kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ørritslevgård

Ørritslevgård er en lille herregård i Otterup Sogn, Lunde Herred, Otterup Kommune på Nordfyn. Gården nævnes første gang i 1580. Hovedbygningen er opført i 1789. Til godset hører 340 hektar jord. Mange af ejerne af Ørritslevgård var tillige ejer af Hollufgård.

Ejere af Ørritslevgård 

 (før 1564) Kronen.
 (1564-1580) Mogens Eriksen Mormand.
 (1580-1590) Claus Mogensen Mormand / Christoffer Mogensen Mormand.
 (1590-1615) Morten Mogensen Mormand.
 (1615-1642) Johan Nielsen Friis.
 (1642-1650) Margrethe Johansdatter Friis / Else Johansdatter Friis / Tønne Johansen Friis / Anne Tønnesdatter Friis gift Valkendorf.
 (1650-1663) Margrethe Johansdatter Friis / Else Johansdatter Friis / Axel Valkendorf.
 (1663-1665) Morten Mikkelsen.
 (1665-1666) Enke Fru Mikkelsen.
 (1666-1681) Morten Mikkelsen Hardrup.
 (1681-1691) Bodil Sørensdatter, enken.
 (1691-1704) Otto Pedersen Himmelstrup.
 (1704-1713) Jens Ibsen Trøstrup.
 (1713-1716) Margrethe Elisabeth Rosenvinge, enken. Gift dec. 1714 med:
 (1716-1726) Iver Andersen.
 (1726-1741) Margrethe Elisabet Rosenvinge, enken.
 (1741-1754) Niels Bang Himmelstrup.
 (1754-1757) Friderica Sophia Iversdatter, enken. Gift 1757 med:
 (1757-1767) Caspar Herman Heinen.
 (1767-1769) Friderica Sophia Iversdatter, enken.
 (1769) Niels Krag Lange.
 (1769-1787) Laurids Schebye.
 (1787-1798) Alexander Lauridsen Schebye.
 (1798-1804) Hans Jørgen Hansen.
 (1804-1809) Elias Jørgensen Møller. 
 (1809-1838) Niels Jørgensen Møller.
 (1838-1847) J. W. Møller.
 (1847-1903) N. W. Møller.
 (1903-1907) H. E. Pontoppidan.
 (1907-1938) Christian Darél.
 (1938-1957) Preben Darél.
 (1957-1985) Landbrugets Rationaliseringsfond.
 (1985-2006) Erik Moritz-Hansen.
 (2006-2010) Sognefogedgården ApS.
 (2010-nu) Stiftelsen Hofmansgave.

Noter

Litteratur 
 J. P. Trap: Kongeriget Danmark, 3. udgave, Odense Amt, side 466.

Herregårde i Nordfyns Kommune
Herregårde i Odense Amt
Fredede slotte og herregårde i Danmark
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Nordfyns Kommune
Ali Karimi

Mohammad Ali Karimi Pashaki (Persisk: محمد علی کریمی , født 8. november 1978 i Karaj) er en tidligere iransk fodboldspiller, der fik øgenavnet "den asiatiske Maradona", og i øvrigt bliver betragtet som værende blandt Asiens bedste fodboldspillere nogensinde.

Han spillede fra 1998 til 2012 på Irans landshold, men afsluttede sin aktive karriere i den iranske klub Tractor Sazi. Fra 2005 til 2007 spillede han for Bayern München.

Privat er han gift og har fået to sønner.

Eksterne henvisninger 

 
 

Fodboldspillere fra Iran
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2006
Epistel

En epistel er en skrivelse, der i antikken blev sendt ud til en eller flere personer. Epistler kan sammenlignes med nutidens breve.

Epistler er mest kendt fra Det Nye Testamente, hvor der findes 22 epistler, de fleste er skrevet af Paulus. Betegnelsen epistel bruges i kirkens gudstjeneste, når der læses op fra et af Det Nye Testamentes breve.

