kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Friedrich Christian Prehn

Friedrich Christian Prehn (26. februar 1810 i København – 29. januar 1875) var en dansk appellationsretsråd, bror til Jeppe Prehn.

Han var søn af regeringsråd Johan Friedrich Prehn, tog 1832 juridisk eksamen ved universitetet i Kiel, blev kort efter volontør i Tyske Kancelli, hvor han avancerede til kontorchef, og udnævntes 1845 til syndikus i Altona. 1848 var han medlem af den forenede slesvig-holstenske stænderforsamling og kom 1850 med Reventlow-Farve og Heinzelmann til København for at bede om fred; men de måtte vende hjem med uforrettet sag. I februar 1851 indtrådte han i den holstenske regering under H.A. Reventlow-Criminil som chef for Finansdepartementet og overtog 1852 atter syndikatet i Altona, hvorfra han 1854 forfremmedes til medlem af den holsten-lauenborgske appellationsret i Kiel, og efter at den preussiske regering 1867 havde omordnet justitsvæsenet, blev han første medlem af Overappellationsretten i Kiel, i hvilket embede han forblev til sin død, 29. januar 1875. Han havde 27. juli 1845 ægtet Mathilde Kraus (født 23. maj 1822), datter af konferensråd Kraus.

Kilder 

 
 Alberti, Schlesw.-Holst.-Lauenb. Schriftsteller-Lexicon.

Jurister fra Tyskland
Embedsmænd fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Jeppe Prætorius

Jeppe Prætorius (4. juli 1745 i Skærbæk ved Tønder – 6. april 1823 i København) var en dansk handelsmand, far til Henrik Frederik og Jacob Christian Prætorius.

Han var søn af farver Henrik Prætorius og Elisabeth Dorothea Jepsdatter født Schmidt, blev 1786 bogholder ved Det guineiske Kompagni og oprettede senere en selvstændig handelsforretning. Han var en dygtig, driftig og heldig forretningsmand, og hans firma blev et af de betydeligste i København og drev en stor og omfattende oversøisk forretning (hans samlede skibstonnage 1797 beløb sig til over 200 kommercelæster (godt 500 tons). Han deltog i likvideringen af Det østersøiske-guineiske Selskab 1787. Begivenhederne 1807 ramte hans firma hårdt, men han klarede skærene. 1802 valgtes han til ældste i Grosserer-Societetet. Som privatmand skal han have været meget godgørende. 1812 udnævntes han til etatsråd.

Han ægtede 29. marts 1772 i Garnisons Kirke Elisabeth Vilhelmine Lemvig (4. maj 1747 i København - 17. juli 1807 sammesteds), datter af kancelliråd, amtsforvalter i Københavns Amt, senere justitsråd Frederik Ludvig Lemvig (1717-1779) og Gjertrud Elisabeth Kling (1722-1766). Han døde natten mellem 5. og 6. april 1823.

Forretningen fortsattes af hans to sønner Henrik Frederik Prætorius og Jacob Christian Prætorius.

Han er begravet på Assistens Kirkegård.

Gengivelser 
 Portrætmaleri af C.A. Lorentzen (Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg Slot)
 Portrætmaleri af Christian Gottlieb Kratzenstein Stub
 Kobberstik af Andreas Flint (Det Kongelige Bibliotek)

Kilder 

 

 Frederik Thaarup, Fædrenelandsk Nekrolog 1821-26.

Grosserere fra Danmark
Etatsråder fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Filantroper fra Danmark
Hvidsisken

Hvidsisken (Acanthis hornemanni) er en 13 centimeter stor spurvefugl i familien finker. Den yngler cirkumpolart i det nordligste Europa, Asien og Nordamerika, inklusive Grønland. Arten minder om gråsisken, men er generelt blegere og de gamle fugle har hvid, ustribet overgump.

I Skandinavien yngler hvidsisken over trægrænsen i det nordligste Sverige, men bestanden varierer meget. Her findes den i områder med pil, hvor den lever af frø, knopper og smådyr. Den ses undertiden i Danmark i vinterhalvåret som gæst nord- og østfra sammen med stor gråsisken, men dens normale vinterkvarter ligger nord for Danmark. I såkaldte invasionsår kan den være ret almindelig.

