympiske mestre fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 1936
Olympiske håndboldspillere fra Tyskland
Olympiske medaljevindere i håndbold
Håndboldspillere ved sommer-OL 1936
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 1936
Personer fra Leipzig
Arthur Knautz

Arthur Knautz (født 20. marts 1911 i Daaden, Rheinland-Pfalz, død 4. maj 1943 i Belgorod, Belgorod oblast, Rusland) var en tysk håndboldspiller, som deltog i OL 1936 i Berlin.

Knautz spillede markhåndbold for MSV Hindenburg Minden. Her var han med til at vinde Westphalen-mesterskabet 1933-1935 samt det tyske mesterskab i 1936

Han blev udtaget til det tyske håndboldlandshold, som deltog i OL 1936. Det var første gang, håndbold var på programmet ved et OL, og turneringen blev spillet på græs på 11-mandshold. Oprindeligt var ti hold tilmeldt, men , ,  og  meldte fra, så blot seks hold deltog. Disse blev delt op i to puljer, hvor Tyskland vandt sin pulje suverænt med en samlet målscore på 51-1 efter blandt andet en 29-1 sejr over . De to bedste fra hver pulje gik videre til en finalerunde, hvor alle spillede mod alle. Igen vandt Tyskland alle sine kampe, men dog i lidt tættere kampe. Således vandt de mod  med 10-6. Som vinder af alle kampe vandt tyskerne sikkert guld, mens Østrig fik sølv og  bronze. Han spillede to af kampene, herunder finalerundekampen mod Østrig.

Knautz dyrkede ud over håndbold også fodbold og en række discipliner inden for atletik. Han var udlært tømrer, men gik ind i hæren som professionel i 1928. Under anden verdenskrig gjorde han tjeneste på østfronten, og han blev meldt savnet under kampe i maj 1943.

Referencer

Litteratur 
 "Mit Knautz zu Olympia-Gold", Siegener Zeitung, 12. august 2011, s. 30

Eksterne henvisninger 

Håndboldspillere fra Tyskland
Olympiske mestre fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 1936
Olympiske håndboldspillere fra Tyskland
Olympiske medaljevindere i håndbold
Håndboldspillere ved sommer-OL 1936
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 1936
Personer fra Rheinland-Pfalz
Tysklands militære personel i 2. verdenskrig
Heinz Körvers

Heinz Körvers (født 3. juli 1915 i Xanten, Nordrhein-Westfalen, død 29. december 1942 i Volgograd, Volgograd oblast, Rusland) var en tysk håndboldspiller, som deltog i OL 1936 i Berlin.

Körvers spillede målmand for klubben MSV Hindenburg Minden og var med til at vinde det westphalske mesterskab tre år i træk (1933-1935) samt det tyske mesterskab i 1936, alle i markhåndbold.

Han var en del af det tyske håndboldlandshold, som deltog i OL 1936. Det var første gang, håndbold var på programmet ved et OL, og turneringen blev spillet på græs på 11-mandshold. Oprindeligt var ti hold tilmeldt, men , ,  og  meldte fra, så blot seks hold deltog. Disse blev delt op i to puljer, hvor Tyskland vandt sin pulje suverænt med en samlet målscore på 51-1 efter blandt andet en 29-1 sejr over . De to bedste fra hver pulje gik videre til en finalerunde, hvor alle spillede mod alle. Igen vandt Tyskland alle sine kampe, men dog i lidt tættere kampe. Således vandt de mod  med 10-6. Som vinder af alle kampe vandt tyskerne sikkert guld, mens Østrig fik sølv og  bronze. Körvers spillede to af kampene, herunder den afgørende kamp mod .

Körvers skiftede senere til Lintforter SV og var med til at tabe finalen om det tyske mesterskab i 1939 samt blive mester i 1940.