Tekster
Religion
Breve
Milford Sound

Milford Sound ligger i det sydvestlige hjørne af New Zealands sydø. Selvom den kaldes "Milford Sound" er der rettelig tale om en fjord beliggende i Fiordland Nationalpark, der selv er en del af Te Wahipounamu.

Fjorden løber ca. 15 km inde i landet fra Det Tasmanske Hav og er omgivet af klippevægge, der rejser sig 1.200 meter eller mere på begge sider. Regnskov klæber sig til klippesiderne, mens sæler, pingviner og delfiner besøger vandene.

Stedets naturlige skønhed tiltrækker hver dag tusindvis af gæster. Turister bør dog medbringe paraplyer, da Milford Sound modtager over 7.000 mm regn årligt. I stedet for at være et problem, skaber hvert regnskyl masser af små, midlertidige vandfald ned ad klippekanterne. 95% af alle vandfald forsvinder, når der ingen regn er. Der er kun 2 permanente vandfald i Milford: Sterling Falls på 130 m, opkaldt efter en tidlig New Zealandsk officer, og Lady Bowen Falls på 162 m, der har sit navn efter en tidlig Guvernørs kone. Man skal dog være forsigtig, da opsamlet regn kan få dele af regnskovens bevoksning til at miste sit greb i klippesiden. Dette fænomen er også kendt som trælaviner og det tager typisk 16 sekunder fra træet løsriver sig i toppen til et større areal på nogle gange op til flere 100 kubikmeter lander i fjorden. Genopgroningen af regnskoven kan ses adskillige steder langs fjorden og dette tager helt op til 150 år før den når sin normale størrelse igen.

Milford Sound ligger omkring fem timers kørsel fra Queenstown. Mange turbusser til fjorden kører herfra, ligesom mange dyre helikopterture. Turen passerer gennem et uspoleret bjerglandskab, før man kører gennem den 1,2 km lange Homer Tunnel, der åbner ind til regnskovsdækkede kløfter, der går ned mod sundet. Milford Sound kan også nåes til fods, som den sidste destination på Milford Track.

Adskillige firmaer tilbyder bådture på fjorden – alle med afgang fra Milford Sound Visitor's Centre. Vandring og kanosejlads er også muligt. Et undervandsobservatorium giver mulighed for at se sorte koraller, som normalt kun findes på meget større dybder. Et mørkt lag ferskvand på overfladen, samt garvesyre tillader korallerne at vokse her nær overfladen.

Den 8. februar 2004 blev et oliespild på 13.000 liter olie opdaget. Det strakte sig over 2 km og resulterede i, at fjorden var lukket i to dage mens oprydningen fandt sted. Foureningen er i dag helt væk og skaden på parkens dyreliv synes at være minimal.

Milford Sound er navngivet efter Milford Haven i Wales.

Som et kuriosum kan det nævnes, at fjorden var vært for optagelsen af scenerne med Argonath i Ringenes Herre - Eventyret om Ringen.

New Zealands geografi
Fjorde
Pave Felix 1.

Pave Felix 1. var pave fra 3. januar 269 frem til sin død 30. december 274. (begravet i Calixtus-katakomberne), helgen. Festdag 30. maj.

Der findes ikke særligt meget information om hans pontifikat, men han synes at have givet kirkelig sanktion til den årlige messe ved martyrernes grave, som det allerede var tradition, samt at have lavet love om hvordan kirken konsekreres. Under sit pontifikat afgjorde kejser Aurelian biskoppernes strid i Antiokia således, at kirken skulle indvies af den biskop, med hvilken biskopperne i Italien og i byen Rom stod i kirkelig forbindelse.

Et fragment af et brev til biskop Maximus af Alexandria, som var imod doktrinerne om treenigheden og inkarnationen i polemik mod Paulus af Samosata, er sandsynligvis skrevet af Felix, men der findes endda et flertal andre breve, som sandsynligvis er blevet tilskrevet ham falsk.