Arten er truffet ynglende i områder, hvor sommertemperaturen (i juli) kun ligger på 3 °C.

Underarter 
Der findes to underarter af hvidsisken. Nominatformen hornemanni er udbredt i det nordøstlige Canada og Grønland, mens underarten exilipes findes i det øvrige udbredelsesområde. Det er altså sidstnævnte underart, der gæster Danmark. Denne blev tidligere kaldt sibirisk hvidsisken, men hedder nu lille hvidsisken.

Noter

Kilder/Eksterne henvisninger 
 Benny Génsbøl, Nordens fugle - en felthåndbog, 1987. .
 

Arktis' fugle
Finker
Danmarks fugle
Grønlands fugle
Subarktiske fugle
Henrik Frederik Prætorius

Henrik Frederik Prætorius (30. marts 1783 i København – 24. februar 1862) var en dansk grosserer, bror til Jacob Christian Prætorius.

Han var søn af Jeppe Prætorius, gik i Christiani Institut og indtog en fremragende plads i handelsverdenen, efter at han 1817 tog grossererborgerskab. 1825-31 og 1839-56 var han medlem af komiteen for Grosserer-Societetet. 1821 blev han valgt til medlem af Stadens 32 mænd, og Prætorius valgtes 1827 til repræsentant i Nationalbanken og fungerede, medens L.N. Hvidt 1848 var minister, som nationalbankdirektør i stedet for denne. Ved oprettelsen af Københavns Borgerrepræsentation 1840 blev han næstformand, hvilket han var til 1841, hvor han forlod forsamlingen, og han deltog i provinsialstændernes møder i begge valgperioder 1842-44, idet han i den første mødte som suppleant, i den anden som deputeret. 1853 udnævntes han til etatsråd, og han var også Ridder af Dannebrog.

Kilder 

  (om faderen)

Grosserere fra Danmark
Etatsråder fra Danmark
Nationalbankdirektører fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Riddere af Dannebrog
Stænderdeputerede fra Østifterne
Stadens 32 mænd
Medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation i 1800-tallet
Personer fra København
Krognæb

Krognæb (Pinicola enucleator) er en spurvefugl i familien finker. Det er en nordlig art, der findes i taigaen fra Norge og videre mod øst gennem Rusland til Japan samt i store dele af Nordamerika. I Danmark er den en meget sjælden gæst fra Skandinavien. Den drosselstore krognæb er en af de største finkearter. Fuglene virker meget tillidsfulde overfor mennesker og kan af denne grund opleves på få meters afstand.

Krognæb er den eneste art i slægten Pinicola. Dog bliver rødstrubet krognæb fra Himalaya-området af nogle autoriteter også opfattet som tilhørende denne slægt under navnet Pinicola subhimachala, men regnes her i stedet til en anden slægt, Carpodacus.

Udseende og kendetegn 
Krognæb er med sine 20-22 centimeter på størrelse med en stær. Gamle hanner er rosenrøde. Hunner og ungfugle er gulorange, mens hanner i deres andet kalenderår (2K) er orangebrune. I alle dragter har fuglene mørke vinger med to hvide vingebånd og ret lang hale. De kan derfor i flugten minde om sjagger. Næbbet er kraftigt nedadbøjet med en "krog" på overnæbbet ligesom hos papegøjer. Krognæb kaldes derfor nogle gange for Nordens papegøje, hvilket også skyldes, at den som papegøjer klatrer rundt i træerne efter føde. Den har desuden en smukt fløjtende sang.

Forekomst i Norden 
I Norden findes den største bestand i Sveriges nåleskove fjernt fra mennesker. Om vinteren færdes de i flokke på 20-30 fugle, der især lever af granens frø og blomsterknopper. Fuglene kan af og til ses i byer, hvor de ses æde sten fra bærrene hos røn. Nogle år kan arten optræde i "invasioner" længere sydpå, men sjældent når den helt til Danmark.

