kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sankt Johannes Kirke (Herning)

Sct. Johannes Kirke er en folkekirke i Sankt Johannes Sogn nordvest for det centrale Herning. Kirken er opført i 1955 og indviet 1. søndag i advent samme år. Kirken har plads til 700 kirkegængere ad gangen. Selv om man fra centralt hold har ensrettet alle kirkenavne mht. "sankt" så har kirken her fastholdt sit oprindelige navn med forkortelsen "Sct." Det tyder på, at der har været et viljestærk kirkefolk i området lige siden.

Kirkens tårn er 40 meter højt og indeholder (toppen) udsigtsplatform, (5.-6.sal) vandtårn som ikke bruges til vand mere, (4.sal) kirkeklokkerum, (3.sal) stort tomt lokale, (2.sal) musikcafé, (1.sal) konfirmandlokale, kostumelager, køkken, (stuen) redskabsrum, mandskabslokaler og transformerstation. Uret på tårnets nordlige side indeholder en fejl, der skyldes, at arkitekten sagde, '... det er kun Gud, der er perfekt..'

Kirker i Herning
Kirker i Viborg Stift
Kirker i Ringkøbing Amt
Rammeglas

Rammeglas til indramning af billeder omfatter hovedsageligt tre typer glas, 2,5 mm tykt.

Glastyper

Almindeligt glas
Glasset er billigt og tillader omkring halvdelen af det skadelige ultraviolette lys, at ramme billedet.

Karakteristik
2,5 mm tykt glas.
Ultraviolet lys: 45% af lyset blokeres
Lyspassage: Over 90% af lyset passerer
Refleksion: Under 8%  af lyset reflekteres

Refleksfrit glas med ultraviolet beskyttelse
Glasset er coated for reduktion af ultraviolet-stråling medens reflekserne reduceres til mindre end 1%

Karakteristik
2,5 mm tykt glas.
Ultraviolet lys: 78% af lyset blokeres
Lyspassage: Over 96% af lyset passerer
Refleksion: Under 1%  af lyset reflekteres

Museumsglas
Glasset er coated for reduktion af ultraviolet-stråling medens reflekserne reduceres til mindre end 1% samt præsenterer billedet optimalt.

Karakteristik
2,5 mm tykt glas.
Ultraviolet lys: 99% af lyset blokeres
Lyspassage: Over 96% af lyset passerer
Refleksion: Under 1%  af lyset reflekteres

Eksterne henvisninger og kilder
 Digital Foto, 15/2014, side31 – Hvilket glas skal vi vælge?
Glas
Moltzau Line

Moltzau Line var et rederi, der under skiftende navne drev bil- og passager-færgefart på ruten mellem Gedser og Travemünde (Tyskland) 1962-90 og efter Tysklands genforening mellem Gedser og Rostock 1990-96. I 1996 solgtes rederiet til DSB, og fra 1997 hører Gedser-Rostock-overfarten under Scandlines.

Rutenavne 
 Moltzau Line (1963-1975)
 Gedser-Travemünde Ruten (1975-1986)
 GT-Linien (1986-1987)
 GT-Link (1987-1991)
 Europa Linien (1991-1997)

Historie 
23. oktober 1962 oprettede den norske skibsreder  rederiet Moltzau Line A/S (Danmark) med hovedkontor i Gedser. Han ejede det norske A/S Moltzaus Tankrederi (Moltzau & Christensen) i Oslo og havde siden 1956 også drevet passager-ruten Sundbusserne mellem Helsingør og Helsingborg (Sverige). 31. maj 1963 indledtes trafikken på den nye Gedser-Travemünde overfart. Moltzaugade i Gedser er opkaldt efter ruten.

I marts 1973 trak Ragnar Moltzau sig tilbage og solgte 49% af aktierne til Rederi Ab Nordö i Sverige, men allerede to år senere, i marts 1975 solgtes aktierne videre til Jan Lockert m.fl. i Oslo. Samtidig ændredes selskabets navn til Gedser-Travemünde Ruten A/S. Fra januar 1986 markedsførtes ruten som GT-Linien. Et år senere, 18. januar 1987 kom overfarten i alvorlige økonomiske vanskeligheder og gik konkurs. Boet fortsatte dog trafikken, mens det forsøgte at finde nye ejere.

