kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Charles Kjerulf

Charles Theodor Martin Kjerulf (22. marts 1858 i København –  22. august 1919 i Helsingør) var dansk komponist og forfatter, far til Axel Kjerulf.

Han blev født i København som søn af klasselotterikollektør Peter Andreas Gotlieb Kjerulf og Emma Wilhemine Grønsund og blev student fra Mariboes Skole 1877. Charles Kjerulf viste tidlig sans for musik og kunst, og han uddannede sig bl.a. hos Albert Meyer, Leopold Rosenfeld, Wiel Lange og Georg Carl Bohlmann. Efter endt uddannelse var han beskæftiget som sangpædagog, kordirigent, teatermand, forfatter, kronikør og musikkritiker. Han var anmelder ved Dagsavisen fra 1880, medarbejder ved ved Nordisk Musiktidende og Svensk Musik Tidning og fra 1886 blev han dagbladet Politikens hovedanmelder og derved en af de toneangivende københavnske musikanmeldere. Han var først meget kritisk over for Carl Nielsen, men han forandrede mening og banede vejen for Carl Nielsens anerkendelse i den danske musikverden. Som komponist var Kjerulf romantiker, og han blev især kendt for at lægge musik til Holger Drachmanns viser: Galgenhumor (Det hele er kun en Overgang) og Den ædelige Brændevin.
 
Han skrev sine erindringer og stod for oversættelser af lige fra Gerhard Hauptmann og Hermann Sudermanns dramaer til operetter af Strauss og Offenbach. Desuden skrev han adskillige operetter selv, ofte med eget musik.  Under pseudonymet "Jens Kok" skrev han soldaterskildringer, opført på Casino, og værkerne Grøn Ungdom (1915) og Gift og Hjemfaren (1917). 

Også som organisationsmand gjorde han en indsats som stifter af Dansk Tonekunstnerforening 1903 (de første år også sekretær) og Dansk Solistforbund.

Han er begravet på Bispebjerg Kirkegård. Der findes et maleri af Carl Wentorf fra ca. 1900 i familieeje.

Eksterne henvisninger 
 

 
 Sange i Wikisource

Komponister fra Danmark
Selvbiografer fra Danmark
Oversættere fra Danmark
Dramatikere fra Danmark
Musikkritikere fra Danmark
Journalister ved Politiken
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Charles
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Theodor Kjerulf

Theodor Kjerulf (30. marts 1825 – 25. oktober 1888) var norsk mineralog, geolog og digter.

Theodor Kjerulf blev født i det daværende Christiania (Oslo), hvor han blev student i 1841. Han var bror til Halfdan Kjerulf. Han studerede på Christiania Universitet og på Heidelbergs Universitet. 
Han udgav i 1855 "Das Christiania silurbecken" og i 1857 "Geologie des Sydlichen Norwegens".

I 1858 blev han professor i mineralogi ved universitetet i Kristiania. I 1879 udgav han "Udsigt over det sydlige Norges Geologi" og hans arbejde betød meget for forståelsen af det sydlige norske landskabs dannelse.

Ved siden af sit naturvidenskabelige arbejde var han også digter, og dekoreret med talrige ordner og medlem af flere lærde selskaber.

Geologer fra Norge
Digtere fra Norge
Faglitterære forfattere fra Norge
Dansksprogede forfattere fra Norge
Mineraloger fra Norge
Halfdan Kjerulf

Halfdan Kjerulf (17. september 1815 – 11. august 1868) var norsk komponist.

Kjerulf blev student i 1834 og studerede derefter jura. Efter faderens død kastede han sig imidlertid over musikken og studerede musik i Leipzig i 1850. Her vandt han sig efterhånden et navn som komponist. Hans mest kendte kompositioner er "Brudefærden i Hardanger" og "Norges Fjælde", men han har skrevet mange meget benyttede melodier. Han blev tildelt ridderkorset af Skt. Olav ordenen og en plads er opkaldt efter ham i Oslo (Halfdan Kjerulfs Plass).