Ifølge overleveringer bekymrede han sig meget for de kristne, der blev forfulgt under kejser Aurelian, hvilket har ført til, at nogen mener, at hans kanonisering således er noget uberettiget.

Paver fra Italien
Primærrute 54

Primærrute 54 er en hovedvej, der går fra det vestlige Næstved til Sydmotorvejen E47/E55 ved Rønnede.

Forløb 
Primærrute 54 starter vest for Næstved ved rundkørslen med Vestre Ringvej/Slagelsevej og Primærrute 22 . Herfra begynder Primærrute 54 som Ring Nord og 2+1 sporet motortrafikvej, der forløber nordvest og nord om Næstved frem til rundkørslen Ring Øst og Landevejen. Primærrute 54 fortsætter videre ad Landevejen som 2 sporet hovedvej gennem Holme-Olstrup og Boserup frem til Sydmotorvejen E47/E55 og frakørsel 37. Primærrute har en længde på ca. 19,3 km.

Den 27. september 2013 tog transportministeren Pia Olsen Dyhr det første spadestik til den nye omfartsvej og Primærrute 54 nord om Næstved. Første etape på 4 km mellem Køgevej og Ringstedgade åbnede for trafik den 24. november 2015, mens anden etape på 3 km mellem Ringstedgade og Slagelsevej åbnede 30. oktober 2016.

Vejens klassificering 
Primærrute 54 en statsvej på hele strækningen. Hele Primærrute 54 er klassificeret som hovedvej efter færdselsloven.

De offentlige veje inddeles fra 2015 efter vejloven i statsveje og kommuneveje, mens de tidligere blev klassificeret i hovedlandeveje, landeveje og kommuneveje. Betydningen for en vejs klassificering som statsvej eller kommunevej er først og fremmest af administrativ karakter. Statsvejene administreres af Vejdirektoratet, mens kommunevejene administreres af kommunerne. Det er vejmyndighedens ansvar at holde sine offentlige veje i den stand, som trafikkens art og størrelse kræver. Klassifikationen som statsveje og kommuneveje har ikke betydning for Danmarks overordnede rutenummererede vejnet med Europavejsruter, Primærruter eller sekundærruter, der administreres af Vejdirektoratet i samarbejde med kommunerne. Kun veje udlagt som Europavejsruter og Primærruter kan udlægges som hovedveje efter færdselsloven.

Fremtid 

En bred trafikaftale i 2017 fastlagde en opgradering af Primærrute 54 i form af Næstvedmotorvejen mellem det nordøstlige Næstved og Sydmotorvejen. Men primo 2021 er der ikke vedtaget nogen anlægslov og bevilling til en evt. motorvej mellem Næstved og Rønnede.

Kilder 

54
Klippekirkerne i Lalibela

Klippekirkerne i Lalibela i Etiopien ligger 640 km nord for Addis Abeba i højlandet, 2600 m over havet. Stedet er mål for pilgrimme fra det meste af landet. I alt 11 kirker er udskåret i klippevægge eller grundfjeld uden anvendelse af byggeblokke. Selv vinduer, søjler, etager, trapper, tagrender mv. er udskåret i en og samme sten i henhold til planer udarbejdet af etiopiske arkitekter.

Klippekirkerne i Lalibela blev i 1978 optaget på UNESCO's Verdensarvsliste.

Lalibela-området, som tidligere kaldtes Roha, er opkaldt efter Kong Lalibela fra Zagwe-dynastiet, der regerede Etiopien fra slutningen af 1100-tallet til 1270. Kongen fik navnet, der betyder Bierne anerkender hans suverænitet, fordi han som spædbarn havde en bisværm omkring sin seng uden at blive skadet, noget, der blev tolket som et tegn.

I følge legenden konverterede han til kristendommen, måske med hjælp fra Tempelridderne, og han lod de 11 kirker udhugge efter en gudommelig åbenbaring.

