kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kenzō Tange

Kenzō Tange (født 4. september 1913, død 22. marts 2005) – på japansk: 丹下 健三 Tange Kenzō. 

Kenzō Tange er én af de japanske arkitekter, der er kendt udenfor landets grænser. Han anses for at være den væsentligste repræsentant for "ny bygningskunst" i sit hjemland.

Levnedsløb 
Kenzō Tange er født i Osaka og voksede op i Imabari på øen Shikoku. Fra 1935 studerede han ved universitetet i Tokyo. I 1938 fik han ud over sin eksamen også Tatsuno-prisen. Hos Kunio Mayekawa, en af le Corbusiers tidligere medarbejdere, lærte han fagets virkelighed at kende allerede som ung arkitekt. I 1946 indledte ham sin undervisning ved Tokyos universitet samtidig med, at han fortsatte som selvstændig arkitekt.

Kenzō Tange blev først og fremmest kendt fra 1950'erne på grund af arbejdet med Hiroshima Fredscenter. Han forstod at skabe udtryksfulde værker ved at sammenbinde den nye nøgternhed i arkitekturen under påvirkning fra le Corbusier med japansk byggetradition. Han opnåede verdensberømmelse ved arbejdet med prestigeprojekter som olympiadebygningerne og verdensudstillingen, og han blev udnævnt til professor i byplanlægning ved Tokyos universitet.

Fra 1975 var Kenzō Tange bærer af ordenen Pour le Mérite for videnskab og kunst. I 1987 fik han Pritzker-prisen.

Den 22. marts 2005 døde Kenzō Tange i Tokyo i en alder af 91 år af et hjertestop.

Værker

Moderne bygninger 

 1949/1956 – Fredscentrum Hiroshima
 1953/1954 – Bibliotek på Tsuda College i Tokyo
 1955/1958 – Administrationsbygning for Kagawaprovinsen i Takamatsu
 1959 – Rådhus i Imabari
 1964 – Haller til de Olympiske lege i Tokyo
 1964/1965 – Internationalt Konferencecentrum i Kyoto
 1986 – OUB Building i Singapore, der med sine 280 m højde og 60 etager er den højeste bygning i byen.
 1991 – Regeringssæde for Tokyo-præfekturet opført mellem 1991 og 1993. Den højeste bygning i Japan (243 m)
 1994 – Fuji Television Building i Tokyo

Traditionelle bygninger 

 1965 – Domkirken St. Maria i Tokyo

Andre arbejder 

 1960 – Byplanprojekt i Tokyo
 1965 – Byplanprojekt i Skopje, Makedonien
 1967 – Fiera bydelen i Bologna
 1970 – Verdensudstillingen i Ōsaka: Chefplanlægger; tag over festpladsen for Expo '70
 1976 – Opførelse af den nye nigerianske hovedstad, Abuja

Eksterne henvisninger 
 Portræt af Kenzo Tange  (på engelsk)
 Kenzo Tange omtalt i archINFORM

Kunstnere fra Japan
Arkitekter fra Japan
Personer fra Osaka
Ældste stenalder

Ældste stenalder er en del af jægerstenalderen. Ældste stenalder kaldes også palæolitikum, palæolitisk tid eller oldstenalderen. I Danmark fra ca. 12.800 f.Kr. – 8.900 f.Kr.. Internationalt går den fra omkring 2,5-2,6 millioner år f.Kr. (de ældste forarbejdede stenredskaber fra Gona) til ca. 10.000 f.Kr.

Ældste stenalder i Danmark 
I Danmark dækker Ældste stenalder perioden efter sidste istid (Weichsel-istiden), hvor isen havde trukket sig tilbage, men landet stadig var dækket af tundra (eller parktundra). Den kaldes også senglacial (= sidste del af istiden) eller rensdyrtid.

