kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oliver Nelson

Oliver Edward Nelson (4. juni 1932 i St. Louis, Missouri, USA – 28. oktober 1975) var en amerikansk saxofonist, klarinettist, komponist og arrangør.

Nelson´s store gennembrud kom med pladen Blues and the Abstract Truth på pladeselskabet Impulse (1961), hvor musikere som Bill Evans, og Roy Haynes. Han indspillede ligeledes seks albums som leder (1959-1961)på Prestige Records.

Selvom saxofonen var Nelson´s instrument, blev han mest kendt som arrangør. Han har arrangeret for musikere som Buddy Rich, Thelonius Monk, Sonny Rollins, Cannonball Adderley og Wes Montgomery.

Udvalgt Diskografi 
 Meet Oliver Nelson
 The Blues And The Abstract Truth
 Takin´care of buisness
 More Blues And The Abstract Truth
 Sound Pieces
 Live From Los Angeles
 Screamin The Blues
 Full Nelson
 Impressions of Phaedra
 Stolen Moments

Kilde 
 Gene Ammons | AllMusic
 OLIVER NELSON: A DISCOGRAPHY

Jazzmusikere fra USA
Arrangører
Komponister fra USA
Saxofonister fra USA
Gene Ammons

Eugene Jug Gene Ammons (14. april 1925 i Chicago, USA – 23. juli 1974) var en amerikansk tenorsaxofonist.

Ammons der er søn af boogie-woogie pianisten Albert Ammons, kom frem i Woody Herman og Billy Eckstine´s orkestre i henholdsvis 1944 og 1949.

Han var inspireret af Lester Young, Ben Webster og senere Charlie Parker, men skabte en sin egen personlige stil som senere skulle influere Dexter Gordon og John Coltrane.

Ammons indspillede fra (1952-1974) en lang række plader i sit eget navn på pladeselskaberne Savoy, Prestige og Verve.

Kilde 
 Gene Ammons | AllMusic

Jazzsaxofonister fra USA
Bill Holman

Willis Leonard "Bill" Holman (21 maj 1927 i Californien USA) er en amerikansk saxofonist,arrangør,komponist og dirigent.

Holman der er tenorsaxofonist, blev omkring 1951 antaget af Stan Kenton til dennes big band, og det var her hans store talent som arrangør skulle blive berømt.

Han blev senere arrangør for bl.a. Buddy Rich,Woody Herman,Count Basie,Ella Fitzgerald og Gerry Mulligan.

Holman dannede sit eget big band midt i 1970´erne, som stadig spiller og indspiller.

Udvalgt Diskografi 
 The Faboulus Bill Holman
 In a Jazz Orbit
 Bill Homan´s Great Big Band
 Bill Holman Band
 A View From The Side
 Big Band Live
 Brilliant Corners: The Music Of Thelonius Monk

Eksterne henvisninger 
 
 Bill Holman at All About Jazz

Jazzmusikere fra USA
Saxofonister fra USA
Arrangører
Komponister fra USA
Dirigenter fra USA
John Lewis (musiker)

John Aaron Lewis (3. maj 1920 i Illinois – 29. marts 2001 i New York City, USA) var en amerikansk pianist, komponist og arrangør.

Lewis er nok bedst kendt fra The Modern Jazz Quartet.
han studerede klassisk klaver som barn, og var meget påvirket af Johann Sebastian Bach, noget som skulle følge ham livet igennem. Da han blev udstationeret som soldat i Paris i 1940´erne, mødte han Kenny Clarke, som skulle blive et vendepunkt i hans musikalske løbebane.

Efter endt soldatertid, vendte han tilbage til USA, nærmere New york, hvor han blev antaget i Dizzy Gillespie´s bebop big band.
Han studerede samtidig på Manhattan School Of Music. Spillede herefter med bl.a. Charlie Parker,Lester Young,Ella Fitzgerald og var med på Miles Davis Birth of the Cool optagelser, hvor han arrangerede nogle af numrene.

