kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hvidmos

Hvidmos (Leucobryum) er en slægt med ca. 150 arter, der mest er udbredt i troperne, men som har to arter i Europa. Det er stedsegrønne, pude- eller tæppedannende planter. Bladene er tæt tilliggende til stænglen, og de har en meget bred midterribbe, som næsten udfylder hele bladpladen. Bladvævet består af 2-10 lag af tomme, luftfyldte celler og 1-3 lag af levende, grønne celler. Den enlige, oprette sporehusstilk bærer det oprette sporehus, der er cylindrisk og kan være spaltet ned til midten.

 Almindelig hvidmos (Leucobryum glaucum)
 Lille hvidmos (Leucobryum juniperoideum)

 Leucobryum albicans
 Leucobryum albidum
 Leucobryum antillarum
 Leucobryum crispum
 Leucobryum giganteum
 Leucobryum martianum
 Leucobryum polakowskii
 Leucobryum subobtusifolium

Hvidmos-familien
Dana Winner

Dana Winner, som er kunstnernavn for Chantal Vanlee (født 10. februar 1965 i Hasselt, Belgien), er en belgisk sanger. Hun er bedst kendt i sit hjemland og i Nederlandene, men har efterhånden fået et større publikum i resten af den vestlige verden.

Biografi 
I 1990 udsendte hun sin debutsingle "Op het dak van de wereld", som var en cover version af The Carpenters' "Top of the World" fra 1973. I 1993 havde hun et hit med "Woordenloos" (Hollandsk for "Uden Ord"), og i 1995 slog hun for alvor sit navn fast med sin hit-single "Westenwind", der røg til top på de belgiske og hollandske hitlister. Dette var en coverversion af "One Way Wind", der oprindeligt var et hit for The Cats. 

Efter sit lokale gennembrud fik Dana Winner stor succes i Tyskland og Sydafrika. I slutningen af 1990'erne begyndte hun efterhånden at synge på engelsk og i perioden 2000 – 2006 indsang hun udelukkende engelsksprogede sange.

Links 
 Hjemmeside for Dana Winner

Sangere fra Belgien
Sentrum (Oslo)

Sentrum er den administrative betegnelse på et centralt område i Oslos centrum, som ikke indgår i de administrative bydele, Oslo ellers er opdelt i. Området er blevet noget  reduceret efter den sidste bydelsreform i 2004.

Den nuværende afgrænsning af Sentrum går fra havnebassinet ved Brynjulf Bulls plass (foran den tidligere Vestbanestasjonen), Dronning Mauds gate, Munkedamsveien, Cort Adelers gate, Ruseløkkveien, Løkkeveien, Arbins gate, Henrik Ibsens gate (tidligere Drammensveien), Parkveien, Wergelandsveien, Holbergs gate, Pilestredet, Grensen, Stortorget, Kirkeristen, Storgata, Brugata og Nylandsveien til Bjørvikautstikkeren.

Fra decentraliseringen af Oslo kommune den 1. juli 1988 og frem til den sidste bydelsreform i 2004 gik grænsen langs vandsiden fra klubhuset "Kongen" langs Frognerstranda, Munkedamsveien, Cort Adelers gate, Ruseløkkveien, Løkkeveien, Arbins gate, Drammensveien, Parkveien, Wergelandsveien, Holbergs gate, Pilestredet, St. Olavs gate, Ullevålsveien, Schandorffs gate, Kristparken, Bernt Ankers gate, Brugata, og Nylandsveien til Bjørvikutstikkeren. Sentrum inkluderer både før og nu  også det indre havnebassin.

Årsagen til, at Sentrum ikke blev organiseret som en bydel, var, at byrådet selv ønskede at  have ansvaret for arealdisponeringen. Indbyggerne i Sentrum (1237 i 1999) fik efter den første bydelsreform (med opdeling i 25 bydele) dækket sundheds- og socialområdet af  bydelene Bygdøy-Frogner (1988-2003) og Gamle Oslo (1988-2003), mens de efter bydelsreformen i 2004 (der indskrænkede antallet til 15 bydele) får dem dækket af bydelen St. Hanshaugen. Indbyggertallet den 1. januar 2009 var 905 og arealet 1,8 km2.

