Eksistentiel psykiatri

Eksistentiel psykiatri er ifølge American Psychological Association en retning inden for psykiatrien, der er baseret på eksistentiel filosofi. Den er kendetegnet ved at tage udgangspunkt i patienternes eksistens og se dem som hele mennesker i stedet for sygdomme. Derfor lægges der vægt på patienternes oplevelse af deres egen livssituation og deres forhold til sig selv, andre mennesker og den omgivende verden.

Grundlag 
Den eksistentielle psykiatri har et eksistensfilosofisk og fænomenologisk grundlag, og den kan betragtes som humanistisk og humanvidenskabelig. Den eksistentielle psykiatri er især inspireret af filosofferne Søren Kierkegaard, Martin Heidegger, Edmund Husserl og Maurice Merleau-Ponty. Der tages afstand fra biomedicinen, og der lægges i stedet vægt på at betragte patienterne som hele mennesker og tage afsæt i deres subjektive oplevelser. 

Retningen er beslægtet med eksistentiel terapi og eksistentiel psykologi., og den eksistentielle psykiatri bruger oftest eksistentiel terapi i behandlingen.

Historie 
Den eksistentielle psykiatri blev dels grundlagt i 1930’erne af den schweiziske psykiater Ludwig Binswanger. Binswanger var elev af Eugen Bleuler, Carl Gustav Jung og Sigmund Freud og blev en pioner i psykiatrien. Han så den eksistentielle fænomenologi som en nøgle til at forstå sine patienters subjektive erfaringer. For Binswanger involverede psykisk sygdom ændringer i den levede erfaring af tid, rum, krop, fornuft og sociale relationer. Han blev senere efterfulgt af den schweiziske psykiater Medard Boss. Han udvidede dette alternativ til den neuro- og biomedicinske tilgang til psykiatri. En tredje pioner var den franske psykiater Eugene Minkowski, der blandt andet arbejdede med skizofreni. Han havde en meget fænomenologisk tilgang og var især interesseret i den levede oplevelse af psykiske lidelser. En fjerde pioner var den østrigske læge Viktor Frankl, der i 1920’erne grundlagde logoterapien. Denne tilgang findes også i nutidens psykiatri og har fokus på mening, omend logoterapi mest har været udbredt uden for psykiatrien.

I 1960’erne voksede den eksistentielle psykiatri for alvor frem i England gennem psykiateren Ronald D. Laing. Han blev ikke mindst kendt for sin eksistentielle tilgang til skizofreni. Laing lagde vægt på, at man som psykiater må prøve at forstå patienten ved, at man sætter sig ind i dennes oplevelsesverden. Blandt Laings mest kendte patienter var Mary Barnes, der med hjælp fra Laing og hans kolleger kom sig over skizofreni og endte som en succesfuld kunstner.

I 1960’erne var der et tidsskrift på området kaldet Journal of Existential Psychiatry. Her blev også mange steder arbejdet med fx eksistentiel gruppeterapi i psykiatrien. Fra 1970’erne præsenterede den fransk-belgiske specialist Alphonse de Waelhens flere eksistensfænomenologiske værker om psykose.

I det 21. århundrede 
I det 21. århundrede hviler den eksistentielle psykiatri stadig på en eksistentielfænomenologisk psykopatologi. Således fokuseres der især på oplevelsen af psykiske lidelser inden for patientens livsverden. Den eksistentielle tilgang har dog fået en mindre betydning inden for psykiatrien, der er blevet mere biologisk orienteret over hele den vestlige verden.

Et vigtigt nyere navn er dog den tyske psykiater Thomas Fuchs. Han betoner især det kropslige aspekt i menneskets måde at være til i verden på. Her er hjernen kun et redskab for mennesket og ikke grundlaget for dets bevidsthed. Fuchs har blandt andet arbejdet sammen på området med en anden tysk psykiater, som er Jan Schlimme, der er tilknyttet universitetshospitalet i Hannover Den hollandske forsker Sanneke de Haan har ligeledes argumenteret for vigtigheden af eksistentielle dimensioner i psykiatrien.

Andre navne er den engelske psykiater Digby Tantam samt filosoffen Emmy van Deurzen, der står for en meget eksistentiel tilgang, som ikke skelner kategorisk mellem livsproblemer og psykopatologi.

I Skandinavien 
I Skandinavien har den eksistentielle tilgang haft den største udbredelse i Sverige. Her findes den eksistentielle psykiatri blandt andet inden for psykiatrisk specialsygepleje. I Stockholm findes der også eksistentielle samtalegrupper inden for psykiatrien. Perspektivet bliver desuden integreret i psykiatrien af psykologen og forskeren Valerie DeMarinis. 

