kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Damprenser

En damprenser er et rengøringsapparat eller rengøringenhed, der bruger en kedel til at varme vandhanevand til høje temperaturer (115-155C), hvilket producerer høvt tryk (flere atmosfærer) samt lavfugtighedsdampe (4 til 6% vand), hvilket muliggør rengøring, vask og i nogle tilfælde desinfektion og endda sterilisering af overflader samt hurtig tørring.

Beskrivelse
Damprensning er en gammel teknologi, som længe har været brugt især inden for levnedsmiddel industrien. Først indenfor de seneste årtier er teknikken ved at vinde indpas i de private husholdninger.

Metoden
Rent vand opvarmes i en lukket kedel til der er et tryk i kedlen på omkring 3-4 bar. Den indesluttede damp vil da have en temperatur på ca. 145 °C. Når det optimale tryk for maskinen er nået, frakobles varmelegemet. Den varme damp ledes gennem en slange og et rør og videre ud i et mundstykke meget lig en støvsugers, men hvorpå der er fastgjort en klud. Dampen optages i kluden som derved bliver varmet op til små hundrede grader, hvorefter den kan løsne snavs og fedtstoffer fra den flade man ønsker at rengøre. Man kan også sprøjte dampen direkte på fladen og derefter eftertørre med en klud. Da damprenseren ikke kan opsuge snavs, er kluden nødvendig for at fjerne den løsnede snavs.

Anvendelse
Da damprenseren kun bruger almindeligt rent vand, er den så at sige anvendelig overalt på overflader, hvor man normalt ville bruge vand og klud.

Miljøet
Uden brug af kemikalier er damprenseren et meget miljøvenligt alternativ til rengøringsmidlerne, og de fleste allergikere vil kunne have fornøjelse af at bruge en damprenser i stedet for de konventionelle metoder.

Se også
Støvsuger
Højtryksrenser

Husholdningsmaskiner
Tekstilpleje
Sturlungasaga

Sturlungasaga er en løs samling af islandske sagaer. De er skrevet af flere forfattere fra 1100-tallet og 1200-tallet, og de blev samlet til deres endelige form ca. år 1300. En af forfatterne, som muligvis skrev størstedelen, var Sturla Tordsson.

Sturlungasaga handler for det meste om en af de mægtigste slægter på Island, der også har givet navn til den blodigste periode i Islands historie, Sturlungatiden. Den ender med, at Island bliver lagt direkte ind under Norge, hvor Håkon Håkonsson var konge. Sagaen er den vigtigste historiske kilde til Islands historie i 1100- og 1200-tallet, og den blev skrevet af dem, som selv oplevede magtkampen, der endte med, at Island opgav sin selvstændighed i 1262. Siden var Island knyttet til andre lande og havde fremmede statsoverhoveder, indtil republikken blev proklameret i 1944 som en følge af 2. verdenskrig.

Sagaen begynder i 1117 med Torgils saga og Hafliða. Andre sagaer er Sturlu saga, Saga om prest Gudmund Arasson (Prestsaga Guðmundar Arasonar) og Íslendinga saga. Denne medtager størstedelen af Sturlungasaga og dækker perioden 1183-1264.

Første del blev skrevet af Sturla Tordsson (1214-1284), en nevø til Snorre Sturlasson som selv var indblandet i heftige og oprivende stridigheder. Alligevel er Sturlas fremstilling forbavsende objektiv, noget som er en arv fra de gamle islandske historieskriveres store respekt for de hårde og nøgne fakta.

