kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Statens vegvesen

Statens vegvesen er en norsk, statlig etat med ansvar for bygning og vedligehold af riksveie og fylkesveje og tilsyn med køretøjer og trafikanter. Etaten består af Vegdirektoratet, 5 regionvejkontorer og 20 vejafdelinger. Indenfor hver vejafdeling ligger flere trafikstationer (tidligere kaldt biltilsynet. Biltilsynet blev slået sammen med Statens vegvesen i 1995). Store udbygningsprojekter organiseres i egne enheder direkte underlagt regionsvejkontorene. Statens vegvesen har 6.804 ansatte (2013).

Etaten er underlagt Samferdselsdepartementet, men regionvejkontorene er underlagt fylkeskommunerne i spørgsmål om fylkesveje.

Produktionsvirksomheden i Statens vegvesen blev i 2003 udskilt i det statslige aktieselskab Mesta.

Hvert år arrangerer Statens vegvesen Vakre vegers pris ("smukke vejes pris"). Statens vegvesen udgiver etatsavisen Vegen og Vi.

Etaten driver motorvogn- og kørekortregisteret Autosys og registreringssystemet Autoreg.

Historie 
I 1824 blev "Lov angaaende Veivæsenet", vedtaget (senere kalt vegloven).

Oprindelig lå ansvaret for veje under juristerne i Justisdepartementet, indtil Frederik Stang i 1846 oprettede en stilling som veiassistent under Indredepartementet. Målet var at få mere fagkundskab, men uden at lade ansvaret for vejene flytte for langt væk fra de politiske beslutninger i departementet.

Den første veiassistent blev ingeniørkaptajn H.K. Finne. De næste to tiår gav en kraftig øgning i statens bidrag til vejbygning. Finne blev i 1852 efterfulgt af ingeniørofficer Chr. W. Bergh i et nyt vejingeniørkontor i Indredepartementet.

Et selvstændigt vejdirektorat kom først i 1864, efter lang tids kamp fra ingeniørerne. Chr. W. Berg blev der den første vejdirektør .

Vejdirektoratet har siden været placeret under Arbeidsdepartementet 1885–1944, Trafikkdepartementet 1944–1945 og Samferdselsdepartementet 1946–.

Vejdirektør 
 Ingrid Dahl Hovland 2019 –
 Terje Moe Gustavsen 2007 - 2019
 Olav Søfteland 1992 – 2007
 Eskild Jensen 1980 – 1992
 Karl Olsen 1962 – 1980
 Thomas Offenberg Backer 1948 – 1962
 Arne Korsbrekke 1945 – 1948
 Andreas Baalsrud 1919 – 1945
 Johan Skougaard 1904 – 1918
 Hans Hagerup Krag 1874 – 1903
 Christian Wilhelm Bergh 1864 – 1874

Eksterne kilder/henvisninger 

 Officielt netsted
 Vegdirektoratet 1864- 

Vegvesen, Statens
Veje i Norge
Ætiologi

Ætiologi (græsk aitia 'årsag' og -logi) er læren om sygdommenes årsager, grunde; men ordet benyttes også om den enkelte sygdoms oprindelse, for eksempel barselsfeberens ætiologi, de forhold, der medfører, at en sygdom opstår, og således forskellig fra patogenesen, der drejer sig om, hvorledes sygdommens årsagsmomenter fremkalder sygdommens forskellige symptomer og funktionsforstyrrelser.

I ætiologi plejer man at dele sygdommens årsager i de såkaldte hovedårsager og lejlighedsårsager; for eksempel lungetuberkulosen skyldes indtrængen af tuberkelbaciller, og uden dem kan sygdommen ikke forekomme; men tuberkelbacillen trænger ind hos mange mennesker, uden at dog tuberkulose opstår. De forhold, legemsbeskaffenhed, forkølelse, ernæringssvækkelse og deslige, der betinger tuberkelbacillernes trivsel, kaldes lejlighedsårsagerne. Ofte er det vanskeligt at sige, om en sygdomsbetingende faktor skal betragtes som hovedårsag eller ej, for eksempel særlige arvelige anlæg på et eller andet område.