Lewis dannede i midt 1950´erne sammen med Milt Jackson,Kenny Clarke (senere Connie Kay) og Ray Brown (senere Percy Heath) gruppen The Modern Jazz Quartet, en gruppe som skulle får stor succes på linje med the Oscar Peterson trio.

Her komponerede han de berømte jazz melodier Django, og Concorde, som i dag hører til jazzens standard rep.

Udvalgt Diskografi 
  
i eget navn
 Improvised Meditations and Excursions
 Odds Against Tomorrow
 The Golden Striker
 Preludes and Fugues From The Well-Tempered Clavier Book 1
 The Bridge Game

 med Modern Jazz Quartet
 Vendome
 The Modern Jazz Quartet
 Concorde
 Django
 Fontessa
 One Never Knows
 Third Stream Music
 Exposure
 Original Sin
 The Last Concert

som sideman
 Parkers Mood – Charlie Parker
 Blues For Alice – Charlie Parker

Kilde 
 JAZCLASS : About JOHN LEWIS (p.1) – Jazz pianist, composer, Modern Jazz Quartet band leader

Eksterne henvisninger 
 

Jazzpianister fra USA
Musikproducere fra USA
Jazzkomponister fra USA
Manuela Wiesler

Manuela Wiesler (22. juli 1955 i Itapiranga – 22. december 2006 i Wien) var en østrigsk fløjtenist. 

Wiesler var datter af østrigsk kameramand og en danserinde. Hung blev født i Brasilien, kom til Wien med sin familie i 1957, hvor hun studerede på musikakademiet fra 1967 til 1971. Hun fortsatte sin uddannelse i Paris hos Alain Marion og Aurèle Nicolet. I 1973 flyttede hun til Island. I 1976 vandt hun den nordiske konkurrence i kammermusik i Helsinki. Tre år senere debuterede hun i London, og i 1980 spillede hun ved biennalen i København.

Derefter boede hun nogle år i Sverige, men i 1985 vendte hun tilbage til Wien. Hendes repertoire koncentrerede sig om de nordiske komponisters værker; fx (Carl Nielsen, Þorkell Sigurbjörnsson og Ketil Hvoslef) , men hun spillede også værker af André Jolivet, Marin Marais, Claude Debussy og Jean Françaix.

Diskografi 
 Sigurbjörnsson: Portrait, 1981
 Jolivet: Flute Music Vol. 2, 1984
 Kroumata Percussion Ensemble & Manuela Wiesler, 1984 
 Schubert: Variations on „Trockne Blumen“, 1988
 Manuela Plays French Solo Flute Music, 1989
 Musica Vitae Plays Nordic Music, Vol.2, 1989
 Stonewave, 1989
 To Manuela, 1989
 The Russian Flute, 1990
 Gunnar Berg: Pastourelle; Cosmogonie; Aria, 1991
 Manuela Plays French Flute Concertos, 1991
 André Jolivet: The Complete Flute Music, Vol. 1, 1992
 French Orchestral Works, 1993
 Oiseaux tendres, 1993
 Sigurbjörnsson: Flute Concertos, 1995
 Sven-Erik Bäck: Chamber Music, 1995
 Your Favourite Classics, 1995
 Vagn Holmboe: Concertos for Recorder & Flute, 1997
 Bridges to Japan, 1999
 Frank Martin: Vocal and Chamber Music
 Hvoslef: Sextet; Double Concerto for flute & guitar Small is beautiful- Short Pieces for Solo Flute'' , 1997

Eksterne henvisninger 
 Manuela Wiesler på berglindmaria.com (PDF-data; 201 kB, engelsk)

Fløjtenister fra Østrig
Fusch

Fusch an der Großglocknerstraße er en østrigsk by og kommune med mange seværdigheder. Fusch ligger i hjertet af "Nationalparken Hohe Tauern" lige syd for Zell am See i delstaten Salzburg og nordøst for Grossglockner. Byen ligger i 810 meters højde.

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside 

Großglockner
Grethe Risbjerg Thomsen

Margrethe "Grethe" Risbjerg Thomsen (25. februar 1925 i Ting Jellinge ved Sorø – 21. april 2009 i Virum) var dansk lyriker, søster til Erik Risbjerg Thomsen.