I sit civile liv var Körvers minearbejder, inden han blev rekrutteret til hæren i anden verdenskrig. Han blev meldt savnet i forbindelse med kamphandlinger nær Stalingrad 29. december 1942. Først 31. marts 1954 blev han officielt erklæret død, og da blev den officielle dødsdato sat til 31. december 1942.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Håndboldspillere fra Tyskland
Olympiske mestre fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 1936
Olympiske håndboldspillere fra Tyskland
Olympiske medaljevindere i håndbold
Håndboldspillere ved sommer-OL 1936
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 1936
Personer fra Nordrhein-Westfalen
Tysklands militære personel i 2. verdenskrig
Codanhus (Herning)

Codanhus er en bygning med 13 etager i det centrale Herning. Det er bygget i 1988 og med sine 47 meter er det Hernings højeste bygning. Bygningen er tegnet af Arkitektfirmaet C. F. Møller og var fra starten ejet af Codan og indrettet med kontorer. I 1998 blev det ombygget og indrettet med lejligheder og Codan forlod helt bygningen i 2010. Siden har der været flere forslag på at ændre navnet på bygningen, bl.a. til Finlandshuset pga. bygningens hvide og blå farver.

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Herning
Borthigsgade

Borthigsgade er en gade på Østerbro i København. Gaden er 250 meter lang og løber mellem Lyngbyvej og Studsgaardsgade.

Gadens historie 
Gaden fik sit navn omkring 1907 og minder om den tidligere jordejer, kammersekretær Christian Frederik Neve Borthig (1822-1905). Han ejede ”Vangegaard”, der lå mellem Borthigsgade og Rovsingsgade og solgte 6,3 hektar jord til Arbejdernes Byggeforening i 1899. Syv år senere gik byggeriet i gang på sydsiden.
I dag er gaden præget af sydsidens rækkehuse fra 1906-29 efter engelsk forbillede. Der er også høje etagehuse, som man kender dem fra alle de større danske byer. Al byggeriet er i røde mursten, hvilket binder gaden sammen, selvom der er både højde- og stilmæssige forskelle. På nordsiden er der også en række spinkle træer.

På hjørnet af Borthigsgade og Lyngbyvej ligger Copenhagen Kosher & Deli.

Tidligere var her et stråtækt hus i en vildsom have med pæretræer. Huset var beboet af en ældre kvinde uden tænder, ægte som kunstige. Tegneren Ib Spang Olsen, der færdedes i området som barn, og hans kammerater kaldte hende for ”heksen” og stjal under store protester hendes pærer. Det har han beskrevet i sine erindringer.

Nævneværdige bygninger i gaden 
På nordsiden er den første karré fra 1918 til 1925, og den er i afdæmpet neoklassicistisk stil. Hoveddørene er kannelerede og med fine detaljer over porten.

Nr. 10 – 14 er fra 1931, og har et fundament af gule mursten, hvilket er lidt usædvanligt. Der er nye dørtelefoner med kamera. Der var tidligere butik på hjørnet.

Nr. 16 til 22 er fra 1935. Vinduerne er lidt ufølsomt indsat i huset, men til gengæld bemærkes en pudsig afslutning på nedløbsrøret, der nederst simpelthen går ind i huset.

I 1950'erne havde frisørinde Erna Woel til huse i stuen i nr. 10. I nr. 4 var der et skrædderi ”Eton” ved J. Kutschinsky. Beboerne er ansatte i liberale og serviceerhverv. En vinkyper, en stabssergent, en værkfører, en overmontør, en ejendomsmægler, flere møbelpolstrere og byretsfuldmægtige bebor gaden.

Eksterne henvisninger

Noter 

Gader på Østerbro
Drejøgade

Drejøgade er en gade på Østerbro i København. Gaden er ca. 550 meter lang og løber mellem Landskronagade og Jagtvej. Den er en del af ø-gade kvarteret og fik sit navn i 1907. Drejø er en lille ø, der ligger i Det Sydfynske Øhav.

Gadens historie 
I dag er gaden præget af beboelse. Der er også et længere stykke med grå, lave bygninger, der bl.a. rummer supermarkedet KIWI. Den store gavl er blevet udsmykket med en stor blomst i 1992 af kunstneren Lars Ravn.