Man må i ætiologi skelne, om en lidelse er opstået på grund af visse tilstedeværende foreliggende forhold (propter), eller den kun rent tidsmæssig er knyttet til disse foregående begivenheder (post): og denne adskillelse vises der ofte stor letsindighed i at overse.

Kilde 
  bind 25, side 790, af professor, dr. med. Louis Sigurd Fridericia

Lægevidenskab
Erik Merlung

Erik Bjørn Merlung (født 24. april 1936 i København) var fra 1979 til 2006 Statsadvokat for Sjælland. Merlung var kendt som en dygtig, barsk, hård og temperamentsfuld anklager.

Merlung har deltaget i den offentlige debat: fx da han roste Venstre-politikeren Birthe Rønn Hornbech, da hun før sin ministertid talte regeringen midt imod i debatten om antiterrorpakken. Som medlem af Christianias Kulturforenings Nævningsting udfordrede han og en række andre kendte politikerne med et forslag om forsøg med legalisering af cannabis.

Han var anklager i en række omtalte sager som fx straffesagen mod Fremskridtspartiets stifter Mogens Glistrup i 1983, der endte med at Glistrup blev idømt tre års fængsel for skattesvig, "Malene-mordet" i 1983, der sendte Frede Sander Jensen i fængsel på livstid, den asylsøgende bosniske krigsforbryder Refik Saric i 1994, "Susan-mordet" i 2000, der sendte Lars Anborg-Nielsen i fængsel på livstid og sagen mod Peter Lundin i 2001, der blev idømt fængsel på livstid.

Erik Merlung blev student fra Vestre Borgerdyd i 1955, cand.jur. i 1966 og ansat i Justitsministeriet, hvor han bl.a. virkede som politifuldmægtig i Nyborg, før han i 1966 blev fuldmægtig og medhjælper hos Statsadvokaten for Sjælland. Konstitueret som 2. statsadvokat i København i 1973 for i 1979 at blive statsadvokat for Sjælland indtil 2006, hvor han gik på pension. Han har været mæglingsmand under Forligsinstitutionen og medstifter og formand for Foreningen af Statsadvokater 1987-2004.

Efter pensioneringen kom Merlung i søgelyset, da han over for over Dan Lynge kommission erkendte, at han begik en fejl ved ikke at læse alt det materiale, han fik om eksrockeren Lynge, der var meddeler for politiet under rockerkrigen mellem Bandidos og Hells Angels.

Privat er han gift med Nina Bang Merlung og parret har to voksne døtre. Parret bor i Hjortekær ved Kongens Lyngby.

Referencer 

Advokater fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Personer i Kraks Blå Bog
Studenter fra Københavns Åbne Gymnasium
Lyngby Tennis Klub

Lyngby Tennis Klub er en tennisklub i Lyngby-Taarbæk Kommune stiftet 4. juni 1923. Klubben har 2013 knap 1000 medlemmer.

Eksterne henvisninger 
 Klubbens hjemmeside

Tennisklubber i Danmark
Etableret i 1923
Tennis Klub
Georg Frederik Hallager

Georg Frederik Hallager (20. marts 1816 i København - 10. november 1876 i Kristiania) var en norsk retslærd.  

Hallager kom 1827 til en farbroder, der var adjunkt i Bergen. Han blev student 1833, cand. jur. 1837, lektor i lovkyndighed 1841, professor 1847, 1864 assessor i Højesteret. Hallager var dansk af fødsel, men hans hele virksomhed tilhører Norge, i den under Stangs og Schweigaards førerskab hurtig opblomstrende norske retsvidenskab indtager hans arbejder en fremtrædende plads. Som forfatter fulgte han som de fleste af hans samtid Ørsted, og ligesom sit store forbillede var han ingen abstrakt teoretiker, men viede retsanvendelsen den største opmærksomhed. 

