kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
VM i fodbold (statistik)

Statistik for slutrunderne i VM i fodbold.

Hold

Medaljevindere 
Opdateret d. 19 december 2022

Flest VM-slutrunder 
Denne tabel viser de hold, der har deltaget i VM-slutrunder, sorteret efter flest deltagelser. For hold, der har deltaget mindst 5 gange, er deres resultat også angivet.

Opdateret d. 19 december 2022

 1: Verdensmester, 2: Sølvvinder, 3: Bronzevinder, 4: Fjerde plads, MR: Mellemrunde.
 SF: Semifinalist, KF: Kvartfinalist, OF: Ottendedelsfinalist, IR: Udslået i indledende runde.
 -: Ikke kvalificeret / deltog ikke.

Spillere

Flest VM-slutrunder 
Opdateret d. 19 december 2022

Flest kampe

Flest spilleminutter

Flest mål i VM-slutrunder

Flest mål i én slutrunde

Flest mål i én kamp

Andre individuelle rekorder 
 Ældste spiller: Essam El-Hadary (Egypten) var 45 år og 161 dage i kampen mod Saudi-Arabien 25. juni 2018.
 Ældste målscorer: Roger Milla (Cameroun) var 42 år og 39 dage, da han  scorede mod  28. juni 1994.
 Yngste spillere: Norman Whiteside () var 17 år og 41 dage i kampen mod  17. juni 1982.
 Yngste målscorer: Pelé () var 17 år og 239 dage, da han scorede mod  19. juni 1958.

Kampe

Flest mål i én kamp 

Kun mål scoret i ordinær eller forlænget spilletid er medregnet.

Største sejre/nederlag 

Statistik|}|}
Coitus reservatus

Coitus reservatus, også kendt som karezza, er en samlejeform, hvor manden ikke forsøger at ejakulere inde i sin partner, men i stedet forsøger at udskyde orgasmen så længe som muligt. Udtrykket "karezza" blev opfundet af lægen Alice Bunker Stockham.

Coitus reservatus er ikke en sikker måde at forhindre kønssygdomme på, da penisen lækker præ-ejakulation som kan indeholde alle de samme smitsomme virale partikler og bakterier som den egentlige sæd. Derudover er det også en uholdbar præventionsmetode, selv hvis ejakulation undgås, da indholdet og kvaliteten af sperma i præ-ejakulation ikke er rigtig kendt. Metoden er også uholdbar på grund af besværet med at kontrollere ejakulationsprocessen.

En anden besværlighed ved denne metode er, at hvis manden begynder at få orgasme (før ejakulationen rigtigt begynder), kan musklerne i underkroppen, såsom i ben og balder, stramme sig sammen, hvilket gør det svært at udtrække penis. Dette kan forårsage at den første halvdel af ejakulationen ender i hans partner.

Se også 
 Afbrudt samleje

Præventionsmetoder
Dr. Watson

Dr. John Hamish Watson (7. august 1852 – ?) er en fiktiv person i historierne om Sherlock Holmes, skrevet af Sir Arthur Conan Doyle. Han er Sherlock Holmes trofaste ven og partner.

Eksterne henvisninger 
 

Sherlock Holmes
Litterære personer
Babettes gæstebud

Babettes gæstebud kan henvise til flere artikler:

 Babettes Gæstebud (novelle) – en novelle af Karen Blixen
 Babettes Gæstebud (film) – en film af Gabriel Axel, baseret på novellen
Kalundborg Museum

Kalundborg Museum er et statsanerkendt kulturhistorisk museum for Kalundborg og omegn. Museet viser byens og egnens historie fra oldtiden gennem vikingetiden og middelalderen frem til nyere tid. Desuden er der en udstilling om havnen og skiftende særudstillinger. I museets have er der indrettet en kulturbotanisk have med gamle planter. Om sommeren er der udstillet en model af byen, som den så ud omkring 1650.

Museet blev stiftet i 1910 og har til huse i Lindegården, der er en sekslænget bindingsværksgård i Kalundborgs middelalderlige højby. Lindegården er bygget oven på rester af Valdemar Atterdags middelalderlige bymur, og de ældste dele af gården er bygget sidst i 1500-tallet.

