kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vanløse Kirke

Vanløse Kirke ligger på Ålekistevej i Vanløse.

Historie 
Vanløse Kirke blev indviet den 1. august 1909 af biskop Thomas Skat Rørdam. De første skitser til kirken er udført af arkitekt Thorvald Jørgensen, men da han også stod for genopførelsen af det nedbrændte Christiansborg, nåede han kun at få opført præsteboligen, der stod klar 1906. Kirkebyggeriet blev i stedet overdraget til arkitekt Johannes Magdahl Nielsen, der omarbejdede tegningerne, fordi Kultusministeriet forlangte, at kirken skulle bygges af røde sten; en kalket kirke var for dyr at vedligeholde. Dette er forklaringen på den store forskel i arkitekturen mellem kirke og præstebolig.

Vanløse-området var oprindelig en del af Brønshøj Sogn, men med den nye kirke udskiltes Vanløse Sogn, der indtil 1930 havde fælles sognepræst med Rødovre Sogn. I slutningen af 30'erne var Vanløse med sine 27.000 beboere et af de største sogne i Danmark, hvorfor dele af sognet blev udskilt: i 1942 til Advents – og 1945 til Hyltebjerg Sogn. Herved blev antallet af beboere reduceret til godt 17.000 (1989: 9.900).

Udvendig er kirken kun blevet ændret én gang. Det var i 1939 ved tilbygningen af nordfløjen (dåbsværelset), ligeledes tegnet af arkitekt Johannes Magdahl Nielsen.

Kirkens indre blev i 1984, umiddelbart før 75-års jubilæet, moderniseret af arkitekt Palle Rydahl Drost, og i den forbindelse blev det planlagt at ændre udsmykningen af kirkens kor. Kunstneren Arne Haugen Sørensen fik overdraget opgaven, glarmester Per Steen Hebsgaard stod for udførelsen, og tre nye glasmalerier belv indviet den 19. marts 1989 (palmesøndag).

Glasmalerierne er en triptykon, der viser Jesu dåb, korsfæstelse og opstandelse.

Eksterne kilder og henvisninger 

 Vanløse Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Københavns Kommune
Kirker i Københavns Amt
Kirker i Københavns Stift
Kirke
Katalysator

Katalysator kan henvise til flere artikler:

 Katalysator (person) – en "igangsætter", som udløser et hændelsesforløb uden selv at være direkte indblandet i forløbet.
 Katalysator (kemi) – en igangsætter eller accelerator i en kemisk proces.
 Katalysator (udstødningssystem) – en enhed der renser udstødningsgas for skadelige stoffer, og som er en del af et udstødningssystem.
 Katalysator (omstændighed) - person eller omstændighed der virker fremmende for en bestemt udvikling.

Referencer
Katalysator (udstødningssystem)

En katalysator er en enhed, der reducerer udslippet af skadelige, forurenende stoffer fra forbrændingsmotorer. Katalysatorer indgår i udstødningssystemer typisk på køretøjer.

I katalysatoren sidder en kemisk katalysator, der indeholder platin, palladium og rhodium, som spalter bl.a. NO (kvælstofoxid) til N2 og O2. NO er ellers meget stabil og vil tage lang tid at komme af med.

For benzinbiler over 2000  har katalysator været lovpligtige siden 1. oktober 1989, og for øvrige benzinbiler siden 1. oktober 1990. Katalysatoren skal være en såkaldt 3-vejs reguleret, der udover NO (kvælstofoxid) også reducerer indholdet af CO (kulilte) og CH (kulbrinter) i udstødningen. Katalysatorer kræver brug af blyfri benzin, da de ødelægges af blyet i blyholdig benzin.

Motorteknologi
Bildele
Forbrændingsmotorer
Katalysator (kemi)

En katalysator er en substans, der øger hastigheden af en kemisk reaktion uden selv at blive omdannet eller forbrugt ved reaktionen. En katalysator er derfor medspiller i en reaktion, men er hverken en reaktant eller et produkt. Katalysatorens opgave er at få reaktionen til at forløbe via en alternativ mekanisme med lavere aktiveringsenergi, hvilket får reaktionen til at forløbe hurtigere. Dette gør det muligt for stoffer, der ellers ikke ville have reageret, at undergå reaktion. Tilstedeværelsen af en katalysator påvirker ikke den kemiske ligevægt, kun hastigheden hvormed ligevægten indstiller sig.

Det globale marked for katalysatorer blev i 2010 estimeret til 29,5 milliarder amerikanske dollar.