Vidtrækkende indflydelse i norsk retsliv udøvede Hallagers skrifter: Den norske Vekselret (1859), Den norske Arveret (1862, 2. udgave ved Francis Hagerup 1885), Den norske Søret (1867, 3. udgave ved Hagerup 1881), men først og fremmest Den norske Obligationsret (I—II, 1859—60, 2. udgave ved L.M.B. Aubert 1879), ikke mindst ved den omarbejdelse, der blev dette værk til del ved Aubert; først langt senere fik Hallager-Auberts obligationsret en afløser i Fredrik Stangs omfattende system. Sammen med Fredrik Peter Brandt udgav Hallager Kong Christian den fjerdes norske Lovbog af 1604 (1855). Også i legislativ syssel tog Hallager vigtig del. Han var således medlem af lovkommissionerne af 1846 og 1853, henholdsvis om forandring i arveretten med mere og om juryvæsenet.

Kilder 

 

Højesteretsdommere fra Norge
Ansatte ved Oslo Universitet
Faglitterære forfattere fra Norge
Dansksprogede forfattere fra Norge
Nordmænd i 1800-tallet
Personer fra København
Salmonsens
Per Adam Wallmark

Per (eller Peter) Adam Wallmark (født 31. december 1777 i Halland, død 19. marts 1858) var en svensk forfatter, far til Ernst Adam Wallmark.

Wallmark gjorde sig bemærket ved forskellige afhandlinger og ved digtet Sång öfver slaget vid Köpenhamns redd og vandt Akademiets pris for sine to digte Hunden (1804) og Sång till finska arméns ära (1809). Tillige vandt han stor berømmelse ved den patriotisk-sentimentale novelle Amalia eller de finska flygtingarne (1808), alt digtet i den udvandede akademiske smag. At litteraturen var kommen til et vendepunkt, influerede ikke på ham; han stod fast på det gamle og forblev til sin sidste time dettes ivrige, stridslystne forkæmper. Fra stridens begyndelse tog han 1809 kampen op i Journal för litteratur och theatern, og da det inddrogs 1813, fortsatte han i Allmänna journalen og fra 1824 til 1836 i Journalen. Han blev ikke træt, men bevarede sin antipati, selv efter at han 1834 var gået over til at redigere det svenske officielle organ, der 1844 fik navnet Post- och Inrikes Tidningar. Men hovedkampagnen førtes, efter at Hammarskiöld havde udsendt sit skrift Svenska Vitterheten, som Wallmark anmeldte stærkt ensidig. Wallmarks anmeldelse fremkaldte svar både på prosa og poesi. Gennem Wallmarks stridsskrifter spores stadig en bestræbelse for at reducere den nye tidsånd til tyskeri, katolicisme, tåge og svulst; han indlader sig så stærkt i denne polemik, at hans øvrige produktion lider derunder.

Kilder 

 

Redaktører fra Sverige
Digtere fra Sverige
Novelleforfattere fra Sverige
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Svenskere i 1800-tallet
Salmonsens
Personer fra Halland
Ludvig Aubert

Ludvig Mariboe Benjamin Aubert (22. november 1838 i Kristiania - 5. februar 1896 sammesteds) var en norsk jurist, søn af Ludvig Cæsar Martin Aubert.

Fra 1864 var han professor i lovkyndighed ved Kristiania Universitet med en afbrydelse 1884, da han fra april til juni var justitsminister i det Schweigaardske ministerium (Aprilministeriet). Aubert var 1877—79 formand i den norske veksellovkommission, hvis lovudkast og motiver han for største delen udarbejdede, og hvorved han således fik væsentlig indflydelse på udformningen af de nordiske ensartede veksellove af 1880.