Navneændring til Kristiania
I februar 2009 blev det meddelt, at der er politisk flertal i Oslo byråd for et forslag fra byrådsmedlem Kjell Veivåg (Venstre) om. at området formelt skal skifte navn til Kristiania. Dette navn blev brugt fra 1897 til 1924 ved siden af skrivemåden Christiania, som var byens navn fra 1624 (en kort periode i slutningen af 1800-tallet var det populært i Danmark og Norge at gå over til at skrive navne med K, hvor de før var blevet skrevet med Ch; der blev dog aldrig taget nogen formel beslutning om at kalde byen Kristiania, til forskel fra den kongelige beslutning om at indføre navnet Christiania i 1624). I 1925 skiftede byen navn til Oslo.

Kilder 
 Oslo byleksikon 4.udgave 2000

Eksterne henvisninger 
 Officiell rejseguide til Oslo sentrum
 Kart over Sentrum (.pdf)

Bydele i Oslo
Ronald Spelbos

Ronald Spelbos (født 8. juli 1954 i Utrecht, Holland) er en tidligere hollandsk fodboldspiller og -træner, der spillede som midterforsvarer. Han var på klubplan tilknyttet AZ Alkmaar og Ajax i hjemlandet samt belgiske Club Brugge. Med AZ var han med til at vinde et hollandsk mesterskab og tre pokaltitler, mens det med Ajax blev til yderligere et mesterskab, to pokaltitler samt en triumf i Pokalvindernes Europa Cup.

Spelbos spillede desuden 21 kampe for det hollandske landshold, hvori han scorede ét mål. Han debuterede for holdet 10. september 1980 i et opgør mod Irland.

Efter sit karrierestop fungerede Spelbos som træner for henholdsvis NAC Breda, Vitesse og FC Utrecht.

Titler 

Æresdivisionen
 1981 med AZ
 1985 med Ajax

KNVB Cup
 1978, 1981 og 1982 med AZ
 1986 og 1987 med Ajax

Pokalvindernes Europa Cup
 1987 med Ajax

Referencer 

Fodboldspillere fra Holland
Fodboldspillere fra AZ Alkmaar
Fodboldspillere fra Club Brugge
Fodboldspillere fra AFC Ajax
Fodboldtrænere fra Nederlandene
Edo Ophof

Edo Ophof (født 21. maj 1959 i Rhenen, Holland) er en tidligere hollandsk fodboldspiller, der spillede som forsvarer. Han var på klubplan tilknyttet NEC Nijmegen, Ajax, AZ Alkmaar og FC Utrecht, med læmgst tid (8 sæsoner) hos Ajax. Her var han med til at vinde tre hollandske mesterskaber, tre pokaltitler samt Pokalvindernes Europa Cup.

Ophof spillede desuden 15 kampe for det hollandske landshold, hvori han scorede to mål.

Titler 

Æresdivisionen
 1982, 1983 og 1985 med Ajax

KNVB Cup
 1983, 1986 og 1987 med Ajax

Pokalvindernes Europa Cup
 1987 med Ajax

Referencer 

Fodboldspillere fra Holland
Fodboldspillere fra NEC Nijmegen
Fodboldspillere fra AFC Ajax
Fodboldspillere fra AZ Alkmaar
Fodboldspillere fra FC Utrecht
Otto Ditlev Kaas

Otto Ditlev Kaas (14. juni 1719 – 6. juli 1778 på Nedergård) var en dansk officer og godsejer.

Han tilhørte Sparre-Kaas'erne og var søn af Rudbek Kaas (1679 – 20. marts 1731) og Sophie Charlotte Ditlevsdatter von Brockdorff (1695 – 28. oktober 1768), blev 1738 kornet ved 3. jydske Rytter-Regiment, 1740 løjtnant, 1744 ritmester, 1756 karakteriseret major, 1758 sekondmajor, 1764 premiermajor, 1766 oberstløjtnant, 1770 dimitteret med obersts karakter og 1774 karakteriseret generalmajor. Kaas erigerede 1775 stamhuset Nedergaard.

