kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sa'ar 5-klassen

Sa'ar 5-klassen ( סער: storm, uvejr) er en klasse på tre korvetter bygget til Heyl Ha'Yam. Skibene er bygget som en udvikling af de erfaringer man havde gjort sig med Sa'ar 4,5-klassen. Der blev bygget tre skibe i klassen ved Northrop Grumman Ship Systems (tidligere Ingalls Shipbuilding) til den israelske flåde baseret på israelske design. Sa'ar 5-klassen er de mest moderne overfladeskibe i den israelske flåde med en pris på 260 millioner USD hver.

Operativt 
Den 14. juli 2006, under Libanon-krigen ved den libanesiske havneby Beirut, blev INS Hanit (503) angrebet af Hizbollah med en iransk version af det kinesiske CSS-N-8 Saccade sømålsmissil. Eksplosionen fik landingsdækket til at kollapse og bryde i brand tæt på helikopterbrændstoflageret dybere i skibet. Branden blev ikke slukket før adskillige timer senere. Skibet var alvorligt ramt, men var i stand til at holde sig flydende og for egen kraft sejle tilbage til Ashdod Fire sømænd blev dræbt i angrebet og skibet er, efter omfattende reparationer, nu tilbage i operativ tjeneste.

En israelsk undersøgelse af hændelsen viste at der var tale om et CSS-N-8 Saccade-missil der ramte en kran ved agterdækket. Sammenfaldende faktorer gjorde at skibet ikke var ordentligt i stand til at forsvare sig selv mod missilet: Skibets radar var ikke fuldt operationsdygtig, skibets luftforsvarsmissiler og jammingsystem var ikke bemandet og klar til brug. Undersøgelsen viste også at skibets kaptajn ikke var klar over disse faktorer.

Skibe i klassen

Kilder og henvisninger 

 Jane's Fighting Ships 2008 (digital version)

Israels militær
Korvetter
Bang Lamung

Bang Lamung () er en kystby i provinsen Chonburi i det østlige Thailand. 
I 2014 havde byen en befolkning på 11.324.

Byen ligger ikke langt fra Pattaya som ligger i den østlige del af Bangkokbugten som ligger den nordlige del af Siambugten. Området har en høj økonomisk vækst

Byen er hovedstad i distriktet af samme navn.

Hovedvejen gennem byen er Sukhumvit-vejen.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Byer i Thailand
Bang Sao Thong

Bang Sao Thong er en by i provinsen Samut Prakan i det centrale Thailand. Byen ligger i Bang Sao Thong-underdistriktet og Sisa Chorakhe Yai-underdistriktet (som begge ligger i Bang Sao Thong-distriktet).

I 2014 havde byen en befolknings på 23.630.

Byen er hovedstad i distriktet af samme navn.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Byer i Thailand
Buriram

Buriram (, Buri Ram) er både navnet på en provins og provinsens hovedby i det nordøstlige Thailand, beliggende på Isaan-plateauet. Buriram betyder lykkens by på thailandsk.

Befolkningstallet i byen var i 2018 27.150.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Byer i Thailand
Vakhsj

Vakhsj (tadsjikisk: Вахш eller وخش),, i det nordlige centrale Tadsjikistan også kendt som Surkhob (tadsjikisk: Сурхоб), og i Kirgisistan som Kyzyl-Suu (kirgisisk: Кызылсуу – Kyzylsuu), er en flod i Centralasien. Den er en biflod til Amu Darja, og er 786 km lang, med et afvandingsområde på 39.100 km².

Geografi 
Floden har sit udspring i den nordlige del af Pamirbjergene  i Kirgisistan, og den løber  mod vest og ind i Tadsjikistan, hvor den løber sammen med floden Pjandzj og danner floden Amu Darja på grænsen mellem Tadsjikistan og Afghanistan. Middelvandføringen i Vakhsj er 536 m³/s. Floden, som får det meste  af sit vand fra smeltevand fra isbræer, har sin maksimale vandføring i sommermånederne juli og august.  Floden løber mellem høje bjerge som ofte begrænser flodløbet til trange passager i dyb e kløfter. De største bifloder er Muksu og Obihingou.