Aubert var en mangesidig og produktiv retslærd. Blandt hans mange skrifter må som de vigtigste nævnes: Kontraktspantets historiske Udvikling, især i dansk og norsk Ret (1872), De norske Retskilder og deres Anvendelse, I (1877, ikke fortsat), Den nordiske Vekselret (København 1880—82), Den norske Obligationsrets specielle Del (1890—1900; 2. udgave: I ved Per Rygh 1901, II: ved Edward Isak Hambro 1905, III: ved A.M. Aubert 1904), Grundbøgernes Historie i Norge, Danmark og til Dels Tyskland (1892).

Værdifulde indlæg i diskussionen om Norges statsretslige stilling var hans afhandling Kielertraktatens Opgivelse som Unionens retslige Grundlag (1894), i hvilken han søgte at bevise, at den svenske politik efter afslutningen af konventionen i Moss 14. august 1814 tog sit udgangspunkt i en principiel anerkendelse af Norges suveræne selvstændighed, endvidere La Norvège devant le droit international (i Revue de droit international et de législation comparée og særskilt, Bryssel 1896) og den efter forfatterens død, af Ebbe Hertzberg udgivne monografi Norges folkeretslige Stilling (1897). Et fængslende personalhistorisk arbejde af ham er A.M. Schweigaards Barndom og Ungdom (1883).

Kilder 

 

Justitsministre fra Norge
Jurister fra Norge
Ansatte ved Oslo Universitet
Faglitterære forfattere fra Norge
Dansksprogede forfattere fra Norge
Nordmænd i 1800-tallet
Personer fra Oslo
Salmonsens
Volkerts Fabrikker

Volkerts Fabrikker har tidligere været fabrik og har fået tilnavnet af Brdr. Volkerts Uldspinderi og Klædefabrik.

Brdr. Volkerts Uldspinderi og Klædefabrik 
I 1877 købte brødrene Johan og Ditlev Volkert, det nedslidte uldspineri på Rendebanen.
Pga. pladsmangel flyttede fabrikken i 1899 ud til den dengang afsidesliggende mark ved Agtrupvej. Her var der plads til udvidelser.

Efter den ene grundlægger Johan Volkert's død i 1903 overtog sønnen Heinrich Volkert (1879-1943). Gustav Volkert, sønnen til den anden grundlægger Ditlev Volkert, overtog forretningen i 1911. Men allerede i 1918 døde Gustav, hvorefter Heinrich Volkert blev eneindehaver.

Her kan nævnes at Ove Hansen var ansat som driftledere i årene 1919 - 1923, han er senere været direktør for De forenede jydske Farverier og Trikotagefabrikker og formand i en årrække Textilfabrikantforeningen og har siddet i flere tunge bestyrelsesposter.

Fabrikken tjente penge på uldtæpper under 1. verdenskrig. Dette stod også på under 2. Verdenskrig, da man kun brugte det indenlandske materiale uld.
Heinrich Volkert døde i 1943 og fabrikken kørte videre af tredje generation, med sønnen Erik Volkert

Efter 2. verdenskrig 
Samme år som Heinrich Volkert døde (1943) udvidede fabrikken betydeligt, med derefter begyndet fabrikken at få en betydelig konkurrence. Således måtte man gå fra 400 ansatte i 1951 til 70 i 1953.
Ove Grau og Gunnar Petersen overtog fabrikken efter Erik Volkert. De nye ejer fik held til at eksportere uldtæpper i nogle år. Hvorefter Gerda og Valdemar Thorning Petersen i 1964 købte fabrikken, hvorefter klædevæveriet og tæppevæveriet nedlagdes.

Fabrikken koncentrerede sig om udelukkende at været et spinderi. Vagn Larsen blev direktør. Pga. svære tider for tekstilbranchen blev det besluttet at sælge bygningerne. De næste 3 år, lejede fabrikken nogle lokaler.
Men i 1991 lukkede fabrikken endeligt.