Den første periode efter isens tilbagetrækning, Ældste dryas, regnes ikke altid som en del af Ældste stenalder. I den var vegetationen i Danmark meget sparsom – som man kender den i dag fra gletsjer-randområder på Island. Dette vegetationsfattige landskab betegnes som højarktisk tundra, men den sparsomme vegetation til trods indfinder rensdyr (og en række andre istidsdyr) sig i Danmark. (Dryas er det latinske navn på planten rypelyng der var almindelig og stadig er almindelig i tundra- og fjeld-områder). Da store mængder havvand fortsat var bundet i isen, var Danmark et stort sammenhængende landområde, og Sjælland var landfast med Sverige og Tyskland, og Jylland var landfast med England.

I ældste dryas ser vi de første tegn på mennesker i Danmark efter istiden. Som med menneskene i Eem-mellemistiden tog de ikke fast boplads i Danmark, men der var uden tvivl tale om mennesker af arten Homo sapiens. De var rensdyrjægere og hørte til Hamburgkulturen. Hermed begyndte den ældste del af Danmarks forhistorie kaldet Jægerstenalderen.

I Bøllingtiden finder vi flere spor af mennesker i Danmark, men de var stadig rensdyrjægere, som formodes at have haft deres vinter-bopladser syd for Danmark. Også i Bøllingtiden er der tale om Hamburgkulturen. Bøllingtid var mildere med parktundra, men ikke mild eller langvarig nok til, at vi finder spor af fastboende mennesker i Danmark.

Først i den sidste milde periode, Allerødtiden, finder man faste bopladser i Danmark fra Brommekulturen, der også var rensdyrjægere, men tillige jagede en række andre dyr som elg og irsk kæmpehjort. Bopladserne var dog ikke mere faste, end at de hurtigt kunne flyttes, når der var behov for det.

Tidsnavigation Danmark:

Ældste stenalder internationalt

Se også 
 Venus fra Dolní Věstonice – ældste keramik i verden.

Eksterne henvisninger 

 14 December 2005, BBC News: Tools unlock secrets of early man Citat: "...New research shows early humans were living in Britain around 700,000 years ago...it was significantly warmer so people could move north without adaptation..."
 BBC News landkort med det geografiske område Storbritannien landfast med resten af Europa
 20 June 2006, BBC News: Front garden yields ancient tools Citat: "...The tools display exquisite, almost flamboyant, workmanship...Homo neanderthalensis..."

 
Stenalder
Weichsel-istiden
Pleistocæn
Neogen
Vrads Herred

Vrads Herred var et herred i det tidligere Skanderborg Amt; det hed i Kong Valdemars Jordebog Wrazhøghæreth og  hørte i middelalderen til Løversyssel,
senere til Silkeborg Len og fra 1660 til Silkeborg Amt;  Amtet blev nedlagt ved reformen af 1793, og Vrads Herred kom under  Ringkøbing Amt. I 1821 blev Vrads herred overført til Århus Amt og i 1824 det i det dengang nye Skanderborg Amt.

Vrads Herred er det vestligste og største i amtet, og grænser mod nordøst til Gjern Herred, mod øst til Tyrsting Herred  og mod sydøst til  Nim Herred. Mod syd og grænser det til Vejle Amt (Nørvang Herred), og mod vest og nordvest af Ringkjøbing Amt (Hammerum Herred) og Viborg Amt (Hids Herred).  Nordøstgrænsen dannes af Silkeborgsøerne, en del af østgrænsen af Mattrup Å, sydøstgrænsen og en del af sydvestgrænsen af Gudenå og Skjern Å. 
                                                                       
Flg. sogne ligger i Vrads Herred (efter hvert sogn er nævnt, hvilken kommune dette sogn kom til at tilhøre efter Kommunalreformen i 1970):
 Ejstrup Sogn (Nørre-Snede Kommune)
 Hammer Sogn (Tørring-Uldum Kommune)
 Klovborg Sogn (Nørre-Snede Kommune)
 Linnerup Sogn (Tørring-Uldum Kommune)
 Nørre Snede Sogn (Nørre-Snede Kommune)
 Them Sogn (Them Kommune)
 Tørring Sogn (Tørring-Uldum Kommune)
 Virklund Sogn (Silkeborg Kommune)
 Vrads Sogn (Them Kommune)
 Åle Sogn (Tørring-Uldum Kommune)

Eksterne kilder og henvisninger 

 
 

Herreder i Skanderborg Amt
Cool Kids

Cool Kids består af Ibrahim "Ibo" Chouqeir, Niki "Nack" Popovic og Caroline Forsberg Thybo. Vinder af De Unges Melodi Grand Prix 2004 med sangen Pigen er min. Ved det europæiske børne-grandprix Junior Eurovision Song Contest blev Cool Kids nummer 5.