Fælledgården var et plejehjem ud mod Jagtvej, der fra 2006 og frem blev udsat for kritik i medierne på grund af gentagne sager om omsorgssvigt. I dag er bygningen under renovering og selve plejeenheden flyttet til Valby. På grunden lå der fra 1877-1896 Thora Esches Magdalenehjem (med adressen Jagtvej 203), dernæst farveri C. Schleisner og fra 1979 altså Fælledgården. Fælledgården fik i 1980 en præmie af Københavns kommune for smukt byggeri.

I begyndelsen af 1900-tallet var der et mejeri i gaden. Det lå i nr. 2, ejet af en B. Hansen.

I 1950'erne lå der hele to farverier (Schleisner og Goldscmidt & Nordholm) i nr. 3. I nr. 15 og 10 boede der massøser. Louis Hansen var købmanden i nr. 26. Dansk Karosseri-Fabrik A/S holdt til i 12 og 14. Badeopsynsmand A. Christensen boede i nr. 13. Han var sandsynligvis tilknyttet Østerbro Svømmehal. I nr. 21 fandt man en ciselør ved navn K. Sørensen.

Nævneværdige bygninger i gaden 

Nr. 45 fra 1904 har en enestående hjørnegavlkvist. Det er ikke et lille tårn som ellers er så gængs i København, men blot et knæk af taget op på den trekantede hjørnegavl. Stukken er meget fin og består af partier af Alexanderfrisen af Bertel Thorvaldsen.

Nr. 40-46 er fra 1936 og er i gule mursten med en bort af røde sten under hvert vindue. Altanerne er beskedne og beklædt med brune plader.

Nr. 37-41 er fra 1960 og tresserbyggeri af den kedeligste skuffe. Der er kompenseret for det uopfindsomme hus i porten, som har overraskende mange snirkler og krummelurer.

Nr. 31 er almennyttige boliger fra 1979 og har et noget tilknappet udtryk med gitter foran de franske altaner, mørkegrønne skodder og lave tjørnehække lige op ad husmuren.
Drejøgården er fra 1974 og er inspireret af sydlandsk arkitektur. Bygningen er hvid med store altaner med markiser, og vægten er lagt på de vandrette linjer. Parkeringspladsen er grøn med en del træer.

Nr. 27-29, en karré ud til Hjelmsgade også, er fra 1925 og nyklassisiscistisk. Som noget bemærkelsesværdigt er der flotte relieffer over dørene.

Hesseløgård, nr. 16-24 er fra 1924 og lidt mere afdæmpet. Bygningen er tegnet af Hans Dahlerup Berthelsen (1881-1939).

Nr. 12-14 er fra 1970 og har et interessant, omend også tungt hjørne ud til Tåsingegade. Der er ingen vinduer, kun et enkelt lille indhak på første sal der danner en form for altan.

Eksterne henvisninger

Noter 

Gader på Østerbro
Kirsten Gillibrand

Kirsten Elizabeth Rutnik Gillibrand (født 9. december 1966 i Albany i New York i USA) er en demokratisk politiker i USAs senat. 

Den 7. november 2006 blev hun valgt som kongresrepræsentant for New Yorks 20. distrikt i USAs kongres. Hun er den første demokrat som repræsenterer dette distriktet efter Edward W. Pattison i 1978.

Den 23. januar 2009 blev Gillibrand udnævnt af New Yorks guvernør David Paterson til at overtage pladsen i senatet efter statens tidligere juniorsenator Hillary Rodham Clinton, som blev udenrigsminister i Barack Obamas regering. Gillibrand var 42 år ved udnævnelsen.

Eksterne henvisninger 

Medlemmer af Repræsentanternes Hus i USA
Medlemmer af USA's kongres for det demokratiske parti
Kvindelige medlemmer af USA's kongres
Medlemmer af Senatet i USA
Personer fra New York
Politikere fra USA
Præsidentkandidater fra USA 2020
Edvard Griegs Gade

Edvard Griegs Gade på Østerbro i København er 230 m lang og går fra Sibeliusgade til H.C Lumbyes Gade / Bellmansgade. Det er den eneste danske gade af det navn.