15. juli 1745 ægtede han på Vemmetofte Sofie Dorothea von Eickstedt. Parret fik kun døtre, så stamhuset gik over til Frederik Christian Kaas (af Mur-Kaas-slægten), der var gift med en af døtrene.

Han døde 1778 som sidste mand af sin slægt og er begravet i Bøstrup Kirke.

Kilder 
 Skeel & Kannegaard
 Finn Holbek

Eksterne henvisninger 
 

Generalmajorer fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Otto Ditlev
Danskere i 1700-tallet
Kavaleriofficerer fra Danmark
Artsakh

Republikken Artsakh,  (til 2017 Republikken Nagorno-Karabakh), er de facto en uafhængig republik beliggende i regionen Nagorno-Karabakh i Sydkaukasus. Republikken kontrollerede det meste af det tidligere Nagorno-Karabakh Autonome Oblasts territorium. 

Regionen Nagorno-Karabakh, der er domineret af armeniere, blev omstridt af Armenien og Aserbajdsjan i 1918, da begge lande fik deres uafhængighed fra det Russiske Kejserrige. Efter at Sovjetunionen fik kontrol over området, skabtes i 1923 Nagorno-Karabakh Autonome Oblast (NKAO) i Aserbajdsjanske SSR. I Sovjetunionens sidste år genopstod regionen som et stridspunkt mellem Armenien og Aserbajdsjan. Det kulminerede i en stor etnisk konflikt og slutteligt i Nagorno-Karabakh-krigen, som blev udkæmpet fra 1991 til 1994.

Den 10. december 1991, da Sovjetunionen blev opløst, blev der afholdt folkeafstemning i NKAO og naboregionen Shahumian. Resultatet var en uafhængighedserklæring fra Aserbajdsjan som Republikken Nagorno-Karabakh. Landet var stadig ikke anerkendt af noget FN-medlemsland. Kun Transnistrien, Sydossetien og Abkhasien (ingen af dem er FN-medlemslande) anerkendte landet. 

Siden våbenhvilen i 1994 havde det meste af Nagorno-Karabakh og flere omkringliggende regioner i Aserbajdsjan været under delt kontrol af armenske og nagorno-karabakhske tropper. Repræsentanter fra Armenien og Aserbajdsjans regeringer havde siden da holdt fredsforhandlinger, som var styret af Minskgruppen.

Den 27. september 2020 begyndte en væbnet konflikt mellem Nagorno-Karabakh og Aserbajdsjan, som resulterede i  Den 2. Nagorno-Karabakh-krig.

Referencer
René van der Gijp

René van der Gijp (født 4. april 1961 i Dordrecht, Holland) er en tidligere hollandsk fodboldspiller, hvis position var som højre midtbane. Han var på klubplan tilknyttet Sparta Rotterdam, PSV Eindhoven og SC Heerenveen i hjemlandet, Lokeren i Belgien samt Neuchâtel Xamax og FC Aarau i Schweiz. Med PSV var han med til at vinde to hollandske mesterskaber, mens det med Xamax blev til sejr i den schweiziske liga i 1988.

Van der Gijp spillede desuden 15 kampe for det hollandske landshold, hvori han scorede to mål.

Titler 

Hollandsk Mesterskab
 1986 og 1987 med PSV Eindhoven

Schweizisk Mesterskab
 1988 med Neuchâtel Xamax

Referencer 

Fodboldspillere fra Holland
Fodboldspillere fra Sparta Rotterdam
Fodboldspillere fra KSC Lokeren
Fodboldspillere fra PSV Eindhoven
Fodboldspillere fra Neuchâtel Xamax
Fodboldspillere fra FC Aarau
Fodboldspillere fra SC Heerenveen
Anniston

Anniston er en by i den nordøstlige del af delstaten Alabama i USA. Den ligger lidt over 100 km fra Alabamas største by Birmingham og er adminstrativt sæde for det amerikanske county Calhoun County. Anniston har  indbyggere. Byen blev grundlagt i 1863 men blev ødelagt i 1865, lige før Den Amerikanske Borgerkrig var overstået. I 1870'erne blev byen bygget op igen. Red Byron kommer fra byen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Byer i Alabama
Rob de Wit

Rob de Wit (født 8. september 1963 i Utrecht, Holland) er en tidligere hollandsk fodboldspiller, der spillede som venstre kant. Han var på klubplan tilknyttet FC Utrecht og Ajax, men måtte på trods af en status som et af de store talenter i hollandsk fodbold indstille sin karriere på grund af en alvorlig skade allerede som 23-årig.. Han nåede at vinde det hollandske mesterskab med Ajax i 1985 og landets pokalturnering året efter.