Dæmninger 
Vandkraftpotenialet i Vakhsj er blevet stærkt udnyttet af Sovjetunionen og efterfølgeren Tadsjikistan. Der er nu fem vandkraftværker langs Vakhsj i Tadsjikistan, herunder verdens højeste fuldførte dæmning, Nurek.  De fem kraftværker leverer 90 % af landets elektricitet.  Der er der ud over planlagt eller pågående opbygning af yderligere fire dæmninger langs floden, herunder Rogun-dæmningen, som vil overgå Nurek som verdens højeste når den er færdigbygget.

Blokeringer 
Vakhsj er udsat for blokering af jordskred forårsaget af jordskælv i den seismisk aktive region. Sådanne jordskred repræsenterer en betydelig trussel mod dæmningerne og vandkraftværkerne langs floden. Som følge af et sådant jordskred i 2002 fik Tadsjikistan et lavrentelån fra Den asiatiske udviklingsbank for at reducere skadevirkningerne af skreddet.

Eksterne kilder og henvisninger 

 "Tajikistan – Topography and Drainage". Udgivet af Federal Research Division af Library of Congress. Online-version besøgt 14. september 2008.

 Kort over dele af Vakhsj, med flodens ni dæmninger 
 Kort over afvandingsområderne til større floder i Tadsjikistan 
 Indeks over kort og grafer vedrørende Tadsjikistans vandressourcer 

Vandløb i Kirgisistan
Vandløb i Tadsjikistan
Isted Møller

Olaf Jacob Isted Møller (1. august 1850 i København – 1. december 1913 sammesteds) var en dansk forfatter.

Isted Møller blev student (privat dimitteret) i 1870. Han blev cand. jur. fra Københavns Universitet i 1878 og fik bestalling som overretssagfører i 1881. 

Først i 1893 debuterede Isted Møller i litteraturen med en roman Hugo Stelling, der med øjeblikkets stemninger som baggrund og som tendensskrift opnåede en række oplag og en omtale, der ikke har fulgt Isted Møllers senere arbejder, som mere vidner om fortællerevne end om virkelig kunstnerisk indsats. 

Blandt hans mange romaner kan nævnes Tabte Tøjler (1896), Poul Fensmark (1902), Vera Rank (1903), Ilsebil (1904), Andegaarden (1905), Falddøren (1907), Revolten i Burgheim (1908) med flere. Hans sidste arbejde var sommerromanen Paa Egekjær (1913). Møller har desuden skrevet et drama Caligula (1906).

Isted Møller døde i København.

Eksterne henvisninger 

 Litteraturpriser.dk
 Kraks Blaa Bog 1910

Romanforfattere fra Danmark
Dramatikere fra Danmark
Advokater fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Cha am

Cha am () er en by i provinsen Phetchaburi i det centrale Thailand. Befolkningstallet var i 2005 49.400.

Den er en kystby på den nordlige del af Malayahalvøen og ligger ved Siambugten . Både jernbanen og hovedvejen fra Bangkok mod Malaysia går gennem byen.

Befolkningstallet blev i 2014 anslået til at være 35.581. Byen er hovedstad i distriktet af samme navn.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Byer i Thailand
Minamisanriku

Minamisanriku (, Minamisanriku-chō) er en japansk havneby. Efter jordskælvet i marts 2011 blev der den 12. marts meldt om 10.000 savnede mennesker.
Dette tal er over halvdelen af byens befolkning på 17.000.

Henvisning 

Byer i Japan
Havnebyer i Japan
Thulebasen (band)

Thulebasen er et dansk eksperimenterende rockband bestående af Nis Bysted (guitar, vokal), Niels Kristian Eriksen (guitar, bas) og Felia Gram-Hansen (trommer). 