Efter fabrikken lukkede 

Bygningerne blev nu udlejet, hvor bl.a. lejede Teknisk Skoles Kunsthåndværkerskole sig ind i bygningerne i 1968 og
I 1992 lejede Teknisk Skoles Grafiske linje sig også ind i bygningerne. I aug 1998 flyttede Kunsthåndværkerskolen (i dag kaldet Designskolen) til nye faciliteter i Aagade.
Fabrikkens store hal, er efterfølgende blevet brugt til bl.a. koncerter, heriblandt spillede Kim Larsen i august 2002 og Dodo & The Dodos i april 2005. I dag holder Kolding Klatreklub til i Hallen.

I dag er Volkerts Fabrikker på 14.500 etagemeter.
Bygningerne ejes i Volkerts Fabrikker af Ejendomsselskabet Dageløkke Ejendomme i Ålborg, som står for udlejningen af de gamle bygninger. Flere Kolding kendte virksomheder lejer sig ind i bygningerne, f.eks. TV-Kolding, Radio Skala, Fitness One, Kolding Klatreklub, Webstarters, Adtention m.fl.

Referencer 
 KoldingWiki
 Ove Hansen i Den store Danske

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Kolding
Pixibog

En pixibog er en billedbog for børn i et lille format. Den har sin oprindelse i 1953, hvor Illustrationsforlaget med Per Carlsen udstillede en "Pixi-bog" på en messe i Frankfurt. Carlsen havde fået ideen fra USA, hvor en "pixie" er en lille skovtrold eller alf.

1959 skiftede man fra hardcover til hæftede udgaver. Et "pixi-format" er nu 10 x 10 cm.

I dag, bliver ordet "pixi" brugt i mange forbindelser, når noget er småt eller egnet til småbørn, er det ikke unormalt at omtale det som "pixi størrelse".

Se også 
 Børnebog
 Carlsen

Kilde 
 "Pixibogens historie" hos Carlsen.dk

Eksterne henvisninger 
 "Pixi-bogen fylder 60"  fra Egmont.com

Litteratur i 1953
Børnebøger
Kapringen af Valdresekspressen 2013

Kapringen af Valdresekspressen 2013 skete den 4. november 2013 på fylkesvei 53 øst for byen Øvre Årdal, da en bus var på rute mellem Oslo og Årdal. Ruten kaldes også Valdresekspressen. Chaufføren og begge passagerer blev i løbet af kort tid dræbt med kniv.

Hændelsesforløb 
Den 4. november 2013 omkring kl. 17:30 blev en bus kapret på langdistanceruten Valdresekspressen mellem Årdalstangen og Oslo. Ruten drives af NOR-WAY Bussekspress. Kapringen skete på strækningen mellem byerne Øvre Årdal i Årdal Kommune og Tyin i Vang Kommune.

Under kapringen blev chaufføren og begge passagerer dræbt, da kapreren påførte dem utallige knivstik. Gerningsmanden blev pågrebet af brandvæsenet og reddere, og efterfølgende overladt til politiet. Da han blev pågrebet havde han selv flere stiksår.

Politiet er blevet stærkt kritiseret for deres lange reaktionstid, da det er kommet frem, at de kørte en omvej på 37 km.

Gerningsmand og ofre

Gerningsmand 
Buskapreren er en mandlig asylansøger født i 1982, der har sin oprindelse i Sydsudan. Kapringen skete dagen før han skulle returenere til Spanien, hvor han oprindelig havde søgt om asyl.

Ofre 
 19-årige Margaret Molland Sanden fra Årdalstangen, studerende på Høgskolen i Oslo.
 53-årige Brahim Khoya, svensk statsborger, på vej hjem til Gøteborg efter to måneders arbejde i Årdal.
 55-årige Arve Kvernhaug bussens chauffør, bosat i Bagn, oprindelig fra Lier.

Se også 
 Kapringen af Valdresekspressen 2003

Referencer 

Begivenheder i 2013
Årdal
Forbrydelser i Norge
Gidseltagninger
Hørsholm Rungsted Tennisklub

Hørsholm Rungsted Tennisklub er en tennisklub i Hørsholm Kommune. Klubben har 2013 cirka 1200 medlemmer.