De Wit spillede desuden otte kampe for det hollandske landshold, hvori han scorede tre mål.

Titler 

Æresdivisionen
 1985 med Ajax

KNVB Cup
 1986 med Ajax

Referencer 

Fodboldspillere fra Holland
Fodboldspillere fra FC Utrecht
Fodboldspillere fra AFC Ajax
Stepanakert

Stepanakert (kaldet Khankendi (Xankəndi) af Aserbajdsjan) er den største by og hovedstad i Republikken Artsakh (tidligere Nagorno-Karabakh), en de facto uafhængig republik, selvom den internationalt er anerkendt som del af Aserbajdsjan. Der er omkring 53.000 indbyggere i byen, som i overvejende grad er etnisk armeniere.

Referencer 

Byer i Aserbajdsjan
Jeffrey Talan

Jeffrey Dennis Talan (født 29. september 1971 i Katwijk, Holland) er en tidligere hollandsk fodboldspiller, der spillede som højre kant. Han var på klubplan tilknyttet ADO Den Haag og SC Heerenveen, med længst tid (8 sæsoner) hos Heerenveen.

Talan spillede desuden otte kampe for det hollandske landshold, hvori han scorede ét mål.

Referencer 

Fodboldspillere fra Holland
Fodboldspillere fra ADO Den Haag
Fodboldspillere fra SC Heerenveen
Terje Kojedal

Terje Kojedal (født 16. august 1957 i Røros, Norge) er en tidligere norsk fodboldspiller, der spillede som midterforsvarer. Han var på klubplan tilknyttet Ham-Kam i hjemlandet, samt franske FC Mulhouse og Valenciennes FC. Han spillede desuden, mellem 1981 og 1989 66 kampe og scorede ét mål for det norske landshold. Han var med på det norske hold ved OL i 1984 i Los Angeles.

Referencer 

Fodboldspillere fra Norge
Fodboldspillere fra Ham-Kam
Fodboldspillere fra FC Mulhouse
Fodboldspillere fra Valenciennes FC
Carl Emil Hylander

Carl Emil Hylander (15. oktober 1921 – 15. september 1997) var en dansk journalist og redaktør. 

Hylander var fra 15. august 1964 til 30. september 1970 ansvarshavende chefredaktør for dagbladet Aktuelt. Han var desuden programredaktør i DR i en årrække.

Journalister fra Danmark
Chefredaktører fra Danmark
Ansatte i DR
Personer fra Næstved
Typografer fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Friedrich Mohs

Carl Friedrich Christian Mohs (29. januar 1773–29. september 1839) var en tysk geolog og mineralog. Udviklede Mohs skala, en skala til beskrivelse af hårdheder i materialer.

Mohs, født i Gernrode, Tyskland, studerede kemi, matematik og fysik på universitetet i Halle og studerede også ved mineringsakademiet i Freiberg i Sachsen. Da han blev værkfører på en mine i 1801, flyttede Mohs i 1802 til Østrig, hvor han blev ansat i forsøget på at identificere mineralerne i en privat samling.

Som en del af denne opgave, begyndte han at klassificere mineraler ved deres fysiske egenskaber, på trods af deres kemiske sammensætning, som det var traditionen. Denne vægt på fysiske egenskaber var i strid med den gældende systematik indenfor den kemiske videnskab. Dog havde både Theofrast og Plinius den Ældre sammenlignet de relative hårdhed af mineraler som var kendt i den antikke verden, herunder diamant og kvarts. De drog den logiske slutning, at når diamant kunne ridse i kvarts, måtte diamant være hårdere. Denne konklusion dannede grundlaget for den hårdhedsskala som blev udviklet af Mohs. Mineraler er nutildags klassificeret efter de kemiske egenskaber, men de fysiske egenskaber er stadig nyttige i feltundersøgelser.