Opvokset i Kirke Såby ved Roskilde og blev i 1943 student fra Roskilde Katedralskole. Tog filosofikum 1943 fra Københavns Universitet og havde planer om at blive arkæolog. Hun kom med i kredsen omkring Viggo F. Møllers Vild Hvede, hvor hun debuterede i 1943 med Tove Ditlevsen og Halfdan Rasmussen som venner. I 1948 giftede hun sig med civilingeniør Jørgen Foss Brink.  1. ægteskab med Johannes Bülow Joensen 1945-1948.

Hun er begravet på Sorgenfri Kirkegård i Lyngby.

Kendte digte

Måske en martsnat (1948) 
Jeg dør en lille smule
for hver sekund, der går.
Jeg bærer døden med mig
igennem livets år.

En nat, måske en martsnat,
så mild af regn og tø,
skal jeg gå bort i mørket
og holde op at dø.

Det største (1948) 
Min verden var en verden i forventning,
for over alle ting lå drømmens skær.
Jeg anede, at alt var foreløbigt,
og ingenting kom rigtig hjertet nær.

Det væsentlige, livets sande mening, 
lå ventende, som bag en låset dør,
og døden selv var ingen trusel for mig,
fordi det største skulle hænde før.

Nu ved jeg, at det vigtigste er sket mig,
og jeg kan ikke mer gå blind omkring,
fortabt i venten, gemt i rige drømme.
Nu bor jeg fattigt blandt de nøgne ting.

Nu skal jeg lære sandheden at kende
og nære mig af livets hårde brød,
imens jeg hærdes til den bitre prøve.
Nu skal jeg til at vente på min død.

Forfatterskab

Digtsamlinger 
 Digte (1945)
 De åbne døre (1946)
 Dagen og natten (1949)
 Træerne i byen (1950)
 I en by ved havet (1953)
 To hjerter – sammen med Poul Sørensen(1955)
 Det åbne vand (1955)
 Havet og stjernen (1959)
 Vort eneste liv (1964)
 I dette år (1968)
 Dobbelte landskaber (1973)

Novellesamling 
 Utålmodighed (1961)
 Er jeg min broders vogter

 Roman 
 En verden uden navn'' (1966)

Noter

Eksterne henvisninger 
 Kvindebiografisk Leksikons artikel om Grethe Risbjerg Thomsen

Romanforfattere fra Danmark
Digtere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Lecia Jønsson

Lecia Jønsson (født 18. september 1948 i Avedøre) er en dansk sangerinde. Hun startede sin karriere i 1961 i en duo med lillesøsteren Lucienne Sundstrøm, med hvem hun også oprindeligt delte efternavn. Deres første optræden gav dem en tredjeplads ved en sangkonkurrence på Damhuskroen og det var herefter at karrieren tog fart. Søskendeparret turnerede rundt i landet de følgende år og udgav deres første plade, Waiting on the corner, i 1964 med sange af Otto Brandenburg.

I 1963 begyndte de at turnere sammen med flere grupper bl.a. The Treffters, The Meteors og The Telstars. Med den sidstnævnte var de bl.a. på Island i 1965. Herefter blev de faste medlemmer af The Scarlets men var samtidig med som korpiger til flere kunstnere (Birthe Kjær, Peter Belli, Bjørn Tidmand og Grethe & Jørgen Ingmann). Samarbejdet i The Scarlets ophørte i 1969.

Søskendeparret gik herefter sammen i en duo alene og i 1973 fik de en kontrakt med Metronome. Her indspillede de bl.a. de populære "Rør ved mig" og "Waterloo". De deltog også to gange i Dansk Melodi Grand Prix. Samarbejdet mellem de to fortsatte frem til 1981, hvorefter Lucienne trak sig tilbage fra musikverdenen. Lecia gik derimod ind i et samarbejde med Ivan Pedersen og dannede den populære duo Laban. Denne duo blev hurtigt Danmarks mest efterspurgte og populariteten bredte sig også til andre europæiske lande, især til Norden. Med sangen "Love in Siberia" fik de desuden et stort hit i USA. Gruppen ophørte med at eksistere på toppen af populariteten og genudgivelser af deres plader og singler er stadig store best-sellers i Danmark.