Eksterne henvisninger 

 

Komponister fra Norge
Nordmænd i 1800-tallet
Riddere af Sankt Olavs Orden
Halfdan
Bad Tölz

Bad Tölz er en by i Tyskland i delstaten Bayern ved floden Isar med omkring 18.000 indbyggere. Byen er det administrative center i landkreisen Bad Tölz-Wolfratshausen.

Historie 

Området har været beboet siden stenalderen. Der er fundet spor efter Hallstattkulturen.

Navnet Tölz dukkede første gang op i dokumenter mod slutningen af 1100-tallet. Hainricus de Tolnze byggede en borg på stedet, som kontrollerede floden og trafikken på vejene, men den findes ikke længere. I 1331 gjorde Ludwig 4. Tölz til købstad.

I 1300-tallet var Tölz omlastningssted for salt- og tømmertrafik på Isar. I 1453 blev handelsgaden, kirken og borgen ødelagt af en brand. Hertug Albrecht 3. genopbyggede byen i sten. Han byggede også paladset, som stod der frem til 1770, da det var så faldefærdigt, at det blev revet ned.

Trediveårskrigen (1618–1648) førte pest og ødelæggelse til regionen. Under den spanske arvefølgekrig gik det bedre for byen, som nu handlede med kalk og trævarer.

I midten af 1800-tallet blev der opdaget naturlige kilder omkring Tölz. Byen blev et kursted. I 1899 fik byen navnet Bad Tölz.

I 1934 blev en SS-Junkerschule (en kandidatskole for SS-officerer) oprettet i Bad Tölz, og den var i drift til slutningen af 2. verdenskrig.

Bad Tölz er i dag kendt som et kursted med et historisk bycentrum fra middelalderen og flot udsigt mod Alperne. På vestsiden af Isar ligger Kurverwaltung, et moderne kursted med vand rigt på jod.

Eksterne henvisninger 

Byer i Bayern
Al-Bassa

al-Bassa' (), også kendt som Bezeth () og LeBassah (Korsfarer) er en tidligere palæstinensisk landsby tæt på grænsen til Libanon under den britiske mandatperiodess Akko-distrikt. Den tidligere landsby befandt sig 19 km nord for distriktshovedstaden, Akko. Den ligger 65 m. over havet.

Kana'anæerne kaldte byen Bissah (som betyder sump), ((romerne kaldte den Bezeth, og kort efter korsfarernes nederlag i 1400-tallet blev landsbyen kendt som 'Ayn al-Bassa.

Arkæologiske steder 
Al-Bassa rummer en gammel kristen begravelsesplads og andre arkæologiske steder.

Landsbyen havde en grundskole for drenge, opført af tyrkerne i 1882, en privat forberedelsesskole og en offentlig grundskole for piger. I 1922 grundlagde byens indbyggere et lokalt byråd, som var ansvarligt for at administrere lokale sager.

I 1927 havde landsbyen en blandet befolkning af protestanter, romersk katolske og græskkatolske, såvel som melawalier, en shiitisk minoritet. Befolkningens hovederhverv var oliven-plukning.
Vigtige offentlige strukturer i den tid, landsbyen eksisterede, omfatter 2 moskeer, 2 kirker, 3 skoler og 18 helligdomme, nogle hellige for muslimer, nogle for kristne og nogle, som var hellige for begge grupper.
 
I 1938 blev en lejr for de jødiske arbejdere og Notrim-politistyrker i forbindelse med konstruktionen af Tegarts mur placeret ved siden af landsbyen, og på stedet blev et Tegart-fort til sidst opført. I 1945 var byen vokset til 3100 indbyggere og husede et regionalt gymnasium.

Okkupation og etnisk udrensning 
Al-Bassa blev erobret den 14. maj 1948 af israelske Haganah-styrker under Den Arabisk-Israelske krig 1948, i Operation Ben-Ami. Byens forsvarere var lokale militser. Beboere, som ikke allerede var flygtet, blev fuldstændig etnisk udrensede den 27. maj 1949 og blev hovedsagelig skubbet nordpå til Libanon og koncentreret i Dbyha flygtningelejren nær Junyah. Men da den libanesiske borgerkrig brød ud i 1975, blev denne lejr etnisk renset af kristne maronittiske militser. Men nogle få blev fordrevet til Nazareth som såkaldte "interne flygtninge".
  