Typer af katalysatorer
Katalysatorer inddeles i homogene, heterogene og biologiske katalysatorer.

 Homogen katalysator: Er i samme fase som reaktanterne, f.eks. opløst i en væske.
 Heterogen katalysator: Er i en anden fase end reaktanterne. Katalysatoren kan f.eks. være en overflade af metal og reaktanterne gaspartikler, der adsorberes på metaloverfladen og reagerer med hinanden.
 Biologisk katalysator: Biomolekyler med katalytisk funktion, f.eks. enzymer. Velkendte enzymer er vaskepulver-enzymer, som anvendes dagligt af alle mennesker. Et andet velkendt enzym er osteløbe, der meget tidligere blev kommercialiseret af danskeren Chr. Hansen.

Eksempler 
 Katalysatorer i biler indeholder grundstofferne platin og rhodium. De spalter bl.a. NO (kvælstofoxid) til N2 og O2. NO er ellers meget stabil og vil tage lang tid at komme af med. For benzinbiler over 2000 cm³ har katalysator været lovpligtigt siden 1. oktober 1989, og for øvrige benzinbiler siden 1. oktober 1990. Katalysatoren skal være en såkaldt 3-vejs-reguleret, der udover NO også reducerer indholdet af CO (kulilte) og kulbrinter i udstødningen.

 Katalysatorer til bioplastik er blevet udviklet af danske forskere på Haldor Topsøe og DTU. En ny og enkel metode involverer en porøs uorganisk katalysator med forskellige metalatomer som titan, tin og zirconium i porerne. Katalysatoren omdanner sukkermolekyler som sukrose, glukose og fruktose til mælkesyre, der er udgangspunkt for fremstilling af bionedbrydelig plastik.

Se også
 Serendipitet
 Emergens
 Synergi

Referencer 

Katalysatorer
Katalyse
Flyspotter

En flyspotter eller flyentusiast er en person, der indsamler oplysninger og billeder af flyvemaskiner som en hobby. Det vigtigste element i flyspotning er at opleve så mange forskellige og helst sjældne flytyper.

Før i tiden var mange flyspottere kun udstyret med en blok, hvorpå de nedskrev flyenes registreringsnumre. I dag tager de fleste flyspottere flybilleder med digitalkameraer og registrerer hermed deres fund. Mere seriøse 'spottere' bruger desuden en lille radioscanner der kan tunes ind på lufthavnens frekvenser. Dette betyder blandt andet at flyspotteren kan følge med i kommunikationen mellem tårn og pilot. Derved kan flyspotteren tidligt få at vide hvilket fly der er på vej ind til landing.

For de fleste flyspottere gælder det om at 'spotte' sjældne fly men også velkendte typer i sjældne bemalinger er i høj kurs. Nogle entusiaster rejser rundt til lufthavne, gerne i ferier, udelukkende for at blive i destinationens lufthavnsområde og 'spotte' fly.

I København er Flyvergrillen et kendt spotterparadis, men også Kystvejen på Amager er et yndet sted at se på fly.

Sofaspottere 
"Sofaspottere" er et slangord for flyspottere som spotter fra deres hjem. Det kan de gøre med en radioscanner og en Mode-S radar, som giver dem live radarbilleder fra det omkringliggende luftrum. På den måde, kan de hurtigt finde ud af hvilket fly det var, som kom susende hen over deres hus.

Eksterne henvisninger 

 Spotters.dk – Forum for danske flyspottere 
 CPHspotters.dk – Forum for danske flyspottere 
 Flyfreak.dk – Definition af ordet "flyspotter" 

Hobby

de:Spotter
Keiko Agena

Christine Keiko Agena (født 3. oktober 1973 i Honolulu, Hawaii) er en amerikansk skuespiller kendt professionelt som Keiko Agena.

Hun er mest kendt for din rolle som Lane Kim i TV-serien Gilmore Girls og som Pam Bradley i tv-serien Døde piger lyver ikke.

Eksterne henvisninger 
 

Tv-skuespillere fra USA
Johan Cornelius Krieger (1725-1797)

Johan Cornelius Krieger (født 14. februar 1725 i København, død 17. maj 1797 sammesteds) var en dansk søofficer.

J.C. Krieger var søn af justitsråd og arkitekt J.C. Krieger (død 1755). Han blev sekondløjtnant i marinen 1743, premierløjtnant 1749,  kaptajnløjtnant 1754, kaptajn 1758, kommandørkaptajn 1767, kommandør 1775, kontreadmiral 1781 og viceadmiral 1790.

