kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Einar Zangenberg

Einar Christian Constantin Zangenberg (22. december 1882 i København – 24. oktober 1918 i Wien) var en dansk skuespiller, manuskriptforfatter og filminstruktør.

Han filmdebuterede hos Nordisk Film i 1908, men startede først rigtig i 1910, hvorefter han hurtigt blev en af selskabets mest brugte og markante filmstjerner. Han var den første danske filmskuespiller, der også kunne flyve en flyvemaskine – såvel som køre bil, ride og svømme – han fik derfor ofte forskellige stuntroller; bl.a. i filmene En Lektion (1911), Den store Flyver (1912) og En Opfinders Skæbne (1912), hvor han medvirkede som pilot ("aviator").

I 1911 skiftede han til filmselskabet Kinografen, hvor han blev direktør og kunstnerisk leder og både instruerede og medvirkede i selskabets film. Omkring 1914 rejste han til Berlin, Tyskland, hvor han arbejdede som filminstruktør og skuespiller, indtil han blev ramt af Den Spanske Syge og døde i Wien i 1918.

Einar Zangenberg var gift med skuespillerinden Alfi Zangenberg (1882-1966), der var flyttet med ham til Berlin og også medvirkede i mange af hans film.

Filmografi

Som skuespiller

Som instruktør 
 Zigeunersken (1911)
 En Bryllupsaften (1911)
 Trofast Kærlighed (1912)
 Den sidste Hurdle (1912)
 Storstadsvildt (1912)
 Kvindehjerter (1912)
 Marconi-Telegrafisten (1912)
 Efter Dødsspringet (1912)
 Ildfluen (1913)
 Adrianopels Hemmelighed (1913)
 Den store Cirkusbrand (1913)
 Skæbnens Veje (1913)
 Moderkærlighed (1913)
 En Kvindes Ære (1913)
 Borgkælderens Mysterium (1914)
 I Tronens Skygge (1914)
 Elskovsbarnet (1914)
 Statens Kurér (1915)
 Den trætte Frederik (1915)
 Das Kind meines Nächsten (1918; Tyskland)

Som manuskriptforfatter 
 Storstadsvildt (som "Smukke Charles"; egen instruktion; 1912)
 Kvindehjerter (egen instruktion 1912)
 Marconi-Telegrafisten (egen instruktion; 1912)
 Kansleren kaldet "Den sorte Panter" (ukendt instruktør; 1912)

Eksterne henvisninger 
 

Stumfilmskuespillere fra Danmark
Filminstruktører fra Danmark
Manuskriptforfattere fra Danmark
Den Spanske Syge
Filmselskabsdirektører fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer fra København
Sabine Bergmann-Pohl

Sabine Bergmann-Pohl (født Sabine Schulz den 20. april 1946 i Eisenach, Thüringen, i den daværende sovjetiske besættelseszone i Tyskland) er en tidligere tysk politiker (Øst-CDU og CDU), der var det sidste og eneste folkevalgte statsoverhoved i Deutsche Demokratische Republik fra 5. april til 2. oktober 1990.

Bergmann-Pohl er uddannet i medicin og blev i 1980 dr. med. fra Humboldt-Universität zu Berlin. Hun blev medlem af DDR's CDU i 1981 og medlem af Volkskammer i marts 1990. Hun blev præsident for Volkskammer 5. april 1990, og idet Statsraat var blevet afskaffet, blev hun dermed DDR's statsoverhoved – som den første kvinde i øvrigt. Efter genforeningen blev hun medlem af Bundestag og minister for særlige anliggender (uden portefølje). Hun trak sig ud af politik i 2002.

Kilder og eksterne henvisninger
 Biografi på Forbundsdagens hjemmeside

Ministre fra Tyskland
Medlemmer af Forbundsdagen
Politikere fra CDU
Politikere fra DDR
Personer fra Thüringen
Rigmor Jerichau

Rigmor Jerichau (6. juni 1887 på Frederiksberg – 3. september 1960) var en dansk skuespillerinde der medvirkede i en række stumfilm fra 1908 til 1921.

