kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mon Repos (Korfu)

Mon Repos er et slot på øen Korfu i Grækenland. Det ligger syd for byen Korfu i Palaiopolis-skoven.

Historie 
Mon Repos blev opført i 1828–1831 som sommerresidens for den britiske højkommissær for de Ioniske Øers Forenede Stater, Frederick Adam, og hans anden hustru (en Korfu-bo), Diamantina 'Nina' Palatino. De måtte dog forlade villaen kort efter, allerede i 1832, da Adam blev sendt afsted for at gøre tjeneste i Indien. Villaen blev herefter kun sjældent anvendt som residens for de senere britiske guvernører. I 1833 blev den indrettet som en kunstskole, mens parken blev åbnet for offentligheden i 1834. Kejserinde Elisabeth af Østrig-Ungarn boede i villaen i 1863. Under opholdt forelskede hun sig i øen, hvor hun senere opførte Achilleion-slottet.

Efter Korfu blev en del af Kongeriget Grækenland i 1864, blev villaen skænket til Kong Georg 1. af Grækenland som en sommerresidens. Han gav den navnet Mon Repos (). Den græske kongefamilie benyttede slottet som residens indtil Kong Konstantin 2. forlod landet og gik i eksil i 1967. Slottet gik herefter i forfald, men blev instandsat i 1990'erne.

Flere kongelige er født på slottet, blandt andet Prins Philip, hertug af Edinburgh i 1921 og Prinsesse Alexia af Grækenland i 1965.

Villaen og dens have tilhører i dag Korfu by. Hovedbygningen bliver anvendt som arkæologisk museum.

References 
 Hellenic Ministry of Culture and Tourism – Archaeological Museum of Palaeopolis Amos popular donee.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Hellenic Ministry of Culture and Tourism – Archaeological Museum of Palaeopolis

Slotte i Grækenland
Museer i Grækenland
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Grækenland
Korfu
Sparekassen Vendsyssel

Sparekassen Vendsyssel og Jutlander Bank udgør fusionsparterne, som fusionerede den 1. september 2021 og dannede Danmarks største sparekasse "Sparekassen Danmark". 

Før fusionen var Sparekassen Vendsyssel et pengeinstitut med cirka 700 medarbejdere og 43 afdelinger i Nordjylland, Midtjylland og København. Akkurat som Sparekassen Danmark, var Sparekassen Vendsyssel organiseret som en garantsparekasse og den var allerede Danmarks største sparekasse - målt på primær indtjening, garantkapital samt antal garanter.

Sparekassen kan spores tilbage til 6. februar 1871, hvor Sparekassen for Vrå og Em sogne blev etableret. Senere ændrede den navn til Vrå Sparekasse, som i 2001 fusionerede med Jelstrup Lyngby Sparekasse og dannede Sparekassen Vendsyssel.

Igennem årene er en række andre pengeinstitutter fusioneret ind i Sparekassen Vendsyssel, senest i 2020 hvor sparekassen overtog Salling Bank.

Sparekassens administrerende direktør Vagn Hansen har siden 1997 været leder, af først Vrå Sparekasse og siden fusionen til Sparekassen Vendsyssel. Det er lykkedes Vagn Hansen at udvikle den lokale sparekasse til at være blandt landets 16 største pengeinstitutter gennem fusioner og organisk vækst i sparekassens forretning.

I 2019 havde Sparekassen Vendsyssel et overskud på 606,299 millioner DKK før skat.

Historien i hovedtræk

Referencer 

Banker i Danmark
Etableret i 1871
Ophørt i 2021
Podyjí nationalpark

Podyjí nationalpark () er et beskyttet område i Tjekkiet (i den sydlige del af Mähren). Da den er sammenhængende hen over grænsen med Østrigs Thayadal nationalpark, omtales de tilsammen som ”den internationale park”. Podyjí beskytter skove, der er næsten naturskove, langs den dybe Dyjeflods dal. Biomets tilstand af velbevarethed omtales som enestående i Centraleuropa.

Juridisk status 
Podyjí nationalpark er den ene af fire nationalparker i Tjekkiet, og den har et areal på 63 km² og en bufferzone på 29 km². Den blev formelt udnævnt til nationalpark den 1. juli 1991 ved en regeringsbeslutning (nr. 164/1991). BirdLife International (IBA) har optaget parken under sit kriterium ”C6”, der dækker araler større end 76,66 km².