I 1812 blev Mohs professor i Graz, i 1818, professor i Freiberg, Sachsen, i 1826, professor i Wien. Mohs døde under en rejse til Italien, i Agordo nær Belluno.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Geologer fra Tyskland
Mineraloger fra Tyskland
Geologer fra Østrig
Vernet-les-Bains

Vernet-les-Bains (på Catalansk: Vernet dels Banys) er en by og kommune i departementet Pyrénées-Orientales i Sydfrankrig.

Byen er en gammel kurbadeby, som havde sin storhedstid i det 19. århundrede og starten af det 20. århundrede.

Geografi 
Vernet ligger for foden af bjerget Canigou i Cady-dalen. Byen ligger 6 km syd for Villefranche-de-Conflent. Nærmeste større by er Perpignan (61 km).

Historie 
I 874 nævnes kirken Saint-Saturnin. Den lå på venstre side af floden Cady.

Oprindeligt var herskabet (seigneurie) Vernet greverne af Cerdagnes ejendom og det tilhørende slot lå i Casteil. I 1007 blev det lagt ind under klosteret Saint-Martin du Canigou] (klosteret blev grundlagt mellem 997 og 1000).

Det nuværende slot blev formentligt bygget i det 12. århundrede. Det var omkring slottet, at den nuværende by voksede op samtidig med landsbyen omkring den gamle kirke blev forladt. Herremændene kontrollerede adgangen til dalen og opkrævede ofte penge fra bønder og munke.

I 1710 ødelagde en oversvømmelse den gamle kirke Saint-Saturnin og kirken blev flyttet til sin nuværende lokation.

I det 19. århundrede blev Vernet en velkendt kurby på grund af sine varme kilder. Kraftige regnskyl ødelagde i 1940 størstedelen af installationerne.

Demografi

Udvikling i folketal

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Officiel turistside (fransk)
 Pyrénées Catalanes

Byer i Pyrénées-Orientales
Leytonstone

Leytonstone er et område i det nordøstlige London i England. 

Kendte personer som den tidligere Iron Maiden-sanger Paul Di'Anno, Iron Maidens grundlægger og bassist Steve Harris, David Beckham og filminstruktøren Alfred Hitchcock kommer fra bydelen.

Eksterne henvisninger 

Waltham Forest
Cabestany

Cabestany er en by og kommune i departementet Pyrénées-Orientales i Sydfrankrig.

Byen er i de sidste 40 år vokset kraftigt på grund af sin beliggenhed tæt på Perpignan.

Geografi 
Cabestany ligger på Roussillon-sletten kun 6 km sydøst for Perpignan. Saleilles ligger 4 km mod syd.

Den smule landbrugsjord, som er tilbage i kommunen, er hovedsageligt vinmarker.

Navn 
Cabestany nævnes første gang i 927 som Villa de Cabestagnio, i 1211 som Villa de Capite Stangnoum og i 1342 som Villa de Capitestanyo. Navnet kommer af latin caput (hoved) og stagnum (stillestående vand, indsø) og indikerer dels en romersk oprindelse og dels tilstedeværelsen af en indsø nær byen.

Historie 

Cabestany har været en romersk bebyggelse helt fra det 2. århundrede fvt og indtil det 5. århundrede. Vejen Via Domitia har passeret lige sydøst for byen.

I 1089 nævnes kirken Notre-Dame-des-Anges for første gang. I kirken opbevares en tympanum fra sidste halvdel af det 12. århundrede af Mesteren fra Cabestany, som regnes for en af de mest orignale kunstnere i romansk tid. På omkring samme tiden skrev troubadouren Guillem de Cabestany sine digte.

I det 13. århundrede kom Cabestany i Johanniterordenens besiddelse. Et ejerskab som holdt helt til den franske revolution.

I 1923 blev Saleilles udskilt som en selvstændig kommune.