Indendørs har HRT ni hardcourtbaner fordelt i to haller, Scanomat Hallen med fem baner og Amokka Hallen med fire baner.
Udendørs har klubben 20 grusbaner fordelt på to anlæg: Hovedanlæg ved Scanomat Hallen med 14 baner, hvor også alle klubbens turneringer spilles. På anlægget på Bukkeballevej findes seks baner og et mindre klubhus.

Eksterne henvisninger 
 Klubbens hjemmeside

Tennisklubber i Danmark
Tennisklub
Etableret i 1900
Helsingør Tennis Klub

Helsingør Tennis Klub er en tennisklub i Helsingør  Kommune.

Spillere
Maria Jespersen 
Philip Ørnø

Eksterne henvisninger 
 Klubbens hjemmeside

Tennisklubber i Danmark
Tennis Klub
Foreninger i Helsingør Kommune
Gustav Kadelburg

Gustav Kadelburg (26. juli 1851 i Budapest - 11. september 1925 i Berlin) var en tysk skuespiller og lystspilforfatter.

Opdraget på tysk begyndte Kadelburg 17 år gammel sin sceniske bane på Statsteatret i Leipzig, kom 1871 til Wallnerteatret i Berlin, hvor han med undtagelse af 2 Sæsoner blev til 1883; efter et års engagement i Hamburg knyttede L'Arronge Kadelburg 1884 til Deutsches Theater i Berlin, hvor han snart blev en meget yndet skuespiller, særlig i bonvivantfaget; 1894 forlod han Deutsches Theater og modtog siden intet fast engagement, men gav gæsteforestillinger på forskellige scener. Sammen med andre skuespillere fra Deutsches Theater gæstede Kadelburg i maj—juni 1893 København. Kadelburg har dels alene, dels i forening med Franz von Schöntan eller Oscar Blumenthal forfattet en række harmløse lystspil og farcer, hvoraf en del også er opført på nordiske scener, som Guldfiske, Styrtende uheld, Den berømte kone, Storstadsluft og så vider. Han udgav 1899 sine samlede dramatiske værker.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Teaterskuespillere
Skuespillere fra Tyskland
Dramatikere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Budapest
Salmonsens
Woldemar Kaden

Woldemar Kaden (født 9. februar 1838 i Dresden, død 26. juli 1907 i München) var en tysk forfatter.

Kaden var 1867—73 bestyrer af den tyske skole i Neapel, og i 1876—82 var han professor i tysk ved det filologiske gymnasium sammesteds. I sine novellistiske skrifter skildrer han i en tiltalende og livlig stil Italiens natur og folkeliv.

Blandt hans værker er de mere berømte Wandertage in Italien (1874), Italiens Wunderhorn (folkeviser, 1878), Unter den Olivenbäumen, süditalische Volksmärchen (1880), Skizzen und Kulturbilder aus Italien (1882, 2. oplag 1889), Neue Welschlandsbilder und Historien (1887); desuden har han skrevet Durch Schweizerland (1895) samt teksten til pragtværket Das Schweizerland (1887) og nogle rejsebøger, som Die Riviera (2. oplag 1891).

Kilder 

 

Novelleforfattere fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Dresden
Edward Isak Hambro (1851-1936)

Edward Isak Hambro (26. december 1851 i Kristiania-1936) var en norsk retslærd.

Hambro blev student 1869 og Cand. jur. 1875. Han blev efter at have arbejdet i centraladministrationen 1891 assessor i Kristiania Byret, 1904 konstitueret ekstraordinær assessor i Højesteret, 1910 fast ekstraordinær assessor, 1912 ordentlig Højesteretsassessor. Hånd i hånd med Hambros praktiske virksomhed er gået en videnskabelig. Fra 1893 fungerede han som censor og eksaminator ved den juridiske embedseksamen, 1896—97 og 1908—09 holdt han forelæsninger ved universitetet, 1918 overtog han efter professor Marcus Pløen Ingstads død universitetsundervisningen i romerret. Hambro var medlem af forskellige lovkommissioner og komiteer, således for eksempel om gejstlighedens lønning, og udgav som sådan Prestelønnings-Kommissionens Forslag angaaende Geistlighedens Lønningsmaade, Ophævelse af Konge- og Kirketienden samt Kirke- og Kirkegaardsvæsenet (1895). 1903 blev han optaget i Kristiania Videnskabsselskab. Sine mangesidige interesser har han blandt andet lagt for dagen ved oversættelser af John Paterson Smyths The Gospel of the Hereafter (1917, 4 oplag) og The Bible in the making (1918, 2 oplag).