Gadens historie 
Gaden fik sit navn i 1918 og er en del af Strandvejskvarteret. Den ærer den norske komponist Edvard Grieg (1843-1907).
I 1950'erne havde Frisørsalon Sonja til huse i nr. 2. Salonen blev drevet af Elisabeth Jacobsen. Naboen var Hovedstadens Brugsforening – Kolonial og Viktualieafdeling. I nr. 8 lå Mejeriet Strandly ved fru E.M. Pontoppidan. Sporvognskonduktør J. Druske boede i nr. 28.

Nævneværdige bygninger i gaden 
Nr. 1 er en karré fra 1940 i gule mursten med store vinduer. Ud til Edvard Griegs Gade er der en karakteristisk buet trappeopgang, der blidt favner den besøgende.
Alle lige husnumre er fra 1920 og er i røde mursten i tre etager. Arbejdernes Andels Boligforening, nu Boligforeningen AAB, er bygherre og huset minder meget om samtidigt boligforeningsbyggeri. Numrene 10-20 slår ind og danner en have med et enkelt stort træ og vilde blomster. Nr. 22-28 er gårdhaver bag en lille indhegning.
Nr. 3-25 A/B Edvard Grieg fra 1956. Spændende vinduespartier med ti fag vinduer meget tæt sammen og brystningen er i lodretstillede røde mursten.

Noter

Eksterne henvisninger 

Gader på Østerbro
Esthersvej

Esthersvej i Hellerup er en ca. 400 meter lang vej og en af de nordligst beliggende i Københavns Kommune. Den løber mellem Ryvangs Allé/Hellerup Station og Tuborgvej.

Proprietær C.L. Ibsen gav vejen sit navn ca. 1902 efter den gammeltestamentelige kvinde Ester. Der er fem andre byer i Danmark, der har en Esthersvej, og atter to har en Estersvej (uden h).

Vejen er præget af huse på tre etager, der ofte ligger med ’siden til’, da grundene er ret dybe. Rundkørslen, der fører til Judithsvej, er anlagt med seks lindetræer og højt græs.

Nævneværdige bygninger i gaden 
 Nr. 33-37 hedder Ryvangsgaard, og er fra 1930-31 og tegnet af Elliot Hjuler (1893-1968). Hjuler stod også for at tegne en del huse i Sydhavnen.  Huset er gennemgribende ombygget i det ydre.
 Nr. 25 er Petersborg. – med et flot punktum til sidst på facaden – er et stort hus fra 1903. Huset er opført i røde mursten og med unikke kvistvinduer. Tagformen er et såkaldt københavnertag.
 Nr. 24 er Absalonhus fra 1902. Huset er nu lyserødt og hvidt med masser af buer.
 Nr. 20 er fra 1904, tegnet af arkitekt A. Kolding og fik før 1997 sin meget intense og sjældne lyseblå farve, der næsten virker selvlysende.
 Nr. 14 er fra 1940. Bygningen er egentlig bygget i gule mursten, der er kalket røde.
 Nr. 1-5 er stramt, firkantet nybyggeri fra 2004. Der er hentet inspiration fra Arne Jacobsens klassiker Bellavista fra 1934: Lyse mure (denne gang i rigtig beton og ikke de mursten Jacobsen måtte ’nøjes med’), store vinduer og rummelige altaner.

Teaterfrisør C.M. Berg boede i 1911 i nr. 13. Rådmanden og rektoren for Gentofte Statsskole Aage Næsted (1877-1954) boede i nr. 12. Kunstmaler Nils Wiwel (1855-1914) boede i nr. 20.
I nr. 27 lå der tidligere Lystfiskerklubben af 1940 . Arkitekten Tage Rue (1893-1977), kendt for bl.a. Kødbyen, boede en tid i nr. 12.

Noter 

Gader på Østerbro
Hellerup
F.F. Ulriks Gade

F.F. Ulriks Gade er en ca. 250 meter lang og løber mellem Lyngbyvej og Studsgaardsgade, parallelt med Borthigsgade. Den er en del af Lyngbyvejskvarteret.
Gaden har slangnavnet "Fulderiksgade".