Sagaen adskiller sig fra de øvrige Islændingesagaer ved, at den er præget af sturlingatidens moralske forvirring med påfaldende træk af svig og grusomheder, som Sturlungasaga nådeløst beskriver. Selv inden for slægterne er sammenholdet dårligt. Snorre Sturlasson bliver fx dræbt af sine egne slægtninge. Bedrageri og løftebrud gentages atter og atter. Modstanderne bliver hele tiden mishandlet og lemlæstet. De bliver kastreret og får hugget fødder eller arme af. At gå i kamp er blevet mere barbarisk siden sagatiden, som det ser ud fra sagaskrivernes eget synspunkt. Der er kun lidt, som fremstilles i et høvisk lys i Sturlungasaga, og særligt mærkes det i slaget ved Ørlygsstad, hvor Sigvat Sturlasson og sønnen Sturla Sigvatsson bliver dræbt på en lidet flatterende måde:

Efter at Sturla er blevet stukket gennem kinden og har fået to andre sår, beder han om en pause. Trætheden og blodtabet får ham til at lægge sig ned. Da kommer Gizzurr Torvaldsson og hugger en hjælpeløs Sturla en økse i hovedet. En anden mand stikker Sturla gennem halsen i et sår i munden. En tredje hugger ham med en økse i struben. Derefter plyndrer de liget og lader det ligge nøgent tilbage.

Der er ingen idealisering i skildringen af de rå detaljer. Det er krigens modbydelighed, der skildres, og modet, som stiger i takt med modstandernes forsvarsløshed. Denne sagas fremstilling er blevet nævnt som et argument for, at de øvrige islændingesagaer ikke kan være troværdige og historiske i deres litterære fremstilling af kampmoral og helteidealer.

Litteratur 
 Hallberg, Peter: De islandske sagaer, København 1979

Eksternt link 
 Sturlungasaga
 Sagaen i dansk oversættelse ved Kristian Kaalund

Nordiske sagaer
Nathalie

Nathalie eller Natalie er et pigenavn. Det kommer af det senlatinske navn Natalia, der betød juledag.

Kendte personer med navnet 
 Natalie Imbruglia – australsk sanger og skuespillerinde.
 Nathalie Lind – dansk politiker og justitminister.
 Natalie Portman – israelsk-amerikansk skuespiller.
 Natalie Zahle – dansk skolebestyrer.
 Prinsesse Nathalie – tysk-dansk prinsesse og dressurrytter

Navnet anvendt i fiktion 
 Natalie Cook – fiktiv privat efterforsker, spillet af Cameron Diaz i filmene Charlie's Angels.

Kilder 

Pigenavne
Karjalan Liitto

Karjalan Liitto (på dansk: Den karelske Forening) er en interesseorganisation for fordrevne karelere.

Foreningen blev stiftet i 1940 af karelske kommunalbestyrelser, sogne og lokale foreninger den 20. april 1940 straks efter Vinterkrigens afslutning. Krigen afsluttedes med Fredstraktaten i Moskva, som indebar, at 422.000 finske karelere mistede deres hjem.

Den vigtigste opgave for foreningen var oprindeligt at varetage de fordrevne kareleres interesser. I dag er foreningens vigtigste opgave at værne om den karelske kultur.

Foreningen har altid arbejdet for en fredelig tilbagelevering af Karelen til Finland.

Eksterne links 
 Karelske Forenings hjemmeside

Finland
Organisationer
Etableret i 1940
Dunet egebregne

 
Dunet Egebregne (Phegopteris connectilis), eller dunbregne, er en bregne med 10-40 cm lange, langstilkede, tæt dunhårede blade. Den danner lange udløbere og er bestanddannende. Dunet Egebregne vokser på fugtig bund i løvskove. Den er også kaldt dunbregne.

Kendetegn 
Dunet Egebregne er 10-40 cm høj, opret af vækst og kendes nemt på, at det nederste par bladflige på hvert blad hænger tydeligt nedad i forhold til de andre. Den vokser enkeltvis i stedet for i en klynge, som det ellers er almindeligt blandt bregnerne. Sammenlignet med andre danske bregner er den mindre og har en lysere grøn farve.

Beskrivelse 
Bladet er ujævnt og svagt hvidhåret, og bladnerverne har små skæl. Bladet er dobbeltfliget, og på sekundærfligens underside sidder 2 rækker af brunlige sporehushobe (sori). Bladstilken er brun eller brunrød nederst, og har svag hvid behåring på den grønne stilk. Bladene er enkeltstående på oprette stængler, og bladstilken er ofte længere end bladpladen.