Siden 1988 har Lecia kørt en solo-karriere med blandet succes. Omkring 1992 valgte hun dog at trække sig ud af offentlighedens søgelys. Hun har siden arbejdet som idékunstner/tegner ved Egmont og kreativ forfatter på Walt Disney's Jumbobøger. I 1993 begyndte hun at synge jazz og på to CD'er, hvor hun har skrevet de fleste at sangene selv, har hun vist, at hun også mestrer jazzen. Ind imellem kan man stadig opleve hende optræde enten som back-up til andre kunstnere eller som solist.

Melodi Grand Prix 
Lecia har deltaget seks gange i Dansk Melodi Grand Prix med blandede resultater. Hendes bedste resultat var en andenplads i 1989 med sangen "Landet Camelot", men det er nok hendes egen sang fra 1984, "Det' en hem'lighed", som hun er mest kendt for. Lecia har siden 1984 skrevet de fleste af sangene når hun har deltaget i Dansk Melodi Grand Prix.

Lecia har dog også en gang vundet et grandprix. OGAE Second Chance Contest, som arrangeres af grandprix-fanklubber og dermed er uofficiel, kårer hvert år en vindersang fra de nationale grandprix'er. I 1989 vandt Lecia det hele med sangen "Landet Camelot".

Eksterne henvisninger 
 

Sangere fra Danmark
Deltagere ved Dansk Melodi Grand Prix 1984
Laban
Deltagere ved Dansk Melodi Grand Prix 1989
Deltagere ved Dansk Melodi Grand Prix 1990
General Napoleon og hans titusind mand

General Napoleon og hans titusind mand er en ældre børnesang med ukendt komponist og forfatter. Melodien er omtrent den samme som "Battle Hymn of the Republic".

Populærkultur 
Melodien blev anvendt til Møjdal-visen – en smædevise om Thomas Madsen-Mygdal, der var dansk statsminister fra 1926 til 1929. Visen er kendt fra afsnittet Skiftedag i tv-serien Matador, hvor Røde lærer Ulrik og Regitze sangen.

Eksterne henvisninger 
 Melodien kan bl.a. høres her 

Viser
Scott LaFaro

Rocco Scott LaFaro (3. april 1936 i Newark, New Jersey – 6. juli 1961 i New York, USA) var en amerikansk kontrabassist.

LaFaro er nok mest kendt som Bill Evans bassist (1959-1961). Han skabte en hel ny måde at spille bas på, som influerede mange jazzbassisters måde at spille og anskue bassen på fremover. Sammen med trommeslageren Paul Motian skabte han en ny form for rytmegruppespil, hvor man forholdt sig mere frit til pulsen end tidligere rytmegrupper havde gjort det.

Han nåede i sin korte tid på seks år som udøvende også at spille med Benny Goodman, Stan Getz, Stan Kenton, Chet Baker og Ornette Coleman.

Lafaro var ved at indspille sin første plade i eget navn, da han i en alder af kun 25 år omkom ved en bilulykke i New York i 1961.

Diskografi 
 Waltz For Debby- Bill Evans
 Sunday At The Village Vanguard

Eksterne links og kilder 
 Scott LaFaro på allmsic.com 
 Scott LaFaro på jazzdisco.com  

Jazzmusikere fra USA
Bassister fra USA
Omkomne ved trafikulykker i USA
C.M. Tegner

Christian Martin Tegner (født 28. november 1803 i Helsingør, død 18. juli 1881 i København) var en dansk portrætmaler og litograf.