I Norge er den eksistentielle tilgang blandt andet en del af grundlaget for Viken Senter i Troms, som er et psykiatrisk behandlingscenter. Her findes der en særlig eksistentiel afdeling, hvor der især arbejdes med eksistentiel psykoterapi. I Norge er den eksistentielle tilgang voksende. 

I Danmark havde den eksistentielle psykiatri derimod sin største udbredelse i 1960’erne og 1970’erne samt 1980’erne, ikke mindst gennem påvirkningen fra Ludwig Binswanger, Medard Boss og Ronald D. Laing.. Den eksistentielle påvirkning findes stadig inden for dele af distrikts- og socialpsykiatrien, ligesom at enkelte privatpraktiserende psykiatere benytter tilgangen. I de senere år har perspektivet desuden været formidlet i litteraturen af forskeren Sofie Boldsen, filosoffen Sune Frølund, psykologen Lars J. Sørensen og filosoffen Anders Dræby Sørensen   , der blandt andet har skrevet om det eksistentielle syn på psykopatologi .

Se også 

 Eksistentiel pædagogik
 Eksistensteologi

Litteratur

Litteratur på engelsk 
Benda, C. (1966): "What is Existential Psychiatry?": American Journal of Psychiatry, Volume 123, Issue 3
 Berg, J.H van den, 1972. A Different Existence: Principles of Phenomenological Psychopathology. Pittsburgh: Duquesne University Press.
Binswanger, Ludwig (1975). “Being-In-The-World: Selected Papers of Ludwig Binswanger”. Souvenir Press.
Boss, M. (1979).” Existential Foundations of Medicine and Psychology”. Jason Aronson, New York, London. Bibliotek.dk
 Burston, D. (1996) The Wing of Madness: The Life and Work of R. D. Laing. Cambridge, MA: Harvard University Press.
DeMarinis, Valerie (2008). The Impact of Postmodernization on Existential Health in Sweden: Psychology of Religion's Function in Existential Public Health Analysis. Archive for the Psychology of Religion 30 (1):57-74.
Frankl, Viktor E. (1962): “Psychiatry and Man's Quest for Meaning.” Journal of Religion and Health, vol. 1, no. 2, pp. 93–103.
Fuchs, Thomas mfl (2018): “The Embodied Self: Dimensions, Coherence and Disorders”. Schattauer
 Haan, Sanneke de (2017): “The existential dimension in psychiatry: an enactive framework”. Mental Health, Religion & Culture, 20:6, 528-535
 Halling, S. and Nill, J. D. (1995). A Brief History of Existential-Phenomenological Psychiatry and Psychotherapy. Journal of Phenomenological Psychology 26: 1-45
 Itten, T. & Young, C. (Ed.) (2012) R. D. Laing - 50 Years since The Divieded Self. Ross-on-Wye, PCCS-Books
Laing, Ronald.D. (1960): "The Divided Self: An Existential Study in Sanity and Madness". Harmondsworth: Penguin.
Laing, Ronald D. (2016): “Sanity, Madness and the Family”. Routledge
 Moore, L.J. i Goldner-Vukov, M. (2009). THE EXISTENTIAL WAY TO RECOVERY. Psychiatria Danubina, 21 (4), 453-462
 Niv, M. (1996): “Reason in Madness: An Existential Approach to Psychiatric Disorders”. Ever Pub.
 Raschid, S., Ed. (2005) “R.D. Laing: Contemporary Perspectives”. London: Free Association Books.
 Ratcliffe, M. (2008). Feelings of Being: Phenomenology, Psychiatry and the Sense of Reality. Oxford: Oxford University Press.
 Ratcliffe, M. & M. Broome (2012): Existential Phenomenology, Psychiatric Illness and the Death of Possibilities. Cambridge Companion to Existentialism
 Sass, L. A. 2001. Self and World in Schizophrenia: Three Classic Approaches. Philosophy, Psychiatry & Psychology 8: 251-270.
 Schlimme, Jann (2013): “An existential understanding of psychotherapy and psychiatric practice. Psychopathology; 46(5):355-62
Thompson, M. Guy (2016): “The Death of Desire: An Existential Study in Sanity and Madness”. Routledge
 Ulland, Dagfinn & Valerie DeMarinis (2014) “Understanding and working with existential information in a Norwegian adolescent psychiatry context: a need and a challenge”. Mental Health, Religion & Culture,17:6, 582-593