Geografi 

 
Podyjí nationalpark ligger i højder på 207-536 m. Habitaterne omfatter skove, sætere, agerland, krat, klippeområder og vådområder. Nationalparken afvandes af floden Dyje, der strømmer 40 km gennem en tæt skovdækket dal i nationalparken, dvs. i de bømisk-mæhriske højder, Českomoravská vrchovina. Floddalens dybde er op til 220 m. Udnyttelsen af jorden er fastlagt som naturbeskyttelse, forskning og landbrug. Stier fører op til borgruinerne ved Nový Hrádek og slottet Vranov nad Dyjí.

Plante- og dyreliv 

Dalen i nationalparken rummer 77 plantearter, som findes i egeskove på surbund og i tempereret klima med
 Ahorn,
 Almindelig Avnbøg,
 Almindelig Blærenød,
 Almindelig Bøg
 Almindelig Ene,
 Almindelig Ædelgran,
 Kirsebær-Kornel,
 Rustbladet Alperose,
 Rød-El,
 Weichseltræ.
Blandt de flerårige, blomstrende planter findes
 Kandelaber-Kongelys,
 arter af Kobjælde,
 Krans-Lilje,
 Måneskulpe,
 18 arter af Orkidéer
 Sort Foldblad,
 Ægte Alpeviol.

Man fundet 152 fuglearter i nationalparken. Blandt IBAs karakterarter er Syrisk flagspætte (Dendrocopos syriacus) og Høgesanger (Sylvia nisoria). Der findes 65 arter af pattedyr, 7 arter af krybdyr, heriblandt en træslange og Smaragdfirben. Blandt pattedyr, fugle og krybdyr findes
 Brandts flagermus,
 Bækforel,
 Hvepsevåge,
 Hærfugl,
 Ildsalamander,
 Isfugl,
 Kamsalamander,
 Odder,
 Sort stork,
 Stalling,
 Stor hornugle,
 Æskulapsnog,
 Østlig smaragdfirben.

Højsletten er blevet træløs på grund af skovfældning og er omdannet til dyrket jord, herunder sætere. Langs flodbredderne ser man rørsumpe eller pilekrat.

Vindyrkning 

Šobes højderne ({{lang-cs|Hora Šobes}}) er et af de ældste og mest berømte vindistrikter i Tjekkiet. Vindistrikter ligger i nationalparken.Vojtěch Smola: Vinice Šobes, kterou soud přiřkl Znovínu, chystá rekonstrukci, 2009 I 2014 indledte firmaet Znovín Znojmo, der ejer 70% af vingårdene i Šobes, anstrengelser for at få området optaget på UNESCOs Verdensarvsliste. Šobes har ca. 12 ha med vingårde.

 Galleri 

 Se også 
 Bølgekronet Storkenæb

 Noter 

 Litteratur 
 Vaclav Cilek: To Breathe with Birds: A Book of Landscapes, 2015,  Marc di Duca: Czech Republic: The Bradt Travel Guide, 2006, 
 IBP USA: Czech Republic Doing Business for Everyone Guide - Practical Information and Contacts'', 2012,

Eksterne henvisninger 

Nationalparker i Tjekkiet
Helstrup (Herning Kommune)

Helstrup er en kommende bydel med ca. 4000 indbyggere, der kommer til at ligge nord for bydelen Snejbjerg, syd for det kommende Gødstrup Sygehus, og vest for Herning.

Herning Kommune og Arkitema Architects samarbejder om at planlægge byen, samt en ny forbindelse der kommer til at gå fra den kommende Gødstrup Station igennem hospitals området, og over forlængelsen af Vesterholmvej og til Helstrup. Forbindelsen skal være med til at forbinde hospitalets kommende rekreative område med Helstrups byrum. Byen skal være centerfunktion for Herning Kommunes opland, i form af detailhandel, institutioner, uddannelse og erhverv.

I fremtiden bliver Helstrup godt forbundtet rent trafikalt til resten af landet, da Vejdirektoratet har lavet en motorvej (Messemotorvejen) sekundærrute 502 der går mellem Snejbjerg og Sinding. Og hvor der vil være forbindelse til Ringkøbing mod vest, Holstebro mod nord, Vejle mod syd, og Silkeborg og Aarhus mod øst.