Hun var gift med luftfartsdirektøren og billedhuggeren Willie Wulff.

FIlmografi

Eksterne henvisninger 
 

Stumfilmskuespillere fra Danmark
Ministerrat

Ministerrat, officielt Der Ministerrat der Deutschen Demokratischen Republik, var den udøvende magt og dermed regeringen i DDR fra november 1950 til Tysklands genforening 3. oktober 1990. Oprindeligt bestod Ministerrat af 18 medlemmer, men fra 1989 var der 44 medlemmer.

Rådet blev ledet af en formand, svarende til en premierminister, der sammen med to stedfortrædende viceformænd og yderligere ni stedfortrædende formænd udgjorde rådets præsidium. Præsidiet forberedte alle beslutninger i samråd med de ansvarlige departementer i centralkomitéen for Sozialistische Einheitspartei Deutschlands og særligt med centralkomitéens politbureau. Præsidiet holdt ugentlige møder onsdag – dagen efter møderne i politbureauet om tirsdagen. Centralkomitéens medlemmer kunne give instruktioner til ministrene om nødvendigt.

Frem til die Wende i efteråret 1989 var de to stedfortrædende viceformænd Werner Krolikowski og Alfred Neumann, der begge var medlemmer af politbureauet i SED. De øvrige medlemmer talte lederne af de fire allierede partier (blokpartierne), formanden for Staatliche Plankommission og præsidenten for Staatsbank der DDR samt nogle statssekretærer, der som regel var kontorchefer for rådet. Alle medlemmer af Ministerrat blev valgt af DDR's parlament, Volkskammer, for en periode af fem år.

Ministerrat havde sæde i Preußischer Landtag fra 1950 til 1953, men rykkede i 1961 ind i det tidligere rådhus, Stadthaus. Her havde rådet sæde frem til dets nedlæggelse i forbindelse med genforeningen i 1990.

Formænd for ministerrådet 
 Otto Grotewohl (1950-1964), SED
 Willi Stoph (1964-1973), SED
 Horst Sindermann (1973-1976), SED
 Willi Stoph (1976-1989), SED
 Hans Modrow (13. november 1989 – 11. april 1990), SED
 Lothar de Maizière (12. april 1990 – 2. oktober 1990), CDU

Politik i DDR
Stade Auguste Bonal

Stade Auguste Bonal er et fodboldstadion i Montbéliard i Franche-Comté-regionen af Frankrig. Stadionet er hjemmebane for Ligue 1-klubben FC Sochaux, og blev indviet i 1931. Det har plads til 20.005 tilskuere, og alle pladser er siddepladser.

Eksterne links 
 Stadionprofil 

Fodboldstadioner i Frankrig
Montbéliard
Etableret i 1931
Aage Lorentzen

Aage Christian Lorentzen (5. december 1880 i København - 17. oktober 1955) var en dansk skuespiller der medvirkede i en række stumfilm fra 1909 til 1917 som en af Nordisk Films faste birolleskuespiller. Ud over Nordisk Film medvirkede han i en enkelt film for Filmfabriken Danmark i 1916.

Han var gift med skuespillerinde Agnes Lorentzen (1874-1947).

Aage Lorentzen er begravet på Sundby Kirkegård.

FIlmografi

Eksterne henvisninger 
 

Stumfilmskuespillere fra Danmark
Celtic Park

Celtic Park (ofte også kaldet Parkhead) er et fodboldstadion i Glasgow i Skotland. Stadionet er hjemmebane for Premier League-klubben Celtic FC. Det har plads til 60.857 tilskuere, og alle pladser er siddepladser. Dermed er det et af de største fodboldstadions i Storbritannien, kun overgået af Old Trafford i Manchester og Wembley Stadium i London. Celtic Park blev indviet i 1892.

Eksterne henvisninger 

 Stadionprofil 

Fodboldstadioner i Skotland
Sport i Glasgow
Etableret i 1892
Celtic F.C.
Gerda Jensen

Gerda Jensen var en dansk skuespiller, der medvirkede i to stumfilm i 1907.

