kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lars Bork Halskov

Lars Bork Halskov (født 24. juni 1963) er en dansk journalist og forfatter, som har arbejdet ved dagbladet Politiken siden 1996. Han er uddannet journalist fra Danmarks Journalisthøjskole 1994 og er desuden udlært tømrer.

Han arbejder med afdækkende journalistik og har i en lang årrække været optaget af skibskatastrofer. Han opnåede således i 2020 skandinavisk anerkendelse for sit vedholdende og dybdeborende arbejde med afdækningen af den påsatte brand på passagerskibet Scandinavien Star i 1990.

Lars Halskov har to gange modtaget Hørup-prisen, nemlig i 2020 for serien Scandinavian Star – 30 år efter og desuden i 1998. I 2013 fik han sammen med kolleger fra Politiken den såkaldte FUJ-pris for undersøgende web-journalistik.

Inden sin ansættelse på Politiken arbejdede Lars Halskov på Berlingske Tidende og Ritzaus Bureau.

Lars Halskov stod desuden sammen med manuskriptforfatter Nikolaj Scherfig og instruktør Mikala Krogh bag den dansk/norsk/svenske tv-dokumentarserie Scandinavian Star (2020). De seks afsnit blev bragt på DR1 i Danmark, NRK1 i Norge og TV4 i Sverige. Serien blev belønnet med den norske tv-pris Gullruten som bedste dokumentarserie i 2020. Lars Halskov blev i december 2020 sammen med Mikala Krogh og Nikolaj Scherfig nomineret til Danmarks fornemmeste journalistiske pris, Cavling-prisen for dokumentarserien.

Privatliv 
Lars Halskov er gift med Gertrud Bork Halskov og har sønnen Jeppe Halskov fra et tidligere ægteskab. Han er fætter til forfatterne Andreas K. Halskov og Jens Peter Kaj Jensen og til den tidligere landsholdspiller i håndbold Bo Halskov Stage. Han er nevø til den tidligere formand for Dansk Magisterforening Ingrid Halskov Stage.

Bibliografi 
Branden – gåden om Scandinavian Star, Politikens Forlag 2015.
Et land i krig (sammen med Jacob Svendsen), Politikens Forlag, 2012.
Skibet der forsvandt (sammen med Morten Halskov), Politikens Forlag, 2009.
Det fordømte forår – om krig i Kosova (sammen med Kim Faber), Tiderne Skifter, 2000.

Kilder og henvisninger

Journalister fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Mandlige forfattere i det 21. århundrede
Faglitterære forfattere fra Danmark
Malá Fatra

Malá Fatra (også kaldt Lille Fatra, polsk: Mała Fatra) er en bjergkæde i det nordlige Slovakiet, og en del af bjergkæden Karpaterne. I det geomorfologiske system er Malá Fatra også del af det såkaldte Fatra-Tatra-område.

Malá Fatra, som er ca. 60 km lang og 10 km bred, består af to områder:

 Lúčanská Malá Fatra (den sydvestlige del) og
 Krivánska Malá Fatra (den nordøstlige del)

som er delt af floden Váh der løber gennem en 12 kilometer lang gennembruddsdal som kaldes Strečnianska tiesňaverne («kløften ved Strečno»). Denne vej blev i tidligere tider kontrolleret fra borgen Strečno (Strečno Hrad).

De højeste toppe i Lúčanská Malá Fatra er Veľká Lúka (1.475 moh.), Kľak (1.351 moh.) og Minčol (1.364 m).

De højeste toppe i Krivánska Malá Fatra er Veľký Rozsutec (1.610 moh.), Skabeloný Rozsutec (1.343 moh.), Veľký Kriváň (1.709 moh.) og Skabeloný Kriváň (1.671 moh).

Geologi 
Lúčanská Malá Fatra og den sydlige kam af Krivánska Malá Fatra består hovedsagelig af granit, og er derfor mindre eroderet end resten af bjergkæden.
Den nordlige og østlige side af Krivánska Fatra indeholder store mængder af kalksten, dolomit, kvartsit og sandsten. Her kan man finde alle disse typer på små områder. Kalkstenen har ført til dannelse af en række spektakulære karstformationer.

Flora og fauna 
Malá Fatra er, bortset fra de højeste områder, dækket af skov. Dominerende arter er bøg og anden løvtræer, men også gran og fyr. Den højeste ryg er dækket af lav- og græstyper.