Derudover er Banedanmark i gang med at planlægge Gødstrup Station, ved det nye kommende hospital. Fra stationen bliver der togforbindelser mod Herning, Holstebro, Vejle, Silkeborg, og Aarhus.

Kilder 

Herning Kommune
Sporsammenfletning

Sporsammenfletning er et arrangement af togskinner, som løber parallelt på et enkelt skinnespor. Typisk anvendes fire parallelle togskinner, men andre antal togskinner er også set anvendt - fx tre, fem og seks.

Ulempen ved sporsammenfletning er at de er overlappende sådan, at kun et par togskinner kan anvendes ad gangen (i modsætning til dobbeltspor).

Fordelen er, at sporsammenfletningen kun kræver lidt større bredde, end et enkelt togspor - og det anvendes fx steder hvor veje, tunneler eller broer, vil være for dyre at udvide. Herudover kan sporsammenfletningen deles om perroner, køreledning, sveller og ballast. En anden væsentlig fordel er at sporskifter ikke er nødvendig, men det skal sikres at kun ét tog kan være på de sporsammenfletningen ad gangen.

Kilder/referencer

Jernbaneanlæg
Skinne

Skinne eller skinner har flere betydninger:
 Gelænder eller rækværk
 togskinne

Efternavn
 Mike Skinner
 Kevin Skinner
 Peter Skinner
 Agnes Skinner - fiktiv person
Mille Gori

Mille Gori (født 14. juni 1989 i Rødding, Spøttrup) er en dansk danser, entertainer og tv-vært blandt andet på tv-kanalen DR Ramasjang, hvor hun bl.a. har spillet rollen som Motor Mille.

Uddannelse 
Hun er student fra Skive Gymnasium og HF.

Hun gik på Statens Scenekunstskole på Holmen i København, hvor hun studerede moderne dans. Hun gik på et balletakademi i Stockholm.

Karriere 
Gori medvirker i en række populære børneprogrammer som bl.a. Børnebanden, Monster Buster og Cirkus Summarum. Hun har fået sit eget program som Motor Mille. Hun er kendt som lidt af en drengepige, og i flere af hendes roller er sjov og ballade omdrejningspunktet. 

Hun medvirker også i julekalenderen Det Store Eksperiment som er Viaplays første egenproducerede børneprogram.

Hun har været med i både Evita og Den lille havfrue i Musikteatret Holstebro. 

I 2020 deltog Mille Gori, som dansekaptajn og dommer, i underholdningsprogrammet Den Vildeste Danser på TV2.

Privat 
Hun har dannet par med Mattias Kolstrup i sin ungdom fra 2007-2009.

Mille Gori har dannet par med den kendte sanger og tv-vært Thomas Buttenschøn.

Filmografi 
 Cirkus Summarum (2013-)
 Ramasjang Club (2014)
 Det Store Eksperiment (2016)
 Familien Fredagsslik (2017)
 Motor Mille på cirkustur (2017)
 Sikke et cirkus: Det mystiske mysterium (2017)
 Motor Mille på maskintur (2017)
 Motor Mille og uniformerne (2018)
 Saga's Stories (2019)
  Den Vildeste Danser (2020)
 Børnebanden
 Monster Buster

Kilder

Eksterne henvisninger 

  

Studieværter fra Danmark
Sangere fra Danmark
Studenter fra Skive Gymnasium og HF
Personer fra Skive
Ansatte i DR
Jernbanekrydsning

En jernbanekrydsning eller sporkrydsning er hvor to jernbanespor krydser hinanden i samme niveau.

Man skelner imellem ret sporkrydsning, skæv sporkrydsning (diamantkrydsning) og kurvekrydsning.

Ulempen ved jernbanekrydsninger at at togene skal holde tilbage for hinanden. Fordelen er at det er billigere end at lave broer eller tunneler.

Kilder/referencer 

Krydsning
Strømskinne

Strømskinne - mange gange omtalt som den tredje skinne eller tredjeskinne - er en skinne, som distribuerer strøm i et tunnelbanenet, som fx ved T-banen i Oslo og Københavns Metro. Strømskinnen løber langs skinnerne, og strømmen hentes med en strømaftager. Skinnen kan være indkapslet i en plastskærm for at reducere risikoen for berøring.