Efterfølgende: Ibrahim Chouqeir er oprindeligt fra Århus. Mens, Niki Popovic og Caroline Forsberg Thybo, begge oprindeligt er fra Skanderborg, men nu begge bor i København. Niki Popovic er nu Bar Manager, mens Caroline Forsberg har læst på Danmarks Medie- & Journalisthøjskole.

Eksterne henvisninger 
 

Musikgrupper fra Danmark
Vindere af MGP
Musikgrupper fra 2004
Gadebørn

Gadebørn er børn, der bor og sover på gaden, fordi de ikke har et hjem. Problemet opstår ofte som en konsekvens af misbrug eller fattigdom, samt en mangelfuld indsats fra forældrenes og myndigheders side.

Børn, der overlades til livet på gaden, findes oftest i fattige lande, der ikke har velfungerende sociale sikkerhedsnet. Det estimeres, at der på verdensplan findes op mod 150 millioner gadebørn.

Gadebørn findes oftest i storbyerne, og særligt i den tredje verden. De bliver ofte udsat for misbrug og udnyttelse, og bliver i visse ekstreme tilfælde myrdet af såkaldte "dødspatruljer", hyret af lokale forretningsmænd.

I Latinamerika er den almindeligste årsag til at børn lever på gaden, at de bliver opgivet af deres fattige familie, der er ude af stand til at brødføde dem. I Afrika er det en almindelig årsag, at forældrene er døde af AIDS.

Mange gadebørn sniffer lim eller anvender andre lettilgængelige produkter med narkotisk effekt, for at undslippe den virkelighed der omgiver dem.

Samfund
Adoption, familiepleje, pleje af forældreløse børn og tvangsfjernelse
Århus Amt (før 1970)

Århus Amt var et amt før Kommunalreformen i 1970. Fra 1793 til 1824 og fra 1867 til 1942 var Skanderborg Amt en del af Aarhus Amt.

Århus Amt bestod af seks herreder:
 Framlev
 Hads
 Hasle
 Ning
 Sabro
 Vester Lisbjerg

Skanderborg Amt bestod af seks herreder:
 Gjern Herred
 Hjelmslev Herred
 Nim Herred
 Tyrsting Herred
 Voer Herred
 Vrads Herred

Historie 

Før Århus Amt eksisterede et Aarhusgaard Amt (også kendt som Havreballegaard Amt). Det omfattede Hasle, Ning og Vester Lisbjerg Herreder samt øen Tunø.

Skanderborg Amt var en del af Århus Amt fra oprettelsen i 1793 til at det ved resolution af 4. maj 1824 blev udskilt. De to blev sammenlagt igen ved resolution af 27. juli 1867. Skanderborg Amt blev igen udskilt fra 1. april 1942.

Efter Kommunalreformen i 1970 blev amtet delt mellem seks kommuner, der alle kom til at ligge i det nye Århus Amt.
 Galten
 Hadsten
 Hammel
 Hinnerup
 Odder
 Århus