Den varierede vegetation skaber gode livsvilkår for en række insekter, særlig sommerfugle og biller. Et resultat af dette er at der også findes en rigt diversitet af større dyr som hjort og vildsvin, og også bjørn, los, mår og odder. Af rovfugle findes bl.a. ugler, falke, fjeldvåge, og spurvehøg.

I en del af Krivánska Malá Fatra oprettedes i 1988 nationalparken Malá Fatra .

Kilder og henvisninger 

Vestkarpaterne
Bjerge og bakker i Slovakiet
Nationale mesterskaber i landevejscykling 2019

Nationale mesterskaber i landevejscykling 2019 startede i Australien og New Zealand i januar. De fleste andre mesterskaber blev arrangeret i sidste uge i juni, før Tour de France.

Resultater

Eksterne henvisninger 
 Oversigt hos ProcyclingStats

Cykelløb i 2019
2019
Anita Lindblom

Anita Eleonore Lindblom (født 14. december 1937 i Gävle, død 6. september 2020 i Frankrig) var en svensk popsanger og skuespiller. Hun var en af mest populære svenske popsangere i 1960'erne med "Sånt är livet" som sin største succes. Den hittede hun også med uden for Sverige, blandt andet i Danmark og Vesttyskland.

Karriere 
Lindblom begyndte sin karriere som balletdanser, men skiftede til sang og revyoptræden.

Sang 
Hun brød igennem med sangen "När den svenska flickan kysser, kysser hon med öppen mun" fra Scalarevyn i 1957. Hun havde fået udgivet sin første plade året inden, men hun fik først et mindre hit i begyndelsen af 1960'erne med en svensk udgave af Edith Piafs "Milord" og "Det har stjärnorna sagt". Det store gennembrud kom med "Sånt är livet". Det er en svensk udgave af countrysangen "You Can Have Her" indspillet i oktober 1961 med Sven-Olof Walldoffs orkester. Hun lavede også en tysksproget version, som blev et hit i Vesttyskland og satte gang i en karriere der. 

Blandt hendes hits i de følgende år var "Cigarettes", "Ta ett snälltåg till himlen", "Balladen om den blå baskern" og "En dans på rosor". I 1962-1975 havde hun 27 sange på Svensktoppen.

Film 
Allerede i slutningen af 1950'erne medvirkede Anita Lindblom i film, i begyndelsen i mindre roller, men med sit gennembrud som sanger fik hun større roller, ofte i lystspil som Dirch og blåjakkerne (1964). Hun fik også et par roller i dramaerne En kærlighedshistorie (1970) og Rendestensunger (1974).

Privatliv og senere liv 
Hun fødte som 17-årig sønnen Jørgen, hendes eneste barn.

I 1966 giftede hun sig under stærk mediebevågenhed med bokseren Bo Högberg. Parret blev skilt i 1970. Senere boede hun i en periode sammen med skuespilleren Gunnar Hellström. I begyndelsen af 1980'erne trak hun sig tilbage fra rampelyset og følte sig forfulgt af medierne, der skrev hendes skatteproblemer, kærlighedsforhold og nervesammenbrud. Allerede i 1969 var hun med sin mand flyttet til Frankrig. Her blev hun boende efter parrets skilsmisse, i de sidste mange år i nærheden af Cannes. I de første år kom hun jævnligt hjem til Sverige for at optræde og indspille plader. Hun havde planer om at flytte til USA, men det blev ikke til noget, da flere af hendes møbler, heriblandt et flygel, blev ødelagt i den forbindelse. Lindblom skød skylden på det svenske flyttefirma og brugte lang tid og mange penge på en retssag mod firmaet, men uden held. Hændelsen var skyld i, at hun derefter aldrig rejste til Sverige igen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 Anita Lindblom på discogs.com

Skuespillere fra Sverige
Sangere fra Sverige
Srul Irving Glick

Srul Irving Glick (CM) (født 8. september 1934 i Toronto, Canada - død 17. april 2002) var en jødisk/canadisk komponist, dirigent, lærer og producer.

Glick studerede komposition på Toronto University med endt eksamen (1955). Han studerede herefter videre i Paris hos bl.a. Darius Milhaud. Han var senere lærer i komposition på Det Kongelige Musikkonservatorium i Toronto. Han har skrevet tre symfonier, orkesterværker, kammermusik, koncertmusik, korværker, liturgiskmusik, vokalmusik etc. Han hører til de vigtigste canadiske komponister i nyere tid. Han var producer på CBC (Canadian Broadcasting Corporation)(1962-1986).