6. marts 1987 købte det svenske AB Sea Link rederiet af konkursboet og ændrede navnet til GT-Link A/S. 1. april 1990 indledtes overfart mellem Gedser og Rostock og 23. december samme år blev ruten til Travemünde nedlagt, bl.a. grundet den tyske genforening. Fra 1991 markedsførtes overfarten som Europa Linien.

1. juni 1996 blev DSB Rederi A/S alene om al færgefart mellem Østdanmark og Tyskland, da det overtog Europa Linien. Fra 1997 blev Gedser-Rostock overfarten drevet af Scandlines.

Både der har sejlet på Gedser-Travemünde- og Gedser-Rostock-overfarterne 
 M/S Gedser (1963-1968)
 M/S Travemünde (1964-1970)
 M/S Falster (1968)
 M/S Gedser (1968-1976)
 M/S Vikingfjord (1970, chartret)
 M/S Travemünde (1971-1981)
 M/S Polar Express (1971, chartret)
 M/S Falster (1975)
 M/S Scandinavia (1975)
 M/S Stena Normandica (1976, chartret)
 M/S Gedser (1976-1986)
 M/S Viking Victory (1977, chartret)
 M/S Nils Dacke (1978, chartret)
 M/S Njegos (1981, chartret)
 M/S Travemünde (1981-1987)
 M/S Gedser (1986)
 M/S Bolette (1986, chartret)
 M/S Fuldatal (1986, chartret)
 M/S Gedser Link (1986-1989)
 M/S Travemünde Link (1987-1988)
 M/S Falster Link (1988-1997)
 M/S Travemünde Link (1988-1992)
 M/S Norröna. (1988 chartret)
 M/S Europa Link (1990-1993)
 M/S Roslagen (1990, chartret)
 M/S Eckerö (1990, chartret)
 M/S Rostock Link (1992-1996)
 M/S Baltavia (1993-1994, chartret)

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 
 Moltzau Line (1963-1975) Gedser-Travemünde Ruten (1975-1986) GT-Linien (1986-1987) GT-Link (1987-1991) Europa Linien (1991-1997) (Skibsdata og fotos)
 Moltzau Line/ Gedser-Travemünde Ruten/ GT-Linien 
 GT-LINIEN 
 GT-Link 

Rederier fra Danmark
Etableret i 1962
Falster
Rostock
Travemünde
Færgeruter i Danmark
Færgeruter i Tyskland
Martin Petersen (livstidsdømt)

Martin Petersen (født 1974) idømtes 9. maj 2008 af Retten i Sønderborg livsvarigt fængsel og psykiatrisk behandling for 3-dobbelt drab begået lørdag den 6. januar 2007 om formiddagen på Hvedemarken 33 i Sønderborg mod sin 24-årige ekspartner Yvonne Bøttcher Hoffmann og deres fælles børn Søs på fire og sønnen Julian på seks år. Fra starten antog politiet at den 32-årige ufaglærte fabriksarbejders motiv til familiedrabene var jalousi, fordi Yvonne afslog at genoptage deres forhold.
Dommen stadfæstedes 6. august 2008 af Vestre Landsret.

Eksterne links 

Personer fra Sønderborg
Personer der har myrdet børn
Mordere fra Danmark
Livstidsdømte fra Danmark
Katja Salivaara

Katja Salivaara (født 12. august 1980 i Mikkeli, Finland) er en finsk tidligere atlet. Hun repræsenterede gennem hele sin karriere "Mikkelin Kilpa-Veikkoja".

Salivaara har vundet flere medaljer ved de finske mesterskaber; på 100 meter blev det tre bronzemedaljer, på 200 meter to bronzemedaljer, på 4 x 100 meter to guld-, to sølv- og en bronzemedalje samt på 4 x 400 meter en guld og to sølvmedaljer. Ved de finske indendørs mesterskaber blev de til en bronzemedalje på 60 meter, to sølvmedaljer og en bronzemedalje på 200 meter, en bronzemedalje på 60 meter hæk, samt en guldmedalje og en bronzemedalje på 4 x 200 meter. Hun har deltaget i flere landskampe for Finland.
Ved U20-EM 1999 var Salivaara med på Finlands bronzehold på 4 x 100 meter.