Amtmænd 
Aarhusgaard Amt (eller Havreballegaard Amt) havde følgende amtmænd. Amtmanden var oftest også stiftsamtmand over Aarhus Amt og amtmand over Stjernholm Amt.
 1660-1661: Henrik Thott
 1661-1666 Erik Rosenkrantz
 1667-1671 Jørgen Friis
 1671-1674 Henrik Rantzau
 1674-1675 Mogens Friis
 1675-1681 Henrik Rosenkrantz
 1681-1686 Ove Juul
 1686-1688 Mogens Skeel
 1688-1699 Niels Friis
 1699-1702 Fredrik Vind
 1702-1725 Kristian Ludvig v. Plessen
 1725-1730 Povl de Løvenørn
 1730-1740 Ejler Holck
 1740-1747 Jakob Benzon
 1747-1752 Kristian Ulrik Nissen
 1752-1758 Hans Fredrik v. Levetzau
 1758-1763 Ole Borch de Schouboe
 1763-1780 Peder Rosenørn
 1780-1781 Kristian Urne (konstitueret)
 1780-1784 Karl Fredrik Güldencrone (tiltrådt 1781)
 1784-1795 Ove Høegh Guldberg
 1795-1799: Kammerherre Kaspar Vilhelm v. Munthe af Morgenstierne

Århus Amt havde følgende amtmænd:
 1799-1804: Kammerherre Kaspar Vilhelm v. Munthe af Morgenstierne
 1804-1820: Frederik Julius Christian Güldencrone
 1820-1828: Peter Otto Rosenørn
 1828-1843: Carl Gustav Rosenørn
 1843-1857: Jens Andreas Graah
 1858-1868: Thorkild Christian Dahl
 1868-1870: Carl Dahl
 1870-1894: Theodor August Jes Regenburg
 1894-1894: Vilhelm Bardenfleth
 1894-1895: (Napoleon Michael) Anthonius Krieger (konstitueret)
 1895-1915: Kammerherre Carl Wilhelm Johannes Dreyer
 1915-1926: Hans Carl Dons
 1926-1951: Valdemar Hvidt
 1951-1970: H.G. Lorentzen

Det selvstændige Skanderborg Amt havde følgende amtmænd:
 1826-1828: Marcus Sabinus Wilhelm Sponneck
 1828-1837: Frederik Urne
 1838-1855: Hans Lindholm
 1855-1867: Johan Christian Bille-Brahe

I 1942 blev Skanderborg og Aarhus Amter igen skilt ad , hvorefter Skanderborg Amt havde følgende amtmænd:
 1942-1965: Ernst Ferdinand Gustav Schau
 1965-1970: Niels Møllmann

Se også 
 Kirker i Århus Amt (før 1970)
 Herregårde i Århus Amt

Noter
Viborg Amt (før 1970)

Viborg Amt blev oprettet i 1794 og nedlagt ved Kommunalreformen i 1970, hvor bl.a. Viborg Amt og Thisted Amt sammenlægges i det nye Viborg Amt.

Området for Viborg Amt i perioden 1794-1970 hørte i middelalderen til Sallingsyssel (Sallingland og Fjends Herred), Himmersyssel (Rinds Herred), Ommersyssel (Middelsom, Nørre- og Sønderlyng Herred), Løversyssel (Lysgård og Hids Herred) og Aabosyssel (Hovlbjerg Herred). Fra amternes oprettelse i 1662 bestod det for størstedelen af Skivehus Amt (Hindborg, Rødding, Harre og Nørre Herreder i Salling med Fur) og Hald Amt (Fjends, Middelsom, Nørlyng og Rinds Herreder), mens Sønderlyng og Hovlbjerg Herred hørte til Dronningborg Amt og Lysgaard og Hids Herreder til Silkeborg Amt. Ved resolution af 19. marts 1794 oprettedes Viborg Amt ved forening af Skivehus og Hald Amter samt samt Lysgård Herred fra Silkeborg Amt samt Houlbjerg og Sønderlyng Herred fra Dronningborg Amt. I 1821 henlagdes Hids Herred fra Århus Amt til Viborg Amt.

Viborg Amt bestod af tolv herreder:
 Fjends
 Harre
 Hids
 Hindborg
 Houlbjerg
 Lysgård
 Middelsom
 Nørlyng
 Nørre
 Rinds
 Rødding
 Sønderlyng

Efter Kommunalreformen i 1970 blev Viborg Amt delt mellem Ringkjøbing Amt, Viborg Amt og Århus Amt.

Engesvang Sogn gik til Ikast Kommune i Ringkjøbing Amt.