Fra 2013 er museet en del af Museum Vestsjælland.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Kalundborg Museum 

Historiske museer i Danmark
Museum
Museer etableret i 1910
Museer i Region Sjælland
Museum
Sfærisk koordinatsystem

Et sfærisk koordinatsystem, også kaldet et koordinatsystem indeholdende kuglekoordinater, er en type af koordinatsystem indenfor matematikken, som udvider idéen for polære koordinater til tre dimensioner, såvel som cylindriske koordinater gør det. Forskellen på disse to typer af koordinater kan man næsten gennemskue alene ved at se på navnene, hvormed man nok også kan indse at sfæriske koordinater er særligt velegnede til at danne kugler, og variationer heraf.

Definitionen på de tre angivne koordinater indeholder altså tilsammen information om afstanden fra origo til punktet M og vinklerne θ og φ. Disse to vinkler angiver hhv. vinklen i xy-planen i forhold til x-aksen, samt vinklen i forhold til z-aksen som angivet på tegningen til højre.
 
 
 

Der er desuden følgende begrænsninger på de tre parametre:

Jacobi determinant 
For kuglekoordinater er det muligt at udlede Jacobi-determinanten generelt. Man opstiller altså først Jacobi-matricen, hvorefter man tager determinanten. Den omtalte matrix ser således ud:

Som altså således er Jacobi-determinanten generelt for kuglekoordinater.

Koordinatsystemer

fi:Koordinaatisto#Pallokoordinaatisto
Gerd Müller

Gerhard "Gerd" Müller (født 3. november 1945 i Nördlingen, død 15. august 2021) var en tysk fodboldspiller. Müller spillede som angriber og opnåede et ry som en usædvanlig klinisk afslutter og anses som en af de største målscorere i fodboldens historie. Müller havde tilnavnet "Der Bomber", og blev i 1970 valgt som årets fodboldspiller i Europa. Som spiller for FC Bayern München (1964 til 1979) vandt Müller fire tyske mesterskaber, fire gange DFB-Pokalen, tre gange European Cup'en, én gang den europæiske pokalvinder turnering og én gang klub-VM. Med det tyske landshold blev han europamester i 1972 og verdensmester i 1974. I løbet af sin karriere var Müller topscorer i 18 forskellige konkurrencer (herunder syv gange i Bundesligaen, hvilket fortsat er rekord).

Som spiller på det vesttyske landshold i perioden 1966-74 scorede han 68 mål i 62 kampe og på klubplan med 15 år for Bayern München scorerede han 365 mål i 427 Bundesligakampe og 69 mål i 77 europæiske turneringer. Han er på top tre på listen over spiller med den højeste målscorerratio.

Ved VM i fodbold i 1970 scorede han 10 mål for Vesttyskland og modtog udmærkelsen "Den gyldne støvle" som turneringens topscorer. Ved EM i 1972 blev han atter topscorer, og scorede to mål i finalen. To år senere scorede han fire mål ved VM i 1974, herunder sejrsmålet i VM-finalen mod . Müllers 14 mål ved VM-slutrunderne var en rekord, der holdt i 32 år.

Han spillede det meste af sin karriere i Bayern München. Karrieren blev afsluttet i den amerikanske klub Fort Lauderdale Strikers.

I december 2012 mistede Müller sin 40 år gamle rekord på 85 mål som mest scorende spiller på en enkelt sæson. Med samlet 91 mål for FC Barcelona og det argentinske landshold blev Lionel Messi ny indehaver af rekorden. Senere har også Robert Lewandowski scoret 91 mål på én sæson (2020/21), også for Bayern München.

Efter endt aktiv karriere fungerede han som træner for Bayern Münchens 2. hold. Han kom ud i alkoholmisbrug og blev sendt på afvænning. Efter afvænning vendte han tilbage som træner for 2. holdet, og fungerede i denne stilling frem til 2014.

Han døde den 15. august 2021.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 RSSSF.com spillerinfo
 Fussballdaten.de spillerinfo

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra FC Bayern München
Verdensmestre i fodbold
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1970
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1972
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1974
Braunschweig

Braunschweig (ældre dansk navn Brunsvig efter plattysk Brunswiek) er en by med  indbyggere (), i den tyske delstat Niedersachsen. Den ligger nord for Harzen på det højestliggende sted på Okerfloden, der kan sejles til. Der er forbindelse til Nordsøen via floderne Aller og Weser.

Byen har givet navn til kagen brunsviger.

Personligheder 
 Carl Friedrich Gauss
 Wilhelm Raabe

Eksterne kilder/henvisninger 

 
Hanse
Kredsfrie byer i Niedersachsen
William Lassell

William Lassell (18. juni 1799 – 5. oktober 1880) var en britisk astronom, født i Bolton, England.