Nis Bysted, der også er stifter og medejer af pladeselskabet Escho, udgav i december 2008 soloalbummet "Guitar Wand" under navnet Thulebasen , men begyndte omkring samme tid at optræde sammen med Niels og Felia. Det første album som trio, "Gate 5", udkom i februar 2011 på Escho og Tambourhinoceros og var "resultatet af lidt over 100 koncerter på to år, fem dage i studiet, tre ugers miksning og ganske lang tid i prøvelejr"

Kilder 

Rockgrupper fra Danmark
Ovidie

Ovidie (født 25. august 1980) er en fransk feminist, forfatter, filminstruktør og tidligere pornostjerne.

Uden for pornogenren har hun bl.a. medvirket i Jean-Jacques Beineix' thriller Mortel transfert (2001) og i Bertrand Bonellos drama Le pornographe (2001).

Ovidie er i Danmark bedst kendt for filmen All About Anna (2005), hvor hun spiller over for Gry Bay.

Udvalgte film 
 XYZ (2000)
 Orgie en noir (2000)
 Le pornographe (2001)
 Lilith (2001)
 Mortel transfert (2001)
 Claudine (2002)
 All About Anna (2005)
 La nuit des horloges (2007)
 Histoires de sexe(s) (2009)

Litteratur 
 Nicolas Barbano: Porno-haderen der blev porno-stjerne (PS Pige-Special nr. 3, 2003)
 Ovidie: Porno Manifesto. Paris: Flammarion. . (2002)
 Ovidie: In Sex We Trust: Backstage. Photographs by Hugo. Paris: La Musardine. . (2004)
 Ovidie: Osez… tourner votre film X. Paris: La Musardine. . (2006)
 Ovidie: Osez découvrir le point G. Le Grand Livre du Mois. . (2007)
 Ovidie: Osez l'amour pendant la grossesse. La Musardine. . (2007)
 Ovidie: Osez les sextoys. La Musardine. . (2008)
 Ovidie: La sexualité féminine de A à Z. La Musardine. . (2010)
 Ovidie: Sexe Philo. Editions Bréal. . (2012)

Eksterne henvisninger 
 

Pornomodeller fra Frankrig
Feminister fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Filminstruktører fra Frankrig
Personer fra Lille
Chachoengsao

Chachoengsao (ฉะเชิงเทรา) er hovedstaden i Chachoengsao-provinsen i det østlige Thailand. Befolkningen blev i 2009 anslået til at være 60.893.

Chachoengsao ligger ved floden Maenam Bang Pakong. Byen ligger 100 km øst for Bangkok.

Dyrkning af ris er den vigtigste levevej i i området, men der dyrkes også sukkerrør, soja og korn. Det er noget industrialiseret.

Historie og historiske bygninger 
Byen blev grundlagt under kong Maha Chakrapat i 1549. Her blev mange personer til hæren uddannet. 

Et af stedets buddhistiske templer er Wat Sothon Wararam Woravihan, som blev restaureret i 1999. Templet går tilbage til Ayutthayatiden. Her er også en forgyldt Buddha i meditations position (Luang Po Sothon) som er 1,65 m.

 

Byer i Thailand
Benjamin Thompson

Benjamin Thompson, greve af Rumford (født 26. marts 1753 i Massachusetts, død 25. august 1814 i Frankrig) var en britisk statsmand og fysiker.