Nogle sydlige og vestlige sogne gik til disse seks kommuner i Århus Amt:
 Gjern
 Hammel
 Langå
 Purhus
 Randers
 Silkeborg

Langt den største del gik dog til tretten kommuner i Viborg Amt:
 Bjerringbro
 Fjends
 Hvorslev
 Karup
 Kjellerup
 Møldrup
 Sallingsund
 Skive
 Spøttrup
 Sundsøre
 Tjele
 Viborg
 Aalestrup

Desuden blev Estvad og Rønbjerg sogne fra Ginding Herred i Ringkøbing Amt flyttet til Skive kommune i det nye Viborg Amt.

Amtmænd 
 1794-1813: Niels Sehested. Han amtmand for både Skive Amt og Hald Amt fra 1789.
1813-1820: Emanuel Blom.
1820-1831: Johan Francisens Gottlieb Schönheyder.
1831-1843: Frans Vilhelm Ferdinand Ahlefeldt Laurvigen.
1843-1866: Lucas Peter v. Bretton.
1866-1879: Gottlob Emil Georg Frederik baron Rosenkrantz.
1879-

Se også 
 Kirker i Viborg Amt
 Herregårde i Viborg Amt

Noter

Litteratur 

 

 
Danmarks amter (1793-1970)
Trap Danmark
Thisted Amt

Thisted Amt var et amt før Kommunalreformen i 1970. Hovedbyen var Thisted.

Der indgik syv herreder i amtet:
 Hassing
 Hillerslev
 Hundborg
 Morsø Nørre
 Morsø Sønder
 Refs
 Vester Han

Kommunalreformen i 1970 
Forud for Kommunalreformen i 1970 ønskede politikerne i Thisted Amt overvejende at blive tilsluttet det nye Nordjyllands Amt eller at danne et "Vestjyllands Amt" sammen med Ringkøbing Amt. Der var ikke så megen stemning for at blive lagt sammen med Viborg Amt.

Centraladministrationen var dog ikke lydhør over for kravene, og det endte med at den største del af Thisted Amt blev en del af det nye Viborg Amt. Thisted Amt havde i forvejen en del samarbejde med det gamle Viborg Amt på bl.a. sygehusområdet.

De fire storkommuner i Viborg Amt blev:
 Hanstholm
 Morsø
 Sydthy
 Thisted

Det nordøstlige hjørne, syv sogne i Vester Han Herred, blev til Fjerritslev Kommune i Nordjyllands Amt. En mindre del af Vester Han Herred, de fem vestlige sogne, kom derimod med til Viborg Amt.

Fem sogne på Thyholm i syd blev til Thyholm Kommune i Ringkjøbing Amt.

Thyborøn hørte oprindelig med til Thisted Amt (Agger Sogn, Vestervig-Agger Kommune), men blev i 1954 overført til Ringkøbing Amt. Ved folketingsvalg hørte Thyborøn dog til Thisted Amtskreds indtil 1970.

Amtmænd 
 1793 – 1803: Niels Ferslew
 1803 – 1805: Guldbrand Arentz
 1805 – 1842: Gerhard Andreas Faye
 1842 og 1843: Fritz Brun (konstitueret)
 1842 – 1866: Gottlob Emil Georg Frederik baron Rosenkrantz
 1866 – 1868: Carl Ludvig Vilhelm Rømer von Nutzhorn
 1868 – 1885: Iver Emil Hermann William Unsgaard
 1885 – 1890: Conrad Alexander Fabritius de Tengnagel
 1890 – 1900: Vilhelm Peter greve Schulin
 1900 – 1909: Johan Frederik Simony
 1909 – 1919: Carl Otto Bache
 1919 – 1925: Henrik Julius Lehmann
 1925 – 1926: Henrik de Jonquières (konstitueret)
 1926 – 1935: Kresten Haugen-Johansen
 1935 – 1938: Aage Axel Helper
 1938 – 1962: Hans Egedorf
 1962 - 1970: Florian Martensen-Larsen

Se også 
 Herregårde i Thisted Amt
 Kirker i Thisted Amt

Danmarks amter (1793-1970)
 
Nørrejyske Ø
Refs Herred

Refs Herred var et herred i det tidligere Thisted Amt.
Tidligere hørte Thyborøn Sogn med til Vestervig-Agger Kommune men i 1954 overgik sognet til Vandfuld Herred i Ringkøbing Amt.