Han skabte sig en formue ved at brygge øl, hvilket gjorde ham i stand til at forfølge sin interesse i astronomi. Han byggede et observatorium nær Liverpool. 

I 1846 opdagede han Triton, Neptuns største måne. I 1848 opdagede han på samme tid som en anden Hyperion, en af Saturns måner. I 1851 opdagede han Ariel og Umbriel, to nye måner omkring Uranus.

Astronomer fra Storbritannien
Modtagere af Royal Medal
Etta Cameron

Etta Cameron (21. november 1939 i Nassau, Bahamas – 4. marts 2010 i Aarhus), egentlig Ettamae Louvita Coakley, var en dansk sanger og skuespiller. Hun sang især i jazz- og gospel-genrerne og var med til at præge det danske musikliv herigennem, siden hun kom til Danmark i begyndelsen af 1970'erne. Hun blev udnævnt til ridder af Dannebrog i 1997.

Etta Cameron var blandt andet kendt for at medvirke som dommer i de to første sæsoner af underholdningsprogrammet Scenen er din.

Hun kom til Danmark efter at være blevet smuglet ud fra DDR, hvor hun var strandet i fem år, efter at hun i forbindelse med et engagement i Østberlin havde mistet sit pas.
Etta Cameron havde to børn, Debbie og Steve, hvoraf Debbie Cameron er gået i sin mors fodspor som sanger. Etta Cameron led i mange år af kræft, som endte med blive årsag til hendes død. Den 13. marts 2010 blev Etta Cameron begravet fra Christians Kirke i København og jordfæstet på Assistens Kirkegård.

Diskografi 
Der er udkommet følgende album med Etta Cameron som solist:
 Come Together with Etta (1975)
 I'm a Woman (1976)
 Mayday (1980, live fra Vognporten, København)
 Easy (1981 – som Etta Cameron Jazz Group)
 My Gospel (1987 – med Sokkelund Sangkor)
 A Gospel Concert with Etta Cameron (1995)
 Lovesongs (1995 – med Horace Parlan)
 Etta Cameron mit NDR Big Band (1996)
 Certainly Lord (1996)
 My Christmas (1996)
 Etta Cameron, Ole Kock Hansen and Tuxedo Big Band (1998)
 A Gospel Concert with Etta Cameron, vol. 2 (2000)
 I Have a Dream (2000)
 Lady Be Good (2003 – med DR Big Bandet)
 Her vil ties, her vil bies (2005)
 Spirituals (2008 – med Nikolaj Hess)
 Etta (2009 – med Nikolaj Hess m.fl.)

Filmografi 
 Mit mir nicht, Madam! (1969)
 Peter von Scholten (1987)
 Mimi og madammerne (1998)

Litteratur 
 Bo Østlund: Hun gav smerten vinger (2007)

Noter

Eksterne henvisninger 

 Etta Camerons officielle hjemmeside 
 
 
 

Sangere fra Danmark
Skuespillere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Personer døde af kræft
Rosmarin

Rosmarin (Rosmarinus officinalis), (Salvia rosmarinus) er en stedsegrøn halvbusk, der ofte forhandles og dyrkes, som om den var en staude. Den dyrkes på grund af sine aromatiske blade, der bruges i talrige, sydlandsk inspirerede retter. Hele planten indeholder en stærkt duftende, klæbrig harpiks.

Beskrivelse 

Rosmarin er en stedsegrøn busk med en opret og tæt forgrenet vækst. Barken er først lysegrøn med en rødlig solside eller næsten grå på grund af et fint hårlag. Senere bliver den rødbrun, stadig med det fine hårlag. Gamle grene får efterhånden en grålig, opsprækkende bark. Knopperne er modsat stillede, men næsten usynlige nede ved basis af de stedsegrønne blade.

Bladene er kortstilkede og linjeformede (nåleagtige) med indrullet rand. Oversiden er mørkegrøn, mens undersiden er næsten helt hvid. Blomstringen foregår i det meget tidlige forår (i Danmark ofte i marts-april), hvor man finder blomsterne samlet i små stande fra bladhjørnerne. De enkelte blomster er 5-tallige og uregelmæssige (kun én symmetriakse) med lyseblå til mørkeblå kronblade. Frugterne er nødder med hver et myrelegeme.