Salivaara har boet i Danmark siden 2012 og færdiggør 2014 sin uddannelse i statskundskab ved Københavns Universitet. Derudover har hun en bachelorgrad i “social sciences of sport” samt studeret sportsmarkedsføring i Finland.
Salivaara begynder i december 2014 som projektleder i Dansk Atletik Forbund, en post hun overtager efter svenskeren Leif Dahlberg.

Personlige rekorder 
 100 meter: 11,69 +2.0 Jamsankoski (FIN) 29. juli 2001
 200 meter: 24,07 +0.3 Savonlinna (FIN) 5. juli 2005

Kilder 
 Profile of Katja SALIVAARA | All-Athletics.com

Atleter fra Finland
Hækkeløbere fra Finland
Personer fra Mikkeli
Atletik i Danmark
Aphyxion

Aphyxion er et dansk melodisk dødsmetal-band dannet i 2007 i Ribe. De har bl.a. spillet på Wacken Open Air som det yngste band nogensinde, og har opnået stor international anerkendelse siden Metal Hammer UK i 2014 proklamerede at bandet var "frelserne af melodisk dødsmetal" og "et af de mest spændende bands i Europa" (Dom Lawson, Metal Hammer UK).

Bandet blev i 2017 valgt til at være opvarmningsband for Metallica i det nyåbnede Royal Arena.

Medlemmer 
 Michael Vahl - vokal
 Jakob Jensen - trommer
 Jonas Haagensen - guitar
 Jesper Haas - guitar
 Jais Jessen - bas

Diskografi 
 Eradication of Fates (2009, EP)
 Obliteration of the Weak (2010, EP)
 Earth Entangled (2014)
 Aftermath (2016)
 Void (2019)
 "Ad Astra"(2023)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 
 
 

Musikgrupper fra 2007
Musikgrupper fra Danmark
Melodisk dødsmetal-grupper
Joseph Herforth

Joseph Henry Herforth (født 13. april 1853 i København, død 5. marts 1931 sammesteds) var en dansk grosserer.

Herforth var søn af overretsprokurator Christian Herforth og Christiane Johanne f. Rée. Skønt hans familie først og fremmest var beskæftiget med jura, uddannede Herforth sig inden for handelsfaget. Handel var imidlertid ikke hans familie fuldkommen fremmede, eftersom hans mor tilhørte en gammel jødisk handelsslægt. 

I 1875 blev Herforth medejer af den kongelige hof-manufakturhandel Børre Lorenzen & Co. og bosatte sig oven over forretningen på Østergade 13. Forretningen, som specialiserede sig i alle former for manufaktur til damer, var den største og mest eksklusive manufakturhandel i København og leverede bl.a. til den kongelige familie. Herforth varetog den daglige ledelse og rejste samtidig udenlands adskillige gange om året, særligt til Paris, for at studere tidens mode. Da hans kompagnon døde i 1884, blev han eneejer

Børre Lorenzen & Co.'s rummelige modesalon var et samlingspunkt for det bedre borgerskab i slutningen af 1800-tallet, særligt under Herforths ledelse, som bl.a. lagde stor vægt på de store årlige juleudstillinger. Han skelede aldrig efter det brede publikum, men fastholdte ufortrødent forretningens eksklusive renommé. Herman Bangs reportage I Modesalonen fra 1880 tegner et farverigt, næsten spottende portræt af forretningen, som i folkemunde blot kaldtes Børre, og dens elegante men snobbede chef, hvortil Herforth højst sandsynligt og ganske ufrivilligt har lagt model. 

I 1897 overdrog Herforth på grund af sygdom sin forretning til Otto Ringberg og Harald Birger Christensen og levede sine sidste mange år som rentier i Hellerup og København. Salget af den store forretning gjorde ham i besiddelse af en større formue, der yderligere forøgedes ved hans ægteskab med en datter af overretsprokurator P. A. Petersen, som var blandt de rigeste mænd i Danmark i slutningen af 1800-tallet og efterlod en millionformue ved sin død i 1898. 