Straks efter sin udnævnelse til officer gik han i fransk orlogstjeneste og forblev der i to år. Kort efter sin hjemkomst udsendtes han med kaptajn Simon Hooglant til Middelhavet på en ekspedition, der skulle slutte fred med røverstaterne. Ved denne lejlighed var det, at fregatten Falster sprang i luften på Safis red (1753). Da en foreløbig afslutning var opnået 1752, sendtes Krieger hjem over land som kurér med melding om udfaldet.

1754 ansattes han som chef for et fartøj, der skulle forhindre den omsiggribende smughandel mellem Ærø og Fyn. 1759 var han chef for fregatten Vildmanden i admiral Fontenays eskadre, hvorfra han detacheredes til Christiansø, hvor fæstningsværkerne og havnen blev udbedrede, og kommandoforholdene ordnedes. Efter nogle chefstogter med fregatter 1760 og 1761 sendtes han 1762 med fregatten Christiansborg til de russiske Østersøkyster for at udspejde, hvilke troppetransporter her gik for sig.

1767 gjorde han et togt til Marokko som chef for fregatten Havfruen, tre år senere deltog han som linjeskibschef i admiral F.C. Kaas' uheldige togt til Algier, 1773 overførte han med et linjeskib statholderen Prins Carl af Hessen til Norge, 1779-81 var han atter linjeskibschef i de udrustede eskadrer, 1782 medlem af Reguleringskommissionen, 1788 chef for en mindre eskadre, der opererede sammen med en russisk styrke under admiral v. Dessen, 1794 atter chef for en eskadre (på otte skibe), der sammen med en svensk styrke under grev Wachtmeister var udrustet til neutralitetens beskyttelse.
 
Krieger, der var en højt anset officer, adledes 1797, men døde 17. maj samme år; han var ridder af Dannebrog (1792). 1750 blev han gift med Sophie Magdalene Arff (1733-1816), datter af kommandør N.D. Arff (1695-1758). At hans gode evner og sømandsduelighed ikke kom bedre til deres ret, end tilfældet var, skyldtes vel nærmest den for marinen forholdsvis uvirksomme fredsperiode, hvorunder han levede.

Johan Cornelius Krieger og Johannes Krieger var sønner af Krieger.
 
Han blev 22. september 1749 optaget i frimurerlogen i Christiania (Oslo) St. Olaus.

Han er begravet i Holmens Kirke.

Kilder 
 Carl With-Seidelin:

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 

Admiraler fra Danmark
Frimurere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Johan Cornelius
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Narita International Airport

er Japans mest benyttede internationale lufthavn. Den er beliggende ca. 57,5 km øst for Tokyo Station i Tokyo og ca. 7 km øst-sydøst for Narita Station i byen Narita.

Narita Airport håndterede i 2007 35.478.146 passagerer. Det er den næst travleste lufthavn i Japan (efter Haneda Airport), den travleste luftfragtforbindelse i Japan, og verdens niende travleste luftfragtforbindelse. Det er den væsentligste internationale forbindelse for de japanske flyselskaber Japan Airlines, All Nippon Airways, Nippon Cargo Airlines, Jetstar Japan og AirAsia Japan. 

Lufthavnen var kendt som New Tokyo International Airport (新東京国際空港 Shin-Tōkyō Kokusai Kūkō) indtil 2004, men blev almindeligvis kaldt for "Tokyo Narita" selv før den officielt skiftede navn for at differentiere sig fra Tokyo International Airport, almindeligvis kaldet "Tokyo Haneda."

Historie 
Lufthavnen blev indviet 20. maj 1978, hvilket var syv år senere end planlagt, bl.a. pga. omfattende protester fra borgergrupper. Den første planlægning blev udarbejdet i 1962 og en samlet plan var færdig i 1966. Lufthavnens terminal 2 åbnede i december 1992, mens landingsbane nr. 2 åbnede 17. april 2002. I 2009 blev landingsbane nr. 2 udvidet fra 2180 m til 2500 m.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Narita International Airport Homepage

Lufthavne i Japan
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Tokyo
Virksomheder i Tokyo
Etableret i 1978
Hovedby

En hovedby er normalt den by i en kommune, i en storby, en region, en provins eller delstat, hvor den overordnede administrative forvaltning findes, dvs. hvor forvaltningschefen/borgmesteren eller områdets styrende organ befinder sig. En hovedstad er hovedbyen i et land, men er ikke nødvendigvis af den grund også regeringssædet, som det f.eks. er tilfældet med Amsterdam og Den Haag i Holland. Det er heller ikke nødvendigvis den største eller mest folkerige by. Eksempelvis kan kommunesammenlægning betyde, at hovedbyen bliver den, hvor forvaltningens styre placeret. 

