kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
G4l

g4l er en forkortelse for "Ghost for Linux".

Programmet anvendes på samme måde som Norton Ghost til at lave en nøjagtig kopi af en partition eller harddisk, så man senere kan genskabe den på den samme eller på en anden computer. g4l kan kopiere kopien på den samme computer, eller på en server vha. FTP.

g4l er frigivet som open source under GPL licensen.

Ekstern henvisning 
 g4l's side på sourceforge 
 Side om g4l's mulige krænkelse af ophavsret 

Backupprogrammer
Arkiverings- og kompressions-relaterede værktøjer til Linux
Pakkeforvaltnings-relaterede programmer Linux
Salmebog

En salmebog er en bog med flere salmer til brug i kirker.

Danske salmebøger
I Folkekirken anvendes normalt Den Danske Salmebog. Den udkom i 2003 i en ny autoriseret udgave. Den afløste salmebogen fra 1953 som den 15. i rækken af autoriserede salmebøger i den danske kirke siden reformationen. Det er menighedsrådene, der bestemmer, hvilken salmebog der skal anvendes.

Salmebøger før reformationen 
1528: Malmø-Tidesangbogen (red.: Claus Mortensen)
1533: Malmø-salmebogen (red.: Christiern Pedersen)

Danske autoriserede salmebøger 
1569: Den danske Psalmebog (Hans Thomissøns Salmebog)
1699: Dend Forordnede Ny Kirke-Psalme-Bog (Kingo Salmebog)
1740: Den Nye Psalme-Bog (Pontoppidans Salmebog)
1778: Psalme-Bog eller En Samling af gamle og nye Psalmer Guldbergs Salmebog – autoriseret 1783
1798: Evangelisk-christelig Psalmebog til Brug ved Kirke- og Huus-Andagt
1844: Psalmebog – autoriseret 1847 til brug for de dansktalende menigheder i Slesvig
1845: Tillæg til den evangelisk-christelige Psalmebog
1855: Psalmebog til Kirke og Huus-Andagt (Roskilde Konvents Salmebog)
1873: Tillæg til Psalmebog for Kirke- og Huus-Andagt
1889: Evangelisk-luthersk Psalmebog for de dansktalende Menigheder i Slesvig (Nordslesvisk Salmebog)
1890: Nyt Tillæg til Psalmebog for Kirke- og Huus-Andagt
1899: Psalme-Bog for Kirke og Hjem
1925: Den sønderjydske Salmebog
1953: Den Danske Salmebog – en revideret udgave med et ændret noteapparat, men med de samme salmer, blev autoriseret i 1988
2003: ''Den Danske Salmebog

Eksterne henvisninger 
Den Danske Salmebog online
Salmebogen hos Det Kongelige Vajsenhus
Betænkning om ny salmebog med salmetekster
Arbejde (fysik)

I fysik er arbejde (symbol W, eng. Work) en energimængde, som overføres fra et system til et andet system. Det ene system får mindsket sin energi med arbejdet, og det andet system får øget sin energi med arbejdet.

Arbejde eller energiændring målt pr. tidsændring (energioverførselshastighed) kaldes effekt og måles i SI-enheden watt eller den forældede enhed hestekraft.

F.eks. er (mekanisk, elektrisk...) arbejde det, som en kraft (fastsiddende i ét system) udfører på en partikel (andet system), givet ved prikproduktet af kraften og forskydningen (af partiklen), begge opfattet som vektorer. I det mere generelle tilfælde, hvor partiklen følger en krum bane, må arbejdet beregnes som et kurveintegral. Måleenheden for arbejde bliver newton gange meter, og denne enhed kaldes joule, så der gælder altså 1 J = 1 N·m.

Et andet fysisk arbejde er termodynamisk arbejde, som optræder eksempelvis, når en mængde gas i en cylinder ændrer volumen ved, at et stempel flytter sig som følge af den kraft, der skyldes forskelle i tryk. Også her beregnes arbejdet som kraft gange forskydning.