Filmografi 
 1907 – Den hvide Slavinde (som den unge pige; instruktør Viggo Larsen)
 1907 – Der var engang (instruktør Viggo Larsen, Gustav Lund)

Eksterne henvisninger 
 

Stumfilmskuespillere fra Danmark
Ibrox Stadium

Ibrox Stadium (ofte også kaldet Ibrox Park eller bare Ibrox) er et fodboldstadion i Glasgow i Skotland. Stadionet er hjemmebane for Scottish Premiership-klubben Rangers F.C.. Det har plads til 50,817 tilskuere, og alle pladser er siddepladser. Ibrox Stadium blev indviet i 1899.

Eksterne links 
 Stadionprofil 

Fodboldstadioner i Skotland
Sport i Glasgow
Etableret i 1899
Rangers F.C.
Ernst Wollweber

Ernst Wollweber (18. oktober 1898 i Hannoversch Münden − 3. maj 1967 i Østberlin) var en østtysk kommunistisk politiker, der blev chef for landets efterretningstjeneste Stasi, da Wilhelm Zaisser blev afsat efter folkeopstanden 17. juni 1953. Han besad posten til 1957.

Ernst Wollweber, der var født Fritz Karl Wollweber, blev i 1919 aktiv i det tyske kommunistparti, KPD, og medlem af partiets centralkomité allerede to år senere. I 1923 blev han leder af KPD's militante fløj i Hesse-Waldeck, Thüringen og Schlesien. Hans aktiviteter medførte, at han blev fængslet i 1924. Han blev løsladt i 1926, og blev i 1928 valgt til det preussiske parlament, hvor han sad frem til 1932. Da medlemmerne af KPD begyndte at blive forfulgt af nazisterne efter Rigsdagsbranden i februar 1933, blev Vollweber tvunget til at flygte, først til København, senere til Leningrad.

Fra 1936 til 1941 var han den ledende organisator bag Wollweber-organisation, der var en antifascistisk modstandsbevægelse grundlagt af NKVD. Organisationen var repræsenteret i Tyskland, Holland, Belgien og Skandinavien og udførte bl.a. sabotage mod fartøjer fra lande, der understøttede den spanske fascistiske diktator Franco. Wollweber-gruppen menes at have sprængt 16 tyske, 3 italienske og 2 japanske fartøjer. Under 2. verdenskrig opererede organisationen fra et hovedkvarter i Oslo. Gestapo betragtede i de år Wollweber som den mest eftersøgte mand i Europa. Han blev pågrebet af svensk politi i 1940 og sad i svensk fængsel under større dele af krigen, hvilket formentlig reddede hans liv. Tyskland krævede ham udleveret flere gange, men da han blev udleveret i 1944 var det til Sovjetunionen.

Eksterne henvisninger 

Politikere fra DDR
Politikere fra Weimarrepublikken
Kommunister fra Tyskland
Pittodrie Stadium

Pittodrie Stadium (ofte bare kaldet The Pittodrie) er et fodboldstadion i Aberdeen i Skotland. Stadionet er hjemmebane for Premiership-klubben Aberdeen FC. Det har plads til 22.199 tilskuere, og alle pladser er siddepladser. Pittodrie Stadium blev indviet i 1899, og har været Aberdeen FC's hjemmebane siden 1903.

Eksterne henvisninger 

Stadionprofil

Fodboldstadioner i Skotland
Aberdeen
Etableret i 1899
Aberdeen F.C.
Gustave Lund

Gustav Lund (født 27. juli 1853) var en dansk skuespiller der medvirkede i en række stumfilm i perioden 1906-1910. Han skulle oprindeligt have været bugtaler. Han instruerede desuden en enkelt film og skrev manuskript til en enkelt anden.