Rodsystemet er dybtgående og vidt udbredt med flere, grove hovedrødder og mange, fine siderødder.

Rosmarin når en højde af op til halvanden meter og en bredde af cirka en meter. Den årlige tilvækst er omkring 25 centimeter i højden og 15 centimeter i bredden, i sit oprindelsesområde dog væsentligt mere. Den regnes som hårdfør til USDA sone 8.

Hjemsted 
Rosmarin er naturligt udbredt i Makaronesien, Nordafrika, Mellemøsten og Sydeuropa, hvor den foretrækker lysåbne, tørre og veldrænede voksesteder med kalkrig og næringsfattig jord (garrigue).

I Vestalperne nord for Grasse i Provence, Frankrig vokser arten sammen med aleppofyr, Avenula bromoides (en art af enghavre), bredbladet lavendel, Fumana ericoides, Fumana thymifolia (to arter af slægten Fumana i soløje-familien), Globularia alypum (en art af kugleblomst), lyngbladet koris, nellikelilje, sandstilkaks, stinkende evighedsblomst og Stipa offneri (en art af fjergræs)

Anvendelse 
Rosmarin er en aromatisk plante, der dyrkes for smagens skyld. Bladene bruges friske eller tørret som krydderi.

Noter 

Nytteplanter fra Europa
Krydderurter
Krydderier
Halvbuske
Filips Kirke

Filips kirke, også kaldt Filipskirken, er en kirke i Filips Sogn, Københavns Stift, beliggende i Sundby og udført i 1924.

Historie 
Den første Filips Kirke blev bygget i forbindelse med at Filips Sogn den 19. oktober 1907 blev oprettet som følge af Københavns udvidelse. Til forskel fra de fleste danske kirker blev den bygget af træ. Midlerne til byggeriet blev indsamlet af Foreningen til opførelse af små kirker i København, mens Kirkefondet havde købt grunden.

Den nuværende Filips kirke blev tegnet af arkitekten Rasmus Rue og stod færdig i 1924. Menighedshuset, der er bygget ved kirken, stod færdig i 1928.

Kirkebygningen og inventar 
Der er plads til omkring 450 personer i kirken.

Over indgangsdøren til våbenhuset findes et tympanon med et relief af Kristus med Filip og Nathanael, og under det apostlen Filips ord til Nathaniel: Kom og se! (Joh. 1,46). Den er udført af Carl Vilhelm Nielsen. Altertavlen, malet af Erik Jensen, afbilleder Jesus som Sædemanden. Korets østvindue har et glasmaleri, der viser en syngende engel, lavet af Anton Høy. Døbefonten er i granit og prædikestolen i træ med evangalistfelter.

Orgelet blev oprindeligt bygget til Kastelskirken i 1884, hvor det blev synet af J.P.E. Hartmann og Niels W. Gade. Det blev kasseret i 1922 og skænket Filipskirken. I 1970-71 blev det restaureret af Poul Gerhard Andersen. I dag har det 21 stemmer og regnes som bevaringsværdig.

Galleri

Eksterne kilder og henvisninger 

 Filips Kirke  hos nordenskirker.dk
 Filips Kirke  hos KortTilKirken.dk

Kirker i Københavns Kommune
Kirker i Københavns Stift
Kirker i Københavns Amt
Amagerbro
Bispegården (Kalundborg)

Bispegården ligger i Adelgade i Højbyen i Kalundborg. Den er opført i årene 1450-1480 af biskoppen i Roskilde. Han boede her, når han besøgte Kalundborg for at ordne sine forretninger og klare sine gejstlige forpligtelser.

Efter reformationen blev Bispegården i 1538 udstykket og solgt i fire dele. Den røde bygning til venstre (Adelgade 8) fungerede som Kalundborgs rådhus i perioden 1539 til 1854. Siden 1917 har Bispegården været ejet af Kalundborg Kommune, der har brugt bygningen til forskellige formål – bl.a. kommunekontor og beboelse. I 1971 kort efter kommunesammenlægningen blev det gamle rådhus sat i stand til byrådssal under ledelse af professor, arkitekt Tobias Faber og anvendet som sådan indtil Kommunalreformen i 2007. Siden 1981 har bygningen huset et permanent udstillingssted for skiftende kunstudstillinger.