Thompson blev opdraget til handelen, var en tid lærer i byen Concord (tidligere Rumford) blev derefter major ved et amerikansk regiment, men gik i Frihedskrigen over på engelsk side og fik 1780 i England stillingen som understatssekretær. Allerede 1782 opgav han den og kæmpede som oberstløjtnant på engelsk side i den amerikanske uafhængighedskrig, hvor han blandt andet med held forsvarede Jamaica mod Frankrig og Spanien. Efter freden i Versailles kom han 1784 i bayersk tjeneste, og den engelske konge adlede ham. 1791 blev han tysk-romersk rigsgreve under navnet Rumford. Efter at være blevet krigsminister og politiminister i Bayern udfoldede han en meget betydelig virksomhed, idet han ikke alene indførte reformer i hæren, men også afskaffede tiggeriet i Bayern, forbedrede de fattiges levevilkår, skaffede arbejde til de arbejdsløse, fik anlagt den store engelske have i München og mange nyttige foretagender sat i gang (opfandt den billige rumfordske suppe). 1798 blev han sendt som gesandt til England, men den engelske konge ville ikke modtage Rumford, der var engelske undersåt, som en fremmed magts gesandt. Han blev imidlertid i London, helligede sig videnskabelige arbejder og var her med til at grunde Royal Institution (1800), hvis første præsident han blev. 1802 rejste han til Frankrig, hvor han derefter levede sin meste tid. Rumfords yndlingsstudium var fysik, især varmelære, og han viste sig her som en genial og højst selvstændig forsker. Han konstruerede et fotometer og et differentialtermometer; 1798 udførte han en række forsøg i Münchens kanonstøberi, hvorved han påviste, at da der ved gnidning kan udvikles varme i ubegrænset mængde af en given stofmængde, kan varmen ikke være et stof, som man på den tid og længe efter almindeligvis antog, men måtte være en form for arbejde. Andre arbejder angik varmestråling, varmeledning og varmens praktiske anvendelser. Han indstiftede Royal Societys "Rumford-Medaille" til belønning af nyttige opfindelser. Sine arbejder, der altid havde almennyttige formål, beskrev han i Essays, Political, Economical and Philosophical (4 bind, London 1796-1802). En ny fuldstændig udgave af Rumfords skrifter udkom i Boston 1870-75 i 5 bind.

Eksterne henvisninger 

 

Fysikere fra USA
Fysikere fra Storbritannien
Grever fra Tyskland
Opfindere fra USA
Opfindere fra Storbritannien
Personer i den industrielle revolution
Diplomater fra Tyskland
Personer i oplysningstiden
Personer fra Massachusetts
Medlemmer af Royal Society
Medlemmer af Kungliga Vetenskapsakademien
Modtagere af Copleymedaljen
Salmonsens
Briter i 1700-tallet
Briter i 1800-tallet
Linda Gray

Linda Ann Gray (født 12. september 1940 i Santa Monica, Californien) er en amerikansk skuespiller, der primært er kendt for sin rolle som den alkoholiserede luksushustru Sue Ellen Ewing i TV-serien Dallas. Hun medvirkede i 308 afsnit af Dallas i næsten samtlige seriens 14 sæsoner og i de to Dallas-tvfilm, J.R. Returns (1996) og War of the Ewings (1998).

Linda Gray startede sin karriere som model i 1960'erne. Linda Grays ben optrådte på den berømte filmplakat for filmen Fagre voksne verden (engelsk: The Graduate), selvom det var Anne Bancroft, der spillede hovedrollen i filmen. Hun medvirkede i en række tv-serier i 1970'erne, bl.a. McCloud inden hun i 1978 kom ind som gæsteskuespiller i CBS' tv-serie Dallas, men opnåede hurtig fast tilknytning til serien, hvor hun herefter medvirkede fast indtil 1991. 

Efter Dallas har hun medvirket i en række tv-serier m.v., herunder medvirken i 1994 i Melrose Place som Heather Locklears mor Hillary Michaels, hvilket førte til spinoffserien Models, Inc.. Hun har endvidere været gæsteskuespiller i tv-serien Glamour i 2004-05 som Priscilla Kelly.

Eksterne henvisninger 

 
 Linda Grays officielle hjemmeside

Skuespillere fra Californien
Personer fra Californien
Chainat

Chainat (ชัยนาท) er hovedstaden i provinsen Chainat i det centrale Thailand. Befolkningstallet blev i 2005 anslået til at være 15.500.

Byen, som har været et handelssted i flere århundreder, ligger ved den store flod Chao Phraya.

 

Byer i Thailand
Anne Bancroft

Anne Bancroft (født 17. september 1931, død 6. juni 2005) var en amerikansk skuespillerinde. Hun var født som Anna Maria Louisa Italiano i Bronx, New York City. Efter flere TV-optrædender under navnet Anne Marno, blev hun bedt om at ændre familienavnet til spillefilmdebuten i 1952 i Brændende læber (engelsk Don't Bother to Knock), der havde Marilyn Monroe i hovedrollen.