Filmografi

Som skuespiller

Som instruktør 
 Der var engang (instruktør Viggo Larsen, Gustav Lund, 1907)

Som manuskriptforfatter 
 Dobbeltgængeren (instruktør Holger Rasmussen, 1910)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Tjek fødsels- og dødsår
Stumfilmskuespillere fra Danmark
Stade Michel d'Ornano

Stade Michel d'Ornano er et fodboldstadion i Caen i Calvados-regionen af Frankrig. Stadionet er hjemmebane for Ligue 1-klubben SM Caen, og blev indviet i 1993. Det har plads til 21.500 tilskuere.

Eksterne links 
 World Stadiums Stadionprofil 

Fodboldstadioner i Frankrig
Stade Malherbe Caen
Etableret i 1993
Stade Jules Deschaseaux

Stade Jules Deschaseaux er et fodboldstadion i Le Havre i Normandiet, Frankrig. Stadionet er hjemmebane for Ligue 2-klubben Le Havre AC, og blev indviet i 1932. Det har plads til 20.005 tilskuere.

Ved VM i fodbold 1938 var Stade Jules Deschaseaux blandt spillestederne.

Eksterne henvisninger 

Stadionprofil 

Fodboldstadioner i Frankrig
Le Havre
Etableret i 1932
Stade Municipal du Ray

Stade Municipal du Ray (normalt bare kaldet Stade du Ray) var et fodboldstadion i Nice i Provence-Alpes-Côte d'Azur-regionen af Frankrig. Stadionet blev indviet 30. januar 1927 og var hjemmebane for Ligue 1-klubben OGC Nice indtil september 2013, da denne flyttede ud til sit nye stadion Allianz Riviera. Der var plads til 17.415 tilskuere.

Eksterne links 
The Stadium Guide Stadionprofil

Fodboldstadioner i Frankrig
Sport i Nice
Etableret i 1927
Polsk rigsdag

Udtrykket "-som en polsk rigsdag" er et foragteligt udtryk om en parlamentarisk forsamling, der er ude af stand til at træffe beslutninger. 

Udtrykket henviser til det polske parlament, der i næsten 300 år – fra 1495 til 1795 – stort set var beslutningslammet på grund af en særlig polsk lov: Liberum veto. Efter den lov kunne ethvert medlem af parlamentet nedlægge veto mod ethvert lovforslag. Alt skulle således besluttes med konsensus. Hvis der ikke var opnået enighed inden seks uger, faldt lovforslaget – og samtlige andre lovforslag fremsat på pågældende rigsdag. Det medførte, at stort set intet blev vedtaget. 

I mellemkrigstiden mellem 1. og 2. verdenskrig fortsatte det polske parlaments ineffektivitet – men nu af en anden årsag. Liberum veto var afskaffet. Til gengæld fandtes der ingen spærregrænse, og parlamentet bestod af 30 partier, der var så uenige, at intet kunne besluttes.

Se også 
 Sejm

Ord og vendinger
Raleigh (flertydig)

Raleigh har flere betydninger:

 Sir Walter Raleigh
 Raleigh Bicycle Company
 Raleigh – hovedstaden i North Carolina
Henry Seemann

Henry Frederik Seemann (13. juni 1875 i København - 10. juni 1948) var en dansk skuespiller, der medvirkede i en række stumfilm 1906-1926.

Han var uddannet grosser, men valgte i 1902 skuespillet og Frederiksberg Teater.
Fra 1907-1913 var han på Casino og siden stjerne som operettesanger på Scala.

Han filmdebuterede i 1908 hos Nordisk Film hvor han indspillede omkring 60 stumfilm og fra 1913- 1914 et mindre antal film for Kinografen. Desuden har han forfattet et enkelt filmmanuskript. I slutningen af 1920'erne fik han biografbevilling på Bagsværd Biograf og senere hen på Kinoteatret i Lyngby.

I sin fritid opdrættede han hunde og indførte flere nye hunderacer til Danmark. Han var søn af vinhandler Emil Edvard Anton Seemann og hustru Cathinka Elisabeth Edvardine Draskau. Den 20. august 1915 blev han gift med skuespillerinde Agnes Seemann (pigenavn: Nørlund). Han døde den 10. juni 1948 og ligger begravet på Gentofte Kirkegård.