Herforth giftede sig i 1885 med Dorthea Louise f. Petersen. Parret fik en søn, overretssagfører Knud Herforth, samt tre døtre. Det lykkedes Herforth at indgifte sine døtre i betydningsfulde og velhavende danske familier. Den ældste datter giftede sig med ingeniør Svend Henningsen, den anden giftede sig med frihavnsdirektør Oscar Thielsen, mens den tredje og yngste datter, forfatter Kate Bang, giftede sig med højesteretssagfører Otto Bang og siden blev kendt som den svenske forfatter Verner von Heidenstams muse.

Kilder 
 Krak, Danmarks ældste Forretninger, 1910
 Illustreret Tidende, 12/12 1880
 Politiken, 20/8 1896
 Berlingske Tidende, 6/3 1931

Eksterne henvisninger 
 

Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Grosserere fra Danmark
Joseph
Sanjay Sharma

Sanjay Sharma (født 1969 i New Delhi i Indien) alias Juan Carlos Clasen og andre falske identiteter, idømtes 26. juni 2001 af et nævningeting i Vestre Landsret livsvarigt fængsel for dobbeltdrab af hans 22-årige grønlandsk fødte hustru Carla Clasen og hendes knap 3-årige datter Natuk begået mellem 9. og 12. oktober 1999 i et sommerhus med adresse Norske Fjelde 9 på Fanø.
Ligene blev 8. februar 2000 fundet nedgravet i klitterne omkring sommerhuset.
Carla var død af flere kraniebrud efter voldsomme slag mod hovedet og datteren blev fundet med sand i munden og var formentlig kvalt.

Ægtemanden efterlystes gennem Interpol og ved hjælp af fingeraftryk afgivet ved indrejse i Canada kort efter drabene, sporedes manden til USA, hvor han på Long Island i New York anholdtes 18. maj 2000 af FBI.
Kort efter udleveredes han til Danmark, hvor han varetægtsfængsledes i Esbjerg og senere i Horsens.

Sanjay Sharma bedyrede sin uskyld, men nævningetinget fandt ham skyldig i de 2 drab med straf livsvarigt fængsel. Strafudmålingen stadfæstedes 5. november 2001 af Højesteret.

Under den danske retsforfølgelse sås bort fra Sanjay Sharmas fortid og flugt fra 15 måneders fangenskab i Indien, hvor han var sigtet for medgiftsdrab på sin tidligere hustru Razi Singh under et ferieophold i Østrig. Hun døde af elektrisk stød i et badekar, et forhold han afviste som et uheld.

Eksterne links 

Livstidsdømte fra Danmark
Personer fra Indien
Møn Fyr

Møn Fyr er et anduvningfyr, beliggende på Møns syd-østlige-pynt.

Fyret blev bygget i 1845 og det var fra starten forsynet med fast linseapparat. Det blev senere ombyttet med et større og senere igen med et roterende apparat.

Bygningen med fyrtårnet var også bolig for fyrmesteren med udhus over gården, og blev bygget af Farvandsvæsenet i 1845. Maskinhuset øst for disse to bygninger og det vinkelbyggede hus vest for med boliger for fyrpasser og maskinmester kom til senere. Bygninger er bygget i en traditionel, klassicistisk inspireret byggeskik.

I 1960-70'erne blev der bygget et kystudkigshuset længst mod øst, hvorfra man kunne observere skibe, der sejlede til og fra Østersøen under den kolde krig.
Her sad gamle fyrmestre, kaptajner og officerer fra flåden, der havde kendskab til Warszawapagtens skibe og fly.
De observerede og sendte oplysninger om skibe der havde kurs mod og fra indsejlingen til Kadetrenden.
I 1963 kom de første oplysninger, om de skibe der siden hen var meget tæt på, at starte den 3. verdenskrig, herfra den vestlige del af Østersøen.

I 1999 blev fyret renoveret.

Bebyggelsen omkring fyret ligger på lejet grund, ejet af Klintholm Gods. I dag bruges fyret til udlejning af Camping Møns Klint.

Galleri

Eksterne henvisninger 
 moens-guide.dk 
 moen-atlas.dk 
 fyrtaarne.dk
 Fyrlisten 

Fyrtårne i Danmark
Lokaliteter på Møn
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Vordingborg Kommune
Anders Høeg Nissen

Anders Høeg Nissen (født 13. juli 1971) er en dansk journalist, radioproducent, vært og forfatter.

Uddannelse 
Nissen er student fra Vestfyns Gymnasium i 1989. Herefter blev han bachelor i litteratur- og medievidenskab på Københavns Universitet i 1995. Derudover er han selvlært.