Jordstænglen er tynd, krybende og har både skældække og behåring.

Højde x bredde: 0,50 x 0,40 m.

Voksested 
Forekommer på den nordlige halvkugle i tempereret klima, men ikke i områder med kontinentalt klima i det indre af Canada og Sibirien.

Dunet Egebregne vokser i hele Skandinavien, op til 1.200 m.o.h. I Danmark hist og her på fugtig bund i løvskov, især på Øerne og i Østjylland. Den forekommer i hele Europa, men er sjælden i Sydeuropa.

Anvendelse 
Ses hist og her som haveplante i skovbundsbedet.

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 

Flerårige urter
Bregner
Planter i Danmark
Skovbundsplanter
Haveplanter
Pi Kogi Enavot

Pi Kogi Enavot, også kendt som El Nasii, er den trettende og sidste måned i den etiopiske kalender. Den falder mellem d. 6. september og d. 10. september i den gregorianske kalender. Måneden er også en del af Shemu (høsten) i det gamle Egypten,hvor egypterne høster deres afgrøder i hele Egypten. Navnet Pi Kogi Enavot betyder den lille måned.

Måneder
Thors kamp med Jætterne

Thors kamp med Jætterne er et værk af billedhuggeren Carl Johan Bonnesen (1868-1933). Skulpturen var udført i gips og udstillet på Charlottenborg-udstillingen i 1918. Skulpturen blev bestilt af finansmanden Harald Plum og i 1926 opstillet på Torø, som han ejede. I 1957 solgte Københavns Lærerforening som den nye ejer af Torø skulpturen til Haustrups Fabrikker i Odense.

Den står i dag på Haustrups Fabrikkers grund i Odense, i dag Envases Europe.

Skulpturen var på opstillingstidspunktet i 1926 den næststørste skulptur i Danmark, kun overgået af Gefionspringvandet.

Se også
Thor i kamp med jætterne

Kilder 

Skulpturer i Danmark
Kultur i Odense
46664

46664 er et tal og var Nelson Mandelas fangenummer, mens han sad fængslet i Robben Island, Kapstaden, Sydafrika. Tallet viser, at han var fange nummer 466 i 1964. I dag bruges nummeret 46664 af Nelson Mandela Foundation i forbindelse med kampagnen om at øge den globale bevidsthed om AIDS- og HIV-problematikken. Der afholdes bl.a. koncerter under navnet 46664 for at gøre bevidstheden om AIDS større, og her har Nelson Mandela ved flere lejligheder holdt taler.

Sydafrika
Bestemte tal
Kæmpethuja

 
Kæmpe-Thuja (Thuja plicata) er et højt træ med oprette topskud. Det minder på de fleste områder om Thuja, men adskiller sig ved voksested og størrelse. Kæmpe-Thuja vokser i det vestlige Nordamerika og kan der blive overordentlig højt, måske helt op 90 meter, men mere almindeligt 60-70 m. Her er det et vigtigt tømmertræ der sælges under navnet "Western redcedar" eller "Canadisk cedertræ". Træet har dog intet at gøre med egentlige cedertræer af slægten Cedrus.

I Danmark dyrkes træet hist og her for tømmer, bl.a. ved Langesø på Fyn, eller som prydtræ i parker og større haver. Også i Danmark bliver træet stort, op til 30 meter.

Udbredelse 
Kæmpe-Thuja vokser langs den amerikanske og canadiske stillehavskyst, helt nøjagtigt mellem det nordlige Californien og Alaska. Den vokser i blanding med douglasgran, sitkagran, tsuga og nogle ædelgran-arter.
De træer, der importeres til Danmark, er typisk 150 år gamle, mellem 60 og 80 meter høje, og 60-120 cm i diameter.

Kæmpe-Thuja findes også i Danmark. Træet kom til landet første gang i 1853 og blev plantet rundt omkring i parker og haver. Det var først senere (1880), det blev et skovtræ. Træarten er ikke umiddelbart udryddelsestruet, da den findes i store forekomster, hvor den gror stabilt (2008).