Underarter 
Der findes ti underarter af krognæb.
 P. e. enucleator, fra Skandinavien til det centrale Sibirien
 P. e. kamtschatkensis, nordøstlige Sibirien
 P. e. sakhalinensis, Sakhalin, Kurilerne og det nordlige Japan
 P. e. alascensis, Alaskas indland, det vestlige og centrale Canada og det nordvestlige USA
 P. e. flammula, Alaskas sydlige kyst og vestlige Canada
 P. e. carlottae, Haida Gwaii-øerne (udfor det vestlige Canada)
 P. e. montana, fra det sydvestlige Canadas indland til det vestlige og centrale USA
 P. e. californica, østlige Californien
 P. e. leucura, centrale og østlige Canada
 P. e. eschatosa, sydøstlige Canada og nordøstlige USA

Noter

Kilder/Eksterne henvisninger 
 Benny Génsbøl, Nordens fugle - en felthåndbog, 1987. .
 www.iucnredlist.org: Pinicola enucleator Kort over udbredelsesområdet.
 

Finker
Fugle fra Eurasien
Nordamerikas fugle
Fugle fra Rocky Mountains
Fugle fra Skandinavien
Jacob Christian Prætorius

Jacob Christian Prætorius (12. december 1784 i København – 23. marts 1859 sammesteds) var en dansk grosserer, bror til Henrik Frederik Prætorius.

Han var søn af Jeppe Prætorius, gik i Christiani Institut og fortsatte sammen med sin bror faderens blomstrende handelsfirma.

Han gift 22. december 1806 i Christiansborg Slotskirke med Marie Elisabeth Krüger.

Kilder 

 

Grosserere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Niels Flint

Niels Flint (døbt 18. april 1776 i København – efter 1828, formentlig i Italien) var en dansk historiemaler, bror til Andreas, Johannes og Ole Flint (den yngre).

Uddannelse 
Flint var søn af Ole Nielsen Flint, tømrer, siden kobberstikker ved Søetaten (1739 - 8. januar 1808) og Anna Hansdatter født Thomsen (1742-1801). Han besøgte Kunstakademiet fra 1790, vandt 1793 den lille, 1795 den store sølvmedalje, fik rimeligvis samme år den lille guldmedalje, skønt han kun nævnes i protokollen som konkurrerende, og endelig 1797 den store guldmedalje for opgaven Abraham, der kommer til Hebron for at sørge over Saras død (1. Mosebog 23, V. 2, i Kunstakademiet). Han regnedes for en meget lovende kunstner og fik 1805 en varm anbefaling af Akademiet, da han ville søge arbejde ved det nye Christiansborg, og året efter rostes han i endnu stærkere udtryk som værdig til rejseunderstøttelse af Kongens Kasse. Inden den tid, den 30. december 1802, var han blevet gift i København med Marie Cathrine Gundelach.

Værker 
Foruden hans medaljestykke kendes kun hans kopi efter Nicolai Abildgaards Den sårede Filoktet, som han udstillede i Akademiet (1794), Et historisk maleri, som han udstillede 1797, samt 1809, hjemsendt til Charlottenborg fra Dresden, Meleagers død (forhen Johan Hansens samling) og tre kopier. Alexander redder sin far fra døden (1805, forhen Johan Hansens samling), Fuglestykke, efter Hondecoeter (1801), Ungt drengehoved, efter Rubens (1809). En miniature forestillende Flint er muligvis et selvportræt.

Dertil kommer skitsen til et dørstykke til Christiansborg, Curtius som opofrer sig for sit fædreland, som approberedes før Flints afrejse. Et dørstykke fuldførtes under rejsen, men blev ikke sendt hjem.