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1966) - for kammerorkester
 Symfoni nr. 2 (1967) - for fløjte, vibrafon, slagtøj og strygeorkester
 Dansesymfoni (nr. 3) "Arv" (1967) - for slagtøj, klaver, strygeorkester og strygekvintet
 Symfonisk elegi - for strygeorkester

Eksterne henvisninger 
 om Srul Irving Glick

Komponister fra Canada
Dirigenter
Producenter
Personer fra Toronto
Jean Coulthard

Jean Coulthard (OC) (OBC) (født 10. februar 1908 i Vancouver, Canada - død 9. marts 2000) var en canadisk komponist, pianist og lærer.

Coulthard studerede komposition på Royal College of Music (1928-1929) i London hos bl.a. Ralph Vaughan Williams. Hun studerede senere privat hos Bela Bartok, Aaron Copland og Arnold Schönberg (1930-1945). Hun har skrevet fire symfonier, orkesterværker, kammermusik, koncertmusik, en opera, vokalmusik, klaverstykker, strygekvartetter, korværker etc. Coulthard var lærer i komposition på University of British Columbia i Vancouver (1947-1967). Hun hører sammen med Barbara Pentland og Violet Archer til de ledende kvindelige komponister fra Canada. Hun fik ordenen Order of British Columbia (1978).

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1950) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Dette Land" (1967) - for kor og orkester
 Symfoni nr. 3 "Lyrisk" (1975) - for fagot og orkester
 Symfoni nr. 4 "Efterår" (1984) - for strygeorkester
 Klaverkoncert (1963 rev. 1967) - for klaver og orkester
 Violinkoncert (1959) - for violin og orkester

Eksterne henvisninger 
 om Jean coulthard

Komponister fra Canada
Pianister fra Canada
Lærere
Personer fra Vancouver
Søværnskommandoen

Søværnskommandoen (SVK), er Søværnets operative hovedkvarter. SVK hed i årene 1961 til 2014 Søværnets Operative Kommando, men hovedparten af opgaverne og personellet overgik til Marinestaben i Værnsfælles Forsvarskommando. Marinestaben ændrede i 2019 navn til Søværnskommandoen (SVK), der er placeret i Forsvarskommandoen.

Hovedkvarteret var sidst placeret to steder i Århus. Det administrative hovedkvarter, der havde ca. 150 medarbejdere, var placeret i Brabrand. Operationscenteret var placeret i en bunker i Havreballe Skov, ved Marselisborg slot og havde også ca. 150 ansatte, mange i døgnbemandede vagtfunktioner. Desuden var Joint Rescue Coordination Centre også placeret i bunkeren i skoven. Sammen med de andre værnskommandoer, er Søværnskommandoen nu placeret i Karup.

SVK har en række myndighedsopgaver i og omkring de danske farvande, bl.a. farvandsovervågning, eftersøgnings- og redningstjeneste, isbrydning, overvågning af havmiljø og bekæmpelse af forurening. Løsningen af opgaverne sker i samarbejde med politiet, kommunerne, Miljøstyrelsen, Søfartsstyrelsen, Beredskabsstyrelsen, Danmarks Meteorologiske Institut og SKAT.

SVK har desuden ansvaret for at løse de opgaver, som Folketinget stiller til Søværnet via Forsvarskommandoen.

Disse opgaver løses operativt af Søværnets skibe, underlagt de tre eskadrer. Søværnets Frømandskorps har nu ændret titel til Frømandskorpset, og er underlagt Specialoperationskommandoen (SOKOM). Derudover samarbejder SVK tæt med Beredskabskorpset, Flyvevåbnet og Marinehjemmeværnet. Myndighedsopgaverne løses i samarbejde med landets to maritime overvågningscentre (MOCN og MOCS), som har den taktiske kontrol (TACON) over enhederne til søs, hvorimod SVK har den operative kontrol (OPCON).

Internationale opgaver løses som hovedregel ved deltagelse i NATO-, FN- eller koalitionsstyrker.

Søværnskommandoens nuværende chef er KA Torben Mikkelsen.

