kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Normanniske invasion af Wales

Den normanniske invasion af Wales begyndte kort efter den normanniske erobring af England under Vilhelm Erobreren, der mente at han havde ret til England via sine forfædre. Til at begynde med (1067–1081) blev invasionen ikke gennemført med samme intenticitet som erobringen af England. En langt større normannisk invasion begyndte dog i 1081, og i 1094 var størstedelen af Wales under den senere Vilhelm 2.s kontrol, der var Vilhelms søn og arvings kontrol. Waliserne brød sig ikke om de "ondskabsfulde" normannere, og i 1101 havde de genvundet kontrollen med en større del af deres land under kong Gruffudd ap Cynans lange styre, der var blevet fængslet af normannerne i 12 år inden han slap fri. Gruffudd fik indirekte hjælp fra kong Magnus Barfod af Norge, der kortvarigt angreb normannerne på Isle of Anglesey i det nordvestlige Wales nær Ynys Seiriol, hvor Hugh af Montgomery, 2. jarl af Shrewsbury blev dræbt.

Under Vilhelms fjerde søn, kong Henrik 1. af England, svarede normannerne, der nu var veletablerede i England, igen ved at skubbe mod vest ind i Wales. Denne gang var både waliserne og normannerne mere interesserede i at slutte fred end at udkæmpe blodige slag, og der udviklede sig en relativt stabil situation, selvom det gik værre for normannerne i syd end i den vestlige del af landet. Situationen blev oprethold indtil 1135 og frem til 1154, hvor kong Stefan af Blois, Henriks nevø og barnebarn af Vilhelm, blev opholdt af magtkampe og borgerkrig med Matilde af England, Henriks datter og eneste overlevende retmæssige barn.

I 1150'erne havde Matildas søn, kong Henrik 2. af England, besluttet at underkaste sig Waliserne ordentligt igen, og han ledede den første ekspedition ind i Wales i 1157. Han led dog et stort og ydmygende nedelag, særligt under slaget ved Ewloe ved Coleshill / Coed Eulo, hvor Henrik oplevede en total fiasko, og næsten blev dræbt under kampene, og hans hær flygtede. Han prøvede endnu en gang i 1163. En senere kilde beskriver, hvordan han fik erklæret en uklar form for troskab fra to af de mest magtfulde pinser af Wales, Rhys ap Gruffydd og Owain Gwynedd, samt kongen af Skotland. Dette blev katalysatoren til et oprør i Wales; Henrik led endnu et ydmygende nederlag under laget ved Crogen i Berwyn range. Henrik fik aldrig invaderet Wales med succes, og han blev nødsaget til at indgå et kompromis med Rhys ap Gruffydd for at få kontrol over syden.

Referencer 

Wales' historie
Deheubarth

Deheubarth (bogstaveligt "Højrehånds del", således "Syden") var et regionalt navn for rigerne i det sydlige Wales, særligt overfor Gwynedd (Latin: Venedotia). Det bruges nu som en forkortelse for de forskellige riger, der var samlet under huset Dinefwr, men Deheubarth blev i sig selv ikke betragtet som et egentligt kongerige på samme måde som Gwynedd, Powys eller Dyfed, hvilket også ses på hvordan det på latin skrives som dextralis pars eller Britonnes dexterales ("De sydlige brtoner") og ikke som et navngivet land. I de ældste britiske skrifter blev Deheubarth brugt til at omtale hele det moderne Wales til at adskille det fra Hen Ogledd (Y Gogledd), de nordlige områder hvorfra Cunedda og Cymry kommer.

Referencer 

Wales' historie
Wales geografi
Royal Institute of British Architects

The Royal Institute of British Architects (RIBA) er en organisation for arkitekter primært i Storbritannien, men også internationalt, der blev grundlagt for at fremme udvikling i arkitektur med royal charter tildelt i 1837. I 1971 blev der givet et nyt royal charter.

Organisationen blev grundlagt som Institute of British Architects i London i 1834, og RIBA har stadig hovedkvarter i det centrale London på 66 Portland Place, samt et netværk af regionale kontorer. Medlemmerne har spillet en stor rolle med at få udbredt uddannelse i arkitektur i Storbritannien; RIBA Library, der også blev etableret i 1834, er ét af de tre største arkitekturbiblioteker i verden og det største i Europa. RIBA spilledes også en vigtig rolle i udviklingen af registreringsorganer af Storbritanniens arkitekter.