Fordelen med strømskinner frem for køreledning er større ledertværsnit og dermed mindre energitab, særlig ved lavspændte systemer i kombination med stor trafiktæthed og/eller tunge tog.

En ulempe ved brug af strømskinner er større risiko for personskader ved at mennesker eller dyr kommer nær strømskinnen og kan få elektrisk stød. En anden ulempe er, at det kan være kompliceret at tilpasse monteringen af strømskinner ved anlæg af rangeringsområder, hvor der er mange sporskifter.

Jernbaneanlæg
En sød og liflig klang

En sød og liflig klang er debutalbummet fra den danske sangerinde Helene Blum. Det blev udgivet i 2005 og indeholder forskellige julesange.

Blum vandt prisen som "Årets danske debut" ved Danish Music Awards Folk i 2007 for albummet.

Spor 
 "Glade jul" - 3:20
 "Velkommen igen guds engle små" - 4:51
 "Kimer i klokker" - 2:43
 "Maria gennem torne går" - 3:14
 "Her kommer jesus dine små" - 4:27
 "Mit hjerte altid vanker" - 4:51
 "Der er ingenting i verden så stille som sne" - 3:16
 "En rose så jeg skyde" - 2:19
 "En rose så jeg skyde (Instrumental)" - 1:46
 "Dejlig er jorden" - 2:59
 "Et lidet barn så lysteligt" - 1:46
 "En sød og liflig klang / Liflig polonaise" - 5:13

Referencer 

Helene Blum-album
Debutalbum fra 2005
Debutalbum fra Danmark
Julealbum
Egisto Tango

Egisto Emilio Tango (født 13. november 1873 i Rom, død 5. oktober 1951 på Frederiksberg) var en italiensk dirigent.

Tango, der var elev af konservatoriet i Napoli, begyndte allerede 1896 en dirigentvirksomhed, dels sæsonvis som gæstedirigent i en række italienske byer, dels for flere år ad gangen i Berlin, Budapest og Wien (Volksoper). Tango, der var en fortrinlig operaleder og -instruktør, optrådte siden sæsonen 1927—28 i København, hvor han dels dirigerede italienske selskabers optræden på Det Ny Teater og Det Kongelige Teater, dels sidstnævnte sted Verdis Don Carlos ved teatrets egne sangere (1930). Han blev senere kongelig kapelmester til sin død. Han er begravet på Garnisons Kirkegård.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Dirigenter fra Italien
Kongelige kapelmusici fra Danmark
Italienere i 1800-tallet
Italienere i 1900-tallet
Personer fra Rom
Ukkusiksalik National Park

Ukkusiksalik National Park er en nationalpark i Nunavut i Canada, ved den lille by Repulse Bay. Parken blev oprettet den 23. august 2003 som den fjerde  i  Nunavut. Det beskyttede område omfatter et areal på 20.500 kvadratkilometer. Ukkusiksalik National Park er dermed den mindste af de fire nationalparker i Nunavut, men den sjettestørste af alle Canadas nationalparker.

Historie

I Ukkusiksalik National Park findes spor som viser at mennesker har beboet området i lang tid. Der er omkring 500 arkæologiske fundsteder, fra både tiden for Dorset-kulturen (500 f.kr til 1000 e.Kr) og Thulekulturen (1000-tallet til 1800-tallet). Der findes også levn af bosættelser fra de seneste to århundreder, som en efterladt handelsstation fra 1925-1947 som tilhørte Hudson's Bay Company. 1742 blev Christopher Middleton med sit skib Furnace den første europæer som besøgte området. Han navngav Wager Bay efter sir Charles Wager, en af sponsorerne for hans ekspedition. Den fjerntliggende region viste sig dog at være af meget ringe værdi for europæerne og det varede næsten 100 år inden den blev givet nogen særlig opmærksomhed igen. 1864 kom den amerikanske opdagelsesrejsende Charles Francis Hall med sit skib Monticello til at overvintre i udmundingen af Wager Bay under sit søgen efter den forsvundne Franklin-ekspedition. Mere kendt blev regionen først da pelshandlen begyndte at etablere sig i området i slutningen af 1800-tallet. Omkring midten af 1940'erne var hovedparten af områdets indfødte befolkning flyttet ind i byer og Hudson Bay-kompagniet opgav sin aktivitet i området. I 1960'erne forlod de sidste inuiter den jord som senere skulle blive Ukkusiksalik National Park.