Udenlandsrejse 
Om hans rejse kan kun oplyses, at der af Fonden ad usus publicos den 15. august 1806 bevilgedes ham 500 rigsdaler kurant årligt i to år, et anseligt stipendium i den tid, at han først tiltrådte rejsen i slutningen af 1807, længe lå syg i Kiel, derpå rejste over Hamborg til Leipzig, hvor han mistede sine penge, vandrede til fods til Dresden, hvor Nicolaus Wolff hjalp ham, udførte der de kopier, som udstilledes 1809, og var derpå i Wien, på vej til Rom, da en forlængelse af stipendiet bevilgedes ham den 11. april 1809. I 1811 gøres regn­skab for de ham tilståede rejseunderstøttelser. Efter at have fået forlænget sit stipendium rejste Flint videre fra Dresden til Italien. Her vides han at have malet Corinna synger ved kysten for Lord Nelvil og hendes italienske landsmænd (efter Mme de Staëls roman Corinne, ou l'Italie), udstillet i Milano 1828. Herefter kendes intet til Flints færden. Niels Henrich Weinwich tror, han er død på en udenlandsrejse, og et andet sted siges blot (1813): "Har end Konjunkturerne berøvet os en Flint".

Kilder 
 

Malere fra Danmark
Historiemalere
Personer fra København
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Johannes Flint

Johannes Flint (døbt 15. august 1778 i København – 25. februar 1823 sammesteds) var en dansk kobberstikker, bror til Andreas, Niels og Ole Flint (den yngre).

Flint var søn af Ole Nielsen Flint, tømrer, siden kobberstikker ved Søetaten (1739 - 8. januar 1808) og Anna Hansdatter født Thomsen (1742-1801).

Han vandt - efter mindst syv års studier - 1800 den lille sølvmedalje ved Kunstakademiet for en tegning efter levende model, men gik ikke videre. Han kendes kun som bosat i København til 1815, medens dog hans eneste kendte stik Domkirken og Klokketårnet (det skæve tårn) i Pisa er fra 1818. Prospektet har ført til en formodning om, at Flint rejste til Italien lige som sin ældre bror Niels. Der kendes også to små, ovale portrætraderinger, hvor modellen er set i profil: Claus Pavels, biskop over Bergens Stift og Lorentz Fjelderup Lassen, kaptajn ved Søetaten. 

Han var ugift og er begravet på Assistens Kirkegård.

Kilder 
 

Personer fra København
Kobberstikkere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Ole Flint

Ole Nielsen Flint (døbt 6. marts 1739 i København - 8. januar 1808 sammesteds) var en dansk kobberstikker. Af hans børn blev Andreas, Johannes og Ole Flint (den yngre, 1785-1807) også kobberstikkere, mens Niels Flint blev maler.

Han var søn af smedesvend ved Holmen Niels Andersen og Bente Jørgensdatter og var tømrer, senere kobberstikker ved Søetaten, men løste også andre opgaver. En af dem er muligvis nogle af de usignerede tavler i Carsten Niebuhr: Reise nach Arabien 1774-78, idet Partikulærkassen i 1777 betalte en kobberstikker Flint for kobberplader til værket.

Flint har også udført tre kobberstik til Erik Pontoppidans Danske Atlas, bind VII (1781), våbenstik til en samling af danske og norske adelsvåben (sammen med Johan Gottlieb Friedrich) og en del søkort. Han er repræsenteret i Den Kongelige Kobberstiksamling. 

Flint blev gift 9. januar 1765 med Anna Hansdatter (Thomsen) (døbt 14. marts 1742 i København - 10. marts 1801 sammesteds), datter af brolægger Hans Thomasen og Marie Michelsdatter. 

Han er begravet på Holmens Kirkegård.

Kilder 
 

Civile ansatte i Søværnet
Kobberstikkere fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1700-tallet
Nervevæv

Nervevæv er hovedkomponenten i nervesystemet som kontrollerer kropslige funktioner. Vævet består af nerveceller (neuroner), som modtager og sender impulser til bestemte målområder, og gliaceller som bidrager til effektivisering af nerveimpulserne og dannelse af et ernærende miljø til nervecellerne.