Ikke alle større byer er samtidig hovedby i det område, de ligger i, men kan af dettes befolkning alligevel opfattes som sådan, når bestemte infrastrukturer kun findes i denne by. 

I den tyske del af Schweiz er en hovedby (tysk: Hauptort) samtidig fyrstens hjemsted. Her kan en lille by være hovedby, da ikke alle kantoner har egentlige byer. Som eksempel er hovedbyen i kantonen Appenzell Innerrhoden, der i alt har omkring 20.000 indbyggere, den lille by Appenzell med kun 5.500 indbyggere (2002). I kantoner, hvor hovedadministrationen ligger i en stor by, kaldes hovedbyen samtidig hovedstad, som det f.eks. er tilfældet med Zürich. Dette gælder også for Liechtensteins hovedby Vaduz med noget over 5.000 indbyggere. I Schweiz defineres alle bebyggelser med mere end 10.000 indbyggere som en by. Mange historiske byer har væsentlig færre indbyggere. Blandt de historiske byer findes eksempelvis Stein am Rhein, Diessenhofen og Maienfeld eller, mere ekstremt, Werdenberg og Fürstenau med færre end 100 indbyggere. 

I det øvrige tysktalende område kaldes en bebyggelse (ort) for en by, når den, uafhængig af sit nuværende indbyggertal, fik tildelt byrettigheder i middelalderen. Byer eller storbyer er også de bebyggelser, som har opnået et vist, højt indbyggertal. 

I Frankrig benyttes den tilsvarende franske betegnelse chef-lieu for forvaltningsstedet for enhver administrativ enhed under selv staten, (dvs. i regioner, departementer, arrondissementer, kantoner og kommuner ).

I Italien findes det tilsvarende begreb capoluogo på samme måde for forvaltningsstedet for de italienske regioner, provinser og kommuner.

I Sverige har hver af de 290 kommuner en hovedby (svensk: Centralort), som ofte har samme navn som kommunen.

Den mindste hovedby i verden er Adamstown på Pitcairn, som kun har 45 indbyggere.

Subnationale enheder
C2 Juniors

C2 Juniors er en fraktion med tilhørsforhold til F.C. København. Gruppen blev officielt dannet i 2005, da en gruppe unge drenge blev enige om at udvikle en fraktion for unge under de 16 år, som ofte er skæringsgrænsen for, hvornår andre fraktioner tager medlemmer til sig.

Disse unge drenge, som er i alderen 15-18 år, er en del af den uofficielle kultur, som eksisterer i København. Gruppen står for at skabe den optimale opbakning til spillerne gennem hele kampen. Både på den visuelle og på det vokalmæssige plan. Gruppen er en del af de mest inkarnerede FCK fans og er derfor også altid repræsenteret ligegyldigt, hvor F.C. København spiller henne. Udover de almindelige SAS liga kampe, som gruppen oftest kommer til ved hjælp af bustransport, er de på det seneste også begyndt at vise sig i Europa sammenhæng. 
Gruppen er bl.a. kendt for deres samarbejde med en anden uofficiel fraktion ved navn Brigate06, bl.a. ved busture, men også ved bannerprotester. Sådan en havde gruppen også selv stablet på benene til kampen imod Esbjerg d. 27/5 2007. Denne protest gik imod en aldersgrænse som var blevet oprettet på Stemningstribunen i PARKEN, hvor unge under 15 år ikke er velkomne mere. Dermed udelukkede det den yngste del af gruppen fra at dukke op til hjemmekampene der, hvor stemningen skabes.

Eksterne henvisninger
 

Ungdomsorganisationer
F.C. Københavns fanklubber og fanfraktioner
Etableret i 2005
Wienoffensiven

Wienoffensiven blev igangsat af sovjettroppen 3. ukrainske front fra Den Røde Hær for at overtage Wien, Østrig under 2. verdenskrig. 

Offensiven varede fra 2. april til 13. april 1945 og foregik ved Wienerwald. 

Byen Wien var omringet og belejret under det meste af offensiven.

Slag på østfronten under 2. verdenskrig
Offensiven
Begivenheder i 1945
Sølvesborg Slotsruin

Sølvesborg Slotsruin () ligger nordøst for Sølvesborgs centrum i det vestlige Blekinge i Sverige. Ruinen er resterne af Sølves borg opført i 1200-tallet. 