Gadens historie 
Gaden fik sit navn omkring 1907 efter lægen Frederik Ferdinand Ulrik (1818–1917), der virkede som læge 1840–1895, siden 1866 for nogle af de fattigste københavnere. Han var medstifter af Det Radikale Venstre.

Sammen med Emil Hornemann stiftede han i 1865 Arbejdernes Byggeforening, der fungerede indtil 1972. Tanken var at skaffe arbejderne bedre og mere sundhedsvenlige boliger, men hurtigt blev husene for dyre for arbejdere, og i dag er det mere velhavende, der bor i husene.

Arkitekturhistorisk er husene spændende. Rækkehuse (terraced house) med en lille forhave er typiske for arbejderboliger i England, hvor inspirationen tydeligvis er kommet fra. Stilen er nationalromantisk og skulle udtrykke den ypperste danskhed. Dén stilart var dog præget af både hollandsk barok og nordtysk byggeskik som i Møgeltønder.

Beboere 
I 1911 boede urtekræmmer, T.S. Sørensen i nr. 8.
Midten i 1900-tallet lå frisørsalon ”Coty” i nr. 9. Den blev bestyret af Nina Larsen. I nr. 15 der er viktualiehandler Tage Bugstrup Kristensen, ved siden af lå købmand Zilmer og i nr. 22 havde Anna Aggersbo en tobakskiosk, én ud af ca. 2900 i København i 1950'erne.
Bikuben havde en afdeling i gaden i tresserne, hvor også tøjforretningen ”Magasin Bry” lå i nr. 71. Amalie (Maler) Jensens ismejeri på hjørnet af Engelstedsgade er omtalt i Ib Spang Olsens erindringer.

Eksterne henvisninger 

Det kongelige Bibliotek har billeder af nogle af husene:
Bikuben ,
Magasin Bry .

Kilder 

Gader på Østerbro
Fanøgade (Østerbro)

Fanøgade er en ca. 400 m lang gade mellem Landskronagade og Tåsingegade på Østerbro i København. Gaden er en af seks i Danmark med navnet.

Gadens historie 
Gaden fik sit navn i 1899 og er en del af ø-gade kvarteret. 

Den del af Fanøgade, der før 1926 hed Landskronagades Tværvej, indeholder de ældste bebyggelser. Husene er fra 1884 og tidstypiske: fire etager, tofags vinduer, meget lidt pynt på facaden: et bånd (lisén) og tandsnit under taget.

Selvom lejekasernerne ikke var meget bedre eller flottere på Østerbro end på Nørrebro, så gør gadernes bredde en del. Der er mere lys i de små lejligheder her end på Nørrebro.

Byudviklingen på Østerbro begyndte i 1880'erne og store dele var udbygget før 1. Verdenskrig i 1914. Bydelen er senere end Nørrebro og Vesterbro, der er fra 1870'erne og 1880’erne. Det betød, at byggeriet var af bedre kvalitet, fordi man strammede bygningslovgivningen i 1889.

Nævneværdige bygninger i gaden 

Nr. 20-24 er fra 1901 i gule mursten og har tandsnit under taget. I august 2011 har husene fået nye, store altaner.
I nr. 21 ligger vuggestuen Smørhullet. 

I nr. 19 har TNS Gallup til huse i, hvad der før var Christian Hansens laboratorium fra 1907. Her blev osteløbe tilvirket. I dag har firmaet Chr. Hansen til huse i Hørsholm. 
 
Nr. 2-10 er fra 1922 og en del af Boligforeningen AAB, der har en del huse i området. Bygningen gør med sine brune mursten og kvadratiske vinduer et lidt dystert indtryk, som opvejes af en trærække foran.

Beboere 
At det var arbejdere, der boede i gaden, ses af, at der i vejviseren for hundrede år siden kun var opført ejeren af ejendommen og en bogbindermester, Karl Banemann (nr. 7), en bager, politibetjent (nr. 9) og en tøffelmager i nr. 11. Arbejdere, der ikke havde telefon, kom ikke med i vejviseren.