C.M. Tegner fik uddannelse som maler og litograf på Kunstakademiet i København hos J.L. Lund. Tegner skaffede sig en levevej indenfor litografi. Tegner oprettede en litografisk anstalt i Trondheim, den første i byen, der var virksom fra 1837-45; startede sammen med sin bror, I.W. Tegner, Chr. og I. Tegners Stentrykkeri i 1846 i København, der i 1850, efter at broderen havde fået et andet firma, fortsattes under et nyt navn, C.M. Tegners Institut, til stifterens død i 1881. Hans topografiske motiver har i dag kulturhistorisk interesse, da lokaliteterne ofte har ændret karakter.

Eksterne henvisninger 
 
 

Litografer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
C.M.
Personer fra Helsingør
George Reiffenstein

George Patten Pat Reiffenstein (23. marts 1883 i Carleton County i Ontario – 9. juni 1932) var en canadisk roer som deltog i de olympiske lege 1904 i St. Louis.

Reiffenstein vandt en sølvmedalje i roning under OL 1904 i St. Louis. Han var med på den canadiske otter som kom på en andenplads efter den amerikanske båd fra Vesper Boat Club, Philadelphia. 

Roerne fra Argonaut Rowing Club, Toronto som repræsenterede Canada var Arthur Bailey, William Rice, George Reiffenstein, Phil Boyd, George Strange, William Wadsworth, Donald MacKenzie, Joseph Wright og Thomas Loudon som var styrmand. Der var kun to hold som deltog i denne klasse og finalen blev afholdt den 30. juli 1904.

Eksterne henvisninger 
 Profil på sportsreference.com  

Roere fra Canada
Herbert Richardson

Herbert Trenchard Richardson (25. november 1903 i Toronto – 17. januar 1982) var en canadisk roer som deltog i de olympiske lege 1928 i Amsterdam.

Richardson vandt en bronzemedalje i roning under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på den canadiske båd som kom på en tredjeplads i otter med styrmand efter USA og Storbritannien.

De andre på den canadiske otter var Frank Fiddes, John Hand, Frederick Hedges, Jack Murdoch, Athol Meech, Edgar Norris, William Ross og John Donnelly.

Eksterne henvisninger 

Roere fra Canada
Personer fra Toronto
Rasmus Jensen (arkitekt)

Rasmus Nicolai Johannes Jensen (1. september 1863 i Odense – 30. november 1924 i København) var en dansk arkitekt og embedsmand.

Hans forældre var arbejdsmand Jens Rasmussen og Birthe Cathrine Hansen. Rasmus Jensen blev snedkersvend og uddannet på Odense Tekniske Skole, blev optaget på Kunstakademiets Arkitektskole i september 1887 og tog afgang som arkitekt januar 1896. 1898 modtog han den lille guldmedalje for et projekt til En Rigsdagsbygning, og projektet blev udstillet på Charlottenborg Forårsudstilling samme år. Han var ansat på Vilhelm Dahlerups tegnestue i en længere årrække og var bl.a. beskæftiget med opførelsen af Statens Museum for Kunst.

Rasmus Jensen var engageret i opmålingforeningen Foreningen af 3. December 1892, som han var medstifter af og den første formand for. Han gik embedsvejen, blev assistent i Københavns Kommunes bygningsvæsen fra 1901 og blev i 1909 bygningsinspektør for 8. distrikt, Sundbyerne, hvilket han var til sin død 1924. Derfor har hans private praksis ikke været omfattende. Hans vigtigste bygning er Hellerup Brandstation (1909), som vidner om stor fortrolighed med nationalromantikken og nybarokken. Bygningen står i røde mursten med detaljer i granit.

Han blev gift med Valborg Elisabeth Schmidt (navneskift til Thilo 7. marts 1944), født 7. juli 1875 i Fredericia, datter af købmand Jens Weilgaard Schmidt og Thora Emilie Thilo. 

Han er begravet på Sundby Kirkegård.

Værker 
 Christiansholms engelske villakvarter, Klampenborg (1901-03, sammen med Arthur Wittmaack)
 Villa, Christiansholms Parkvej 26, Klampenborg (1907)
 Hellerup Brandstation, Hellerupvej 5 og 5A, Hellerup (1908-09, udvidet 1919, også af Rasmus Jensen)
 Dampvaskeriet Thor, Thorasvej 9-11, København (1918, nedrevet)

Referencer

Kilder og eksterne henvisninger 
 Bente Holst, "Rasmus Jensen", i: Sys Hartmann (red.), Weilbachs Kunstnerleksikon, København: Rosinante 1994-2000.