Der er bevaret nogle få huse, en kirke og en helligdom, resten er ødelagt af israelerne.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 

 Welcome to al-Bassa 
 Al-Bassa, fra Khalil Sakakini Cultural Center 
 Al-Bassah  Dr. Moslih Kanaaneh 
 History of Shlomi  
 Al-Bassa International Association – an "international forum" for former residents of al-Bassa. 

Bassa
Borkum

Borkum er en ø og en kommune i det nordvestlige Tyskland. Den ligger i landkreis Leer i Niedersachsen og har et areal på 30,7 km² og en befolkning på omkring 5.500 indbyggere. I vest danner sundet Westereems grænsen til Holland, i øst ligger Osteremssundet, i nord Nordsøen og i syd Vadehavet. Den er den største og vestligste af De østfrisiske øer nord for den hollandske provins Groningen.

Øen blev dannet af to tidligere adskilte øer, som stadig var adskilt af lavvandet i 1863. Grænseområdet mellem de to tidligere øer kaldes Tüskendör.

19. og 20. december 1934 opskød Wernher von Braun "Max" og "Moritz", to prototyper af A2-raketen, fra øen. Lager Borkum, en nazistisk arbejdslejr på Alderney var opkaldt efter Borkum.

Flere tidligere tyske soldater fra den 216. Marine-Flak-Abeitlung blev stillet for krigsret under Dachau-processen i 1946. De blev anklaget for ulovlig at have henrettet syv amerikanske soldater som overlevede en styrt på øen 8. april 1944.

Det er delvis forbudt med biler på øen. I lavsæsonen kan biler køre overalt, mens der på visse tider af året er bilfrie zoner. Den eneste by på øen kaldes også Borkum.

Eksterne links 
 Officielle side 

Øer i Tyskland
Østfrisiske Øer
Axel Kjerulf

Axel Kjerulf (24. juli 1884 i København – 19. september 1964 sammesteds) var dansk komponist, musikkritiker og forfatter. Han var søn af Charles Kjerulf.

Axel Kjerulf blev medarbejder ved Politiken og Ekstra Bladet i 1904 og var musikkritiker ved Dannebrog 1907-10 og igen ved Politiken fra 1912. Fra 1931 blev han redaktør af Lytter-Bladet. Han var sceneinstruktør ved Casino og Scala-teatret 1920-27.

Han har bl.a. udgivet en skilding af dansk musiks historie Danmark i Fest og Glæde (1914), Schubert-Bogen (1928), Københavnerliv gennem et halvt Aarhundrede, 4 dele i 2 bind (sammen med Axel Breidal 1938), Liva Weel-Bogen (1942), Livet i Danmark (1947) og Musikens hvem-hvad-hvor, bind 1-3 (sammen med Nelly Backhausen 1950), og tillige en stor mængde kronikker og artikler i danske dagblade. 

Han skrev, oversatte og bearbejdede desuden teaterstykker for en række danske teatre, deriblandt: Skuespillet i Tivoli (sammen med Charles Kjerarø, Det Ny Teater 1910), Københavnerliv (Nørrebros Teater 1938), Kongen og hans Kone (Folketeatret 1941), Pappas hvide handsker (Nasjonalteatret, Oslo 1941 og Svenska Teatern, Helsingfors 1942), Flagermusen (Det Kongelige Teater), Som i Ungdommens Vaar, Zigeunerblod, Grevinden af Nørrebro (Nørrebros Teater 1943), Friluftsspillet Et Folkesagn (sammen med Kai Flor, Friluftsteatret i Dyrehaven 1946).