Der findes 6 arter af thuja, der tilsammen vokser i Nordamerika, Japan, Korea og dele af Europa.

Funktion 
Kæmpe-thujaen producerer nogle forskellige svampe-og rådhindrende stoffer, der blandt andre omfatter thujapliciner, fenoler og en terpen, der hedder thujon, hvilket kan sammenlignes med et naturligt terpentinlignende stof.
Dette gør træet perfekt til en økologisk byggeform, da det kan stå uden behandling i mange år uden at rådne eller forgå. Man kan også oliebehandle det, og derved opnå mere end 50-60 års anvendelse.

Misforståelse 
Der er en misforståelse ved navnet Canadisk cedertræ (som Kæmpe-Thuja også kaldes), da træsorten ikke er en ceder-art, men tilhører Cypres-familien.

Styrke og anvendelse 
Thujaens styrke ligger væsentligt under rødgrans og skovfyrrens, og benyttes i almindelighed ikke som bærende dele i byggeindustrien, men hovedsageligt som hegn, facadebeklædning, udsmykning og tagdækning o. lign.

Thujaens tynde grene bliver siddende længe på stammen og efterlader lange cylinderformede knaster, spredt over hele stammen, hvilket giver en god kvalitetstræ til evt. fine overflader

Thuja er en meget let træart og derfor meget let at arbejde i, med såvel hånd- som maskinværktøj. Den lave densitet kan dog ved bearbejdning give anledning til en flosset og ulden overflade. Skarpt værktøj er derfor en forudsætning for et pænt resultat.

Cedertræet har været brugt i mange tusinde år af nordamerikanske indianere. De brugte træet til skåle, spiseredskaber, kanoer og huse. Barken anvendtes til kurvefletning og veddet som optændingsmateriale .

Se også 
 Bemærkelsesværdige træer

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 

Nåletræer
Stedsegrønne
Tømmertræer
Thuja
Leopold Cafe

Leopold Cafe er en stor og populær café og restaurant i Mumbai i Indien. Forretningen er grundlagt i 1871 som udsalgssted for bl.a. spiseolier, men fik sin nuværende form, da den åbnede som restaurant i 1987 og yderligere etablerede den anden pub i Mumbai i 1991. 

Leopold Cafe er bl.a. kendt fra australieren Gregory David Roberts' roman Shantaram fra 2003 (udgivet på dansk med samme titel af NB Books i 2007).

Leopold Cafe, der ligger i den sydlige del af Mumbai nær bl.a. luksushotellet Taj Mahal Palace & Tower og skråt over for Colaba Police Station, var et af de første mål for terroraktionen i Mumbai i november 2008. Restauranten blev hårdt ramt af to terroristers voldsomme beskydning af gæster og ansatte med automatvåben (AK-47) med mange dræbte, og med en dansker som tilfældigt vidne.

Cafeen blev genåbnet fire dage efter angrebet, men blev dog midlertidigt lukket af myndighederne som følge af den store tiltrækningseffekt, som hændelse havde resulteret i.

References

Eksterne links 

 Leopold Cafe – officiel website 

Caféer
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Indien
Mumbai
Carsten Niebuhr Afdelingen

Carsten Niebuhr Afdelingen (forkortet CNA) er en del af Institut for Tværkulturelle og Regionale Studier på Københavns Universitet opkaldt efter den geografiske rejsende Carsten Niebuhr. Carsten Niebuhr Afdelingen hed oprindeligt Carsten Niebuhr Instituttet (forkortet CNI) og var et institut for nærorientalske studier. Det blev oprettet 1. september 1982 ved sammenlægning af Ægyptologisk Institut, Assyriologisk Institut og Nærorientalsk Arkæologi. Sammenlægningen skete efter de involverede institutters eget ønske for at fremme forskningsmiljøet og var således ikke en del af en administrativ beslutning. 

I 1992 skete en udvidelse af instituttet, idet Institut for Orientalsk Filologi blev sammenlagt med CNI, og de førhen udelukkende historiske og arkæologiske studier blev kombineret med studiet af moderne sprog såsom arabisk, tyrkisk og hebraisk.