Begrebet arbejde blev udviklet i 1800-tallet i forbindelse med den teoretiske beskrivelse af maskiner (som for eksempel dampmaskinen og Stirlingmotoren), der kunne udføre, hvad der svarede til en mands eller et trækdyrs arbejde. Den fysiske størrelse arbejde kan tjene som en god teoretisk indfaldsvinkel til begrebet energi som den er meget nært forbundet med.

Inden for idræt kan man måle det arbejde, som et menneske kan udføre, med et ergometer (udformet som for eksempel en kondicykel eller en romaskine).

Fysik
Klassisk mekanik
Længde
Fysisk størrelse
Brødrene Lumière

Brødrene Auguste (19. oktober 1862 – 10. april 1954) og Louis Lumière (5. oktober 1864 – 6. juni 1948) blev født i Besançon, Frankrig og var de første filminstruktører i historien. Familien flyttede i 1870 til Lyon, hvor brøderne voksede op.

Asteroiden 775 Lumière er opkaldt til deres ære.

Deres far, Antoine, var maler og fotograf og etablerede et studie i Lyon. Begge brødre begyndte at arbejde for deres far, og familieselskabet voksede. I 1894 omfattede det en fabrik med 300 ansatte, som producerede fotografiske plader.

Brødrene Lumière blev af deres far opfordret til at bygge et apparat, som kombinerede levende billeder med projektion. Den 13. februar 1894 tog de patent på et kombineret filmkamera og fremviser, og den 22. marts året efter arrangerede de en privat filmfremvisning. Den første forestilling for et betalende publikum fandt sted den 28. december i Paris, på Grand Café på Boulevard des Capucines.

Brødrene mente ikke, at deres opfindelse havde nogen fremtid, og deres indsats inden for filmbranchen blev kortvarig.

I 1904 udviklede brødrene autochromemetoden der er en tidlig metode til fremstilling af farvefotografier. Metoden fungerer efter princippet om additiv farveblanding. Med denne metode lykkedes det for første gang at fremstille et farvefotografi med blot én eksponering.

Se også 
 L’Arrivée d’un train en gare de La Ciotat

Eksterne henvisninger 

Opfindere fra Frankrig
Filmfolk fra Frankrig
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Besançon
Søskende
Plutos

Plutos skal ikke forveksles med Pluton

I græsk mytologi var Plutos rigdommens gud. På latin staves han Plutus.

Græske guder
Uffe den Spage

Uffe den Spage eller Uffe hin Spage er navnet på en nordisk, mytologisk kongesøn, blandt andet kendt fra Saxo. Sagnet lyder, at Uffe den Spage, søn af den blinde kong Vermund, med sværdet Skræp vandt sejr i en tvekamp mod en saksisk prins og en kæmpe ved den gamle grænseflod Ejderen og ved sejren vandt Danmarks uafhængighed.

Oprindelsen er sandsynligvis fra anglerne før deres udvandring til England. Uffe hin Spage kendes derfor også fra engelsk sagndigtning, eksempelvis fra Beowulf-kvadet.

Både danske og angelsaksiske kilder bekræfter, at Offe/Offa/Uffe hin Spage var søn af den danske kong Vermund og efterfulgte sin far som konge af Danmark. Kong Vermund og Uffe hin Spage var konger af Danmark og Angel, hvorfra anglerne senere drog til de britiske øer og grundlagde de angelske kongedømmer (England). De angelske konger i England var efterkommere af den danske konge Uffe hin Spage.