Kjerulf var Ridder af Dannebrog, formand for Dansk Tonekunstner Forening, medlem af og ordstyrer i Musikrådet, i direktionen for Friluftsteatret i Dyrehaven; i bestyrelsen for Helge Jacobsens Musiklegat, Anna Schyttes Musiklegat, Peder Mallers Mindefond, Carl Nielsens Mindelegat med mere.

Der findes et maleri af Carl Wentorf 1907 i familieeje. Buste af Neandros 1896 ligeså.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1957

Eksterne henvisninger 
 

Oversættere fra Danmark
Musikhistorikere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Biografiforfattere fra Danmark
Komponister fra Danmark
Redaktører fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra København
Musikkritikere fra Danmark
Journalister ved Politiken
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Axel
Bad Salzuflen

Bad Salzuflen er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med omkring 55.000 indbyggere. Byen ligger i kreisen Lippe ved floden Werre.

Byen er kendt for saltvandet og de varme kilder som ligger her, og er en gammel by med mange historiske bygninger.

Eksterne links 

Byer i Nordrhein-Westfalen
De jødiske Notrim-politistyrker

De jødiske Notrim-politistyrker (Engelsk: The Jewish Supernumerary Police, Hebræisk: נוטרים, Notrim, som betyder "vagter") var styrker som briterne etablerede i det palæstinensiske mandatområde i juni 1936. Omkring 22.000 Notrim blev udnævnt, bevæbnet og udrustet af briterne for at beskytte de jødiske bosættelser. Denne styrke blev hurtigt "et lovligt dække for Haganah og et stadigt mere effektivt skjold mod arabiske angreb".

De som blev trænet kom til at udgøre kernen i Haganah som igen blev den største ingrediens af IDF under Den Arabisk-Israelske krig 1948.

Noter

Referencer 
 Bowyer Bell, John (1996). Terror Out of Zion. Transaction Publishers. 
 Nasr, Kameel B. (1996). Arab and Israeli Terrorism: The Causes and Effects of Political Violence, 1936-1993. McFarland & Company. 

Israels historie
Israel-Palæstina-konflikter
Palæstinas historie
Castrop-Rauxel

Castrop-Rauxel er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med omkring 75.000 indbyggere. Byen ligger i kreisen Recklinghausen ved floden Emscher mellem storbyerne Dortmund i øst, Bochum i syd, Herne i vest, og Recklinghausen og Waltrop (ikke en storby) i nord i den østlige del af Ruhrområdet.

Historie 
Castrop-Rauxel blev først nævnt i 834 som Villa Castorpe, og fik rettidhder som fri by i 1384. I 1975 blev den slået sammen med Henrichenburg og blev en del af Vest, en bydel i Recklinghausen.

Henvisninger 

Byer i Nordrhein-Westfalen
Donaueschingen

Donaueschingen er en by i Tyskland sydvest i delstaten Baden-Württemberg med omkring 20.000 indbyggere. Byen ligger i landkreisen Schwarzwald-Baar nær kilden til floden Donau. Den ligger 13 km syd for Villingen-Schwenningen, 24 km vest for Tuttlingen og cirka 30 km nord for den schweiziske by Schaffhausen.

Geografi 
Donaueschingen ligger på Baarplateauet syd i Schwarzwald. Floderne Brigach og Breg løber her sammen og danner floden Donau, som har givet navn til byen.

Historie 

Byen blev først nævnt som Donaueschingen i 889. I 1283 gav Rudolf von Habsburg grevskabet Baar og Donaueschingen til Heinrich I. von Fürstenberg, i tillæg rettigheder til at brygge øl. Dette er ophavet til bryggeriet Fürstlich Fürstenbergische Brauerei. I 1488 gik byen til greven af Fürstenberg. Fra 1700-tallet var Donaueschingen residens for fyrsterne af Fürstenberg. I 1806 kom byen ind under Storhertugdømmet Baden og fik bystatus i 1810. En stor del af byen blev ødelagt af en brand i 1908.

Eksterne links 

Byer i Baden-Württemberg
Eschingen
Villingen-Schwenningen

Villingen-Schwenningen er en by i Tyskland i delstaten Baden-Württemberg med omkring 85.000 indbyggere. Byen er den største i landkreisen  Schwarzwald-Baar.