Slottets alder er ukendt. I middelalderen var borgen den største og vigtigste fæstning i det østlige Danmark. Den blev anlagt ved vejen, der forbandt de dengang danske provinser Skåne og Blekinge. Fæstningen lå strategisk mellem det cirka 10 km lange Ryssberg i nord og Hanøbugten i syd. 

Fra 1332 tilhørte Sølvesborg sammen med hele Blekinge Sverige, men 1359 blev det indtaget af Valdemar 3. Dronning Margrethe 1. og Erik af Pommern gæstede slottet flere gange og havde der 1402 et møde med danske og svenske rådsherrer. Ved Engelbrekt Engelbrektsens oprør i 1436 blev slottet indtaget. Ivar Axelsson Thott fik Sølvesborg i pant af kong Christian 1. sammen med Gärds og Villands herreder i pant. 10. september 1467, efter at Thott havde udfærdiget et åbent fejdebrev mod kongen, blev slottet tilbageerobret efter belejring. I 1470 pantsattes lenet igen. 

Slottet regnedes i middelalderen ofte til Skåne, og dets len omfattede Villands, Gärds og Lister herreder. I 1523 blev Sølvesborg indtaget af Berend von Melen, efter von Melen var gået i Gustav Vasas tjeneste. Efter at være trådt i Frederik Is tjeneste i 1525 fik Søren Norby overdraget slottet og beherskede hele Blekinge. I september 1564, da Erik XIVs tropper rykkede mod slottet, satte den danske lensmand V. Parsberg ild på slottet og flygtede, hvor efter svenskerne plyndrede og brændte hvad, der var tilbage. I maj 1645 besattes slottet af G. Horn, som lod forstærke det og stadens havn med volde og palisader. Den sidste danske lensmand på Sølvesborg var Niels Krabbe til Skillinge, som 1646 fik både Sølvesborg og Kristianopel len i forlening og som 1658 overlod Sølvesborg til svenskerne. Straks derpå oprettedes Sølvesborgs grevskab og dette overdroges til Corfitz Ulfeldt, som efterfulgtes af Lars Kagg og K. G. Wrangel. Det inddroges ved reduktionen. 

I 1700-tallet fungerede borgen og borgtårnet som stenbrud.

Lensmænd

Billedgalleri

Eksterne henvisninger 
 Sölvesborgs kommun: Om Sölvesborg 

Slotte i Blekinge
Ruiner i Sverige
Byggnadsminnen i Blekinge län
Slotsruin
Santo Domingo

Santo Domingo de Guzmán er Dominikanske Republiks hovedstad. Byen har indbyggere og ligger ved det Caribiske Hav, ved mundingen af floden Ozama.

Historie 
Byen blev grundlagt som Santo Domingo de Guzmán mellem 1496 og 1498, af Bartolomeo Columbus (Bartolomé Colón), bror af Christoffer Columbus. Den lå oprindeligt på den østlige bred af Ozama, men blev udvidet til at omfatte den vestlige bred i 1502.

I 1538 begyndte man opførelsen af det ældste universitet i "Den nye verden". Det fik navnet Santo Tomás de Aquino efter Sankt Thomas Aquinas, og eksisterer i dag som Universidad Autónoma de Santo Domingo (UASD). I 1990 blev byens koloniale bydel optaget på UNESCOs verdensarvsliste.

Referencer 

Verdensarvsområder i Nord- og Sydamerika
Dominikanske Republik
Translation (biologi)

Translation er den proces i cellerne hvor ribosomerne anvender mRNA til at bygge protein.

Efter DNA er transkriberet til mRNA, transporteres mRNA til et ribosom udenfor cellekernen. Ribosomen placerer sig rundt om mRNA og læser af nukleobaserne tre og tre (disse tripletter kaldes codon). Aflæsningen sker så et aminosyrebærende tRNA-molekyle (med den rette pasform til den triplet der læses fra) fodres ind i ribosomen, slipper sin aminosyre og forlader ribosomen. Derefter kommer den næste tRNA og frigiver sin aminosyre, og sådan bygges en aminosyrekæde op, hvilket resulterer i et protein (som er en aminosyrekæde).

Genetik
Dødemosen

Dødemosen er en nu delvis udtørret mose syd for Øster Ulslev på Sydøstlolland. Navnet kan hentyde til de høstede tørvs dårlige kvalitet, eller til at mosens tørvemasse er opbrugt. Men til mosen er knyttet et sagn om nogle svenske landsknægte, der i 1660 druknede i mosen, fordi de var blevet ført på vildspor af lokale bønder. 