Som en af sin tids mest søgte manuduktører udsendte han til brug for studerende Omrids af den romerske Civilproces (1887); sit grundige kendskab ikke mindst til romanistisk litteratur og doktrin nedlagde han i Bidrag til Læren om Besiddelse (1889); udsprungen af universitetsforelæsninger er Om Forældelse af Fordringer efter norsk Ret (1897, jevnfør også afhandlingen Nye Spørgsmaal i vor Forældelseslære i "Norsk Retstidende" 1902). Som forhandlingsemne på 8. og 9. nordiske juristmøde henholdsvos i Stockholm og Kristiania fremlagde Hambro afhandlingen Om Afdragshandler (1896 og 1899), i "Tidsskrift for Retsvidenskab", "Norsk Retstidende" og andre tidsskrifter har han fra tid til anden offentliggjort forskellige værdifulde bidrag af arveretligt og formueretligt indhold, således for eksempel Om Legatarers Retsstilling efter norsk Ret ("Tidsskrift for Retsvidenskab" V 1892), ligesom han var medarbejder ved det af Josef Kohler med flere foranstaltede 3. oplag af Oscar Borchardts kæmpeværk Die Handelsgesetze des Erdballs (I—XIV 1912—14). 1901 udgav Hambro Domme og Kjendelser ved Kristiania Byret i borgerlige Retstrætter. Første Samling 1867—91 (I—III), et særlig for praktiske jurister i sin tid uundværligt værk, der fortsattes af Siewers; i "Tidsskrift for Retsvidenskab" bragte han meget læste Meddelelser fra den norske Højesterets Praksis.

Kilder 

 

Højesteretsdommere fra Norge
Ansatte ved Oslo Universitet
Faglitterære forfattere fra Norge
Edward Isak
Nordmænd i 1800-tallet
Nordmænd i 1900-tallet
Salmonsens
Melderskin

Melderskin er en bjergtop i Kvinnherad kommune i Vestland fylke i Norge. Bjerget, der når en højde på 1.426 meter over havet, ligger nordøst for Baroniet Rosendal. 

Navnet stammer fra de norrøne ord melder, som betyder «korn som bliver malet til mel» og skin som betyder glans eller skin. Betydningen bliver da «fjeldet med et skinnende snelag på toppen».

Bjerge i Vestland
Snilstveitøy

Snilstveitøy er en ø som ligger ud for Rosendal i Kvinnheradsfjorden i Kvinnherad kommune i Vestland fylke i Norge. Øen har et areal på 6,8 km² og det højeste punkt, Veten, ligger 409 meter over havet. 

I forlængelse af Snilstveitøy, kun adskilt af et snævert sund, ligger øen Skorpo som strækker sig mod sydvest mod Herøysund.

På Snilstveitøy udgives lokalavisen Øyaposten. Den udsendes i papirudgave to gange om året og har vægt på lokalhistorisk stof.

Eksterne kilder/henvisninger 

Netudgaven af Øyaposten 

Øer i Vestland
Kvinnherad
Edvard Isak Hambro

Edvard Isak Hambro henviser til:

 Edvard Isach Hambro (1782-1865) – norsk købmand
 Edvard Isak Hambro (1847-1909) – norsk skole- og avismand
 Edvard Isak Hambro (1911-1977) – norsk jurist, diplomat og politiker
 Edward Isak Hambro (1851-1936) – norsk jurist