Flg. sogne ligger i Refs Herred (efter hvert sogn er nævnt, hvilken kommune dette sogn kom til at tilhøre efter Kommunalreformen i 1970):
 Agger Sogn (Sydthy Kommune)
 Boddum Sogn (Sydthy Kommune)
 Gettrup Sogn (Sydthy Kommune)
 Helligsø Sogn (Sydthy Kommune)
 Heltborg Sogn (Sydthy Kommune)
 Hurup Sogn (Sydthy Kommune)
 Hvidbjerg Sogn (Thyholm Kommune)
 Jegindø Sogn (Thyholm Kommune)
 Lyngs Sogn (Thyholm Kommune)
 Odby Sogn (Thyholm Kommune)
 Søndbjerg Sogn (Thyholm Kommune)
 Vestervig Sogn (Sydthy Kommune)
 Ydby Sogn (Sydthy Kommune)

Kilder 
 

Herreder i Thisted Amt
Johannes Ockeghem

Johannes Ockeghem (født ca. 1410, død 6. februar 1497 i Tours i Frankrig) var en flamsk komponist.

Ockeghem var virksom i Nederlandene og ved det franske hof, og anses for at være tidens fineste kirkekomponister. Kun 13 af hans messer samt et mindre antal motetter har overlevet til i dag.

Media 

Renæssancekomponister
Flamske komponister
Kirkemusikkomponister
John Taverner

John Taverner (født omkring 1490, død 18. oktober 1545) var en engelsk komponist og organist. Taverner var en produktiv og betydningsfuld komponist af kirkelig vokalmusik, messer og motetter.

Eksterne henvisninger 

Komponister fra England
Renæssancekomponister
Organister fra England
Kirkemusikkomponister
Marc-Antoine Charpentier

Marc-Antoine Charpentier (født 1643, død 24. februar 1704) var en fransk barokkomponist. Han skrev operaer, men er mest kendt for kirkemusik.

Liv 
Han blev født i eller nær Paris som søn af en mesterskribent med gode forbindelser til Det parisiske parlament. Han fik musikundervisning som barn og tog som 18-årig til Rom, hvor han var 1667 – 1669. Der studerede han hos den italienske komponist Giacomo Carissimi. Tilbage i Frankrig med stor viden om barokmusik arbejdede han hos Marie af Lorraine til hendes død i 1688.

Komponister fra Frankrig
Personer fra Paris
Barokkomponister
Franskmænd i 1600-tallet
Operakomponister fra Frankrig
François Couperin

François Couperin (10. november 1668 – 12. september 1733) var en fransk komponist.

Han var det berømteste medlem af en stor fransk musikerfamilie. 
Han blev organist hos Ludvig 14. af Frankrig og blev berømt både som komponist og cembalist.
Han har gjort sin største indsats på cembalo- og kammermusikkens område, men også hans kirkemusik hører til tidens bedste.
Komponisten Louis Couperin var hans onkel.
François Couperin har bl.a. skrevet: 220 solostykker for cembalo samlet i 27 Ordres (suiter), 42 orgelstykker, Concerts Royaux, Les goûts réunis, Apothéose de Corelli og Apothéose de Lully, Leçons de ténèbres, 
Jeremias klagesang. Audite omnes et expavescite.

Diskografi 
 François Couperin, l’œuvre intégrale pour orgue / François Couperin, Komplette orgelværker.  Marina Tchebourkina – Orgel af Kongelige kapel, Versailles. CD I-II. — Natives Éditions, 2005. (EAN 13 : 3760075340063)

Komponister fra Frankrig
Barokkomponister
Cembalister
Organister fra Frankrig
Orgelkomponister
Johann Friedrich Fasch

Johann Friedrich Fasch (15. april 1688 – 5. december 1758), tysk komponist.
Blev kapelmester ved hoffet i Zerbst.
Skrev operaer, kirkemusik, orkesterværker og kammermusik i højbarokkens stil.