I 1958 spillede Anne Bancroft overfor Henry Fonda i Broadway-opsætinngen af Two for the Seesaw, en rolle der indbragte hende en Tony Award.

Bancroft havde en række større roller i 1960'erne, herunder i Arthur Penns Helen Kellers triumf (engelsk: The Miracle Worker), der indbragte hende en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle og i Bitter frugt (engelsk: The Pumpkin Eater) fra 1964. I 1967 spillede Anne Bancroft rollen som Mrs. Robinson i Mike Nichols' film Fagre voksne verden (engelsk: The Graduate), hvor Bancroft spillede overfor Dustin Hoffman i rollen som Benjamin Braddock. Anne Bancroft blev nomineret til en Oscar for rollen, men modtog dog ikke prisen.

I 1964 giftede Anne Bancroft sig med Mel Brooks.

Anne Bancroft blev nomineret til i alt fem Oscars for bedste kvindelige hovedrolle. Anne Bancroft har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Eksterne henvisninger 

 
 Anne Bancroft hos TCM

Skuespillere fra New York
Italiensk-amerikanere
Oscar for bedste kvindelige hovedrolle
Personer fra New York City
Friedrich Voss (civilingeniør)

Friedrich Voss (født 7. juli 1872, død 3. marts 1953 ) var en tysk civilingeniør uddannet på Braunschweig Teknologiske Universitet.

Biografi 
Voss blev født i Calvörde i Sachsen-Anhalt. Som civilingeniør begyndte hans karriere ved forvaltningen for kommunale vandløb i Hamburg-Harburg. I 1903 blev Voss teknisk assistent i Ministeriet for Offentlige Arbejder, i 1908 udnævnt som chef for det nyoprettede kontor for brobyggeri ved det Kejserlige Kanalkontor; som følge af udvidelserne af hvad dengang hed Kejser Wilhelmkanalen. Voss designede og udviklede i alt tre viadukter over Kielerkanalen: Højbroerne i Holtenau (1912-1992), Rendsborg (1913) og Hochdonn (1919). I 1923 trak Voss sig af helbredsmæssige årsager fra den offentlige tjeneste og grundlagde en ingeniørvirksomhed i Kiel sammen med to af sine kolleger.

Ud over viadukterne over Kielerkanalen har Voss designet adskillige andre broer, f.eks Rendsborg Svingbro over Kielerkanalen (blev lukket 1961), en vejbro over Ejderen i Frederiksstad, en klapbro over Ejderen i Lexfähre, en klapbro i Duisburg, en kombineret vej-og jernbanebro over Rethe i Hamborg, og en bro over Rhinen i Krefeld-Uerdingen.

I 1922 blev Friedrich Voss tildelt en æresdoktorgrad ved Braunschweig Teknologiske Universitet. Han døde i Kiel den 3. marts 1953, og dagen efter hans død blev han tildelt Bundesverdienstkreuz. Voss ligger begravet på Eichhof Parkkirkegård i Kronshagen.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 
 Hjemmeside om Friedrich Voss 

Ingeniører fra Tyskland
Civilingeniører
Edward Sabine

Edward Sabine (født 14. oktober 1788 i Dublin, død 26. juni 1883) var en irsk artillerigeneral og geodæt. 