Karriere 
Anders Høeg Nissen har arbejdet som freelancejournalist på bl.a. Filmkalenderen, Jyllands-Posten og Thura Film. Fra 2000 til 2017 har han været vært, reporter og producer i Danmarks Radio. Fra 2000 til 2005 var han fast vært på P1-programmet Harddisken. Mellem 2005 og 2007 var han dels udviklingsredaktør, dels vært på Videnskabens Verden og journalist på Viden Om. I 2007 vendte han tilbage til Harddisken, hvor han var fast vært sammen med Henrik Føhns til 2017. Derudover bruges han jævnligt som speaker på DR's tv-programmer.

Anders Høeg Nissen er forfatter til bogen om selv-tracking.
 
Nissen og Henrik Føhns modtog Kryger-prisen i november 2014.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Harddisken på P1
 Anders Høeg Nissens hjemmeside

Radioværter fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Ansatte i DR
Modtagere af Kryger-prisen
Futon

er det japanske ord for dyne og betyder i udvidet forstand også køjeplads eller sovested.

Betydning i Japan 
I Japan består en futon af liggeunderlaget  og dynen .

Shikibuton placeres direkte på det af tatami-måtter sammensatte gulv og består af et bomuldshylster eller et silkehylster, der er fyldt med bomuld. Den er ca. 10 cm høj, 1 m bred og 1,80 m lang. Kakebuton, også kaldet yogi er lavet af lignende materialer og er firkantet, men kan også have form som en kimono med ærmer og krave. Om dagen bliver denne form for futon foldet sammen og gemt af vejen i et skab.

Hovedpuder kaldes for . Fra midten af Edo-perioden til ind i Meiji-perioden benyttedes først og fremmest to typer, en enkelt pølle, kukuri-makura, og et separat stativ, , der var forsynet med en lille pølle og tjente til at beskytte frisuren. Foden af stativet indeholdt hårsmykker. Til tider kunne en hako-makura være lang nok for to personer. Til brug om sommeren fandtes der puder af rotting og keramik. Puder, der parfumerede håret, mens man sov, hed kou-makura.

Ved siden af sovestedet findes desuden puder til at sidde på, .

Betydning i vesten 
Den vestlige betydning af futon er en udvikling af det japanske begreb. Det bruges ofte om kombinationen af en lav seng og den derpå liggende madras, den egentlige futon. Ved at sænke sengen og frigive siderne kom man frem til ideen med at sove nærmest muligt gulvet men uden at opgive det vestlige koncept med seng = sengestativ + madras.

Mens den tynde japanske futon udelukkende er fyldt med bomuld og derfor kræver meget pleje, så er det vestlige modstykke typisk en almindelig om end tynd madras, der kan foldes sammen med sengestativet og bruges som divan. En sådan madras kan desuden være tilsat svedtransporterende, varmende indlæg af hestehår, ren uld, kokosfiber og latex, der både øger blødheden og formindsker behovet for pleje. Stativet til futonen består af metal, bøgetræ eller fyrretræ.

Se også 
 Daybed

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kultur i Japan
Senge
Kælder

En kælder er en eller flere etager i en bygning, som enten er helt eller delvist under jordhøjde. Kældre bruges typisk til opbevaringsrum i bygninger, hvor f.eks. bryggers, vandvarmer, sikringsskab, varme- og ventillationsanlæg, garage eller værksted er placeret eller til fordelingsted for kabel-tv. I storbyer som London bliver kældre i høj grad også brugt til beboelse for at optimere antallet af beboelige kvadratmeter på grund af høje huspriser. 

Specialiserede kælderrum kan være indrettet til vinkælder, da temperaturen sjældent foretager store udsving i en kælder, og derfor er god til opbevaring af vin. Under 2. verdenskrig blev mange kældre omdannet til beskyttelsesrum i tilfælde af luftbombardement.

Grundet den lave placering vil overskydende vand fra gadeniveau søge ned mod kældre, og vandskader er derfor et problem hvis ikke kælderen er ordentligt bygget. Ved særligt kraftige regnskyld som skybruddene i 2011 og 2014 i København stod mange kælderrum og kælderlejligheder under vand, både som følge af vand oppefra, men også vand fra kloakken der var trængt op i de nederste rum i bygningerne.