FIlmografi

Som skuespiller

Som manuskriptforfatter 
 Paa de vilde Vover (instruktør A.W. Sandberg, 1915)

Eksterne henvisninger 
 
 

Stumfilmskuespillere fra Danmark
Stemmeretskvinder

Stemmeretskvinder er en dansk stumfilm fra 1913, instrueret af Lauritz Olsen og produceret af Nordisk Film Kompagni. Filmen havde de supplerende danske titler Foreningen mod Mandfolk og Suffragetter.

Handling 

Miss Hambers har kort hår og iført mandfolkeflip og spartansk klædedragt – hun er nemlig  formand for "Foreningen af ligesindede Kvinder". Men en dag får hun brev fra Elise, en af foreningens medlemmer. Hun har bedrøveligt nok giftet sig og agter derfor at melde sig ud af foreningen. Miss Hambers iler af sted til kvinden for at hjælpe hende ud af den ulykkelige omstændighed. Hun finder hende i et nydeligt hjem, med alskens luksus – tæpper, magelige møbler, billeder, osv. Miss Hambers beordrer kvinden til straks at få smidt at alt dette stads på pulterkammeret. En værdig kvinde skal ikke leve som en haremsdame! I løbet af kort tid er det fine hjem forvandlet til et spartansk hjem med fire nøgne vægge og et par hårde træmøbler. Manden bliver meget overrasket da han senere kommer hjem, men lidte hjælper det at prøve at overtale hans kone til at få de gamle møbler tilbage: konen har bestemt sig. Han kommer da snarrådigt i tanke om at selv den mest "hvad-vi-vil-kvinde" dog inderst inde er Kvinde – så selv den hårde Miss Hambers må kunne blive forelsket i en Mand og hans kone blive skinsyg. Han lader da Miss Hambers hente og begynder at charmerer hende som hurtigt bliver bedåret da han forestiller interesse for hendes arbejde og ideer. Men som et snedigt trick har han svært sin kind til med sort tusch og da Miss Hambers kælent ligger sit ansigt til hans kind smitter det af på hende. I samme øjeblik træder Elise ind i værelset, men går øjeblikkeligt fornæret igen da hun ser Miss Hambers sorte ansigt og kan se hun har været nærgående med sin mand.

Miss Hambers er imidlertid åbenhjertigt forelsket i dette eksemplar af "skabningens herre" som hun ellers altid har foragtet – men nu må hun bøje sig for hende. Hun må knæle for ham, men i det samme træder Elise ind og manden rejser sig smilende mens han peger på den knælende dame. Elise kaster sig da om hans hals: hun er helbredt!

Medvirkende

Eksterne henvisninger 
 

Film instrueret af Lauritz Olsen
Danske film fra 1913
Sort-hvide film fra Danmark
Stumfilm fra Danmark
Kortfilm fra Danmark
Farcer
Film fra Nordisk Film
Feminisme
Jimmy Kastrup

Jimmy Kastrup (født 10. december 1966) er en tidligere dansk superligaspiller, der fra 1. januar 2014 er cheftræner i SC Egedal. Han er tvillingebror til Kenneth Kastrup.

Klubber som spiller 
 1985--1990 : Køge Boldklub        
 1991-1992 : Skovshoved IF
 1992--1999 : Herfølge Boldklub  
 1999--2003 : Køge Boldklub

Klubber som træner 
 2003-2008: Diverse ynglinge- og reservehold i Køge Boldklub
 2008-2009: Cheftræner i Køge Boldklub
 2010-2013: Cheftræner i Ringsted IF
 2013-2013: Assistenttræner i BK Frem
 2014-2014 : Cheftræner i SC Egedal

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Køge Boldklub
Fodboldspillere fra Herfølge Boldklub
Fodboldtrænere fra Danmark
British Expeditionary Force

British Expeditionary Force (BEF) er betegnelsen for de britiske militærenheder, som blev sendt til Vestfronten i Europa under 1. og 2. verdenskrig. Planlægningen af et British Expeditionary Force til hurtig indsættelse i en oversøisk krig fandt sted i 1906-1912 efter den anden boerkrig under den britiske krigsminister Richard Haldane.