I Kolding er opstillet en statue af Uffe hin Spage lavet af Anne Marie Carl-Nielsen. På Østerbro Stadion i København er statuen Uffe med sværdet Skræp af Aksel Hansen opstillet. I Vennelystparken i Århus står en statue af Uffe Hin Spage lavet af Johannes C. Bjerg i 1948. I Sydslesvig er den danske skole i Tønning (ty. Tönning) opkaldt efter Uffe hin Spage.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Nordiske folkesagnkonger
Spage, Uffe den
Salme

En salme (af græsk ψαλμός, psalmos, en sang til strengespil) er en religiøs sang, der er beregnet til gudstjenester og andre kristne forsamlinger, og som typisk indeholder et kristent budskab eller en lovprisning af Gud. Salmen blev oprindeligt sunget af et kor, men siden af hele menigheden. Den var en måde at inddrage hele menigheden i en for dem uforståelig latinsk prædiken.
Ordet anvendes i sin oprindelige betydning om sangene i Salmernes Bog i det Gamle Testamente.

Hvad betegner en salme? 
På Den Danske Salmebogs hjemmeside under fanen om Den Danske Salmebogs historie, skriver Jørgen Kjergaard om, hvordan ordet ’salme’ til 1700-tallet betegnede de salmer, som findes i ’salmernes bog’ i Det Gamle Testamente. Ud fra de oprindelige salmer fra Det Gamle Testamente udarbejdede reformationens forgangsmand, Martin Luther, nye kirkesange, som gengav og viderebragte budskaberne fra det Gamle Testamentes Davidssalmer. Samtidig havde bogtrykkunsten vundet frem og gjort det muligt at trykke, videreformidle og udbrede Luthers kirkesange både geografiske og på flere sprog. Betegnelsen ’kirkesangene’ blev med tiden til ’salmer’, og salmebøgerne blev anvendt som undervisningsmateriale og blev brugt til at skabe fællesskab om Luthers nye ideer. Salmerne, som Luther skrev, har i større eller mindre grad været skabelonen for de protestantiske salmer.

Jens Peter Larsen anså tre hovedelementerne for salmer at være lovprisning, bekendelse og bøn.

Erik Skyum-Nielsen påpeger i bogen ’Salmesang, grundbog i hymnologi’ fra år 2014 de nutidige diskussioner, der kan være omkring definitionen af, hvad en salme er, og især hvor bibelbaseret en sang skal være, før man kan betegne den som en salme. Skyum-Nielsen skriver, at kirken i dag måske kan fristes til at prioritere formidlings- og reklamehensyn højere end forkyndelsens indhold, muligvis for at fastholde og tiltrække kirkegængere. En salme beskrives af Skyum-Nielsen som  "En kollektiv religiøs brugsdigtning på folkesprog, som er egnet til unison afsyngelse ved gudstjeneste og kirkelige handlinger". Altså bør en salme formidle mere eller mindre direkte budskaber fra Bibelen som ved valget af tema, ordvalg eller billedsprog på en sådan måde, at teksten taler på vegne af eller taler til den syngende. En salme bør indeholde følgende fire dimensioner: det poetiske, teologiske, folkelige og musikalske.

Se også 
Salmer i Den Danske Salmebog (2003)
Bøn
Julesalme
Salmedigtere
 Hymnologi

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Find tekst og melodi til danske salmer

 
Poesi
Kristendom
Krigsføringens grundprincipper

Krigsføringens grundprincipper betegner et sæt af grundlæggende regler, som skal overvejes i forbindelse med planlægningen af et slag, en kampagne eller en operation. Reglerne er universelle, og uanset navnet kan de ikke kun anvendes i forbindelse med krig. F.eks. kan en salgs- eller reklamekampagne udmærket baseres på disse principper.