Borgmesteren

Demografi

Udvikling i folketal

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Pyrénées Catalanes 

Byer i Pyrénées-Orientales
Halsring

En halsring er en ring, der enkeltvis eller sammensat med andre ringe benyttes som halssmykker. I visse afrikanske og asiatiske kulturer benyttes halsringe af kvinder med det formål at strække halsen. Strækningen af halsen sker bl.a. ved deformation af skulderbladene grundet halsringenes vægt. Halsringene benyttes som følge af skønhedsidealer.

Brug af halsringe anses normalt ikke at medføre væsentlige helbredsrisici ved fjernelse.

Turisme anses af mange for at være en af årsagerne til, at brugen af halsringe fortsat er udbredt i en række regioner.

Kelterne benyttede snoede halsringe, torques. Moden blev optaget af romerne.

Noter

Eksterne henvisninger 

''Burmese women in Thai 'human zoo', BBC News
Website om halsringe
Website om halsringe i Kayah-regionen 
Padaung National Geographic film

Smykker
Kropsforandring
Kropsudsmykning
Montesquieu-des-Albères

Montesquieu-des-Albères (på catalansk: Montesquiu d'Albera) er en by og kommune i departementet Pyrénées-Orientales i Sydfrankrig. Montesquieu ligger i det gamle landskab Roussillon, som er den franske del af Catalonien.

Byen er vokset op på en bakketop omkring et slot, som for længst er revet ned.

Geografi 
Montesquieu-des-Albères ligger for foden af Albère-bjergene, som er en del af Pyrenæerne.

Mod vest ligger Le Boulou (8 km) og mod øst Laroque-des-Albères (6 km). Nærmeste større by er Perpignan (27 km).

Historie 

I kommunen findes der spor fra romertiden, bl.a. resterne af et tårn ved Sainte Marie du Vilar, hvorfra man kunne overvåge Via Domitia.

I det 11. århundrede byggedes et slot, der nævnes første gang i 1080. Slottet blev revet ned af den franske kong Ludvig 11. i 1475, men resterne af slottet kan stadig ses midt i Montesquieus. Den nuværende kirke Saint Saturnin blev indviet i 1123.

I 1359 boede der omkring 500 i byen, hvilket gjorde den til en betydelig by. I 1385 blev Montesquieu solgt til Bérenger III d'Oms. Den blev i familiens eje indtil Raymond d'Oms i 1682 blev nødt til at afstå den til den franske konge.

Demografi

Udvikling i folketal

Kilder

Eksterne henvisninger 

Byer i Pyrénées-Orientales
Republikken Kabardino-Balkarien

Republikken Kabardino-Balkarien er en af 21 autonome republikker i Den Russiske Føderation, der ligger i den nordlige del af Kaukasus og grænser op til de russiske områder Stavropol kraj i nord, Republikken Nordossetien–Alania i øst, Republikken Karatjajevo-Tjerkessien i vest og har international grænse til Georgien i syd. Republikkens areal er  km² med en befolkning på (2015). Hovedstaden i Republikken Kabardino-Balkarien er Naltsjik.

Geografi 

Republikken Kabardino-Balkarien ligger på nordskråningen af den store bjergkæde Kaukasus. Den nordlige del af republikken er sletteland, men i syd stiger terrænet stejlt op mod flere bjergtoppe over 5.000 meter, deriblandt Elbrus på 5.642 meter, der er Europas højeste bjerg.

Klima 

Gennemsnitstemperaturen på sletterne ligger på -4 °C i januar og 23 °C i juli. Nedbørsmængden i området er omkring 500 mm om året.

Floder 

De længste floder i Kabardino-Balkarien er:

 Terekfloden (623 km)
 Malkafloden (216 km)
 Baksanfloden (173 km)
 Urukhfloden (104 km)
 Chegemfloden (102 km)
 Cherekfloden (76 km)

Søer 

Der er omkring 100 mindre søer i republikken. Omkring halvdelen ligger mellem floderne Baksan og Malka; Nogle søer er:

 Tserikkelsøen (26.000 m²; dybde 368 m)
 Nedre Goluboye
 Kel-Ketchensøen (dybde 177 m)
 Øvre Goluboye (dybde 18 m)
 Sekretnoyesøen
 Tambukansøen (1.77 km²; dybde 1.5 – 2 m), delvis i Stavropol Krai.