Der blev indsat styrker fra British Expeditionary Force under 1. verdenskrig og igen under 2. verdenskrig.

Første verdenskrig 

Begrebet "British Expeditionary Force" bruges ofte som betegnelse for de britiske styrker, som var tilstede i Frankrig før afslutningen af det første slag ved Ypres, 22. november 1914. De overlevende blev tildelt Mons Star. Man kan også lave et skæringspunkt den 26. december 1914, da styrkerne blev delt i Første britiske Arme og Anden britiske Arme (senere i krigen kom der også en Tredje, Fjerde og Femte britiske Arme).

Navnet forblev imidlertid den officielle betegnelse for den britiske hær i Frankrig og Flandern i hele 1. verdenskrig. 

Styrken fik sit øgenavn 'Old Contemptibles' (gamle usle) fra en formodet dagsbefaling fra 19. august 1914 udsendt af Kejser Wilhelm 2.:

Den tyske kejser Wilhelm 2. havde tilsyneladende omtalt styrken som "ussel lille" dvs. en reference til dens størrelse, men det blev rapporteret som "lille ussel". Navnet blev hængende, og BEF omtalte stolt sig selv som 'Old Contemptibles'.

Der er aldrig fundet beviser på en sådan dagsbefaling i de tyske arkiver efter krigen og eks-kejseren benægtede at have sagt noget sådant:

Dagsbefalingen blev, lader det til, skabt af Frederick Maurice i det britiske krigsministerium af propagandaårsager

Anden verdenskrig 

Efter invasionen af Polen i 1939 blev British Expeditionary Force sendt til den fransk-belgiske grænse. I maj 1940, da det tyske angreb begyndte, bestod det af 10 infanteridivisioner i 3 korps samt 1. tankbrigade og en afdeling af Royal Air Force bestående af ca. 500 fly (the BEF Air Component). I Frankrig var der desuden en særskilt styrke af langdistancefly (the Advanced Air Striking Force).

BEF var under kommando af Lord Gort, og selv om styrken kun udgjorde en tiendedel af den allierede styrke, led den svære tab under den tyske fremrykning, og det meste af den resterende styrke (ca. 330.000 mand) blev evakueret ved Dunkerque i Operation Dynamo i begyndelsen af juni, men måtte efterlade meget af sit udstyr.

Den britiske 51. højlands-infanteridivision blev efterladt i Saint-Valéry-en-Caux, da den ikke var omringet af tyskerne. Den overgav sig sammen med elementer af den 10. franske arme senere i juni. Den kortvarige anden ekspeditionsstyrke under kommando af general Alan Brooke blev evakueret fra det vestlige Frankrig i Operation Ariel.

Referencer 
 Sayings of the Century, Nigel Rees, 1984.

Notes

Eksterne links 
 En kilde for Kejser Wilhelm's dagsbefaling

1. verdenskrig
Storbritannien under 2. verdenskrig
Gabons flag

Gabons flag blev officielt taget i brug 9. august 1960, en uge før landets uafhængighed.

Farverne i flaget har følgende betydninger:
Grønt står for landets skove. Tømmer udgør en vigtig del af landets økonomi.
Gult står for solen.
Blåt symboliserer at landet er en søfartsnation.

Gabon er en af de få tidligere franske kolonier som efter opnåelsen af uafhængighed ikke har valgt at bruge de panafrikanske farver i flaget.

Flag fra Afrika
Flag
Nationale flag
Eritreas flag

Eritreas flag blev taget i brug 5. december 1995, og bruger næsten det samme design som flaget til Eritrean People's Liberation Front (som i 1994 skiftede navn til People's Front for Democracy and Justice). 