Det siges, at Sankt Jørgen (eller Sankt Georg), Etiopiens skytshelgen, blev rasende over, at der ikke blev opkaldt en kirke efter ham, og så kom Bete Giorgis, den mest afbildede af Lalibelas kirker, til. Den største af kirkerne, Bete Mehane Alem, ligner et antikt græsk tempel. Af andre kirker kan nævnes Bete Maryam, Bete Aba Libano og Bete Gabriel Rafael.

Eksterne henvisninger 
 Ethiopiatravel/Lalibela  
 flickr – A trip to Lalibela in northern Ethiopia (125 billeder)
 BBC News: Ethiopia's religious heritage of underground churches – video 

Verdensarvsområder i Afrika
Kirker i Etiopien
Autotomi

Autotomi i biologi er den egenskab hos nogle dyr, der gør, at de kan afstøde en legemsdel.

Ofte vil den adskilte del ligge og bevæge sig, så dyret kan udnytte fjendens forvirring til at stikke af. Egenskaben ses bl.a. hos firben, stankelben, søstjerner, krabber og mejere.

Visse arter af blæksprutter benytter sig af autotomi som en del af reproduktion, idet hannen kan afstøde en del af en tentakel, indeholdende en spermatofor, der efterfølgende kan sætte sig fast i hunnen og tjene til dels at befrugte hende, dels at forhindre andre hanner i at befrugte samme hun.

Dyreanatomi
Pave Eutychianus

Eutychian eller Eutychianus, født i Luni i Toscana, var pave fra 4. januar 275 til 7. december 283. Han er kåret til helgen, med festdag den 8. december.

Hans navn betyder den med held (græsk-latin).

Hans gravskrift blev opdaget i Calixtus-katakomberne, men ellers ved man nærmest intet om ham. Selv data om hans tid som biskop er usikre: Liber Pontificalis angiver hans tid med 8 år og 11 måneder, fra 275 til 283. Eusebius af Cæsarea derimod siger, at han kun i 10 måneder har været biskop af Rom.

Der siges, at han har tilladt velsignelsen af vindruer og bønner på alteret og at han har begravet 234 martyrer med sine egne hænder. Nogle historikere er uenige om disse overleveringer, da der efter kejser Aurelians død i 275 ikke blev forfulgt kristne mere, og normalt bliver afgrødernes indvielse tilskrevet en senere periode.

Eksterne henvisninger 

Paver
Hans Valdemar Ludvigsen

Hans Valdemar Ludvigsen (født 20. september 1861 i Frederiksberg, død 11. februar 1939 i Hellerup) var dansk generalkonsul og batterifabrikant. Han grundlagede batterifabrikken Hellesens i 1887 i samarbejde med Wilhelm Hellesen.
I 1986 blev Hellesens solgt til Duracell, som siden videreførte batteriet under dets oprindelige navn.

Ekstern henvisning 
 

Erhvervsfolk fra Danmark
Personer fra Frederiksberg
Von Kempelen og hans opdagelse

Von Kempelen og hans opdagelse, udgivet 1867, er titlen på en novelle af den amerikanske digter og forfatter, Edgar Allan Poe. Oprindeligt udgivet på engelsk den 8.marts 1849 under titlen Von Kempelen and his Discovery.