Insistuttet administrerer nogle af de ældste arkitekturpriser i verden inklusive President's Medals, Royal Gold Medal og Stirling Prize. Ligeledes bliver RIBA Competitions, der organiserer arkitektur og designrelaterede konkurrencer, styret af RIBA.

I 1898 blev de første kvindelige medlemmer tilladt, og den første kvindelige præsident blev udnævnt i 2009.

Præsidenter

Noter

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Arkitektur
Etableret i 1834
BIJ1

BIJ1 (dansk: Sammen), tidligere kaldet Artikel 1, er et hollandsk politisk parti, som blev dannet i 2016 af TV-personligheden Sylvana Simons.

Historie

Baggrund og grundlæggelse 
Simons havde været medlem af Partij van de Arbeid tidligere, men havde forladt dem til fordel for DENK over PvdAs holdninger til integration. Efter noget tid hos DENK forlod hun også dem, da hun ikke mente partiet havde støttet hende igennem en periode hvor hun havde modtaget mange dødstrusler, og at partiet var blevet mere konservativt på områder som LGBT-rettigheder.

Simons dannede juleaftensdag 2016 partiet Artikel1, hvilke var en hentydning til den første artikel af Hollands grundlov, som forbyder diskrimination og racisme. Artikel1s debutvalg var parlamentsvalget i 2017. Her modtog partiet 0,27% af stemmerne, hvilke ikke var nok til at komme ind.

Navneskift 
Artikel1 blev i 2017 tvunget til at ændre deres navn, da en anti-diskrimination tænketank kaldet Art.1 sagsøgte dem. De ændrede officelt navn den 27. oktober 2017 til BIJ1. BIJ1 refererer til det nederlandske ord bijeen som betyder 'sammen'.

Valget i 2021 
BIJ1 fik ved parlamentsvalget i 2021 0,84% af stemmerne, hvilke er nok, i det at Holland ikke har en spærregrænse, og partiet vandt dermed en enkel plads i underhuset.

Ideologi 
BIJ1 ideologi bygges om antiracisme og antikapitalisme. Partiet er også imod kolonialisme, og ønsker at Holland skal betale erstatninger til lande som Holland koloniserede. Partiet er også republikansk, og ønsker at afskaffe det hollandske monarki.

Valgresultater

Underhuset

Kilder

Eksterne henvisninger 

Politiske partier i Nederlandene
Etableret i 2016
Antiracisme
Mandolinjern

Et mandolinjern er et køkkenredskab, der bruges til at skære madvarer i tynde skiver eller i julienne.
Oftest kan mandolinjernet indstilles til at skære mad i bestemte tykkelser, ligesom det i nogle mandolinjern er muligt at udskifte kniven og skære grøntsager i rillede skiver, f.eks. som kartoffelchips.

Betjening 
Et mandolinjern betjenes ved, at man fører et stykke madvare langs en plade med hældning (slæden), mod ét eller flere knivblade. Madvaren køres frem og tilbage på pladen, hvorved madvaren bliver skåret i skiver, hver gang den passerer henover knivbladet.

Et mandolinjern er meget skarpt, og det kræver beskyttelse eller stor forsigtighed at betjene.

Se også 
 Foodprocessor
 Rivejern

Noter 

Køkkenredskaber
Robin Milford

Robin Humphrey Milford (født 22. Januar 1903 i Oxford – død 29. December 1959 i Lyme Regis, England) var en engelsk komponist, lærer, pianist, organist og fløjtenist.

Milford studerede klaver og fløjte på forskellige musikskoler som ung, og studerede senere komposition på Det Kongelige Musikkonservatorium i London (1921-1926) hos Ralph Vaughan Williams og Gustav Holst. Han har skrevet en symfoni , orkesterværker, kammermusik, koncertmusik, operaer etc. Han er stærkt påvirket af Ralph Vaughan Williams i sin kompositionsstil, og var nær ven med komponisten Gerald Finzi. Han underviste på forskellige musikskoler i England såsom Ludgrove Scholl of Music og Downe House School. Han begik selvmord ved intagelse af en overdosis af aspiriner d. 29 december 1959, efter sorg over Gerald Finzi´s og Ralph Vaughan Williams død, og sit eget skrøbelige helbred.