Historisk korrekt er det, at en troppeafdeling blev angrebet i Tyvemosen mellem Frejlev og Sløsserup ca. 8 km. nordøst for Dødemosen. Bønderne fratog soldaterne en del af deres udstyr, bl.a. regimentsfanen, som i dag opbevares på Stiftsmuseet Maribo. 

Dødemosesagnet handler måske om den samme træfning, eller måske de samme soldater.

Den regionale cykelrute 38 (Paradisruten) fører gennem Dødemosen.

Eksterne henvisninger 
A.F. Heyn: Nysted Kommune historisk set 1984
Anders Bjerrum og Christian Lisse: Maribo amts stednavne

Turisme i Danmark
Lolland
Guldborgsund Kommunes geografi
Pavel Felgengauer

Pavel Jevgenjevitj Felgengauer ( ; født 6. december 1951 i Moskva) er en russisk militæranalytiker og columnist for den russiske avis Novaja Gaseta.

Felgengauer er født i Moskva hvor han også i 1975 færdiggjorde en uddannelse på Moskvas statsuniversitet. Han arbejdede derefter som forsker og seniorforsker på det sovjetiske videnskabsakademi i Moskva, hvorfra han i 1988 fik en Ph.D.

Felgengauer har produceret en mængde artikler omkring russiske militæranliggender. Fra januar 1991 – januar 1993 var han tilknyttet Moskva-avisen Nesavisimaja Gaseta. Fra februar 1993 til september 1999 var han medlem af redaktionsteamet, og militærkorrespondent, på Moskva-avisen Sevodnja. Fra maj 1994 til oktober 2005 havde han en fast klumme på den engelsksproget Moskva-avis The Moscow Times. Fra juli 2006 har han været ansat af Novaja Gaseta ().

Personer fra Moskva
GAZ-53

GAZ-53 er en sovjetisk lastbil produceret af fabrikken GAZ.

Den blev produceret mellem oktober 1961 og 1993. I lyset af dens lange produktionsperiode er den stadig et almindeligt syn i Østeuropa, almindeligvis malet lyseblå med en hvid front. Fra 1967 til 1993 har den også været produceret i Bulgarien af KTA Madara.

Lastbilen er tredje generation af modellen fra GAZ. Den er 6,3 meter lang, 2,2 meter bred og 2,2 meter høj og har en vægt på 3,5 ton (7,9 ton fuldt lastet). GAZ-53 har en 4254 kubikcentimeter V8 ZMZ-53 motor, der kan producere 115 hestekræfter og give en tophastighed på 80 km/t.

Den har været produceret i nogle varianter, så som GAZ-53A 4-ton og GAZ-53F der bruger motoren fra den tidligere model GAZ-51.

GAZ-53 har været eksporteret til:
 Polen
 Tjekkoslovakiet
 DDR
 Rumænien
 Ungarn
 Jugoslavien
 Finland
 Cuba
 Mongoliet
 Vietnam

Eksterne henvisninger 
 Historiske biler: GAZ-53  
 GAZ-53  
 GAZ-52  
 GAZu-52-04  

53
Miljømærke

Miljømærke er et mærke som kan tildeles forskellige produkttyper, eksempelvis fødevarer, maling, vaskemidler, papir, tekstiler, computere, elpærer, vaskemaskiner, legetøj og fodtøj.

For at opnå mærkning skal det relevante produkt opfylde fastsatte kriterier i forbindelse med fremstilling, brug og affaldshåndtering.

Miljømærker 
EU-Blomsten (EU)
Svanemærket (Norden)
Der Blauer Engel (Tyskland)
Bra Miljöval (Sverige)
Marine Stewardship Council (England)
Dolphin Safe Label (USA)
Eugene Green Energy Standard (International)
Naturemade Star (Schweiz)
Norppa (Finland)
Milieukeur (Holland)
The Green Key/Den Grønne Nøgle (Internationalt)
Klimapapir (Danmark)
Meet Me Don't Eat Me (Internationalt)
FSC - Forest Stewardship Counsil (Internationalt)

Eksterne henvisninger 
[ hjemmeside om miljømærkning]
Hjemmeside for miljømærkerne Blomsten og Svanen
Hjemmeside for Green Key, Danmark
Hjemmeside for Klimapapir
Hjemmeside for Forest Stewardship Council

Miljøbeskyttelse
Forbrugersymboler