Species Plantarum

Species Plantarum er titlen på et 2-bindsværk af Carl von Linné, hvor han beskrev alle de plantearter, han kendte, og hvor han for første gang brugte et toleddet, botanisk navn for hver art. På den 2. internationale, botaniske kongres, som blev afholdt i Wien i 1905, fastlagde man datoen for udgivelsen af Species Plantarum som begyndelsen til den moderne, botaniske nomenklatur.

Værket 
Det første oplag udkom i 1753 under den fuldstændige titel Species plantarum, exhibentes plantas rite cognitas, ad genera relatas, cum differentiis specificis, nominibus trivialibus, synonymis selectis, locis natalibus, secundem systema sexuale digestas hos den stockholmske forlægger Lars Salvius (1706-1773). Bogen er tilegnet det svenske kongepar, Adolf Frederik og Louise Ulrike.

Albrecht von Haller betegnede Linnés værk som "maximum opus et aeternum".

Tilblivelseshistorie 

Allerede i foråret 1733 nævnte Linné sin hensigt om at skrive Species Plantarum. Det skete i et brev til kansleren for Uppsala Universitet, Gustaf Cronhjelm (1664–1737):

Indtil den endelige virkeliggørelse af dette omfangsrige forehavende gik der dog næsten tyve år, hvor Linné skaffede sig detaljeret viden om planterne ved rejser i sit hjemland, Sverige,, ved beskrivelsen af de lokale flora'er og ved indekseringer af botaniske haver.

I et brev til Abraham Bäck nævnes planen om Species Plantarum atter i begyndelsen af spetember 1746:

Godt tre år senere, i midten af oktober 1749, skrev Linné dog:

I begyndelsen af året 1751 genoptog Linné udfordringen med Species Plantarum. De fremskridt, som han gjorde i fremstillingen af værket, kan læses ud af de breve, han skrev til Bäck:

 Begyndelsen af juli 1751: "er endelig ved Poa" – s. 67 
 Slutningen af november 1751: "er kommet til Icosandria" – s. 466 
 Midten af marts 1752: "nået til Syngenesia" – s. 789 
 Midten af juni 1752 "Jeg er færdig med min Species." – s. 1200 

I løbet af godt og vel et år havde Linné beskrevet omtrent 7.300 arter på 1.200 sider.

Indhold 
Alle de plantearter, der er beskrevet i Species Plantarum, kendte Linné fra egne iagttagelser. Enten havde han iagttaget planterne på sine rejser gennem Sverige, eller han havde undersøgt dem som dyrkede eksemplarer i botaniske haver eller studeret dem ud fra herbariematerialer.

I sit forord (Lectori Aequo) berettede Linné bl.a. kort om de rejser, han havde foretaget, om beskrevne haver og herbarier og om sine studerende. Til forordet er knyttet en liste over de forfattere, han havde citeret (Auctores, opdelt i reformatores og usitatiores).

Slutningen består af et index over slægter (Index Genorum), et index over synonymer (Index Synonymorum) samt en liste over folkelige navne (Nomina trivialia).

Hoveddelen består af de korte beskrivelser af plantearterne. Hver plante har et beskrivende artsnavn, som Linné skabte efter de regler, han havde opstillet i Philosophia Botanica. Efter artsnavnet bliver de værker citeret i kort form, hvor dette navn var blevet anvendt. Så følger de synonyme navne, der havde været brugt af andre forfattere. Hvis Linné havde benævnt arten tidligere i et af sine værker, står disse synonymer først. Hos sjældne eller nyopdagede planter har han vedføjet beskrivelsen en henvisning til en illustration. I slutningen af hver artsbeskrivelse giver han henvisninger til artens udbredelsesområde og angiver ved et symbol, om planten er enårig (๏), toårig (♂) eller flerårig (♃).

Særlig betydning har "artsepitetet", som han markerede ude i siden for hver art, og som var en nyskabelse i forhold til hans tidligere værker. Slægtsnavnet og artsepitetet danner tilsammen artens toleddede navn, sådan som det stadig bruges ifølge den gældende botaniske nomenklatur.
Linnés beskrivelse af Spiselig Kanna (Canna indica) ser ud som følger:

Oplag 
 1. Oplag, Lars Salvius: Stockholm 1753, oktav
 2. Oplag, Lars Salvius: Stockholm 1762, oktav
 3. Oplag, Johann Thomas von Trattner: Wien 1764, oktav – korrigeret optryk af 2. oplag

Toleleddede navngivningsregler for planter 
Caspar Bauhin havde som den første påtaget sig forsøget med at ordne den forvirrende mangfoldighed af plantenavne (ca. 6.000 arter) i Pinax Theatri Botanici (Basel 1623). Han skelnede konsekvent mellem begreberne "slægt" og "art". Hos Bauhin blev en plante beskrevet med et slægtsnavn og mindst et tillægsord, som adskilte den beskrevne art fra andre arter af samme slægt. Med opdagelsen af nye plantearter blev de adskillende sætninger ("diagnostiske" navne) stadigt længere. En af Iris-arterne bar f.eks. navnet Iris latifolia germanica ochroleucos venis flavescentibus et purpurascentibus distincta. For at nævne en art måtte man faktisk angive den komplette beskrivelse af arten.
I de manuskripter til Species Plantarum, som Linné havde udarbejdet indtil 1749, finder man endnu ingen henvisninger til toleddede navne. I indholdsfortegnelsen til rejseberetningen Ölandska och Gothländska Resa (1745) havde han dog allerede benævnt planterne i en afkortet, toleddet form. Ideen om et "folkeligt navn" for planten formulerede Linné for første gang i § 257 af Philosophia Botanica (1751). Han skrev:

Dette navn, som føjes til slægtsnavnet, artsepitetet, burde så vidt muligt udtrykke den ”væsentlige” forskel mellem arten og andre arter af samme slægt. For Linné var det også tilladt at bruge et særligt påfaldende kendetegn, lokale udtryk eller opdagerens eget navn.
Resultatet af at indføre de toleddede plantenavne er en konsekvent adskillelse af plantebeskrivelsen fra navngivningen.

Literatur 
 Wilfrid Blunt: The Compleat Naturalist: A Life of Linnaeus, 2001 
 Richard Pulteney: A General View of the Writings of Linnaeus. London 1781
 Peter Seidensticker: Pflanzennamen: Überlieferung, Forschungsprobleme, Studien, 1999. 
 Karl Mägdefrau: Geschichte der Botanik. Leben und Leistung großer Forscher. 2. oplag, 1992. 
 Arvid Uggla: The Preparation of the Species Plantarum. I: Taxon. bind 2, nr. 3, 1953, s. 60-62.
 Felix Bryk: Linne und die Species Plantarum. I: Taxon. band 2, nr. 3, 1953, s. 63-73
 Felix Bryk: Bibliographia Linnaeana ad Species plantarum pertinens. I: Taxon. band 2, nr. 3, 1953, s. 74-84
 Dan H. Nicolson: A History of Botanical Nomenclature. I: Annals of the Missouri Botanical Garden. band 78, nr. 1, 1991, s. 33-56.

Se også 
 Linnés seksualsystem

Eksterne henvisninger 

 Scanning af det 1. oplag
 Scanning af det 1. oplag, bind 1 og bind 2
 Scanning af det 2. oplag bind 1 og bind 2
 Fuldstændig tekst af kapitel I–III
 Linnaeus Link Union Catalogue

Noter 

Botanik