Udvalgte Værker 

 Symfoni (1933) (tilbagetrukket 1956) - for orkester
 Violinkoncert (1937) - for violin og orkester
 Koncert i E (1955) - for klaver og strygeorkester
 Concerto Grosso (1936) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 om Robin Milford

Komponister fra England
Organister fra England
Pianister
Fløjtenister
Lærere
Personer fra Oxford
Mount Iliamna

Mount Iliamna (Dena'ina: Ch'naqał'in ; Sugpiaq: Puyulek) er en gletsjer-dækket stratovulkan i den stort set vulkanske Aleutian Range i det sydvestlige Alaska. Den 3.053 meter høje vulkan ligger i Chigmit-bjergene i Lake Clark National Park and Preserve, cirka 215 km sydvest for Anchorage på den vestlige side af Lower Cook Inlet. Det er den 25. mest fremtrædende top i USA.

Vulkanens gletsjere har i vid udstrækning ændret dens profil, skærende, dyb og skabt stejle klipper og cirques. En højderyg strækker sig 5 kilometer syd fra bjergets hoveddel, med nordtvilling- og sydtvillingtoppe langs dets længde. Der er intet topkrater, kun en zone af fumaroler lige syd for toppen i toppen af den store kollapszone i spidsen af den røde gletsjer, som blotter et tværsnit af bjerget.

Udbrud 
Der er begrænset kendskab til holocæn udbrudsaktivitet fra Iliamna, men Kulstof 14-datering synes at indikere mindst et par udbrud, alle før den europæiske bosættelse i Alaska. Forhistoriske udbrud er blevet dateret til 5050 og 2050 fvt ( VEI -4), 450 fvt og 1650. Historisk observerede udbrud fandt sted i 1867 (VEI-2) og 1876 (VEI-3), med ubekræftede udbrud i 1933, 1947, 1952 og 1953. Fumaroles omkring 2.740 meters højde på den østlige flanke producerer næsten konstante dampfaner og mindre mængder svovlholdige gasser. Disse faner er ret kraftige og har resulteret i adskillige forvarsler og tidlige historiske beretninger om "udbrud" ved vulkanen Iliamna. Jordskælvsværme og forhøjet seismicitet og gasemissioner blev rapporteret i 1996-97 og 2011-13. Iliamna blev rangeret som en højtruende vulkan af US Geological Survey i 2005 og 2018. 2018-vurderingen rangerede Iliamna som den 20. mest farlige vulkan i USA, op fra den 22., med en luftfartstrusselscore på 34 og en samlet score på 115, den næsthøjeste i kategorien "høj trussel".

Store gletschere stråler ud fra toppen af Iliamna, inklusive Red Glacier, Tuxedni-gletsjeren, Lateral-gletsjeren og Paraply-gletsjeren.

Iliamna blev første gang besteget i 1959. Det blev udpeget som et National Natural Landmark i 1976.

Kilder og henvisninger 

 Iliamna Volcano ved National Park Service

Vulkaner i Alaska
Harold Truscott

Harold Truscott (født 23. august 1914 i Seven Kings, Ilford - død 7. oktober 1992 i Kent, England) Var en engelsk komponist, pianist, radiovært og forfatter.

Truscott var i starten autodidakt som komponist, men studerede senere klaver og komposition på Guildhall School of Music, og på Det Kongelige musikkonservatorium i London hos bla. Herbert Howells. Han har skrevet 3 symfonier, orkesterværker, kammermusik, orgelmusik, men det er hans klavermusik som han ydede et betydligt bidrag til, i den engelske musiklitteratur, som han er blevet mest kendt for i nyere tid.
Truscott var vært i radioprogrammer om engelsk musik og dens komponister. Han skrev også musikværker både i historisk og i teoretisk henseende.

Udvalgte værker 

 Symfoni "Grasmere" (1938) (gået tabt) - for orkester
 Symfoni i E-dur (1949-1950) - for orkester
 Symfoni i E-mol (1959) (ufuldendt) - for orkester
 Elegi (1944) - for strygeorkester
 22 klaversonater (1940-1982) - for klaver
 3 suiter (1949-1966) - for klaver

Eksterne henvisninger 
 om Harold Truscott

Komponister fra England
Pianister
Forfattere fra England
Radioværter
Jacob de Witt

Jacob de Witt (født i Dordrecht 7. februar 1589 ; død i Dordrecht 10. januar 1674) var en nederlandsk aristokrat og politiker fra den hollandske guldalder.

Biografi 
Jacob de Witt var søn af Cornelis Fransz de Witt og Johanna Heymans. Han var borgmester i Dordrecht 19 gange. Hans ældre bror var Andries de Witt, Rådspensionær i Holland. Familien De Witt var en af de vigtigste familier i det hollandske patriciat. Jacob de Witt var herre over Manezee, Melissant og Cromstrijen, tømmerhandler, borgmester og regent i Dordrecht. Hans to sønner var Cornelis og Johan de Witt, Rådspensionær i Holland.