Søværnet
Prosper Menière

Prosper Menière (født 18. juni 1799 i Angers, død 7. februar 1862 i Paris) var en fransk læge som fandt ud af at det indre øre kan være kilden til den kombination af svimmelhed, høretab og tinnitus, som nu betegnes som Menières sygdom.

Menière blev født i Angers i Frankrig i en rig købmandsmandfamilie. Han klarede sig godt i skolen og begyndte at læse til læge på universitetet i Angers i 1816. Menière færdiggjorde medicinstudiet ved hospitalet Hôtel-Dieu de Paris i 1826 og blev doktor i medicin i 1828. Derefter blev han assistent for Guillaume Dupuytren på Hôtel-Dieu.

Han var involveret i kampen mod en koleraepidemi i Sydfrankrig i 1835 og blev udnævnt til ridder af Æreslegionen for sin indsats. I 1838 blev han direktør for Institut des Sourds-Muets, en institution for døvstumme i Paris.

Menière var aktiv i Paris' sociale liv og blandt hans venner i litterære kredse var forfatterne Victor Hugo og Honoré de Balzac.

Han døde af lungebetændelse i 1862.

Stavning af navnet Menière 
Menière selv skrev sit navn med kun en accent grave på det andet "e", hvilket fremgår af flere håndskrevne breve med hans underskrift. I litteraturen ses ofte også stavemåden Ménière.

Literatur 
 M. A. Thorp, A. L. James: Prosper Ménière. I: The Lancet. Bind 366, nummer 9503, december 2005, s. 2137-2139, . doi:10.1016/S0140-6736(05)67144-9. .
 Ralf Bröer: Menière, Prosper. I: Werner E. Gerabek, Bernhard D. Haage, Gundolf Keil, Wolfgang Wegner (Hrsg.): Enzyklopädie Medizingeschichte. de Gruyter, Berlin/New York 2005, , s. 969.

Referencer 

Læger fra Frankrig
Among Us

Among Us er et multiplayer computerspil fra juni 2018 skabt af Innersloth og spillet er tilgængeligt på Android, IOS, MacOS, Xbox, Playstation, Switch og Windows. Det er et 'social deduction' spil hvor op til 15 spillere bliver inddelt i roller som imposter og innocent, hvor deres arbejde er hhv. at dræbe de andre spillere eller stemme forræderne ud.  

Til spillet findes der mange brugerskabte mods som tillader mere kontrol med spillets opsætning og funktion, heriblandt proximity chat og nye roller.

Popularitet 
Spillet blev meget populært i juni 2020 gennem platformen Twitch og andre streamingtjenester, med en peakvisning på 774.280  på Twitch. Det blev populært blandt Valkyrae (YouTube), sykkuno (Twitch), XQC (Twitch), Disguised Toast (Facebook) og Otv, men populariteten er faldet meget på Twitch siden december 2020, dog trods dette havde de 500 mio. brugere i november 2020. I spillet er der 4 forskellige baner man kan vælge imellem. Man kan også skifte farve på sit udseende, som er en rumdragt. Der er også nogle forskellige hatte man kan have på, f.eks. en hanekam eller en papirlap, hvor der står sus på.

Spillet har inspireret en del internet memes såsom 'imposter is sus' (sus er en forkortelse for suspicious - mistænksom på dansk) der er et ironisk meme ofte vist med et redigeret billede af internet streameren Jerma985. Yderligere er det blevet et meme i sig selv at dele billeder af objekter der ligner de små among us crewmates fra spillet.

Kilder 
 

Computerspil fra 2018
Deephouse

Deephouse er en stilart af house-musik som opstod i USA i løbet af midt-80'erne. Påvirket af jazz, funk og soul, har genren typisk et mere afslappet tempo end de fleste house-undergenrer, langsomme dissonante melodier og glatte vokaler. Dermed, i udtryk af tempo, deephouse (110-125 BPM) kunne være sat imellem hiphop (omkring 100) og techno (120-150).

Blandt velkendte numre, kan vi pointere til "Your Love" af Jamie Principle, frigjort i 1986 og genarbejdet af Frankie Knuckles året efter, samt "Can You Feel It" fra Fingers Inc. som udkom i 1988. Disse stykker kan være taget i betragtning som tre milepæle/hjørnesten i dette musikfelt.