Handling 

Novellen tager form af et manuskript til en videnskabelig forelæsning, hvor fortælleren behandler en vis opfindelse, gjort af tyskeren Von Kempelen. Det fremgår ikke eksplicit, hvem fortælleren er, men i kraft af noter, angiveligt indsat i teksten af en redaktør, er der tale om en Mr. Poe. I første del af novellen beskrives sansynligheden for, at opdagelsen er blevet gentaget og efterprøvet af andre end Von Kempelen selv såvel som mulighederne for i fremtiden at gentage den. Først i anden del forklares, hvilken opfindelse, der er tale om. Fortælleren – som har førstehåndskendsskab til Von Kempelen – beskriver, hvorledes han var kendt som en fattig mand. Alligevel kunne han købe et mægtigt hus, hvilket fangede folks opmærksomhed, og Von Kempelen blev ført til retten, anklaget for bedrageri. Intet kunne imidlertid bevises, men efter hans løsladelse skyggede man ham og fulgte ham til et hemmeligt laboratorium. I dette fandt man blandt andet glaskolber med flydende bly og forskellige reagenser. Under hans seng fandt man en skuffe, som man senere opdagede var proppet med det pureste guld. Dermed stod det klart, at Von Kempelen havde fundet en metode til at lave bly om til guld (ligesom de vises sten). Som afslutning spekuleres der over konsekvenserne ved dette – blandt andet i forhold til de ansatte ved guldminerne i Amerika og prisen på sølv. Desuden konstateres det, at opdagelsen – selvom den endnu ikke er blevet eftergjort – har betydet en væsentlig stigning i prisen på bly i Europa.

Udgivelse af novellen 

 The Complete Tales & Poems of Edgar Allan Poe, Castle Books, 1985
 Andersen, Carit (1987) Edgar Allan Poe: Sælsomme fortællinger, Carit Andersens forlag.

Noveller
My Kind of Christmas

My Kind of Christmas er titlen på et jule-album af den amerikanske sangerinde, Christina Aguilera, udgivet 2000.

Christina Aguilera-album
Album fra 2000
Julealbum
VM i bandy

Verdensmesterskabet i bandy for mænd er blevet spillet siden 1957. 

I perioden 1957-1983 deltog kun fire hold i mesterskaberne, Finland, Norge, Sovjetunionen og Sverige, men siden da er deltagerantallet vokset efterhånden som sportsgrenen er blevet mere udbredt. I 1970'erne og 1980'erne voksede bandy i Nordamerika, i 1990'erne spredtes populariteten til Østeuropa, og efter år 2000 har sporten haft fremgang i Asien. 

De første 11 verdensmesterskaber blev vundet af Sovjetunionen, indtil Sverige brød stimen og blev den første ikke-sovjetiske verdensmester i 1981. Siden da har Sverige og Sovjetunionen/Rusland delt titlerne mellem sig – eneste undtagelse var Finlands sejr i 2004.

Til og med 1981 blev VM-turneringen afgjort som et gruppespil mellem de deltagende hold, men siden 1983 har formatet også inkluderet et slutspil med finale og bronzekamp. VM blev spillet hvert andet år i perioden 1961-2003, men siden da er der afviklet VM hvert år. I turneringen 2014 deltog 17 landshold, hvilket er flere end nogensinde tidligere.

Måske skal Danmark deltage i fremtiden.

Mænd

Medaljevindere og værtslande

Medaljefordelingen 1957-2023

Se også 
 VM i bandy for kvinder

Noter

Eksterne henvisninger 

World Championships 1957-1999

 
Etableret i 1957
Mi Reflejo

Mi Reflejo er titlen på det første spansksprogede album fra den amerikanske sangerinde, Christina Aguilera, udgivet 2001. Albummet indeholder spanske versioner af fem af sangene fra hendes debutalbum, Christina Aguilera og seks nye samge. Aguileras spanskkundskaber var ikke specielt veludviklede ved indspilningen, og hun var derfor nødt til at lære nogle af teksterne fonetisk. Hun vandt en Latin Grammy for albummet i kategorien Best Female Pop Vocal Album i 2001.

Christina Aguilera-album
Album fra 2001
Østrupgård (Østrup Sogn)

Østrupgård er en gammel hovedgård, som nævnes første gang i 1456. Østrupgård ligger i Østrup Sogn, Nordfyns Kommune. Hovedbygningen, kaldet Østruplund fra 1928, er opført i 1881-1882 ved Carl Lendorf.