I 1919 kom der en bil til i gaden, hvilket nok har glædet alle børnene. Ejeren var Carl A. Petersen, der var Chaufførlærer i nr. 19. Nummerpladen var K 840. 

I 1955 lå Dampvaskeriet Fanø ved fru J. Sørensen i nr. 36, og i nr. 40 boede tanktekniker og danselærerinde E. Kihlgast. I nr. 33 var der Dansk Bohave Transport ved vognmand N.A. Christensen, i nr. 3 på 1. sal boede talepædagoge E. Wranér. I nr. 20 på 3. boede I. Christensen, der var defektrice – medhjælper og opfylder på et apotek.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Gader på Østerbro
Les Enfoirés

Les Enfoirés (på fransk: "Stodderne", "Vagabonderne", "Tosserne", "de skøre", dvs. dem, der ikke opfører sig normalt) er navnet på en non-profit gruppe af primært fransktalende kunstnere og offentlige personligheder, som siden 1989 har sunget til fordel for hjælpeorganisationen Restos du Cœur.

Eksterne henvisninger

 Officiel side

Aktivister fra Frankrig
Frankrigs politik
Kunstnere fra Frankrig
Grupper
Fredensgade (København)

Fredensgade er en gade på grænsen mellem Nørrebro og Østerbro i København. Gaden er 235 meter lang og løber mellem Fredensbro (henover Sortedams Sø) og Blegdamsvej, hvor den fortsætter i Tagensvej. Gaden er en af 45 gader i Danmark med det navn.

Gadens historie 
Gaden fik sit nuværende navn i 1877, omkring fem år før hed den Fredensvej og var oprindeligt blind. Den stille idyl dengang var årsagen til ”freden”.

Fra 1870’erne og frem voksede der høje tætte husrækker op omkring gaden. I 1974 blev der revet en husrække ned på Østerbro-siden, bygningerne var af korridorlejlighed- typen, for at give mere plads til den voksende trafikmængde. Derfor er Fredensgade også lidt ujævn med både typiske etageejendomme og lidt lavere huse på den sydvestlige side og en græsplæne, Fredens Park, på den anden side.
Der er sket meget med gaden. Fra at have været en blind vej ved Søerne er den nu en af de vigtigste indfaldsveje med mere end 41.300 biler og 13.690 cykler dagligt (2009). 

Fredensgade var i høj grad en handelsgade i 1950’erne, hvor man både kunne få bøger, cykler, fugle og piller. I nr. 1 fandt man Bamba Smørudsalg og marskandiseren Willy Overgard. I nr. 5 lå Skt. Johannes Apotek lige ved siden af broderihandler Spehr, der også forhandlede Armida tørklæder. Regulær Manufakturhandel var at finde i nr. 7. Frøken M. Pallesen bestyrede Fredensgade Flæskehalle i nr. 11. P. Petersen havde Hytten med frugt og grønt i nr. 11. Smørrebrødsforretningen Gourmand lå i nr. 15 og Schous Udsalg lå i nr. 8. H. Blykner drev en fuglehandel i nr. 14 og Niels Larsens’ Bogtrykkeri lå i kælderen i nr. 25. Lædervarefabrikken Norma boede i nr. 20.

Nr. 16 havde plads til både det hurtige og det langsomme, for Torpedo Cykelhandel lå dør om dør med fru G. Drewsens Antikvariat. Gaden var i 1950’erne altså langt mere livlig og spraglet end den fremstår i dag. Skuespillerinden Jytte Breuning boede tidligere i nr. 3B

Nævneværdige bygninger 
De ellers lidt anonyme og almindelige københavnske etageboliger på Fredensgade 21-25 fik i 2005 en støjskærm af Socialministeriet. Dermed kan beboerne nu lufte ud uden at måtte afbryde samtaler eller musik på grund af trafikstøj og som bonus der er også et luftfilter, der forhindrer både skadelige udstødningspartikler og pollen i at komme ind.

Eksterne henvisninger 

 Kort fra 1954
 Smalfilmsoptagelse fra omkring 1958

Kilder 

Gader på Østerbro
Gader på Nørrebro