Referencer 

Musikgenrer
Malá Fatra Nationalpark

Malá Fatra Nationalpark (slovakisk: Národný park Malá Fatra) er en nationalpark i den nordlige del af Slovakiet, og en del af den lange bjergkæde Karpaterne.

Beliggenhed 
Parken ligger i den nordøstlige del af bjergkæden Malá Fatra; den del som kaldes Krivánska Malá Fatra.
(Den anden del af Malá Fatra (Lúčanská Malá Fatra), ligger mod sydvest på den anden siden af floden Váh).

Parkområdet var mellem 1967 og 1988 et beskyttet landskab. I 1988 blev nationalparken oprettet.
Arealet er på 226.3 km². Der til kommer en bufferzone på 232,62 km².

Naturforhold 
Parken er domineret af dalen Vrátna og bjergene som omkranser denne i en slags grydeform. Fra nordsiden kan man fra landsbyen Terchová følge den eneste vej ind i dalen. Nordsiden af bjergene er lavere end på sydsiden, men desto mere dramatiske. Her finder man bratte kalkstenklipper gennemskåret af små floder i dybe kløfter. Dalen og bjergsiderne er skovklædte (83 %), og mod syd rejser bjergene sig over trægrænsen til en lang ryg med høje toppe. Højeste top er Veľký Kriváň (1.709 moh.). Fra toppen her har man udsigt sydover mod Martin og bjergene Veľká Fatra, som trods navnet er lavere end Malá Fatra-bjergene .

Flora og fauna 
Af træer er bøg, fyr og gran de almindeligste. Dalen har områder som er kultiveret til enge med fårehold. Andre planter er f.eks aurikel.

Området har et rigt dyreliv og omfatter bl.a. bjørn, ulv, odder, los og kongeørn.

Turisme 
Dalen er godt besøgt hele året, og har et par skilifte som kan hjælpe de besøgende til toppene.

Kilder og henvisninger 

Karpaterne
Nationalparker i Slovakiet
Den mähriske port

Den mähriske port (tjekkisk: Moravská brána) er et lavt pas mellem bjergkæderne Karpaterne og Sudeterne i Tjekkiet, 310 moh. Passet ligger på vandskellet mellem floderne Morava i syd og Oder i nord. Det er således en del af vandskellet mellem Donau på den ene side og floderne som løber ud i Østersøen og Nordsøen på den anden side. Den mähriske port ligger nær det laveste punkt på dette vandskel. Passet ligger 3 km nordøst for byen Hranice na Moravě.

Den mähriske port har siden oldtiden været en naturlig del af handelsvejene mellem middelhavslandene og Østersøen. I dag går jernbanen mellem Mähren og Schlesien gennem passet.

Kilder og henvisninger 

Hydrologi
Karpaterne
Tjekkiets geografi
Illinois' senat

Illinois senat er det ene kammer af den lovgivende forsamling i den amerikanske delstat Illinois.

Illinois
USA's politik
Frances Goodrich

Frances Goodrich (født 21. december 1890, død 29. januar 1984) var en amerikansk dramatiker og manuskriptforfatter, mest kendt for sit samarbejde med hendes ægtemand Albert Hackett.
Hun modtog Pulitzerprisen for Drama i 1956 for The Diary of Anne Frank, som havde premiere året før.
Hun vandt i øvrigt 5 WGA Awards og var nomineret til en Oscar 4 gange.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Manuskriptforfattere fra USA
Dramatikere fra USA
Albert Hackett

Albert Maurice Hackett (født 16. februar 1900, død 16. marts 1995) var en amerikansk skuespiller, dramatiker og manuskriptforfatter, bedst kendt for sit samarbejde med sin hustru Frances Goodrich.
Han modtog Pulitzerprisen for Drama i 1956 for The Diary of Anne Frank, som havde premiere året før. Han vandt i øvrigt 5 WGA Awards og var nomineret til en Oscar 4 gange.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Manuskriptforfattere fra USA
Dramatikere fra USA
Skuespillere fra USA
Drivaksel

En drivaksel er en aksel for kraftoverførsel. 

Drivakselen eller hovedakselen overfører kræfterne fra mekanisk energi til gearkassen, så gearkassen kan få en anden aksel, som er på den anden side af akselen til at dreje hurtigere rundt, så den kan omdanne mere energi.