Se også 
 Fredede bygninger i Kalundborg Kommune
 Kalundborg gamle Rådhus - bygning ved siden af
 Højbyen - den middelalderlige bydel hvor Bispegården ligger

Eksterne henvisninger 

Embedsboliger
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Kalundborg
Fredede præste- og bispegårde i Danmark
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Kalundborg Kommune
Distributed Loaded Monopole-teknologi

En radioantenne baseret på Distributed Loaded Monopole-teknologi, DLM-teknologi er én eller flere forkortede radioantenne elementer, som i forkortelsesprocessen er designet til at være så effektiv som muligt.

Som en bieffekt er antennens anvendelige båndbredde rent faktisk større end en traditionel monopol- eller dipol-antenne. Dette er stik modsat andre forkortede antenner. Det at en antenne har større båndbredde, gør den mindre kritisk at justere inden brug, end en antenne med mindre båndbredde.

Antennetypen er ikke færdigoptimeret endnu, men tests foretaget af det amerikanske militær har vist at adskillige DLM-varianter virkede efter hensigten. 

Antennetypen er opfundet af Robert Vincent fra University of Rhode Island. Han har arbejdet som ingeniør mere end 30 år og siden ca. 1996 har han eksperimenteret sig frem til flere opskrifter på hvordan man effektivt forkorter antennelængden – f.eks. 1/3-1/9 af bølgelængden:
 Distributed Loaded Monopole-antenner, DLM-antenner med minimum 4 radialer på f.eks. 1/8 bølgelængde – f.eks.:
 1/4 bølgelængde monopol
 5/8 bølgelængde monopol
 Distributed Loaded Dipole-antenner, DLD-antenner – f.eks.:
 1/2 bølgelængde dipol

Flere DLD- eller DLM-antenner kan fases sammen så man kan opnå retningsbestemt udstråling, der også resulterer i forstærkning.

På trods af det omfattende forskningsarbejde han har gjort, er antennetypen relativt enkel. Der skal som standard ikke anvendes matching-netværk; bunden af monopol-antennen forbindes direkte til 50 eller 75 ohms kabel. Dipol-varianten er også relativ enkel at føde; enten skærm til midten af dipolen og midterlederen et stykke ude ad en af dipol helixspolerne – eller balun-fødning til to symmetriske steder om dipol-centeret et stykke ude ad hver sin helixspolehalvdel.

Der er omfattende opskrifter på hans overhead-serie.

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger 
 June 3, 2004, ScienceDaily: Revolutionary Antenna Technology Reduces Size Dramatically  Citat: "...Tests confirmed that Vincent has created antennas at one third to one ninth of their full size counterparts. Normally smaller antennas are only 8 to 15 percent efficient. Vincent's antennas achieved 80 to 100 percent efficiency as compared to the larger antennas..."

Radioantenner
Guglielmo Marconi

Guglielmo Marconi (født 25. april 1874 i Bologna, død 20. juli 1937 i Rom) var en italiensk fysiker og radiotekniker og bliver betragtet som én af radiotelegrafiens pionérer. Han begyndte i 1894 at eksperimentere med trådløs telegrafi, og fire år senere gennemførtes den første radiotransmission, da resultaterne fra Kingstown-regattaen blev telegraferet til en avis i Dublin.

Marconi stod bag den første internationale transmission (England-Frankrig) i 1899 og den første interkontinentale (Cornwall-Newfoundland) i 1901. Hans arbejde blev sammen med udviklingen af radiorøret grundlaget for den moderne radio.

Marconi modtog i 1909 Nobelprisen i fysik, en pris han (meget mod sin vilje) måtte dele med Ferdinand Braun.

I 1912 mistede Marconi sit venstre øje ved en trafikulykke.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

 Guglielmo Marconi på Nobelprize.org 
 

Fysikere fra Italien
Nobelprismodtagere i fysik
Ingeniører fra Italien
Opfindere fra Italien
Nobelprismodtagere fra Italien
Oliver Heaviside

Oliver Heaviside (født 18. maj 1850 i Camden Town, London, død 3. februar 1925 i Torquay, England) var en engelsk elektrotekniker, der i 1902 fremsatte en begrundet formodning om tilstedeværelsen af ét eller flere lag af elektrisk ladede partikler i den øvre atmosfære, som ville muliggøre radiokommunikation over store afstande. Teorien blev, uafhængigt heraf, samtidig fremsat af den britiskfødte elektroingeniør Arthur Edwin Kennelly, og lagene, der også benævnes ionosfæren, kaldes derfor ofte Kennelly-Heaviside-laget.