Jacob de Witt var en statssindet politiker, hvorfor han politisk tog parti for Johan van Oldenbarnevelt, Han var tilhænger af provinsernes selvstændighed i forhold til centralmagten og kom derfor i konflikt med Morits af Oranien. I 1639 blev han borgmester i Dordrecht og beklædte denne post indtil 1655. Han var medlem af Generalstaterne og som sådan en hovedperson i diplomatiske aftaler med Sverige. Han blev fængslet i Loevestein Slot af Vilhelm 2. af Oranien, men trak sig først tilbage fra politik i 1672.

Eksterne henvisninger 

 Biografi i Jacob de Witt I – Nieuw Nederlandsch biografisch woordenboek 
 Biografi i Jacob de Witt II – Nieuw Nederlandsch biografisch woordenboek 

Personer fra Dordrecht
Politikere fra Nederlandene
Ronald Binge

Ronald Binge (født 15. juli 1910 i Derby død 6. september 1979 i Ringwood, England) var en engelsk komponist, arrangør, organist og pianist.

Binge sang som dreng kor i Saint Andrews Church i Derby, og studerede senere orgel , klaver og harmonika på Derby School of Music. Herefter ernærede han sig som organist i forskellige biografer, indtil han blev erhvervet af den italienske orkesterleder Annunzio Paolo "Mantovani", til at arrangere forskellige af hans numre til sit orkester. Binge slog senere over i at komponere musik, specielt let og lødigt klassisk musik, til film og underholdnings brug. Han blev en mere seriøs komponist med tiden og har senere skrevet en symfoni, orkesterværker, en saxofonkoncert, musik for brassband, klaverstykker, rapsodier, overture etc. Binge skrev også musik til biblioteksbrug, og til radioudsendelser. Han komponerede i en let tilgængelig klassisk/romantisk stil.

Udvalgte værker 

 Lørdags Symfoni (1966-1968) - for orkester
 Saxofonkoncert (1956) - for saxofon og orkester
 Sejler forbi (1963) - for orkester
 Elizabetiansk Serenade (1952) - for orkester
 Vandmøllen (1958) - for obo og strygeorkester
 Ild spyttende (1940) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 Ronald Binge Hompage 

Komponister fra England
Organister fra England
Pianister
Personer fra Derby
Andries de Witt

Andries de Witt (født 16. juni 1573 i Dordrecht, død 26. november 1637 i Den Haag) var en nederlandsk aristokrat og politiker fra den hollandske guldalder.

Biografi 
Andries de Witt var søn af Cornelis Fransz de Witt (1545-1622), et indflydelsesrigt medlem af De Witt-familien, en patricier i Dordrecht, som var en af de vigtigste byer i de hollandske provinser i 1600-tallet. Andries og hans storebror Jacob de Witt voksede op i et privilegeret miljø. Efter at have afsluttet sine studier på Latinskolen i Dordrecht kom Andries ind på Leiden Universitet.

De Witt blev udpeget til pensionær i Dordrecht. I 1619 blev de Witt rådspensionær i Holland og samtidig reelt regeringschef, en titel han kom til at beholde indtil 1621.

Eksterne henvisninger 
 Biografi i Andries de Witt
 Biografi i Andries de Witt – Nieuw Nederlandsch biografisch woordenboek 
 C.A. van Sypesteyn: De geslachten De Witt te Dordrecht en te Amsterdam in: De Nederlandsche heraut. Tijdschrift op het gebied van geslacht-, wapen- en zegelkunde jrg. 3 (1886 's-Gravenhage; C. van Doorn & zoon)
 H.P. Fölting: De landsadvocaten en raadpensionarissen der Staten van Holland en West-Friesland 1480–1795. Een genealogische benadering. Deel III in: Jaarboek Centraal Bureau Voor Genealogie. Deel 29 (1975 Den Haag; Centraal Bureau Voor Genealogie)

Politikere fra Nederlandene
Partij voor de Dieren

Partij voor de Dieren (forkortes: PvdD) (dansk: Partiet for Dyrene) er et hollandsk politisk parti, som især går ind for dyrs rettigheder og dyrevelfærd.

Historie

Grundlæggelsen 
Partiet blev dannet den 28. oktober 2002 af Marianne Thieme og 2 andre. Kun 3 måneder efter partiets grundlæggelse deltog de i deres debutvalg i 2003, men det lykkedes ikke at komme ind.