Mekanik
Pioneer Pictures

Pioneer Pictures, Inc. var et filmselskab i Hollywood, mest kendt for sit tidlige forpligtelse til at lave farvefilm.
Pioneer var i begyndelse tilknyttet RKO Pictures, hvis produktionsfaciliteter i Culver City i Californien blev brugt af Pioneer, og som distribuerede Pioneers film.
Pioneer fusionerede senere med Selznick International Pictures.

Historie 
Sleskabet blev grundlagt i 1933 af investor John Hay Whitney, som ville ind i filmbranchen, og hans fætter Cornelius Vanderbilt Whitney, på opfordring fra RKO-chefen Merian C. Cooper, en entusiast af den nyligt forbedrede Technicolor-proces nr. 4 i fuld farve, introduceret i 1932.
Processen var indtil da kun blevet brugt i Walt Disney-tegnefilm. Technicolor, Inc. havde opereret med tab i 1931 til 1933, og servicerede mest sine gamle kontrakter for sit to-komponents farvesystem, og havde hårdt brug for et studie der kunne flytte tre-komponentsprocessen til spillefilmproduktion.
Selvom der ikke var nogen formel forbindelse mellem Technicolor og Pioneer, investerede Whitney i aktie- og aktieoptioner, der anslås til 15 procent af Technicolor.

Pioneer annoncerede at dets første farvefilm skulle være Pompejis sidste Dage
men den endte med at blive filmet af RKO i sort og hvid. Andre ikke realiserede farvefilmsprojekter var filmatiseringer af romanerne De tre musketerer og Green Mansions.<ref>"Screen Notes", The New York Times, 18. juli 1934, s. 20.</ref>
I stedet udpegede Pioneer den musikalske kortfilm La Cucaracha fra 1934, til at vise deres brug af Technicolor. Kortfilmen vandt en Oscar for bedste kortfilm, komedie for den i 1935.

I slutningen af 1934 indgik Pioneer kontrakt med Technicolor om at lave ni spillefilm i fuldfarveprocessen, og hyrede RKOs Merian C. Cooper til at være selskabets underdirektør med ansvaret for produktion.
Becky Sharp, en filmatisering af Thackerays roman Vanity Fair, blev den første spillefilm i fuldfarve efterfulgt af Den dansende Pirat i 1936.

Helen Gahagan blev den første skuespiller under en flerfilmskontrakt med Pioneer Pictures,
mens John Ford blev engageret i at instruere flere farveproduktioner startende med The Custer Life.
Ingen af dem kom faktisk til at lave film for Pioneer.

Whitney'erne blev grundlæggende investorer i det nyoprettede Selznick International Pictures i 1935, og Pioneer Pictures blev uformelt fusioneret med det det følgende år,
efter at Pioneer afsluttede sine forpligtelser over for RKO.
Kontrakter med John Ford og George Cukor blev overflyttet.
Selznick International, der også brugte RKOs studio, fortsatte Pioneers forpligtelse til at producere spillefilm i Technicolor. To Selznick farveproduktioner, Hollywood bag kulisserne og En pige på sjov, var faktisk ophavsretligt beskyttet af Pioneer Pictures.

Selznick International Pictures blev opløst af ejerne i 1940–1943. John Hay Whitney solgte derefter Becky Sharp, Den dansende pirat, Hollywood bag kulisserne og En pige på sjov til distributionsselskabet Film Classics, Inc.
Film Classics blev erhvervet af Cinecolor Corporation i 1947, et selskab der specialiserede sig i to-komponent farveproces.

Referencer 

Medievirksomheder fra USA
Filmselskaber fra USA
Women's FA Community Shield

Women's FA Community Shield er en fodboldkamp i England. Den er et nationalt super cup, og er kvindernes version af herrernes FA Community Shield. Det er fodboldsæsonens første kamp. Kampen er mellem mestrene fra FA Women's Super League og pokalvinderne af Women's FA Cup. Hvis Super League mestrene og vinder FA Cup, så vil toerne spille kampen.

Den første community shield kamp blev spillet i 2000 og varede indtil 2008. Konkurrencen blev genoptaget i 2020.

Liste over finaler 
Ingen kamp blev afholdt i 2007 på grund af VM i fodbold for kvinder 2007. Konkurrencen blev ikke afholdt fra 2009 til den blev genoptaget i 2020, da den blev afholdt samme dag som mændenes tilsvarende kamp på Wembley Stadium og blev vist live i fjernsynet af BBC.

Resultater efter klub

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kvindefodbold i England