Villingen-Schwenningen ligger i østkanten af Schwarzwald ved floden Brigach, ca. 700 m over havet. Kilden til floden Neckar ligger i Schwenningen (Schwenninger Moos).

Historie 
I middelalderen var Villingen en østrigsk by. Under reformationen forblev den katolsk. Villingen blev belejret af marskal Tallard i 1704. Oberst von Wilstorff forsvarede sig godt i de forældede fæstningsværker, og efter seks dage opgav Tallar.

Schwenningen var en landsby frem til 1800-tallet. I 1858 blev den første urfabrik oprettet, og fra den tid har urmageri og præcisionsmekanik været en vigtig industri.

Som en del af reformerne i Baden-Württemberg i 1972 blev Villingen og Schwenningen slået  sammen med flere andre nabolandsbyer, selvom  to dele  ikke hænger  sammen og har et plateau mellem sig.

Eksterne links 

 Villingen-Schwenningen: Historie og billeder
 Belejringen af Villingen i 1702 

Byer i Baden-Württemberg
Tegarts mur

Tegarts mur var et 6 meter bredt pigtrådshegn rejst i 1938 langs det britiske mandatområdes nordgrænse for at forhindre arabiske styrker i at krydse den syriske og libanesiske grænse for at slutte sig til Den arabiske opstand. Hegnet var 75 km langt og gik hele vejen langs den palæstinensisk-syriske grænse. Det delte de to lande og kostede £ 100.000. 5 forter og 20 pillboxes (forstærkede vagttårne) blev bygget langs med hegnet. Hegnet blev til på Sir Charles Tegarts initiativ. Hegnet blev afmonteret i 1942, for at pigtråden kunne anvendes i Ørkenkrigen i 2. verdenskrig, men forterne og nogle af vagttårnene eksisterer stadig.

Referencer 

Mandatområdet i Palæstina
Israels historie
Esslingen am Neckar

Esslingen am Neckar er en by i Tyskland i delstaten Baden-Württemberg med . Byen er sæde for landkreisen Esslingen. Esslingen ligger ved floden Neckar 10 km fra Stuttgarts centrum.

Historie 

Byen blev først nævnt i 777 som Ezelinga i abbed Fulrads testamente. Han var fra Saint-Denis (nær Paris) og var præst for Pipin og Karl den store. Han førte også  St. Vitalis' relikvier til Esslingen. Det gjorde stedet til mål for pilgrimme og som førte til, at byen voksede. 

Omkring år 800 blev Esslingen købstad og i 866 fik den markedsrettigheder. Esslingen fik byrettigheder i 1229 og blev i 1298 en rigsstad. Protestantismen blev indført i 1526. I 1803 mistede Esslingen sin status som rigsstad og blev en del af hertugdømmet Württemberg.

Esslingen slap for kraftige bombeangreb under 2. verdenskrig og blev i 1945 besat af amerikanske soldater.

Eksterne links 

Byer i Baden-Württemberg
Frie rigsstæder
Herten

Herten er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med omkring 65.000 indbyggere. Byen ligger i kreisen Recklinghausen i det industrielle Ruhrområde, cirka 5 km vest for Recklinghausen.

Byen var sæde for herskerne af Grevskabet Vest Recklinghausen, en selvstyret stat i Ærkebispedømmet Köln.

Seværdigheder 
 Schloss Herten

Eksterne links 

Byer i Nordrhein-Westfalen
Landau an der Isar

Landau an der Isar (officielt også kaldt Launda a.d.Isar) er en by i Tyskland i delstaten Bayern med omkring 13.000 indbyggere. Byen ligger i landkreisen Dingolfing-Landau ved floden Isar. Landaus gamle bydel ligger i en højde af 390 moh.('Obere Stadt'), mens 'untere Stadt' ligger ca. 60 meter lavere.

Historie 
Landau blev grundlagt i 1224 af Wittelsbach-hertugen Ludwig af Kelheim. Byen havde været en Pflegamt i mange år og hørte til Landshut Rentamt i kurfyrstedømmet Bayern.