Geografi og klima 

Naturen i Ukkusiksalik National Park består af tidevandspåvirkede arktiske kystområder, tundraområder, søer, vandfald og floder. Bugten Wager Bay, med sin smalle indsejling, er parkens centrum. Forskellen mellem høj- og lavvande kan være op til otte meter. Forholdene i området karakteriseres af et arktisk kystklima, men relativt lidt nedbør, lave temperaturer og kraftige vinde, særligt om vinteren. Normalt er Wager Bay ikke helt isfri før begyndelsen af juli.

Dyreliv 

Pattedyr som findes i Ukkusiksalik National Park er eksempelvis isbjørn, caribou, arktisk jordegern (Spermophilus parryi), brun lemming, polarræv, polarhare, polarulv, moskusokse, sneskohare og jærv. I vandene i Wager Bay forekommer havlevende pattedyr som ringsæl, remmesæl, hvalros, spættet sæl, hvidhval og narhval. Omkring 40 forskellige arter fugle er blevet observeret i parken.

Planteliv 

Plantesamfundet i Ukksiksalik National Park er  typisk for fattige tundraområder, med  25 højere familier repræsenteret og mosser, lav og alger. Der er blomstrende urter som rypelyng, purpurstenbræk, topspirende slangeurt, laplands-valmue og rosmarinlyng.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Officielst websted
 Inuit Knowledge of Ukkusiksalik 

Nationalparker i Canada

Nunavut
Etableret i 2003
Andri Snær Magnason

Andri Snær Magnason (født 14. juli 1973 i Reykjavik) er en islandsk forfatter og miljøaktivist, der var kandidat ved præsidentvalget i 2016.

Andri Snær Magnason kommer fra en lægefamilie, hvor både hans forældre og søskende har arbejdet inden for sygehusvæsenet. Han er student fra Menntaskólinn við Sund og tog en bachelorgrad i islandsk litteratur fra Islands Universitet i 1997.

Hans første udgivne værk var Ljóðasmygl og skáldarán i 1995, derefter Bónusljóð og Engar smá sögur. Han skrev børnebogen Sagan af Blái hnötturinn (Historien om den blå planet), der er oversat til tolv sprog. Bogen LoveStar udkom i 2002 og i 2006 udgav han Draumalandið - sjálfshjálparbók handa hræddri þjóð (Drømmeland) om ødelæggelsen af det islandske højland.

Det islandske band Múm skrev et soundtrack til Blái hnötturinn, baseret på bogen af samme navn.

Værker

Bøger 
 Ljóðasmygl og skáldarán (1995)
 Bónusljóð (1996)
 Engar smá sögur (1996)
 Sagan af bláa hnettinum (1999), (Historien om den blå planet, 2000) 
 LoveStar (2002)
 Bónusljóð 33% meira (2003)
 Draumalandið - sjálfshjálparbók handa hræddri þjóð (2006), (Drømmeland, 2009) 
 Tímakistan (2013), (Tidskisten, 2016) 
 De underjordiske krokodiller i Aarhus (2017), digtsamling
 Um tímann og vatnið, 2019 (Tiden og vandet, 2020) - (nomineret til Nordisk Råds litteraturpris 2021)

Skuespil 
 Náttúruóperan - LFMH 1999
 Blái hnötturinn - Þjóðleikhúsið 2001
 Hlauptu Náttúrubarn - Útvarpsleikhúsið 2001
 Úlfhamssaga - Hafnarfjarðarleikhúsið/og anden scene 2004
 Eilíf Hamingja - i samarbejde med Þorleifur Arnarson - Borgarleikhúsið/ Lifandi Leikhús
 Eilíf Óhamingja - i samarbejde med Þorleifur Arnarson - Borgarleikhúsið/ Lifandi Leikhús 2009

Musik 
 Raddir, Smekkleysa/Árni Magnusson-instituttet 1998
 Flugmaður - cd med Múm - Leiknótan 1999

Film 
 Draumalandið (dokumentarfilm), instrueret af Þorfinnur Guðnason. Ground Control Productions 2009.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Andri Snær Magnasons netsted

Personer fra Reykjavik
Aktivister fra Island
Miljøforkæmpere
Børnebogsforfattere fra Island
Romanforfattere fra Island
Dramatikere fra Island
Manuskriptforfattere
Miloš Pantović

Miloš Pantović (født 7. juli 1996) er en tysk-serbisk professionel fodboldspiller, som spiller for Jupiler Pro League-klubben KAS Eupen.