Referencer

Litteratur
Sölvesborgsviken

Sölvesborgsviken er en havbugt i Østersøen i Blekinge i Sverige, beliggende mellm byen Sölvesborg og Listerlandets halvø, og strækker sig ned til til Västra Näs i sydøst. Den er også blevet kaldt for Saxaviken.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Sveriges Bygder

Blekinges geografi
Østersøen
Bugter
Tjärö

Tjärö er en ø i Tjäröfjorden (nær Bräkne-Hoby, Ronneby kommun) i Karlshamns kommun i Blekinge i Sverige. På Tjärö er der blandt andet vandrehjem og båd- og kanoudlejning. Der går båd til Tjärö fra Järnavik. Tjärö befolkedes i 1600-tallet.

Tjärö naturreservat
På øen ligger Tjärö naturreservat, som består af et græsmarker og småskove på halvøen Kalven, hvor der findes flere sjældne planter. Her er også en bestand af springfrøer (Rana dalmatina).. Øen ligger i Biosfæreområdet Blekinge Arkipelag.

Billedgalleri

Eksterne kilder/henvisninger

 Tjärös officiella hemsida
 Bilder från Tjärö
 Tjärö, Länsstyrelsen i Blekinge län

Karlshamn
Øer i Sverige
Blekinges geografi
Naturreservater i Sverige
Østersøen
Burak Yilmaz

Burak Yılmaz (tyrkisk udtales: [ˈbuɾak jɯɫˈmaz]) (født 15. juli 1985) er en tyrkisk tidligere fodboldspiller, der har spillet som angriber for den franske klub Lille OSC og på det tyrkiske landshold.

Antalyaspor 
Yılmaz begyndte sin professionelle karriere som offensiv midtbanespiller i Antalyaspor i den næstbedste tyrkiske række. Han scorede sit første mål i 2004-05-sæsonen mod Karşıyaka. Han spillede 29 kampe, scorede 8 mål og hjalp sit hold med at undgå nedrykning. Den følgende sæson var mere succesfuld for Antalyaspor, og Yılmaz bidrog til det vellykkede resultat. Antalyaspor endte med en andenplads og oprykning til Süper Lig. I 70 ligakampe for klubben scorede han 17 mål.

Beşiktaş 
Yılmaz skiftede til Beşiktaş i sommeren 2006. Han fik debut den 6. august 2006 mod Manisaspor og scorede sit første mål mod Konyaspor i en 3-1 sejr til Beşiktaş. Han scorede også imod Trabzonspor. I sin første sæson scorede han 5 mål i 30 ligakampe, og Beşiktaş sluttede ligaen på en andenplads. Han spillede også syv kampe i den tyrkiske pokalturnering og scorede et enkelt mål, da klubben vandt turneringen. Hans form faldt markant i 2007-08-sæsonen.

Manisaspor 
Yılmaz skiftede fra Beşiktaş til Manisaspor i transfervinduet i januar 2008 i en byttehandel, hvor Filip Hološko rejste den modsatte vej. Yılmaz scorede et hattrick mod Denizlispor i den første kamp for sin nye klub, og igen fik større klubber øje på ham, da han scorede ni mål i 18 kampe.

Fenerbahçe 
Den 29. juni 2008 blev Yılmaz blev solgt til Fenerbahçe. I modsætning til hans rolle som "lovende ung spiller" i Manisaspor og Beşiktaş, skuffede han fælt i Fenerbahçe og kom kun til at spille 16 kampe uden at score i 2008-09-sæsonen.

Eskişehirspor 
Den 11. juli 2009 skiftede Yılmaz til Eskişehirspor på et ét-årigt lån. I den første halvdel af 2009-2010 sæsonen i Süper Lig spillede han 14 kampe og scorede et enkelt mål.

Trabzonspor 
I februar 2010 skiftede Yılmaz til Trabzonspor. Efter et trænerskifte, hvor Trabzonspor-legenden Şenol Güneş kom til klubben, debuterede Yılmaz den 15. februar 2010, og spillede de sidste 15 minutter mod Bursaspor i en kamp, der endte 1-1. Efterhånden genfandt han sin evne til at score mål.