Principperne er oprindeligt udformet af Carl von Clausewitz og beskrevet i hans bog Om krig. Siden da er de imidlertid videreudviklet af andre teoretikere. Derfor findes der forskellige varianter. I det danske forsvar anvendes følgende model, som er beskrevet i Feltreglement 1:

 Målet
 Offensiven
 Tyngden
 Økonomi med kræfterne
 Kræfternes samspil
 Bevægelse
 Overraskelse
 Sikring
 Fleksibilitet
 Etik og Moral

Den amerikanske hær har defineret krigsføringens grundprincipper i Field Manual 100-5. Her anføres yderligere to principper nemlig:

 Enhed af kommandoen
 Enkelhed

Endelig bruger den engelske hær en model som også omfatter:

 Opretholdelse af moralen
 Administration

Noter 

Grundprincipper
Han, hun, Dirch og Dario

Han, hun, Dirch og Dario er et dansk lystspil fra 1962, instrueret af Annelise Reenberg og skrevet af Børge Müller.

Autoforhandleren Poul interesserer sig mere for sportsbiler og unge piger end for sin yndige kone, Marianne. Hun forlader ham og flytter på et muntert pensionat, hvor guitaristen Eigil charmer, og Mario synger så dejligt, at værtindens 16-årige datter smelter.

Medvirkende
Ghita Nørby som Marianne
Ebbe Langberg som Poul
Dirch Passer som Eigil
Dario Campeotto som Mario
Gitte Hænning som Dorte
Bodil Steen som Jenny
Hanne Borchsenius som Laura
Sigrid Horne-Rasmussen som Frederiksen
Edouard Mielche som Lublinski
Gabriel Axel som Babtiste
Asbjørn Andersen
Axel Strøbye
Inger Rauf
Bjørn Puggaard-Müller

Eksterne henvisninger 
 

Komediefilm fra Danmark
Danske film fra 1962
Film instrueret af Annelise Reenberg
Pigen og greven

Pigen og greven er en dansk komediefilm fra 1966 instrueret af Finn Henriksen, der også har skrevet manuskriptet i samarbejde med Carl Ottosen.

Medvirkende 
 Dirch Passer
 Lene Tiemroth
 Peter Steen
 Karin Nellemose
 Malene Schwartz
 Karl Stegger
 Ove Sprogøe
 Sigrid Horne-Rasmussen
 Carl Ottosen
 Paul Hagen
 Preben Mahrt
 Daimi Gentle
 Preben Kaas
 Poul Bundgaard
 Bjørn Spiro

Ekstern henvisning 
 

Komediefilm fra Danmark
Danske film fra 1966
Film instrueret af Finn Henriksen
Jeg - en elsker

Jeg – en elsker er en dansk/svensk film fra 1966.
 Manuskript Peer Guldbrandsen efter roman af Ivan Strange.
 Instruktion Börje Nyberg.
Blandt de danske medvirkende kan nævnes:

 Jørgen Ryg
 Axel Strøbye
 Ebbe Langberg
 Paul Hagen
 Jeanne Darville
 Sigrid Horne-Rasmussen
 Tove Maës
 Jytte Breuning
 Lise Thomsen
 Dirch Passer

Kilde til oplysning om romanforfatter 
 Danske og udenlandske forfattere efter 1914, Politikens Forlag 1977, side 202 under Strange, Ivan: "Jeg – en elsker" (R) 1966 – filmatiseret (u. pseud.).

Eksterne henvisninger 
 
 Jeg - en elsker på danskfilmogtv.dk

Svenske film fra 1966
Danske film fra 1966
Film fra Danmark (administrationskategori)
Desideria af Sverige

Dronning Desideria af Sverige og Norge (8. november 1777 – 17. december 1860) var dronning af Sverige og Norge fra 1818 til 1844. Hun blev født som Bernhardine Eugenie Désirée Clary som datter af en silkehandler i Marseille. Hun blev gift i 1798 med general Jean-Baptiste Bernadotte, som i 1818 blev kronet til konge af Sverige og Norge som Karl 14. Johan.

Biografi 

Hendes søster Julie Clary giftede sig med Joseph Bonaparte, og derigennem lærte Désirée også hans bror Napoleon Bonaparte at kende. De blev forlovet, men han brød senere forbindelsen for at gifte sig med enken Joséphine de Beauharnais. I stedet giftede Désirée sig med en af hans generaler, Jean-Baptiste Bernadotte, der i 1810 blev valgt til svensk kronprins.