I maj 2003 blev det besluttet at lægge CNI sammen med Asien-instituttet og Institut for Eskimologi. Sammenlægningen skete 1. maj 2004. Herefter blev det nye navn: Institut for Tværkulturelle og Regionale Studier, ToRS.

Carsten Niebuhr Afdelingen omfatter syv afdelinger:

 Arabisk Afdeling
 Assyriologisk Afdeling
 Oldtidssprog: Akkadisk og Sumerisk
 Hebraisk Afdeling
 Iransk Afdeling
 Nærorientalsk Afdeling
 Arkæologi i Levanten, Nærorienten og Ægypten
 Tyrkisk Afdeling
 Ægyptisk Afdeling
 Oldtidssprog: Hieroglyffer, middelægyptisk og Demotisk

Institutledere (ufuldstændig liste):
 Jørgen Bæk Simonsen (1996-2001)
 Ingolf Thuesen (2001-2020)
 Annika Hvithamar (2020-)

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
 Institut for Tværkulturelle og Regionale Studier hjemmeside.
 Paul John Frandsen & Jørgen Læssøe (red.), Mellem Nilen og Tigris – Festskrift for Carsten Niebuhr Instituttet, Museum Tusculanums Forlag, 1984. .

Københavns Universitet
Rohr in Niederbayern

Rohr in Niederbayern (eller Rohr i.NB) er en kommune i Landkreis Kelheim i Regierungsbezirk Niederbayern i den tyske delstat Bayern.

Geografi 
Rohr i.NB ligger i Planungsregion Regensburg.
 
I kommunen ligger ud over Rohr i. NB landsbyerne Bachl, Helchenbach, Laaberberg, Obereulenbach, Sallingberg, Högetsing, Ursbach, See og Laaber. Sallingberg er med 320 indbyggere den mindste af dem.

Historie 
Rohr hørte under augustinerklosteret Rohr og var en del af Kurfyrstedømmet Bayern. Den nuværende kommune blev oprettet i 1818.

Eksterne henvisninger 

Landkreis Kelheim
Hallertau
Valløby

Valløby ligger på det nordligste Sydsjælland og er en lille by med , beliggende i Valløby Sogn lidt syd for Køge. Valløby tilhører Stevns Kommune og er beliggende i Region Sjælland.

I byen ligger bl.a. Valløby Kirke.

Se også 
 Vallø Slot

Reference 

Byer i Stevns Kommune
Saal an der Donau

Saal an der Donau (eller Saal a.d.Donau) er en kommune i Landkreis Kelheim i Regierungsbezirk Niederbayern i den tyske delstat Bayern. Den er administrationsby for Verwaltungsgemeinschaft Saal a.d.Donau.

Geografie 
Saal a.d.Donau ligger i Donaudalen ved Bundesstraße 16 mellem Regensburg og Ingolstadt.

Inddeling 
Landsbyer og bebyggelser:
 Buchhofen
 Reißing
 Mitterfecking
 Peterfecking
 Oberfecking
 Einmuß
 Seilbach
 Oberschambach
 Unterschambach
 Oberteuerting
 Unterteuerting
 Kleinberghofen
 Gstreifet
 Kleingiersdorf

Landkreis Kelheim
Hallertau
Maria 2. af Portugal

Maria 2. (; også Dona Maria da Glória i Brasilien; 4. april 1819 – 15. november 1853) var regerende dronning af Portugal fra 1826 til 1828 og igen fra 1834 til 1853.

Marias bedstefar Johan 6. døde i 1826. Maria blev udråbt dronning i et kompromis mellem hendes far, Pedro 1. kejser af Brasilien, og hendes onkel Miguel, der var i eksil i Østrig. Miguel vendte tilbage til Portugal, brød aftalen og besteg selv tronen. Efter en borgerkrig blev Maria igen dronning.

Hun var gift to gange.