Bjerge 

 Elbrus (5.642 m), et vulkansk bjerg, og det højeste i Europa. Andre høje bjerge er :

 Dykhtau (5.402 m)
 Koshkhatau (5.151 m)
 Shkhara (5.068 m)
 Pushkinbjerget (5.033 m)
 Mizhergi (5.025 m)

Byer 

Hovedstaden i Republikken Kabardino-Balkarien er byen Naltsjik med knap 240.000 indbyggere.

Kommuner med over 15.000 indbyggere

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Nyheder fra Kabardino-Balkarien 
 NUPI-artikel  
 Kommersantartikel 
 Billeder fra Kabardino-Balkarien 
 Information om ture til Elbrus
Mackay (Australien)

Mackay er den 25. største by i Australien med sine 82,288 indbyggere og ligger på østkøsten af Queensland.
Mackay har kælenavnet sukkerhovedstaden fordi regionen står for mere end en trediedel af australiens sukkerproduktion.
Gennemsnitstemperaturen er suptropisk med 23 grader.

Byer i Queensland
Jordskælvet i Christchurch 2011

Jordskælvet i Christchurch 2011 var et jordskælv med momentmagnitude på 6,3, som indtraf i Canterbury-regionen på Sydøen i New Zealand kl. 12.51 lokal tid den 22. februar 2011 (kl. 23.51 21. februar 2011 UTC). Jordskælvets epicenter var 5 km under byen Lyttelton, og det medførte store ødelæggelser og flere dødsfald i nærliggende (10 km) Christchurch, New Zealands næststørste by med ca. 340.000 indbyggere.

Det var det største efterskælv efter jordskælvet i New Zealand 2010, men anses også for at være et separat jordskælv. Det havde mindre magnitude end det tidligere, men forårsagede mere skade, fordi epicentret var nærmere Christchurch og var tættere på overfladen. Epicenteret ved jordskælvet i 2010 lå 33  km under jorden, mens dette kun var 5 km under jorden. Desuden skete dette jordskælv ved frokosttid på en tirsdag, hvor det forrige skete tidligt om morgenen på en lørdag, og mange bygninger var i forvejen skadede af de tidligere skælv.

Jordskælvet forårsagede store materielle skader og kostede 185 mennesker livet.

Skader 
[[Fil:Cathedral Square 2402.jpg|thumb|305px|right|Christ Church Cathedral efter jordskælvet]]
I Christchurch og dens omgivelser blev mange bygninger ødelagt eller beskadiget. De stærkeste ødelæggelser havde de murede bygninger, men også jernbetonkonstruktioner, somPyne Gould Guinness Building i bymidten blev totalt ødelagt. Byens vartegn Christ Church Cathedral fik store skader, kirketårnet styrtede ned og beskadigede dele af de øvrige bygninger. Der skete også store skader på historiske bygninger, som Canterbury Provincial Council Buildings og på den katolske Cathedral of the Blessed Sacrament''.

Der skete også en del jordskred og i flere bydele forårsagede ødelagte vandrør oversvømmelser. På grund af revner og bygningsrester blev mange veje umulig at passere. Byens kommercielle fjernsynsstation, blev beskadiget og brændte derefter totalt ned. Der skete også andre steder i byen mange ildebrande.

Fra Tasman-Gletsjeren omkring 200 km fra skælvets epicenter faldt der få minutter efter jordskælvets udbrud et isstykke med en anslået masse på 30 millioner tons ned i søen for enden af gletsjeren og forårsagede en over 3 meter høj flodbølge.

På grund af ødelagte veje opstod der fordelingsproblemer på Sydøen og for at forhindre hamstring blev vigtige basisfødevarer fem dage efter jordskælvet frivilligt rationeret af supermarkedskæderne.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Wikimedia Commons
 Uglesiden.dk

Christchurch 2011
Begivenheder i 2011