Eksterne henvisninger 

 The story of Desiree  (tysk)

Dronninger af Sverige
Ikke-regerende dronninger
Huset Bernadotte
Dronninger af Norge
Havnbjerg Kirke

Havnbjerg Kirke i Havnbjerg Sogn, Als Nørre Herred i Sønderborg Amt er en romansk kirke opført ca. 1140 i kampesten. Korhvælving fra senmiddelalderen. Klokke fra 1370. Genforeningsklokke. Klokke fra 2004. Tårnet opført i 1854.

Kirken fremstår hvidkalket med blåsort tegltag. Det 15 meter høje tårnspir er beklædt med sorttjæret træspåner.

Indvendig er kirken hvidkalket. Bruskbarok-prædikestol fra 1670, bekostet af Hertug Adolf af Nordborg og fremstillet i Flensborg med fem billeder af Mariæ Bebudelse, Jesu Fødsel, Jesu Dåb, Korsfæstelsen og Opstandelsen.

Altertavle fra 1828 med C.W. Eckersbergs maleri "Jesus i Getsemane Have".

Fragmenter af kirkens middelalderlige altertavle (fra 1500-1515) er bevaret, og er nu på Nationalmuseet, i magasin i Ørholm. Hertil hører en udskåret figur forestillende Paulus, der holder en posebog i højre hånd.

Kalkmalerier.

Orgel fra 1987. Præstetavle fra reformationen til i dag.

Den gamle del af kirkegården er omgærdet af et stendige. På kirkegårdens gamle del har de enkelte landsbyer deres eget område, placeret i kompasretningen til landsbyen med kirken som centrum.

Eksterne henvisninger 
 Havnbjerg Kirke hos KortTilKirken.dk
 Havnbjerg Kirke i bogværket Danmarks Kirker (udg. af Nationalmuseet)

Kirker i Sønderborg Kommune
Kirker i Haderslev Stift
Kirker i Sønderborg Amt
The Washington Post

The Washington Post er en amerikansk hovedstadsavis med base i Washington D.C., og er klart både den ældste og største avis i byen.  Den blev verdenskendt i forbindelse med Watergate, hvor de to journalister Bob Woodward og Carl Bernstein med artikler i Washington Post bidrog stærkt til at vælte Richard Nixon.

Fremvækst 
Avisen blev stiftet i 1877 af Stilson Hutchins og blev i 1880 den første avis i Washington D.C., der blev udgivet dagligt. I 1905 købte Washington McLean og hans søn John Roll McLean avisen. Da John døde i 1916, lod han avisen overgå til en fond, fordi han ikke stolede på sin playboy af en søn, Edward "Ned" McLean, til at styre avisen. Det lykkedes dog for sønnen at få opløst fonden, så han alligevel kom til at styre avisen. Og det gik da også, som hans far havde forventet; efter forholdsvis få år gik avisen konkurs. Ved et konkurssalg i 1933 blev den købt op af New York-millionæren Eugene Meyer, som fik bragt den på fode igen. Hans datter Katharine giftede sig med Philip Graham, som fik avisen som gave fra sin svigerfar. I 1954 overtog Washington Post den eneste anden morgenavis i Washington D.C. og var dermed alene på markedet for morgenaviser indtil 1982, hvor avisen The Washington Times startede. Men i 1963 tog Philip Graham sit liv, og ledelsen overgik til Katharine, der viste sig meget dygtig. Washington Post og New York Times offentliggjorde Pentagon-papirene i 1971, og i 1974 begyndte Woodward og Bernstein at publicere artikler om et underligt indbrud i Watergate-bygningen. Artiklerne åbnede for afsløringerne, der tvang Nixon til at gå af som præsident. Journalistik blev pludselig et prestigeerhverv, og Washington Post idealet. Katharine Graham selv fik en Pulitzerpris for sine memoirer.  Gennem tiderne har The Washington Post vundet Pulitzerprisen 24 gange, i 2008 alene seks.