Galatasaray 
Den 13. juli 2012 underskrev han en 4+1-årig kontrakt med Galatasaray for €5 millioner. Yılmaz ville her tjene €2,3 millioner pr. sæson med €20.000 bonus pr. kamp. Den 2. september 2012 scorede han sit første mål for Galatasaray mod Bursaspor i en kamp, der sluttede 3-2. Kampen var historisk, idet den var Galatasays 1000. sejr i en ligakamp.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Tyrkiet
Angribere (fodbold)
Fodboldspillere fra Beşiktaş JK
Fodboldspillere fra Galatasaray SK
Fodboldspillere fra Antalyaspor
Fodboldspillere fra Manisaspor
Fodboldspillere fra Fenerbahçe SK
Fodboldspillere fra Trabzonspor
Personer fra Antalya
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2016
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2020
Hans Spiegel

Hans Spiegel (Speil) (død 14. december 1599) var en dansk godsejer til Borgeby og Juulskov.

Han angives at være søn af Hans Spiegel til Gerckendorf eller Gerstendorf i Preussen og Catharine von der Wense af Grünau, men indvandrede til Danmark, hvor han 1558 og 1559 var hofsinde og kongens kammertjener. I denne stilling synes han i en sjælden grad at have vundet kongens og Rigsrådets gunst, thi alt 1559 fik han, den fremmede, Borgeby Len i Skåne, 1560 tillige Herrisvad Kloster med Bo Len, 1563 Strø og Ønnestad i pant og endelig 1565 Gladsaxe Len. Strø blev dog snart indløst, og Herrisvad Kloster mistede han 1564, men derimod fik han 1564 skøde på Borgeby, som han dog 1574 mageskiftede tilbage til Kronen. Bo Len mistede han 1582, men Gladsaxe, som han fra 1578 havde afgiftsfrit, beholdt han til sin død. Han havde også Harebjerg Len til sin død. Under krigen gjorde han 1565-66 tjeneste som proviantmester, og for øvrigt brugtes han gentagne gange til sendelser til udlandet og ledsagede endnu 1590 Frederik II's datter Elisabeth til Brunsvig.

Hans Spiegel var to gange gift: 1. gang 1559 med Catharine Gregoriidatter Ahlefeldt (død 19. maj 1582 på Borgeby), enke efter Johan Stake og Lucas Krabbe, 2. gang 23. maj 1586 med Emmike Kaas' enke, Hilleborg Hansdatter Lindenov til Juulskov. Efter at have mistet sin eneste søn 1597 døde han selv 14. december 1599, og hans enke fulgte ham alt 1602 i graven.

Kilder 
  Biografi af Anders Thiset

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Godsejere fra Danmark
Godsejere fra Skåne
Lensmænd fra Danmark
Danskere i 1500-tallet
Gesandter fra Danmark
Hofembedsmænd fra Danmark
Guldstøvlen

Guldstøvlen er den ære, som gives til en topscorer i en fodboldturnering. Udtrykket bliver oftest brugt i forbindelse med VM.

Vindere af guldstøvlen til VM

Den Europæsiske Gyldne Støvle 
UEFA uddeler guldstøvlen til den spiller, som har scoret flest mål i Europa. I 2007 blev støvlen givet til Francesco Totti. Han efterfulgte landsmanden Æuca Toni

Fodboldpriser
Mogens Lauridsen Løvenbalk

Mogens Lauridsen Løvenbalk (død ca. 1536) til Tjele var en dansk ridder, far til Knud Mogensen Løvenbalk.

Han var søn af Laurids Mogensen Løvenbalk til Tjele og Maren Bille, søster til biskop Ove Bille, forlenedes 1523 med Nørlyng Herred og færdedes 1525 i Skotland, hvor han som Frederik I's sendebud modvirkede Christian II. 1529 deltog han som skibschef i Mogens Gyldenstiernes tog til Akershus. Mest bekendt er han blevet ved sit forhold til Genete Cragengelt, "Den skotske kvinde på Tjele". Han døde omkring 1536, hvorpå Tjele tilfaldt hans søster Maren Lauridsdatter i hendes ægteskab med Erik Skram, da Mogens Lauridsens børn med Genete ikke anerkendtes for ægtefødte.