Litteratur på tysk 
 Binswanger, Ludwig (1942): “Grundformen und Erkenntnis menschlichen Daseins”(Basic forms and realization of human existence), Zurich (3rd édition, Munich/Basel, 1962).
 Binswanger, Ludwig (1954): Über Martin Heidegger und die Psychiatrie. Festschrift zur Feier des 350jährigen Bestehens des Heinrich-Suso-Gymnasium zu Konstanz (Martin Heidegger and psychiatry. Festschrift to celebrate the 350th anniversary of Heinrich Suso-Gymnasium in Konstanz).
 Binswanger, Ludwig (1957): Schizophrenie, Pfullingen.
 Binswanger, Ludwig (1957): Der Mensch in der Psychiatrie, Pfullingen.
Boss, M. (1975). “Grundriss der Medizin und der Psychologie. Ansätze zu einer phänomenolgischen Psychologie, Patologie, Terapie und zu einer Daseinsgemässen Präventivmedizin in der moderne  Industrie-Gesellschaft”. Huber, Bern, Stuttgart.
Schlimme, Jann &, Burkhart Brückner (2017): Die abklingende Psychose. Verständigung ﬁnden, Genesung begleiten. Psychiatrie Verlag

Litteratur på fransk 

 Fedida, Pierre & Jacques Schotte (2007): “Psychiatrie et existence”. Editions Jérôme Millon
 Kuhn, Roland: Existence et psychiatrie", Psychiatrie et existence (textes réunis par P. Fédida et J. Schotte), Jérôme Millon,Grenoble,1991, 
Kuhn, Roland: Réédité dans Ecrits sur l'analyse existentielle, Paris, l'Harmattan, 2007
 Taldinoci, S. (1989): “Le principe d'existence: Un devenir psychiatrique de la phénoménologie”. Springer

Litteratur på dansk 
Boldsen, Sofie (2019). "Fremmedgørelse som eksistentiel grunderfaring i skizofreni: Sartres intersubjektivitet i dialog med den eksistentialfænomenologiske psykiatri" . I M. Rasmussen (red.), Mennesket og det andet: Bidrag til den eksistentielle fænomenologi (s. 142-163). Aalborg Universitetsforlag. Skriftserie om eksistentiel fænomenologi Nr. 8
 Deurzen, Emmy van (2003): “Eksistentiel samtale og terapi”. Hans Reitzels Forlag
 Frankl, Viktor (2015): “Psykologi og eksistens”. Gyldendal
 Frølund, Sune (1988):  “Sexualontologi”. I: Philosophia, Årg. 17, nr. 3/4, S. 43-54. 
Frølund, Sune (1996). Medard Boss' lægekunst. Sosiologi i Dag, 26(3), pp. 29-52.
 Laing, Ronald D. (1972). Knuder. Rhodos
 Laing, Ronald D. (1980). Livets kendsgerninger. Rhodos
 Laing, Ronald D. (2001). Det spaltede selv. København: Hans Reitzels Forlag
 Olesen, Jens  (2003). “Binswangers forståelse af verden som én helhed: Umwelt, Mitwelt og Eigenwelt”. Kognition & pædagogik. Årg. 13, nr. 49, (pp. 25-31)
 Pahuus, Mogens (2015). “Mennesket som en syntese af endelighed og uendelighed: Kierkegaard, Binswanger og Ibsen”. I M. Pahuus, J. Rendtorff, & P. Søltoft (red.), Kierkegaard som eksistentiel fænomenolog: En antologi (1 udg., s. 275-294). Aalborg Universitetsforlag. Skriftserie om eksistentiel fænomenologi Nr. 2
 Sørensen, Anders Dræby (2009): “Eksistentialisme i psykologi, psykoterapi og psykiatri”. I: At tænke eksistensen. Aarhus: Aarhus Universitetsforlag
 Sørensen, Anders Dræby (2014). “Søren Kierkegaards gennemslag i den eksistentielle og humanistiske psykologi, psykiatri og psykoterapi”. Slagmark, 68, 79-103
 Sørensen, Anders Dræby (2015): “Søren Kierkegaard og den eksistentielfænomenologiske problematisering af psykopatologi”. I: Søren Kierkegaard som eksistentiel fænomenolog. Aalborg Universitetsforlag
 Sørensen, Anders Dræby (2015): “Hvis det normale var en diagnose”. Baggrund 
Sørensen, Lars J. (2005). Smertegrænsen - Traumer, tilknytning og psykisk sygdom. Dansk Psykologisk  Forlag.

Kilder 

Psykiatri