I historiske bygninger er det ofte kælderen eller fundamentet fra kælderen, som er blandt det ældste eller eneste bevarede. Dette er bl.a. tilfældet med Erik Glippings jagthus i Grønbæk i Midtjylland, hvor knap en meter af den stensatte kælder er bevaret.

Se også

Referencer 

Byggeri
Zabuton

er en traditionel japansk siddepude.

I modsætning til den runde ensa er en zabuton kvadratisk, fyldt og stammer fra begyndelsen af Edo-perioden, hvor den afløste ensa i private hjem. I templer og skrin blev ensa derimod stadig brugt. Forløberen for zubuton var shitone, der var forbeholdt adelige hjem. Zabuton laves overvejende af bomuld men ofte også af lærred eller silke. Læder eller washi-papir er også muligt, men det er væsentlig sjældnere. Zabuton kan også bruges sammen med en zaisu (stol uden ben).

Ved zenmeditation (zazen) tjener zabuton som underlag for den meditationspude (zafu), som den mediterende sidder på.

Når en lavererangerende sumoudøver vinder over en yokozuna (højeste rang i sumo), smider tilskuerne deres zubuton i ringen. Da yokozuna traditionelt først deltager i den sidste kamp på en turneringsdag, er det ikke noget problem.

Eksterne henvisninger

Noter 

Kultur i Japan
Puder
CNH Industrial

CNH Industrial (, ) er en italiensk multinational fremstillingsvirksomhed, som er registreret i Storbritannien og har hovedsæde i London. CNH designer, udvikler, producerer og sælger jordbrugsredskaber og -maskiner, entreprenørmaskiner, lastbiler og andre kommercielle køretøjer, busser og gearsystemer.

Blandt koncernens mærker er Case IH, New Holland, Iveco, Steyr, Magirus og Heuliez Bus.
Selskabets omsætning var 25,778 mia Euro (2013) og der var 71.192 ansatte.

Historie 
CNH Industrial N.V. blev oprettet som selskab i november 2012 og fra og med september 2013 blev det integreret med Fiat Industrial S.p.A. og CNH Global.
Fiat Industrial blev etableret 1. januar 2011. CNH Global blev etableret i november 1999 ved en fusion af New Holland N.V. og Case Corporation.

Virksomheden er børsnoteret på New York Stock Exchange og Borsa Italiana. Aktien er en del af FTSE MIB-indekset.

Referencer 

 
Fremstillingsvirksomheder fra Italien
Køretøjsproducenter fra Italien
Multinationale virksomheder
Jordbrugsmaskinproducenter
Virksomheder i London
Etableret i 2012
Zaisu

er en særlig form for japansk stol, der ikke har nogen ben, men hvis design er afledt af normale stole. Zaisu er udbredt i Japan, især i huse med spisestue i traditionel japansk stil, hvor man bruger lave borde og tatamimåtter. Her kan man slappe af i en zaisu på en kold aften under et opvarmet kotatsubord.

Traditionelt sidder japanere gerne knælende med vægten på underbenene, idet benene er foldet under kroppen. Efter længere tid kan det imidlertid give smerter, især for folk der ikke er vant til at sidde på den måde. Af denne grund foretrækker mange japanere den bekvemmere zaisu-variant, hvor ryggen er støttet, og benene kan strækkes ud. Zaisu findes i mange varianter, enten med en indbygget pude eller en løs zabuton. Desuden findes der ofte et separat armlæn, , der kan give en yderligere afslappet måde at sidde på.

Zaisu kom på mode allerede i Muromachi-perioden (ca. 1336–1573). Også i nutiden findes de i mange moderigtige varianter.

Noter 

Stole
Kultur i Japan
Eva Graungaard

Eva Graungaard (født 7. december 1928, død 20. august 2008) var en dansk læge og tidligere modstandskvinde for BOPA under 2. verdenskrig, efter krigen fortsatte hun som politiske aktiv, i DKP indtil 1956, især som børneretsforkæmper. Hun fik i 1987 Dag Hammarskjölds Fredspris, i 1992 The Albert Schweitzers Price of Medicine.

Kilder 

Læger fra Danmark
Modstandsfolk fra DKP