Gennembrud 
Partiet vandt sin første repræsentation ved parlamentsvalget i 2006, hvor at de vandt 2 pladser i Tweede Kamer. Partiet holdt herefter et stabilt støtte niveau, og beholdte deres 2 pladser i underhuset ved både 2010 og 2012 parlamentsvalgene.

Ved Europa-Parlamentsvalget i 2014 vandt partiet en plads i Europa-Parlamentet for første gang.

Ved parlamentsvalget i 2017 vandt partiet 5 pladser i underhuset.

Ny formand 
Partiets grundlægger og leder siden starten, Marianna Thiemme, valgte at trække sig fra politik i oktober 2019 og hun blev her erstattet af Esther Ouwehand som partiformand. 

Partiet fortsatte dog de gode resultater, og ved parlamentsvalget i 2021 vandt partiet 6 pladser i underhuset.

Ideologi 
Partiets hovedfokus er dyrs rettigheder og dyrevelfærd. Partiet fokuserer især på det konventionelle landbrug. Partiet er dog ikke nødvendigvis vegansk.

Valgresultater

Parlamentsvalg

Europa-Parlamentsvalg

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Party for the Animals

Politiske partier i Nederlandene
Etableret i 2002
Dyrevelfærd
Partier repræsenteret i Europa-Parlamentet
Blinkende lygter (digtsamling)

Blinkende lygter er en digtsamling skrevet af den danske forfatter Tove Ditlevsen og udgivet i 1947 på forlaget Athenæum. Det er Ditlevsens tredje digtsamling. Digtsamlingen er et af Ditlevsens populære værker og har solgt over 10.000 eksemplarer, hvilket for en digtsamling er høje salgstal. 
 
Digtsamlingen kredser om erindringer, depression og faser i kvindens liv, herunder kærlighed og angsten for at miste og ikke leve op til forventninger. 

Som en del af digtsamlingen indgår digtet "Blinkende lygter". 

Digtsamlingen optræder i filmen Blinkende lygter fra 2000, og titeldigtet har givet navn til filmen.

Referencer 

Digtsamlinger
Tove Ditlevsen
Litteratur i 1947
Litteratur fra Danmark
Cardigan (Ceredigion)

Cardigan () er både en by og et community i countiet i Ceredigion, Wales. Byen ligger i tidevandsområdet ved floden Teifi ikke lang fra hvor den løber ud i Cardigan Bay, hvor Ceredigion støder op til Pembrokeshire. Cardigan var county town i det historiske county Cardiganshire. Cardigan er den næststørste by i Ceredigion. I 2001 havde byen et befolkningstal på 4.203, hvilket var reduceret 4.184 i 2011. Den største by i countiet er Aberystwyth med ca. 18.000 indbyggere, og det er den ene af de to administrative centre i countiet, mens det andet er Aberaeron med ca. 1.400 indbyggere.

Bosættelsen i Cardigan blev udviklet omkring den normannisk borg, Cardigan Castle, der blev opført i slutningen af 1000-tallet og begyndelsen af 1100-tallet. Borgen blev brugt til det første Nationale Eisteddfod i 1176. Byen blev vigtig havn i 1700-tallet, men det gik tilbage igen i 1900-tallet, da havnen sandede til. Borgen blev restaureret i 2014.
Det moderne Cardigan er en kompakt by, der har de fleste faciliteter inden for detailhandel, uddannelse, sundhed, religion og sport.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Wales
Kalleshave

Kalleshave er en landsby i Agtrup kommune i Sydslesvig; Læk Sogn, Kær Herred. Før den nuværende landegrænse af 1920 hørte området til Tønder Amt.

»Kalleshave ligger øst for landsbyen Agtrup, der er en del af Læk sogn. Kalleshave er en bebyggelse bestående af 14-15 mindre landejendomme beliggende langs landevejen mellem Læk og Medelby«.

Stednavnet er første gang nævnt 1592, den dialektale form er Kalles'haw. Navnet er afledt af mandsnavn Kalle og subst. -have. Landsbyen er især kendt som hjemsted for Andresen-familien, der har været aktiv i det danske mindretal, som beskrevet af Søren Ryge Petersen, der voksede op i Agtrup som søn af den danske lærer i byen. Hans kandidatafhandling omhandlede sprogforholdene i området med både dansk, sønderjysk, tysk og plattysk sprog.

Referencer 

Byer i Kreis Nordfriesland
Sydslesvig
Cardigan Castle

Cardigan Castle () er en borg, der ud til floden Teifi i byen Cardigan i countiet Ceredigion i Wales.