Frem til kommunereformen i Bayern og Tyskland i 1972 var Landau kreisstadt eller administrationssæde i en egen landkreis. Under reformen blev de tidligere landsbyer Frammering, Mettenhausen, Reichersdorf og Zeholfing, i tillæg til dele af Kammern og Ganacker, slået sammen med Landau. I 1978 blev også landsbyerne Nieder- og Oberhöcking indlemmet.

Eksterne links 

Byer i Bayern
Langenfeld

Langenfeld kan henvise til:

 Langenfeld (Rheinland)
 Langenfeld (Mittelfranken)
Neu-Ulm

Neu-Ulm er en by i Tyskland i delstaten Bayern med omkring 50.000 indbyggere. Byen ligger ved den højre bred af Donau i Schwaben med Ulm på den anden side af floden. Byen opstod da grænsen mellem Bayern og Württemberg gik langs Donau og Ulm blev delt i to. Andre nabobyer er Senden, Pfaffenhofen an der Roth, Holzheim, Nersingen og Elchingen.

Historie 

Den moderne historie til Neu-Ulm begyndte da Ulm blev delt mellem Kongedømmet Bayern og Kongedømmet Württemberg i 1810. Donau blev grænse mellem disse kongedømmer, og landområderne på højresiden af floden blev en del af Bayern. Dette var starten for Neu-Ulm som en selvstændig by.

På denne tid var Neu-Ulm meget lille med kun et par huse, værtshuse og landsbyen Offenhausen. Den blev stadig kaldt "Ulm am rechten Donauufer" (Ulm på højresiden af Donau). Navnet Neu-Ulm blev først nævnt i 1814. Byen begyndte først at vokse i 1841, da Frankfurter Bundesversammlung annoncerede at de ville bygge fæstningen Bundesfestung.

Efter ønske fra Kong Ludwig 1. blev Neu-Ulm en del af fæstningen. Efter at Neu-Ulm blev knyttet til jernbanelinjen til Augsburg i 1853 kom soldater til byen og der blev oprettet en garnison her.

Byen begyndte først at blomstre under borgmester Josef Kollmann mod slutningen af 1800-tallet. En sporvognslinje mellem Ulm og Neu-Ulm blev bygget i 1897 og i 1900 blev vandtårnet (som stadig er et landemærke) bygget. I 1906 begyndte man at udvide Neu-Ulm
udenfor bymurene. De første fabrikker blev bygget og byen fortsatte med at blive udvidet.

Efter 1. verdenskrig blev garnisonen nedlagt. Befolkningstallet og velstanden voksede og Neu-Ulm blev en rig by. 2. verdenskrig ramte derimod byen hårdt, og cirka 80 % af bygningerne blev ødelagt under allierede bombetogter. Alle broerne over Donau mellem de to byer blev også ødelagt.

Eksterne links 

Byer i Bayern
Komite

En komite eller komité, er en samling af personer, erhvervsmæssigt eller politisk, som er en undergruppe af en større forsamling. 

En nedsat komites formål kan være nærmere undersøgelse af et specifikt emne, med en afsluttende anbefaling og konklusion.

Erhvervsliv
Politik
Plattling

Plattling er en by i Tyskland i delstaten Bayern med omkring 13.000 infbyggere. Byen ligger i landkreisen Deggendorf ved floden Isar, 9 km sydvest for Deggendorf, lige før den udmunder i Donau.

Byer i Bayern
Deggendorf

Deggendorf er en by i den tyske delstat Bayern, i det sydlige Tyskland. Byen har et areal på 77,21 km², og har 31.421 indbyggere (2006).

Byer i Bayern
Tegart-fort

Et Tegart-fort er et fort for militære politistyrker konstrueret over hele Palæstina under den britiske mandatperiode.

Fortene er opkaldt efter den britiske Sir Charles Tegart, som designede dem i 1938 baseret på sine erfaringer under oprøret for indisk selvstændighed.