Efter nogen tids krigstjeneste i Canada kom Sabine tilbage til England 1816 og dyrkede efter den tid sine yndlingsvidenskaber astronomi, jordmagnetisme og fuglekendskab. 1818 blev han medlem af Royal Society, og samme år gik han under John Ross ud som astronom for at finde Nordvestpassagen. I Parrys ekspedition 1819 deltog Sabine ligeledes, og 1821 fik han af Royal Society Copleymedaljen for sine arktiske arbejder. Derefter fulgte en lang række pendulmålinger til bestemmelse af tyngdekraftens størrelse på forskellige steder af Jorden, således 1821—23 i troperne fra Afrikas Vestkyst til Amerikas Østkyst og 1823 fra New York til Grønland, Norge og Spitsbergen. 1834 begyndte han den første magnetiske opmåling af de britiske øer, og senere forestod han oprettelsen af en række magnetiske stationer, spredte over hele det britiske rige fra Canada til Kap (?Kapstaden?) og Indien. Hans hovedarbejde blev nu i en årrække overledelsen af disse stationers arbejde og i det hele studiet af jordmagnetismen. Dels i katalogform, dels som kort samlede og udgav han alle magnetiske observationer fra 1818—40 over hele jorden og gav herved et meget betydeligt bidrag til studiet af Jordens magnetiske forhold. 1864 fik han iværksat en meget vigtig række pendulmålinger i Forindien fra Kap Komori til Himalaya. 1861—71 var Sabine præsident for Royal Society, 1876 afsluttede han sit videnskabelige arbejde, og 1877 tog han afsked fra hæren. De fleste af hans afhandling blev offentliggjort i Philosophical transactions.

Generaler fra Storbritannien
Polarforskere fra Storbritannien
Opdagelsesrejsende fra Storbritannien
Modtagere af Copleymedaljen
Præsidenter af Royal Society
Modtagere af Royal Medal
Iag Bari

Iag Bari – The Gypsy Horns From The Mountains Beyond er det tredje studiealbum udgivet af det rumænske tolvmands roma Balkan brassband Fanfare Ciocărlia. Albummet er indspillet i maj 2001 hos Studio Electrocord i Bukarest, Rumænien, og mixet hos UFO-Sound Studios i Berlin, Tyskland. Producere er Henry Ernst and Helmut Neumann. Albummet blev udgivet 2001 på Piranha Musik.

Sporliste 

Album fra 2001
Album fra Rumænien
Robert Thalén

Tobias Robert Thalén (28. december 1827 i Köping – 27. juli 1905 i Uppsala) var en svensk fysiker.

Thalén blev student i Uppsala 1849, dr.phil. 1854, docent i astronomi 1856, men drog samme år ud på en treårig studierejse i England, Tyskland og Frankrig. Han lagde sig især efter matematik og fysik og blev ved sin hjemkomst (1859) docent i fysik. I nogle år virkede han dels ved Universitetet i Uppsala, dels ved det tekniske Institut i Stockholm, indtil han 1874 fulgte Anders Jonas Ångström som professor i fysik ved Universitetet i Uppsala. Denne stilling fratrådte han 1896 og efterfulgtes af Knut Ångström. Thaléns første fysiske undersøgelser gjaldt elektriske strømme, men hans hovedarbejder angår magnetisme og spektralanalyse. Et stort antal udmærkelser fra udlandet, blandt andet Rumfordmedaljen fra Royal Society i London (1884), vidnede om Thaléns anseelse som fysiker.

Af hans mange afhandlinger, der især findes blandt de svenske videnskabsselskabers skrifter, må nævnes: Undersøgelser over Jernets Magnetisme (1861); Jordmagnetiske Bestemmelser i Sverige 1869—71 og 1872—82; Magnetometrisk Metode til Undersøgelse af Jernmalmfelter (1874); Maaling af de kemisk virksomme Bølgers Længde i Solspektret (1860); Fraunhoferske Linier (1866, sammen med Ångström); Spektralanalyse (1866); Bølgelængder i Metalspektra (1868; Thaléns betydeligste spektroskopiske Arbejde); Joddamps Absorptionsspektrum (1869); Metalloïdernes Spektra (1875, sammen med Ångström) og Jernspektret (1885).

Kilder 

 

Astronomer fra Sverige
Fysikere fra Sverige
Ansatte ved Uppsala Universitet
Svenskere i 1800-tallet
Salmonsens
Inishturk

Inishturk (irsk: Inis Toirc; dansk: „Vildsvin-øen“) er en beboet ø i bugten Clew Bay 14.5 km vest for County Mayo i Irland. Naboøerne er Caher Island, Clare Island og Inishbofin. De to landsbyer Ballyheer og Garranty, ligger på øens østside. Derimellem ligger det 187 høje bjerg Mountain Common. Bebyggelserne Bellavaun og Craggy er opgivet. En del af beboerne kommer fra den evakuerede ø Inishark. Siden 2003 har øen været tilsluttet srømnettet.