Borgen blev opført af normannerne i slutningen af 1100-tallet, men blev genopbygget i 1244. Castle Green House blev opført inden for borgens mure i begyndelsen af 1800-tallet. Efter at være gået i forfald blev borgen restaureret i begyndelsen af 2000'erne, og åbnede for offentligheden i 2015. Det er en listed building af 1. grad. Den er ejet Ceredigion County Council og inkluderer nu et heritage-center og faciliteter til udendørs koncerter.

Se også 
 Borge og slotte i Storbritannien og Irland
 Borge og slotte i Wales

Referencer 

Slotte i Wales
Borgruiner i Wales
David Brown (handelsmand)

David Brown (24. juni 1734 – 13. maj 1804) var en skotsk-dansk købmand og skibsreder. Sammen med hans bror John Brown (1723-1808), var han aktiv i oversøisk handel. Han tjente som Guvernør i Trankebar i Dansk Vestindien fra februar 1774 til januar 1779.

Biografi 
Brown blev født i Dalkeith, Skotland og var søn af William Brown og Margeret Brown. Han kom til Danmark i 1757 og blev først ansat som fuldmægtig ved handelshuset Nicolai Fenwich i Helsingør. I 1750 kom han til København. David og John Brown grundlagde John & David Brown i 1759. De ejede deres egen flåde af handelsskibe, som handlede i Dansk Vestindien. Firmaet handlede med kommission, spekulation og børshandel. Skibene befandt sig hovedsageligt i Caribien og Middelhavet, og handelshuset kom efterhånden til at spille en væsentlig rolle i opretholdelsen af den Dansk vestindiske handel. I 1781 købte han Unrost-værftet. Firmaets navn blev ændret til John & William Brown & Co. i 1782. Den 14. februar 1775 blev David guvernør i Trankebar. Hans embedsperiode sluttede den 17. januar 1779.

Ejendom 
Davids bror John ejede Benzonseje (Risbyholm) Gods ved Roskilde fra 1788 til 1789. I 1788 solgte John den til David, som 1789 solgte den igen til deres godsforvalter af Benzonseje og senere kammerråd og landvæsenskommissær Lars Lassen.

Privatliv 

Brown giftede sig med Anna Fenwick (1741-1776). Hun var datter af Nicolas Fenwick, købmand i Helsingør, og hans hustru Elisabeth Fenwick født Watson. Hun døde i Tranquebar i 1776. Han giftede sig derefter med Mary Forbes (1751-1827). Hans første kone fødte ham følgende børn: William Brown, Margrethe Elisabeth (Betzy) Brown, Nicolas Brown, Amelie Louise Brown, John Lewis Brown, Melior Anna (Nancy) Brown og David Brown. Hans anden kone fødte ham en datter, Mary Brown (1785-1793), der døde som barn. Brown døde den 13. maj 1804 på Maglegård i Gentofte. Han blev begravet på Sankt Mariæ Kirke i Vor Frue Kloster i Helsingør.

Referencer 

Skibsredere fra Danmark
Builth Castle

Builth Castle () var en borg, der blev opført af Edvard 1. i 1277, umiddelbart uden for byen Builth Wells, Powys, Wales. Mens den endnu stod var det en stor stenfæstning, men alt murværk er blevet fjernet, og det eneste som endnu er bevaret er den forhøjning, hvor den stod, samt voldgrave og jordvolde.

Se også 
Borge og slotte i Storbritannien og Irland
Borge og slotte i Wales

Referencer 

Slotte i Wales
Oxwich Castle

Oxwich Castle () er ruinen af en middelalderborg, der står i et skovområde med udsigt til Oxwich Bay på Gowerhalvøen i Wales. Selvom den står på stedet for en tidligere fæstning, så er de nuværende rester primært fra 1500-tallet.

I 1968 blev der fundet en broche i guld med ædelstene isat i forbindelse med vedligehold på ruinen. Den er i dag er udstillet på National Museum Cardiff.

Ruinen varetages i dag af Cadw.

Se også 
Borge og slotte i Storbritannien og Irland
Borge og slotte i Wales

Referencer 

Litteratur
Hughes, Wendy. (1992). The Story of Gower. Orsaf, Llanrwst: Gwasg Carreg Gwalch. 
Williams, Diane M. (1998). Gower: A Guide to Ancient and Historic Monuments on The Gower Peninsula. Cardiff: CADW. 

Slotte i Wales
Borgruiner i Wales