Østrupgård Gods er på 240 hektar med Østergård

Ejere af Østrupgård 
 (1456-1459) Henrik Andersen Gummesen
 (1459-1470) Jens Hansen Skinkel
 (1470-1500) Ukendte ejere
 (1500-1529) Jørgen Friis
 (1529) Anne Jørgensdatter Friis gift Ulfeldt
 (1529-1544) Hans Stigsen Ulfeldt
 (1544) Anne Hansdatter Ulfeldt gift Daa
 (1544-1558) Jørgen Daa / Poul Skinkel
 (1558-1565) Poul Skinkel
 (1565) Anne Hansdatter Ulfeldt gift Daa
 (1565-1587) Ide Dresselberg gift Skinkel
 (1587-1601) Anne Hansdatter Ulfeldt gift Daa
 (1601-1614) Morten Poulsen Skinkel
 (1614-1627) Poul Mortensen Skinkel
 (1627-1628) Godske Rathlou / Claus Buckwald
 (1628) Godske Rathlou / Jørgen Godskesen Rathlou / Claus Buckwald
 (1628-1648) Jørgen Godskesen Rathlou
 (1648-1652) Barbara von Ahlefeldt gift Rathlou
 (1652-1657) Margrethe von Ahlefeldt / Øllegaard von Ahlefeldt / Mette von Ahlefeldt gift von Korff
 (1657-1660) Mette von Ahlefeldt gift von Korff
 (1660-1680) Christopher Ernst von Korff
 (1680-1682) Mette von Ahlefeldt gift von Korff
 (1682-1695) Johan Didrik Johansen von Wettberg
 (1695-1715) Sidsel Grubbe gift (1) Lerche (2) von Wettberg
 (1715-1717) Sidsel Cathrine Johansdatter von Wettberg gift von Bülow / Hilleborg Johansdatter von Wettberg gift Frølich
 (1717) Hilleborg Johansdatter von Wettberg gift Frølich
 (1717-1754) Johan Frederik Frølich
 (1754-1787) Laurids Schebye
 (1787-1796) Jens Lauridsen Dreyer Schebye
 (1796-1797) Anne Elisabeth Rasmussen gift (1) Schebye (2) Møller
 (1797-1846) Elias Jørgensen Møller
 (1846-1870) Jørgen Jensen Møller
 (1870-1895) Elias Jørgensen Møller
 (1895-1917) Holger Eliasen Møller
 (1917-1924) Thorolf Elias Holgersen Møller
 (1924-1927) John L. Lundsted
 (1927-1928) Hans Christian Allenbæk
 (1928-1963) Den Danske Stat (hovedbygningen)
 (1963-1970) Mødrehjælpen (hovedbygningen)
 (1970-) Fyns Amt (hovedbygningen)
 (1928-1963) Claus J. Nielsen (avlsgården)
 (1963-1985) P. Chr. Olsen (avlsgården)
 (1985-2006) Niels Matthiesen (avlsgården)
 (2006-) Jørgen Peter Jørgensen

Eksterne henvisninger 
 Østrupgård på Nordfyn Online 

Herregårde i Nordfyns Kommune
Herregårde i Odense Amt
Laterantraktaten

Laterantraktaten eller Lateranoverenskomsten er en aftale indgået den 11. februar 1929 mellem Kongeriget Italien og Vatikanet, der gjorde Vatikanet til en selvtændig stat med paven som monark. Den afløste Garantiloven fra 1871, der sikrede pavens ukrænkelighed inden for Vatikanområdet, retten til at holde en livgarde og til at føre sit eget diplomati.

Vatikanstaten
Italiens politik
Politik i 1929
Garantiloven

Garantiloven blev indført  1871 efter at det nydannede  kongerige Italien havde annekteret Vatikanet.  Den gav paven forskellige rettigheder og sikrede hans ukrænkelighed inden for Vatikanområdet, retten til at holde en livgarde og til at føre sit eget diplomati med diplomatisk immunitet.