Der regelmæssige færgeforbindelser fra Inishturk Harbour til Cleegan og Roonagh.

Inishturk har mange forskellige havfugle og en rig planteflore med bl.a den sjældne plante Tuberaria guttata.

Historie 

De første beboere slog sig ned på øen for 6.000 år siden. Arkæologiske fund viser at de var bosat på den sydvestlige del af øen.

I det 9. århundrede anlagde norske vikinger havnen og fæstningen Port En Dun, som de brugte til udgangspunkt for plyndringer af blandt andet de irske klostre.
 
På øens vestkyst et "Napoleons Signal Tower", der blev opført af det britiske overherredømme i 1804 som et af flere signaltårne langs den irske vestkyst. Tårnene skulle forhindre en fransk invasion.

Inishturk har mange forskellige havfugle. Den sjældne plante Tuberaria guttata findes her.

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside
 Kort over øen

Øer i Irland
Søværnets Skole

Søværnets Skole (SSK) er den eneste tilbageværende skole i Søværnet. Tidligere var der tre overordende uddannelsesinstitutioner i Søværnet: Søværnets Officersskole, Søværnets Sergent- og Grundskole og Søværnets Specialskole. Søværnets Officersskole er overflyttet til Forsvarsakademiet (FAK). Søværnets Sergent- og Grundskole og Søværnets Specialskole er sammenlagt og blevet til Søværnets Skole. Skolen er ansvarlig for grund-, videre- og efteruddannelse af personel af alle personelgrupper indenfor sømilitære fagområder. Skolen fungerer som en paraplyorganisation for seks underliggende centre (skoler) der hver især er ansvarlig for uddannelsen af personel indenfor deres speciale som dækker alle Søværnets behov:

 Center for Dykning (DYC), placeret på Holmen i København
 På DYC bliver dykkere til Søværnets skibe, minedykkere og brandvæsenets pionerer uddannet og videreuddannet.
 Center for Skibssikkerhed (SIC), placeret  ved Hvims lige udenfor Aalbæk (se Nordjysk Brand- og Redningsskole)
 På SIC uddannes eleverne indenfor FOST principper i brandslukning, røgdykning, havari og forureningsbekæmpelse.
 Center for Taktik (TAC), placeret på Flådestation Frederikshavn
 TAC uddanner kursisterne i taktiske fag som kommunikation, navigation og søkrig.
 Center for Sømilitær Teknologi (CST), placeret på Holmen i København
 På CST uddannes personalet i størstedelen af de tekniske og elektroniske systemer i Søværnet således det er muligt at betjene og reparere disse.
Center for Sergent- og Maritim Uddannelse (SMC), placeret i Bangsbo i Frederikshavn
 På SMC foregår Søværnets sergentuddannelser, Søværnets Basisuddannelse (SBU) samt efteruddannelser inden for redningsmidler, fartøjstjeneste, sanitet, håndvåben og maritime force protection. 
 Center for Våben (VBC) på Sjællands Odde
 På VBC lærer man betjening, vedligeholdelse og reparation af de fleste af Søværnets våbensystemer. Derudover huser VBC Værnsfælles Dronesektion (VFD), som er leveringsdygtig i flere forskellige droner, blandt andet sødroner, minidroner og undervandsdroner.

Referencer 

 Forsvaret.dk: SPS

Skole
Kuli (læskedrik)

Kuli er en drink fra Coca-Cola Company lanceret i 1997. Drikken bliver solgt i 0,2 liters pap-briketter med sugerør til at drikke den med. Kuli indeholder 8-10% saft og er uden kulsyre.

Links 
http://www.coca-cola.no/contentstore/no_NO/pages/products/kuli.html

Saftevand
Coca-Cola