Baggrund 
Pantović blev født i München til forældre fra Serbien.

Klubkarriere

Bayern München 
Pantović begyndte sin karriere hos Bayern München, hvor han debuterede for andetholdet i 2014. Han debuterede for førsteholdet i oktober 2015, i en Bundesliga-kamp imod Werder Bremen. Han forblev som en fast mand på reserveholdet over de næste år, men spillede ikke for førsteholdet igen.

VfL Bochum 
Pantović skiftede i maj 2018 til 2. Bundesliga-klubben VfL Bochum på en fri transfer. Han tilbragte fire sæsoner i Bochum, og spillede en vigtig rolle i deres oprykning til Bundesligaen.

Union Berlin 
Pantović skiftede i juni 2022 til Union Berlin.

Landsholdskarriere 
Pantović har repræsenteret Serbien på flere ungdomsniveauer.

Titler 
Bayern Munich
 Bundesliga: 1 (2015-16)
 DFL-Supercup: 1 (2017)

VfL Bochum

 2. Bundesliga: 1 (2020-21)

Referencer

Eksterne henvisninger 

Personer fra München
Fodboldspillere fra Serbien
Fodboldspillere fra FC Bayern München
Fodboldspillere fra VfL Bochum
Fodboldspillere fra 1. FC Union Berlin
Phillipp Steinhart

Phillipp Steinhart (født 7. juli 1992) er en tysk fodboldspiller, der spiller som venstre back for Bayern München II i Regionalliga Bayern.

Referencer 

Fodboldspillere fra FC Bayern München
Eduard 1. af Anhalt

Hertug Eduard 1. af Anhalt (18. april 1861 – 13. september 1918) var den næstsidste hertug af det tyske hertugdømme Anhalt fra april til september 1918.

Eduard tilhørte Huset Askanien og var en yngre søn af hertug Frederik 1. af Anhalt. Da hans to ældre brødre døde uden at efterlade sig mandlige arvinger, regerede han over det lille hertugdømme Anhalt i det centrale Tyskland i nogle få måneder fra april til september 1918, før han selv døde og blev efterfulgt af sin søn Joachim Ernst.

Biografi 

Prins Eduard blev født den 18. april 1861 i Dessau som den tredje søn af Arveprins Frederik af Anhalt-Dessau-Köthen i hans ægteskab med Prinsesse Antoinette af Sachsen-Altenburg. Hans far var den ældste søn af Hertug Leopold 4. af Anhalt-Dessau-Köthen, der herskede over det lille hertugdømme Anhalt-Dessau i det centrale Tyskland. I 1863 blev hans farfar, Hertug Leopold, den første hertug af det forenede hertugdømme Anhalt, da linjen Anhalt-Bernburg uddøde ved hertug Alexander Karl af Anhalt-Bernburg død.

Da Eduard ældste bror, Arveprins Leopold af Anhalt døde uden mandlige arvinger i 1886, og den næste bror, Frederik ikke havde børn, blev Eduard tronfølger med titel af arveprins ved deres fars død, i 1904.

Regeringstid 

Eduard blev hertug af Anhalt ved broderens død den 21. april 1918, men hans korte regeringstid ophørte allerede nogle måneder senere ved hans egen død den 13. september 1918 i Berchtesgaden i Bayern. Han blev efterfulgte som hertug af sin mindreårige søn, Joachim Ernst, der besteg tronen med Eduards yngre bror, Prins Aribert, som regent.

Ægteskab 
Hertug Eduard giftede sig den 6. februar 1895 i Altenburg med Prinsesse Louise Charlotte af Sachsen-Altenburg (1873–1953), datter af Prins Moritz af Sachsen-Altenburg og Prinsesse Augusta af Sachsen-Meiningen. Parret fik seks børn, før de blev skilt i 1918.

Se også 
Anhalt
Anhalts regenter

Eksterne links 

Huset Askanien
Hertuger af Anhalt
Personer fra Dessau