Flaget domineres af en rød trekant som strækker sig fra venstre til højre side. Over denne er der en grøn trekant, under en blå. Midt i det røde felt står en olivengren omgivet af en krans. Den grønne farve står for landets frugtbarhed, blåt repræsenterer havet og den røde farve står for blodet som er gået tabt i landets kamp for frihed.

Flag fra Afrika
Flag
Nationale flag
Ceutas flag

Ceutas flag vidner om at denne spanske eksklave oprindelig var en portugisisk by. Flagdugen er delt i sort og hvidt på samme måde som Lissabons flag og har en variant af Portugals nationalvåben i midten. Ceuta blev erobret af portugiserne i begyndelsen af 1400-tallet, men byen blev beholdt af Spanien da Portugal udbrød af unionen og blev selvstændig i 1640. 

Ceutas flag kan også benyttes uden våbenskjold. Det blev sidst fastsat ved lov af 13. marts 1995. 

Flag fra Afrika
Ceuta
Mauretaniens flag

Mauretaniens flag blev taget i brug 15. august 2017. Flaget er grønt med to røde striber på toppen og bunden, og en halvmåne og stjerne i guld. Grøn-, rød- og guldfarven regnes som panafrikanske farver. Grønt bruges også for at symbolisere islam, rødt for at symbolisere de dødes blod i kampen for uafhængighed, og guldfarven for at symbolisere sandet i Sahara. Halvmånen og stjernen er symboler på islam, nationens største religion. Flaget har størrelsesforholdet 2:3.

Samme flag benyttes som nationalflag, handelsflag, statsflag og orlogsflag.

Mauretaniens tidligere flag 
Mauretaniens tidligere flag blev brugte fra 1959 til 2017. Flaget lignede på det aktuel flag, men uden de to røde striber.

Litteratur 
 Pierre C. Lux-Wurm: Les drapeaux de l’Islam de Mahomet à nos jours, Paris, 2001 
 Album des pavillons nationaux et des marques distinctives. National flags and distinctive markings, Service hydrographique et océanographique de la marine, Brest, 2000

Flag fra Afrika
Mauretanien
Nationale flag
Seychellernes flag

Seychellernes flag blev antaget den 18. juni 1996. Farvebåndene skal symbolisere et dynamisk nyt land som bevæger sig ind i fremtiden: Den blå farve skal genspejle himmelen og havet som omkranser Seychellerne, den gule farve skal symbolisere sol som giver lys og liv, den røde farve skal repræsentere folket og dets gå i gang mod for at arbejde mod fremtiden. Det hvide felt står for social retfærdighed, og det grønne felt land og naturen.

Flag fra Afrika
Flag
Nationale flag
Republikken Congos flag

Republikken Congos flag blev oprindelig taget i brug 20. november 1959, da landet opnåede uafhængighed fra Frankrig. Flaget består af tre diagonale striber i de traditionelle pan-afrikanske farver grønt, gult og rødt. Striberne går opover mod højre, og den gule stribe i midten er smallere end den grønne øverst og den røde nederst. Grønt symboliserer naturen, gult naturrigdommene og rødt symboliserer menneskenes blod.

I perioden 1970 – 1991, da landet gik under navnet Folkerepublikken Congo, blev det oprindelige nationalflag erstattet af et mere kommunistisk inspireret flag: Helrød flagdug med landets statsemblem i kantonen. Statsemblemet bestod af traditionelle elementer fra socialistisk emblematik: Korslagt hammer og hakke kombineret med kommunismens stjerne, det hele indrammet af palmegrene, et lokalt indslag. 4. juni 1991 blev det oprindelige flaget genindført.

Flag fra Afrika
Flag
Nationale flag
Sierra Leones flag

Sierra Leones flag blev officielt taget i brug 27. april 1961. Flaget er en trikolore i farverne grønt, hvidt og blåt. Det grønne står for landbrug, bjerge og landets naturressourcer. Det blå symboliserer håbet om at den naturlige havn i Freetown vil bidrage til fred i verden. Det hvide symboliserer enhed og retfærdighed.

Flag fra Afrika
Flag
Nationale flag