Huset Bragança
Regerende dronninger af Portugal
Katolske monarker
Personer fra Rio de Janeiro
Siegenburg

Siegenburg er en købstad (markt) i Landkreis Kelheim i Regierungsbezirk Niederbayern i den tyske delstat Bayern. Den er administrationsby for Verwaltungsgemeinschaft Siegenburg.

Geografi 
Siegenburg ligger i Region Regensburg i humleområdet Hallertau.
 
I Kommunen ligger ud over Siegenburg, landsbyerne Niederumelsdorf, Staudach og Tollbach.
Siegenburg grænser mod nord til Biburg.

Landkreis Kelheim
Hallertau
Mikael 1. af Portugal

Mikael 1. (; 26. oktober 1802 – 14. november 1866) var konge af Portugal fra 1828 til 1834.

Biografi 

Mikael ledte to oprør imod sin far, Johan 6. og måtte gå i eksil i Østrig. Ved faderens død i 1828 blev et kompromis arrangeret med broderen Pedro, kejser af Brasilien: Pedros unge datter Maria besteg Portugals trone, og Mikael og Maria blev forlovet. Mikael brød imidlertid aftalen og blev selv udråbt til konge. Pedros tilhængere gik til modangreb, og den vanskelige situation udløste en konflikt, hvor mange blev dræbt. Efter denne borgerkrig (1831-34) måtte Mikael 1. abdicere og gå i eksil i 32 år indtil sin død i Karlsruhe, Tyskland i 1866. Hans krav som tronprætendent blev videreført af hans søn Mikael 2., hertug af Braganza.

Se også 
 Portugals historie
 Portugals konger

Eksterne henvisninger 

Konger af Portugal
Huset Bragança
Katolske monarker
Personer fra Lissabon
Peter 5. af Portugal

Peter 5. () (16. september 1837 – 11. november 1861) var konge af Portugal fra 1853 til 1861.

Peter var den ældste søn af dronning Maria 2. og hendes anden mand, Ferdinand af Sachsen-Coburg og Gotha. Han døde 24 år gammel under en koleraepidemi og blev efterfulgt af en yngre bror, Ludvig.

Se også 

 Portugals historie
 Portugals konger

Huset Sachsen-Coburg og Gotha-Koháry
Konger af Portugal
Katolske monarker
Personer fra Lissabon
Teugn

Teugn er en kommune i Landkreis Kelheim i Regierungsbezirk Niederbayern i den tyske delstat Bayern. Den er en del af Verwaltungsgemeinschaft Saal an der Donau.

Geografi 
Teugn ligger i Region Regensburg.

Historie 
I år 1002 skænkede Henrik 2. den Hellige sine besidelser i Teugn biskopkirken i Brixen i norditalien, som var grudherre indtil 1803. Den blev så en del af kurfyrstedømmet Bayern. Den nuværende kommune blev dannet 1818.

Slaget ved Teugn-Hausen (:en:Battle of Teugen-Hausen) 19. april 1809 under 5. Koalitionskrig under Napoleonskrigene, mellem østrigske og franske tropper, forgik i bakkerne i den sydlige del af kommunen.
  

Landkreis Kelheim
Hallertau
Ludvig 1. af Portugal

Ludvig 1. () (31. oktober 1838 – 19. oktober 1889) var konge af Portugal fra 1861 til 1889 og oceanograf.

Ludvig var en yngre søn af dronning Maria 2. af Portugal og Ferdinand 2. af Portugal. Han blev konge, efter hans ældre brødre kong Peter 5. og Ferdinand døde i en koleraepidemi i 1861. Han giftede sig med prinsesse Maria Pia af Savoyen, datter af Victor Emanuel 2. af Italien i 1862.

Se også 
Portugals historie
Portugals konger

Konger af Portugal
Huset Sachsen-Coburg og Gotha-Koháry
Katolske monarker
Personer fra Lissabon
Frederik Algreen-Ussing

Frederik Algreen-Ussing (8. maj 1838 – 6. januar 1869) var en dansk skønlitterær og historisk forfatter.

