EU's forfatningstraktat

EU's forfatningstraktat, egentlig Traktat om en forfatning for Europa, er den traktat, som EU-landenes regeringer i juni 2004 blev enige om skulle afløse Nice-traktaten. Den skulle tilpasse organisationen til den store udvidelse til 25 lande i 2004 og senere planlagte udvidelser.

Konventet om fremtidens Europa, som det blev døbt, ledet af Frankrigs tidligere præsident Valéry Giscard d'Estaing, udarbejdede efter flere års intense og ophedede diskussioner traktaten; Den 29. oktober 2004 underskrev EU's stats- og regeringschefer Forfatningstraktaten på et møde i Rom; den skulle så godkendes i medlemslandene – i nogle skulle vedtagelsen ske i parlamenterne og i andre lande ved folkeafstemning. Traktaten skulle efter planen træde i kraft i november 2006. 

Efter Frankrigs og Hollands nej er det yderst tvivlsomt, om traktaten vil blive gennemført i sin nuværende form.

Danmark udskød efter EU-topmødet 16. juni 2005 den ellers planlagte folkeafstemning om Forfatningstraktaten på ubestemt tid. Afstemningen skulle ellers have været holdt 27. september 2005.

Traktaten indeholder i grove træk følgende punkter 

 En fastlæggelse af hvad der er EU's ansvarsområde, og hvad der er nationalstatens opgave. Et såkaldt kompetencekatalog.
 Der indføres flertalsafgørelser på flere områder. Dvs. at 55 % af landene skal stemme for forslaget, og dette flertal skal også svare til minimum 65 % af EU's befolkning. 
 Hvis minimum 4 lande nedlægger veto falder forslaget. 
 Hvis 1 million europæere skriver under på et forslag skal Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen behandle forslaget. 
 I 2013 ændres antallet af kommissærer fra de nuværende 25 (27 med Bulgariens og Rumæniens indtræden) til 17 kommissærer. 
 Der vælges en formand for EU samt en slags fælles udenrigsminister.

Ratificering 
EU’s grundlov eller forfatningstraktat skal vedtages af de enkelte medlemslande for at træde i kraft. Landene ratificerer enten med eller uden en folkeafstemning. 

Ratificeringen blev eller bliver afgjort af en folkeafstemning i flg. lande:
 Spanien Godkendt 20. februar 2005
 Frankrig Afvist 29. maj 2005
 Holland Afvist 1. juni 2005
 England (skal også godkendes af den engelske regering)
 Danmark
 Irland (skal også godkendes af den irske regering)
 Portugal

England, Danmark, Irland og Portugal valgte alligevel ikke at afholde folkeafstemninger, idet at det allerede var blevet til et "nej" i både Holland og Frankrig.

Ratificeringen blev eller bliver afgjort af en afstemning i landets regeringsorgan:

 Litauen Godkendt 11. november 2004
 Ungarn Godkendt 20. december 2004
 Slovenien Godkendt 1. februar 2005
 Italien Godkendt 6. april 2005
 Grækenland Godkendt 19. april 2005
 Slovakiet Godkendt 11. maj 2005
 Østrig Godkendt 25. maj 2005
 Tyskland Godkendt 27. maj 2005
 Letland Godkendt 2. juni 2005
 Belgien Forventes godkendt snarest
 Cypern
 Estland
 Finland Godkendt den 5. december 2006 med 125 stemmer for og 39 imod. Dermed er Finland det 16. land.
 Luxembourg (En vejledende folkeafstemning 10. juli 2005 gav et lille ja.) 
 Sverige

Lande der endnu ikke har besluttet om ratificeringen skal foregå med eller uden en folkeafstemning:
 Tjekkiet
 Polen

Denne traktat vil højst sandsynligt blive erstattet af Reformtraktaten

Se også 

 EU's historie

EU-traktater