Komponister fra Tyskland
Tyskere i 1700-tallet
Girolamo Frescobaldi

Girolamo Frescobaldi (født 13. september 1583, død 1. marts 1643) var en italiensk komponist. Han var en af sin tids største organister, og repræsenterede som komponist højdepunktet i 1500- og 1600-tallets orgel- og klavermusik.

Komponister fra Italien
Organister fra Italien
Kirkemusikkomponister
Orgelkomponister
Baldassare Galuppi

Baldassare Galuppi (18. oktober 1706 – 3. januar 1785) var en førende italiensk komponist af den komiske opera. Han skrev mere end 100 operaer, men skrev også kirkemusik samt nogle klaversonater.

Eksterne henvisninger 

Komponister fra Italien
Pietro Locatelli

Pietro Antonio Locatelli (født 3. september 1695 i Bergamo, død 30. marts 1764 i Amsterdam) var en italiensk komponist.

Hans instrument var violinen, han har skrevet en lang række værker for dette instrument, og var en vigtig nyskaber inden for violinteknikken før Niccolò Paganini.

Komponister fra Italien
Violinister fra Italien
Italienere i 1700-tallet
Personer fra Bergamo
Henry Purcell

Henry Purcell (født ca. 10. september 1659, død 21. november 1695) var en engelsk komponist.

Som attenårig blev han udnævnt til komponist for Kongens Violiner og skulle skrive for strygeorkester.
Han var en de de største engelske komponister. Han skrev 38 operaer, alle til engelske tekster. Dido og Aeneas fra 1689  er bevaret. Han skrev kirkemusik, verdslige vokalværker og instrumentalmusik.

Desuden Distressed Innocence, Abdelazer, The Married Beau, King Arthur, Dioclesian, The Fairy Queen, The Indian Queen, The Tempest, Ode on St. Cecilia's Day To Birthday Odes for Queen Mary fra 1692, My heart is inditing, Chacony, Music for a While 1692.

Liv og virke

Baggrund
Purcell blev født i Westminster. Hans onkel fik ham ind i sangkoret i det kongelige kapel, da han var blot ti år, og der lærte han at synge og skrive musik. Det ældste af hans værker, man kender til, er en ode til kongens fødselsdag i 1670. Allerede i dette værk kommer noget af hans storhed frem gennem brugen af de klare baslinjer og en overordnede klange, som skulle forblive hans varemærke.

Karriere
I 1676 fik han stillingen som organist ved Westminster Abbey, blot 17 år gammel. Samme år skrev han musik til stykkerne Aurenge-Zebe af John Dryden, og Epsom Wells og The Libertine. Året efter satte han musik til tragedien Abdelazar af Aphra Behn, og i 1678 komponerede han musik for en ny version af et Shakespeare-stykke.

Han komponerede også et af dronningen selv bestilt anthem i tilknytning til, at dronning Maria II af England døde i 1694. Fanfaren blev skrevet således, at den kunne spilles samtidig med at heroldene kundgjorde dødsfaldet således, at deres oplæsning af dødsbudskabet fremstod som en del af musikværket. Den blev derved en af de mest fantasifulde fanfarer, som blev spillet i London.

Purcell komponerede en række operaer, hvor han særlig er inspireret af Claudio Monteverdi, som døde blot 16 år før Purcells fødsel. Purcell mødte nogen modstand i sin inspiration fra særlig franske, spanske og italienske komponister, eftersom disse var blandt Englands ærkerivaler.

Purcell døde blot 36 år gammel. Han efterlod sig en enke og tre børn. Konen udgav senere en række af hans værker posthumt.

Litteratur 
Robert King, Henry Purcell (London: Thames & Hudson, 1994).

Eksterne henvisninger 
 
  

Komponister fra England
Operakomponister fra England
Briter i 1600-tallet