Eksterne henvisninger 
 

Foreningsformænd fra Danmark
Personer fra Odense
Arkitekter fra Danmark
Nationalromantiske arkitekter
Bygningsinspektører i København
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Leonidas Panagopoulos

Leonidas Panagopoulos (født 3. januar 1987) er en græsk fodboldspiller, der spiller for Rodos. Han er målmand.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Grækenland
Anders Poulsen

Anders Poulsen (født 4. juni 1981) er en dansk fodbolddommer, der siden 2011/2012-sæsonen har dømt i den danske Superliga. Før oprykningen til Superligaen havde han haft en sæson i både Førstedivision og Andendivision. Han debuterede i Superligaen den 14. august 2011 i kampen mellem Lyngby BK og AC Horsens, der endte 1-1.

Poulsen blev i december 2013 udnævnt til FIFA-dommer, hvilket betyder at han fra 2014 kan dømme internationale kampe. Han mistede sin status som FIFA-dommer i december 2018.

Poulsen stoppede sin karriere som fodboldommer i 2022.

Referencer 

Fodbolddommere fra Danmark
Mads-Kristoffer Kristoffersen

Mads-Kristoffer Kristoffersen (født 24. maj 1983) er en dansk fodbolddommer, der siden 2011-12-sæsonen har dømt i den danske Superliga.

Karriere 
Før oprykningen til Superligaen havde han haft en halv sæson i 2. division og dømt tre sæsoner i 1. division. Han debuterede i Superligaen den 24. juli 2011 i kampen mellem Lyngby Boldklub og SønderjyskE, der endte 0-1.

Efter at have dømt 22 kampe i Superligaen blev Kristoffersen i december 2012 udnævnt til FIFA-dommer, hvor han afløste Anders Hermansen, der indstillede sin dommerkarriere tidligere på året.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Fodbolddommere fra Danmark
Södertörn

Södertörn er en trekantformet halvø i det østlige Södermanland i Sverige. Halvøen grænser til Mälaren og Saltsjön i nord, Himmerfjärden og Hallsfjärden i vest og Østersøen i øst og syd. Forbindelsen til fastlandet er skilt af Södertälje kanal i vest og forbindelsen med Södermalm er skilt af Hammarbykanalen i nord.

Den sydlige del af Stockholm, dvs. den del af byen, som ligger syd for bykernen, ligger på Södertörn. Södertörn udgør med sine store naturområder også et vigtigt rekreations- og friluftsområde for hele Stor-Stockholm.

Den nordlige del af Södertörn består hovedsageligt af et sprækkedalslandskab med nåleskovsklædte højdedrag; midt på Södertörn ligger skovlandskabet Hanveden med Södertörns højeste punkt Tornberget, 110,9 moh. Bjerggrunden består næsten overalt af gnejs.

En betydningsfuld del af Storstockholm og Stockholms skærgård 
Södertörn var længe relativt uberørt af Stockholms ekspansion og havde stadig sin karakter af karst-landbrugslandskab med magre jorder og indimellem større herregårde som etableredes i områderne med den bedste jord. Først ved 1800-tallets afslutning begyndte Stockholm at brede sig mod syd, for en stor del på grund af de nyanlagte jernbaner, Västra stambanan 1862 og Nynäsbanan 1901, som forbandt Södertörns sydligste dele med Stockholm.
 
Fiskeri havde længe en stor betydning som indkomstkilde for befolkningen langs kysten, hvor Dalarö længe udgjorde et centralt sted for fiskerierhvervet. Södertörns kyst og skærgården ud for udgør den søndre del af Stockholms skærgård med velkendte steder ved kysten som Tyresö, Dalarö, Dalarö skans, Gålön og Årsta Havsbad. Nogle af de større øer ud for kysten er Ornö, Utö, Muskö, Nåttarö og længst mod syd Nynäshamn, Öja me d Landsorts fyr og lodshavn. På den nordlige side af Ornö ligger Kymmendö, en af de mest kendte småøer i Stockholms skærgård i kraft af August Strindbergs bog Hemsøboerne, som udspiller sig på Kymmendö, hvor forfatteren tilbragte mange somre i slutningen af 1800-tallet.