Frederik Ussing var søn af Tage Algreen-Ussing i dennes andet ægteskab. Han gik i Metropolitanskolen, men artede sig ikke godt der, hvorfor han i 1856 blev privat dimitteret. Skønt han i sine studenterår var ivrig optaget af at studere personalhistorie og topografi, og skønt han deltog meget i selskabsliv og kammeratsammenkomster, blev han allerede i 1861 juridisk kandidat. Han fik nu plads som assistent i Indenrigsministeriet, senere i Finansministeriet og blev desuden sekretær ved den nørrejyske købstadkreditforenings skiftekommission. 1866 udnævntes han til kammerjunker. 

Allerede som student havde han skrevet novellistiske småting (Et Bekjendtskab fra en Grøftekant under mærket "Fritz Hammer" i Folkekalender for 1858) og Huset paa Tronninge Mark i Illustreret Tidende); senere kastede han sig udelukkende over personalhistorie og topografi. Sammen med Johan Carl Louis Lengnick og alene udarbejdede han flere stamtavler og blev en flittig medarbejder af Illustreret Tidende, hvor han i årenes løb skrev en række grundige, livlige og interessante biografier af fremtrædende danske og enkelte fremmede personer, blandt hvilke navnlig den om Eiler Sundt gjorde opsigt; disse skildringer viste, at han samvittighedsfuldt var gået til kilderne eller havde set godt med egne øjne. I samme blad offentliggjorde han gennem mange numre Fra Kirkegaarden, en cyklus, der indeholder kortfattede oplysninger om afdøde. Også her gav han topografiske meddelelser, som senere formede sig til Turisten i Nordsjælland (1865). 

Han forfattede endvidere forskellige andre arbejder, mest om sjællandske og fynske lokaliteter, således Efterretninger om Kalundborg (1869, udgivet efter hans død); flere af disse foreligger kun trykt som manuskripter. Hans kære, stadige tanke var udgivelsen af et biografisk leksikon, til hvis redaktør han udmærket egnede sig. Hertil havde han gjort store samlinger og sikret sig medarbejdere. Så kom 1864, og han optrådte da som medindbyder til "Avgustforeningen". Han havde altid haft sympati for det konservative, så det var ganske forståeligt, at hans overbevisning førte ham over i den omtalte lejr. Imidlertid gik folkestemningen dengang i en stik modsat retning, og "Forlagsbureauet", som 1865 var gået ind på at forlægge det nævnte værk, turde under disse omstændigheder ikke betro redaktionen af det til en mand, som havde stillet sig så skarpt imod den offentlige mening, Følgen heraf var, at værkets virkeliggjørelse foreløbig måtte opgives. Han døde efter få dages sygeleje af skørbug.

Litteratur 
 T. Vogel-Jørgensen, "Evner kontra karakter. Frederik Algreen-Ussing og hans ufødte biografiske leksikon" , s. 117-154 i Fund og Forskning, Det Kongelige Bibliotek, 1966.

Kilder 

Romanforfattere fra Danmark
Novelleforfattere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Biografiforfattere fra Danmark
Rejsebogsforfattere fra Danmark
Jurister fra Danmark
Embedsmænd fra Danmark
Frederik
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kanelsyre

Kanelsyre (med formlen ) er en hvid krystallinsk carboxylsyre, som er delvist opløselig i vand. Dens smeltepunkt og kogepunkt er henholdsvis 133 °C og 300 °C.

Syren udvindes fra kanelolie eller fra balsammer såsom storax. Den findes også i bassiasmør eller kan fremstilles syntetisk.

Kanelsyre bruges som smagsstof, syntetisk indigo og visse medikamenter, selvom dens primære brug er i fremstillingen af methyl-, ethyl- og benzylestre i parfumeindustrien.

Eksterne henvisninger 
Flavornet.org
CRC Handbook
Chemfinder 
Katzer, G. Gernot Katzer's Spice Pages , accessed August 17, 2006.
Budavari, Susan (Ed.) The Merck Index, 13 Ed. Merck & Co., Inc, Whitehouse Station, NJ, USA, 2001.

Tilsætningsstoffer
Carboxylsyrer
Phenylforbindelser
Konserveringsmidler