Tilbagegang 
Washington Post benyttede ikke anledningen til at blive en rigsavis, men overlod den arena til New York Times og Wall Street Journal. I stedet foretog selskabet nogle gode investeringer i et lærebogforlag, men købe sig aldrig ind i de nye netselskaber, selv om Katharine Grahams søn, som nu styrer selskabet, takkede ja til en plads i  Facebooks styre. Avisen begyndte at tabe penge og måtte til stadighed indskrænke redaktionen. I 2009 var avisens oplag 582.844 på hverdage og 822.208 søndage. Det var dermed på et år faldet med 6,6 hhv. 5,1%. Da lønsomheden også svigtede i koncernets forlagsdel, endte avisen i 2013 med at blive solgt ud af Graham-familien.

Nyt ejerskab 
Den 5. august 2013 købte Jeff Bezos, stifteren af, og adm. direktør for internet-handelsfirmaet amazon.com, personligt avisen for 250 mio. dollars kontant af selskabet The Washington Post Co.

Bezos’ selskab har revolutioneret den amerikanske bogbranche, og en kommentator lavede sjov med, at opkøbet var, som om isbjerget ville redde Titanic. Fremtiden havde købt fortiden op. De $ 250 millioner, Bezos købte Washington Post for, var fire gange mere, end analytikerne mente, avisen var værd; men summen udgjorde ingen stor del af Bezos’ samlede formue på $ 17 milliarder.

Noter

Eksterne henvisninger 

Aviser fra USA
Watergate
Etableret i 1877
Le Figaro

Le Figaro er en af Frankrigs førende aviser. Den bliver generelt betragtet som konservativ og støtter da også partiet UMP.

Avisen blev stiftet i Paris i 1826 som et satirisk ugeblad og tog sit navn og motto fra komedien Barberen i Sevilla af Beaumarchais. Mottoet er: "Sans la liberté de blâmer, il n'est point d'éloge flatteur" – "Uden frihed til at kritisere er der ingen sand ros". Den blev udgivet noget irregulært frem til 1854, hvor den blev overtaget af Hippolyte de Villemessant. I 1866 var den blevet den største avis i Frankrig.

I dag kontrolleres Le Figaro af Serge Dassault (gennem Groupe Dassault), som er en konservativ forretningsmand, der er mest kendt for at eje fly- og våbenproducenten Dassault Aviation. Kombinationen af, at Dassault ejer en vigtig avis og er en stor leverandør til militæret samtidig med, at han selv er borgmester og senator for UMP, har ledt til en del kritik. Til det svarede Serge Dassault, at "aviser må sprede sunde ideer", og at "venstreorienterede ideer ikke er sunde".

Noter 

Aviser fra Frankrig
Etableret i 1826
Dassault
Missionær

En missionær arbejder på at udbrede en religion ved at omvende folk uden for den pågældendes religiøse gruppering. Missionærer ses i forbindelse med de 
missionerende religioner, der har som ideal, at deres tilhængere skal hverve andre til religionen; mest markant kristendommen og islam. De er i modsætning til  jødedommen, shinto og parsismen, der ikke bestræber sig på at skaffe nye tilhængere.

I Europa bruges ordet om kristne missionærer. "Missionær"" er afledt af "mission", der kommer af latin missio, som betyder "udsendelse" eller "bortsendelse" – en betegnelse, der stammer fra en passage i Det Ny Testamente, hvor Jesus i Matthæusevangeliet udsender sine tilhængere med ordene: Gå derfor hen og gør alle folkeslagene til mine disciple – den såkaldte missionsbefaling.