Pave Pius 9. og hans efterfølgere nægtede at anerkende den italienske konges ret til at regere pavestaten; De betragtede sig som fanger i Vatikanet, og nægtede at bevæge sig udenfor Vatikanets mure før Det Romerske Spørgsmål, som konflikten blev kaldt, blev løst med Laterantraktaten der blev indgået 11. februar 1929. Den gjorde igen Vatikanet til en selvstændig stat. 

Vatikanstaten
Italiens historie
Dalum Kloster

Dalum Kloster ligger i Dalum Sogn, Odense Herred, Odense Kommune. Det har sit udgangspunkt i et gammelt benediktinernonnekloster, der fik sine ordensregler 22. januar 1193. Det middelalderlige kloster var opført som et formentlig firlænget anlæg, hvoraf Dalum Kirke udgjorde nordfløjen. De øvrige fløje blev nedrevet kort efter 1580, da klostrets sidste nonne døde, og 1602 stod blot "nogle øde mure" af bygningerne. Klostrets fløje var forbundne af en korsgang, hvis hvælv er dokumenteret i anlæg til disse i kirkens nordmurs ydre. 

Klostrets økonomianlæg var opført vest for kirken og den nuværende Dalumvej. Her var formentlig også opført boliger for klostrets prior og præst, og en middelalderlig, hvælvet kælder er endnu integreret i bygningerne. Det var dette økonomianlæg der udviklede sig til både herregård og lokalt administrativt centrum, stadig under navnet Dalum Kloster. Allerede tidligt i 1500-tallet fungerede det i praksis fungerede som kongeligt len, men fik formelt set først denne status efter reformationen. Herregården overgik til privat eje 1662, gik kortvarigt tilbage til Kronen 1682, men blev straks solgt til Diderik Schult, der omdøbte den Christiansdal. Dette navn var i brug indtil 1906, da den katolske Skt. Hedvigorden købte bygningerne og indrettede et kloster under det gamle navn, Dalum Kloster.     

Herregårdens hovedbygning er opført i 1658 og ombygget i 1812-1818-1832 og igen i 1957-1958 ved Jacobsen-Lundermann. 1962-63 opførtes nye anneksbygninger.

Dalum Klosters kirke 
Klosterkirken er bygget 1930 og indviet 1931 (arkitekten er ukendt). Den er rejst parallelt med herregårdens nordfløj og forbundet til denne ad en forbindelsesgang. Det er en tegldækket bygning udført med reference til middelalderens gotiske formsprog, og den står med blank mur udvendigt og er hvidkalket i det indre. Sakristiet blev udvidet 1990 med et tilstødende mødelokale. Størstedelen af dens inventar er anskaffet ved kirkens opførelse 1930.

Ejere af Dalum Kloster 

 (1197-1536) Benediktinernonnekloster
 (1536-1662) Kronen
 (1662-1682) Jens Lassen
 (1682) Kronen
 (1682-1704) Diderik Schult
 (1704-1719) Ermgaard Sophie Christoffersdatter Gabel gift Schult
 (1719-1722) Slægten Schult
 (1722-1764) Kronen
 (1764-1801) Christian Benzon 
 (1801-1804) Jacob Christiansen Benzon
 (1804-1840) Peter Ulrik Frederik Christiansen Benzon
 (1840-1882) Christian Frederik Otto Petersen Benzon 
 (1882-1891) Frederik Herman Christian baron de Falsen Zytphen-Adeler
 (1891-1902) Enke Fru Christine Lange gift Rump (hovedbygningen)
 (1902-1906) Enke Fru Christine Langes dødsbo (hovedbygningen)
 (1906-2022) Skt. Hedvigsordenen (hovedbygningen)
 (2023-) MT Højgaard Projektudvikling

Litteratur

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Dalum Klosters kirke hos danmarkskirker.natmus.dk

Herregårde i Odense Kommune
Herregårde i Odense Amt
Fredede slotte og herregårde i Danmark
Tidligere danske klostre
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Odense Kommune