Heaviside udviklede endvidere nye, om end noget uortodokse metoder til løsning af differentialligninger, bl.a. til brug i telegrafteknikken, den såkaldte operatorregning. Metoden accepteredes ikke af de professionelle matematikere, som hævdede at den ikke byggede på et eksakt grundlag. Først i 1978 blev det vist med Charles' teorem, at betingelsen for Heavisides p operator er den samme som for Fouriertransformen og Laplacetransformen. De funktioner, det kan anvendes på, skal være kvadratisk-integrable i det relevante interval(se Hilbertrum). Der er af en vis interesse, at Leonhard Euler netop havde den samme tvivl om validiteten af Fouriertransformen (at det ikke gjalt for alle funktioner) og på den anden side, at Laplacetransformen blev accepteret uden videre. Heavisides p operator er meget praktisk og intuitiv, men eftersom Laplacetransformen blev accepteret uden forbehold af datidens matematikere, bliver der undervist i denne i dag.

Heaviside er også kendt for at have opfundet den velbekendte kompakte form af James Clerk Maxwells ligninger vi kender i dag. Oprindeligt bestod Maxwells ligninger af tyve separate ligninger. Heaviside bidrog også til vektorregning.

Heaviside arbejdede en overgang i Danmark som telegrafoperatør.

Se også 
 Heaviside trinfunktion
 Radioudbredelse

Noter 

Fysikere fra England
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Birgit Zinn

Birgit Zinn (født 14. april 1936 i Odense) er en dansk skuespillerinde.

Hun har egentlig ikke noget skuespilleruddannelse bag sig, men debuterede i 1959 på Studenterscenen. Herudover har hun bl.a. optrådt på Boldhus Teatret, Fiolteatret, Ungdommens Teater og Privat Teatret, ligesom hun har medvirket i en del revyer, herunder i Rottefælden i Svendborg.
Hun er blandt andet kendt for sin medvirken i forestillingerne Frihed, det bedste guld og Gris på gaflen.

På tv har hun medvirket i satire-programmet Hov-hov samt i serierne Bryggeren, Strisser på Samsø, Edderkoppen og Rejseholdet. Mest kendt er hun dog for rollen som pølsedamen "Ella" i tv-julekalenderen, Torvet fra 1981.

Hun har kun haft ganske få film-roller, nemlig i Weekend (1962), Den gale dansker (1969), Dansen med Regitze (1989) og Kun en pige (1995).

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Gammel Agersted

Gammel Agersted er det oprindelige Agersted (det nuværende Agersted opstod først ved anlæggelse af jernbanen til Sæby) og beliggende i Agersted Sogn (Dronninglund Herred), fra 1970 til 2006 i Dronninglund Kommune og Nordjyllands Amt, siden 2006 i Brønderslev Kommune og Region Nordjylland. Gammel Agersted udgøres af en mindre bebyggelse nord for selve Agersted samt et større landdistrikt. Agersted og Gammel Agersted ligger henholdsvis syd og nord for Agersted Kirke.

Lokaliteter i Brønderslev Kommune
Knøsen (Dronninglund Sogn)

Knøsen er et højdepunkt i Dronninglund Storskov ved Dronninglund. Bakken er en del af Jyske Ås og med sine 136 meter er den det højeste punkt på åsen og dermed det højeste punkt i Vendsyssel. Knøsen er en bronzealderhøj og stammer fra ca. 1000 f.Kr.

Knøsen og Knaghøj 
Cirka 35 meter øst for Knøsen ligger et lidt lavere højdepunkt, som hedder Knaghøj. Selvom navnene ligger fast i dag, hersker der nogen tvivl om, hvilken høj, der oprindeligt hed hvad. Et gammelt kort fra 1882 kalder nemlig vore dages Knøs for Knaghøj. En almindelig teori er at Geodætisk Institut kludrede i det, da de senere kortlagde Dronninglund Storskov.

Et sagn fortæller om en herremand Knar og hans svend Knøs. Når de var ude på åsen for at se landskabet, stod herremanden på den højeste bakke, derfor måtte Knøs nøjes med den laveste. I følge dette sagn er Knøsen altså den lave af bakkerne.

Litteratur 
Dansk Skovforening, Vandreture i Private Skove: Dronninglund Storskov
Roger Pihl, Guide til Danmarks Bjerge, 2005. (Norsk tekst på nettet. )

Bakker i Danmark
Brønderslev Kommunes geografi
Nørrejyske Ø