Modsvarende Södertörn nord for Stockholm er Roslagen, som sammen med de kystnære øer indgår i den nordlige del af Stockholms skærgård.

Nationalpark og naturreservat 

Södertörn udgør med sin unikke, ofte oprindelige natur, et vigtigt rekreations- og friluftsområde for hele Stockholm. Den søndre skærgård rummer mange attraktive naturoplevelser, og i nærheden af byen ligger en af länets to nationalparker; Tyresta Nationalpark samt de de store naturreservater som Orlångens naturreservat, Gömmarens naturreservat og Paradisets naturreservat. Gennem Södertörn går også den cirka 1000 kilometer lange vandrerute Sörmlandsleden, og i skovene er der mange uforstyrrede søer.

Kommuner på Södertörn 
 Botkyrka kommun
 Haninge kommun
 Huddinge kommun
 Nacka kommun (delen vest for Skurusundet)
 Nynäshamns kommun
 Salems kommun
 Stockholms kommun (delen Söderort)
 Södertälje kommun (delen Östertälje församling)
 Tyresö kommun

Eksterne kilder og henvisninger 
 Sodertorn.se 

Stockholms län
Kargat (flod)

Kargat (russisk: Каргат) er en flod i Novosibirsk oblast i Rusland. Den er en højre biflod til Tjulym. Kargat er 387 km lang, med et afvandingsområde på 7.200 km².

Kargat begynder i de sydlige dele af Vasjugansumpene, på 143 moh, og løber i sydvestlig retning over Barabasletten, og munder ud i Tjulym-floden på omkring 110 moh. En stor del af vandføringen fordamper og infiltreres i bakken, og den gennemsnitlige decharge (ved landsbyen Nizjnij Kargat, 36 km fra mundingen) er på kun 8,54 m³/s. I sit nedre løb er floden omkring 30 m bred og 2 m dyb, med en strømhastighed på 0,1 m/s. Kargat har ingen større bifloder.

Ved flodens midterste løb ligger byen Kargat, hvor floden krydses af den transsibiriske jernbane og hovedvejen M51. Kargat fryser til i november og er frosset over til forårsflommen begynder i slutningen af april.

Floder i Novosibirsk oblast
Om (flod)

Om (russisk: Омь) er en flod i den sydlige del af den vestsibiriske slette i Rusland. Den er en højre biflod til Irtysj, og er 1.091 km lang, med et afvandingsområde på 52.600 km².

Den begynder i Vasjugansumpene på 145 moh, i grænseområderne mellem Novosibirsk og Omsk oblast. Den løber derfra i hovedsagelig vestlig retning gennem de nordlige dele af Barabasletten. Fra sit midterløb begynder floden at meandere kraftigt, og munder ud ved byen Omsk ud i floden Irtysj, på 69 moh.

Nær mundingen har den en vandføring på 50 m³/s (minimum i marts med 4,9 m³/s, maksimum i juni med 156 m³/s). I sit nedre løb er floden 120 m bred og 2 m dyb, med en strømhastighed på 0,3 m/s. De vigtigste bifloder er Itsja, Kama og Tartas.

Om fryser til i månedsskiftet oktober / november, og er frosset over til forårsflommen begynder i april / maj. Floden er sejlbar til Kujbysjev ved høj vandstand, men er ikke en officiel vandvej.

Referencer 
 Store sovjetiske encyklopædi
 R-ArcticNET – Et regionalt, elektronisk, hydrografisk datanetværk for den arktiske region
 Liste over vandvejene i den russiske føderation (Regeringsforordning af 19. december 2002)  (russisk)

Floder i Novosibirsk oblast
Floder i Omsk oblast