Historie 
Det første danske missionsselskab for ydre mission blev oprettet i 1821 og hed Det Danske Missionsselskab. Brødremenigheden havde allerede udsendt missionærer fra Danmark. Det Danske Missionsselskab udsendte de første missionærer i midten af 1800-tallet til Indien og Kina. Herefter fulgte udsendinge til Afrika. Denne mission sigtede på at kristne dem, som ikke tidligere havde stiftet bekendtskab med kristendommen. Ligeledes førte ønsket om at udbrede kristendommen til troende af andre religioner til, at der blev udsendt missionærer til f.eks. Mellemøsten og andre muslimske områder.

Gennem historien har der været talrige diskussioner om missionærers møde med andre kulturer og trosretninger, og emnet er stadig kontroversielt bl.a. i de mange nye afrikanske stater, hvor missionsarbejdet ofte gik hånd i hånd med kolonimagten.

Diakoni 
Missionsarbejde indebærer oftest diakonalt arbejde (ordet diakoni er afledt af græsk diakonìa (tjeneste) og diàkonos (tjener) og anvendes som betegnelse for kristen tjeneste og omsorg for medmennesker, særligt svage og syge), hvor det humanitære arbejde kommer før eller sammen med forkyndelsen. Diakonien kan omfatte skolebyggeri, infrastruktur, oplysning og nødhjælp.

Se også 
 Indre mission – betegnelsen bruges om missionærer, der arbejder i Danmark.
 Diakon

Referencer 

Missionsarbejde
Pakistans flag

Pakistans flag er grønt med et lodret hvidt bånd (der symboliserer de religiøse mindretal) ved stangsiden. En tiltagende måne og en stjerne befinder sig midt i det grønne felt. Den tiltagende måne, stjernen og den grønne farve er traditionelle islamiske symboler.

Andre nationale flag
Pakistan benytter en række forskellige flag, adskillige efter britisk forbillede.

Lignende flag 
  Tyrkiets flag
  Mauretaniens flag
  Algeriets flag
  Malaysias flag
  Libyens flag
  Tunesiens flag
  Aserbajdsjans flag

Flag fra Asien
Flag
Nationale flag
Algeriets flag

Algeriets flag har to lige brede lodrette bånd i grønt (mod stangsiden) og hvidt. En rød femtakket stjerne omsluttes af en rød tiltagende månesegl som er placeret henover midten hvor de to bånd mødes. Den tiltagende måne, stjernen og den grønne farve er traditionelle islamiske symboler.

Det kan synes underligt at månen siges at være tiltagende, men ser man flaget med flagstangen til højre, er det ikke så sært.

Flag fra Afrika
Flag
Nationale flag
Sødgræs

Slægten Sødgræs (Glyceria) er udbredt med ca. 40 arter i Europa, Nordafrika, Asien og Nordamerika. Det er flerårige græsser, hos mange af arterne med jordstængler. Stænglerne er oprette eller knæbøjet-oprette, de har flere knæ, og de er hårløse. Bladpladerne er oftest flade, tilspidsede eller bredt afrundede. Blomsterstandene er store, åbne til lukkede toppe. Småaksene er tre- til mangeblomstrede med tvekønnede blomster. De har tre eller mere ualmindeligt: to støvdragere og en hårløs frugtknude med fjeragtige støvfang. Frøene er aflangt ægformde til omvendt ægformede og hårløse, og flere af arterne har store, sødtsmagende kerner.

 Tandet sødgræs (Glyceria declinata)
 Mannasødgræs (Glyceria fluitans)
 Høj sødgræs (Glyceria maxima)
 Butblomstret sødgræs (Glyceria plicata)

 Glyceria alnasteretum
 Glyceria canadensis
 Glyceria elata
 Glyceria grandis
 Glyceria ischyroneura
 Glyceria laxa
 Glyceria lithuanica
 Glyceria multiflora
 Glyceria nemoralis
 Glyceria notata
 Glyceria obtusa
 Glyceria occidentalis
 Glyceria pulchella
 Glyceria septentrionalis
 Glyceria striata
 Glyceria tonglensis