Kilder 

 

Riddere fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Danskere i 1500-tallet
Mogens Lauridsen
Lensmænd fra Danmark
Gesandter fra Danmark
Woolsthorpe-by-Colsterworth

Woolsthorpe-by-Colsterworth er en landsby i Lincolnshire i England, 170 km nord for London. Den er primært kendt som Isaac Newtons fødeby.

Eksterne kilder/henvisninger 

Byer i England
Lincolnshire
Woolsthorpe by Belvoir

Woolsthorpe by Belvoir (også kaldt Woolsthorpe) er en landsby i det sydlige Kesteven-distrikt Lincolnshire i England. Det ligger cirka 5 miles (8 km) vest for Grantham og støder op til grænsen til Leicestershire. Den nærliggende landsby Belvoir ligger på den anden side af grænsen. Grantham Canal ligger 1 mile (1,6 km) mod nord-øst på sit nærmeste punkt.

Kilder/henvisninger 

Byer i England
Lincolnshire
Woolsthorpe

Woolsthorpe kan have flere betydninger:

 Woolsthorpe (Australien)
 Woolsthorpe by Belvoir, Lincolnshire, England
 Woolsthorpe-by-Colsterworth, Lincolnshire, England
Grantham

Grantham er en by, i distriktet South Kesteven i Lincolnshire i England.

Byen ligger tæt på en tidligere romervej, for nuværende kaldet Ermine Street, vejens oprindelige navn er ukendt.

Personer med tilknytning til Grantham

Isaac Newton 
Isaac Newton gik på latinskole i Grantham.

Magaret Thatcher 
Margaret Thatcher er født og opvokset i byen.

Første kvindelig politibetjente 
Storbritanniens første kvindelige politibetjente, Mary Allen og E.F. Harburn, begyndte deres tjeneste i Grantham d. 27. november 1914.

Mary Allen, der var en tidligere suffragette, havde været anholdt under en demonstration, uden for det britiske underhus.

Fartrekord ved Grantham 
The Mallard har rekorden som hurtigste damplokomotiv. Rekorden blev sat med ca. 202 km/t (126 mph).
Rekorden blev sat 3. juli 1938 på en let faldende strækning ved Stoke Bank, syd for Grantham på East Coast Main Line.

Eksterne kilder/henvisninger 

Byer i England
Lincolnshire
Finans (flertydig)

Finans betegner forhold, der vedrører økonomi og finansiering.

Finans kan også henvise til:
 Finans (medie) - et dansk nyhedsmedie om erhvervsstof 
 Finans (brætspil) - et brætspil

Referencer
Brundlund Slotsmølle

Brundlund Slotsmølle er en vandmølle i Aabenraa, der ejes af Aabenraa Byhistoriske Forening. Den har tidligere tilhørt Brundlund Slot, der gennem mange århundreder var bolig for først lensmanden og siden amtmanden over Aabenraa Amt fra 1470 til 1997. Slotsholmen var omgivet af en voldgrav, der blev forsynet med vand fra Mølleåen. Her blev vandmøllen, der fungerede både som mølle, sluse for voldgraven og som forsvarsværk anlagt. Den nuværende møllebygning er formentlig opført ca. 1520, omtrent samtidig med de ældste bevarede dele af det eksisterende Brundlund Slot. Den er særpræget på grund af dens funktion som både vandmølle og forsvarsværk med skydehuller i munkestensmurene. Tidsfastsættelsen underbygges af en karakteristisk sengotisk blænding over nedgangen.
 
Mølleværket drives af et såkaldt laphjul med underfald. Den ringe højdeforskel muliggør ikke det mere effektive overfaldshjul. De to nuværende kværne trækkes af et overliggende stjernhjul, men møllen har muligvis oprindelig kun drevet en enkelt kværn. 

Efter den gennemgribende restaurering i årene1994-96 har der i møllerboligen
været indrettet en lille café, ligesom det er muligt at leje møllen til afholdelse af selskaber.

Noter 

Vandmøller i Danmark
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Aabenraa Kommune
Fredede industribygninger og tekniske anlæg i Danmark
Kultur i Sønderjylland