Omkring 50 af disse forstærkede betonblok-strukturer blev bygget efter samme tegning, både langs den såkaldte Tegarts mur langs den nordlige grænse med Libanon og Syrien og ved strategiske korsveje i det indre Palæstina.
Mange af dem står den dag i dag, og nogle bruges som fængsler.

Eksisterende eksempler på Tegart-forter 
 Latrun museum
 Mukataa-fortet i Ramallah
 Jeriko-fængslet
 Kfar Saba politistation
 Metzudat Koach (Nebi Yusha-fortet)

Noter 
 

Mandatområdet i Palæstina
Israels historie
Palæstinas historie
Vesterbro (Aarhus)

Vesterbro er en bydel i Aarhus, beliggende i Aarhus C nord og vest for den Indre By. Vesterbro består af Øgadekvarteret, CeresByen og det gamle godsbaneareal, der er under udvikling som det nye bykvarter Aarhus K. På Vesterbro finder man yderligere, det stærkt trafikerede Vesterbro Torv, Den Gamle By og Botanisk Have, det gamle amtssygehus.

Bydelen ligger i Sankt Markus Sogn med 8813 indbyggere i 2016. Endvidere dækker Vor Frue Sogn (13.403 indbyggere) hele den syd vestlige del af Vesterbro. Sognet dækker også dele af det østlige indre by.

Befolkningstallet for Vesterbro den 1. Januar 2020 er på 24.467.

Vesterbro er afgrænset af Vestre Ringgade mod vest, Banegraven mod syd, Langelandsgade, Høegh-Guldbergs gade mod øst, Nørre Allé og Vester Allé mod syd/øst.

Vesterbro er præget af bakker, og nogle gader er blandt de stejleste i Danmark i bebyggede områder.

Galleri

Noter

Eksterne henvisninger 

Kvarterer i Aarhus
Aarhus C
Sindelfingen

Sindelfingen er en by i Tyskland i delstaten Baden-Württemberg med omkring 60.000 indbyggere. Byen ligger cirka 15 km sydvest for Stuttgart.

Byen grænser til Böblingen, Stuttgart og Leonberg, og byen glider faktisk i et med Böblingen. Floden Schwippe har sit udspring i Sindelfingen. I nord ligger naturreservatet Glemswald.

Økonomien i byen er hovedsagelig baseret på bilindustrien, særligt fabrikken Daimler AG og kontorene til Smart. I middelalderen lå der et væveri i byen, og i dag står modeindustrien stadig stærkt her.

Historie 
Sindelfingen blev først nævnt i skriftlige kilder i 1155, men selve byen blev grundlagt i 1263 af grev Rudolf von Tübingen-Herrenberg. I 1535 blev byen protestantisk som følge af reformationen.

Eksterne links 

Byer i Baden-Württemberg
Böblingen

Böblingen er en by i den tyske delstat Baden-Württemberg, i det sydvestlige Tyskland. Byen har et areal på
39,04 km², og har 46.419 indbyggere (2006).

Byer i Baden-Württemberg
Waiblingen

Waiblingen er en by i det sydvestlige Tyskland i delstaten Baden-Württemberg med omkring 55.000 indbyggere. Waiblingen er administrationssæde i landkreisen Rems-Murr, og nærmeste naboby er Stuttgart.

Historie 

Waiblingen blev først nævnt i karolingiske dokumenter i 885 på Karl den Tykkes tid. Waiblingen fik byrettigheder i 1250.

Waiblingen hørte til de saliske konger, som hertugerne og kongerne af Hohenstaufen arvede den fra. Man mener at det italienske navn på Hohenstaufen party, Ghibelline, kommer af Waiblingen.

Byen blev næsten helt ødelagt i 1634 under trediveårskrigen, og indbyggerne blev enten dræbt eller deporteret. Den blev opbygget igen efter krigen, og gamlebyen som i dag eksisterer kommer fra årene mellem 1640 og 1700. Fæstningsværkene er stadig godt bevaret.

Eksterne links 

Byer i Baden-Württemberg