kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Edvard Nørregård-Nielsen

Hans Edvard Nørregård-Nielsen (født 2. januar 1945 i Sønder Nissum, død  2. april 2023) var en dansk mag.art., kunsthistoriker og fra 1988 til 2013 direktør for Ny Carlsbergfondet og adjungeret professor i kunsthistorie ved Aarhus Universitet.

Han skrev flere erindringsbøger eller "tidsbilleder", som han kaldte dem: Mands Minde (1999), Riber Ret (2001), Noget nær (2006) og senest Som sagt (2008).

I 2002 fik han boghandlernes forfatterpris De Gyldne Laurbær for Riber Ret, der handler om hans tid som elev på Ribe Katedralskole i 1960'erne.

Bibliografi 
 Dansk kunst bind 1-2, 1983, 
 Dansk guldalderkunst – fra Abildgaard til Hammershøi – dansk kunst fra 1800-tallet i Aarhus Kunstmuseums samlinger, 1999, 
 Danmarks arkitektur – Landbrugets huse, 1980
 Kongens København – en guldaldermosaik, Gyldendal 1985
 Jeg saa det land – H.C. Andersens rejseskitser fra Italien (biografi), 1990 m.fl., 
 Undervejs med Christen Købke (biografi), 1991
 Gyldne dage og mørke nætter – omkring Kongens Nytorv, 1994
 Hedebilleder, 1997
 Keramikeren Thorvald Bindesbøll (biografi), 1997
 Mands Minde – et tidsbillede, 1999, 
 Riber Ret – et tidsbillede, 2001, , fotografier af Per Bak Jensen
 Undervejs med J. Th. Lundbye (biografi), 2004, 
 Noget nær – et tidsbillede (biografi), 2004, 
 Dengang i Italien – H.C. Andersen og guldaldermalerne (biografi), 2005, 
 Corner classic – figurer i et landskab, 2006
 Christen Købke (biografi), 2006, 
 Magt og dragt – dansk teglstensarkitektur, 2006, 
 Nørre Vosborg – en vestjysk herregård, 2008, 
 Som sagt – Et tidsbillede, 2008, .
 Limfjorden - stemmer og steder 1-2, 2012,

Priser og udmærkelser 
 1986 – Søren Gyldendal-prisen
 1990 – Rosenkjærprisen
 1993 – N.L. Høyen Medaljen
 1999 – Weekendavisens litteraturpris (for Mands minde).
 2002 – De Gyldne Laurbær (for Riber Ret).
 2006 – Rungstedlund-prisen
 2009 – Årets Æreshåndværker
 2010 – Kommandørkorset af Dannebrog
 2012 – Berlingskes og Danmarks Biblioteksforenings Læsernes Bogpris
 2013 – Ingenio et arti

Eksterne henvisninger 
 
 

Faglitterære forfattere fra Danmark
Selvbiografer fra Danmark
Biografiforfattere fra Danmark
Kanonudvalgsmedlemmer
Ansatte ved Aarhus Universitet
Personer fra Ribe
Kunsthistorikere fra Danmark
Kommandører af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Modtagere af N.L. Høyen Medaljen
Modtagere af Boghandlernes gyldne Laurbær
Modtagere af Rosenkjærprisen
Modtagere af Ingenio et arti
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Æresmedlemmer af Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster
Kunstkritikere fra Danmark
Journalister ved Dagbladet Information
Modtagere af Søren Gyldendal-prisen
Studenter fra Ribe Katedralskole
Hamid Karzai

Hamid Karzai (, , født 24. december 1957 i Karz nær Kandahar) er en afghansk politiker, der var Afghanistans præsident fra 2001 til 2014. 

Han blev 5. december 2001 af FN udnævnt som leder af overgangsregeringen i Afghanistan. Stammerådet i Afghanistan, Loya jirga, udnævnte ham til præsident 13. juni 2002.

Ved præsidentvalget i 2004 fik han 4,3 millioner stemmer ud af 8,1 millioner stemmer, eller i alt 55,4 % af de afgivne stemmer. Han vandt i 21 ud af 34 provinser, og blev den 7. december 2004 officielt indsat som Afghanistans første demokratisk valgte præsident. Han blev genvalgt ved præsidentvalget i 2009 til hans anden og sidste valgperiode, i henhold til Afghanistans forfatning kan en kandidat kun to gange være præsident, derfor genopstillede han ikke til præsidentvalget i 2014.

Liv og karriere 

Karzai er etnisk pasthun og medlem af den magtfulde Populzai-klan. Han er uddannet i statskundskab ved Himachal University i Shimla, Indien 1979-1983. Efter hjemkomsten arbejdede han gennem 1980'erne med at skaffe penge til kampen mod den sovjetiske besættelse af Afghanistan. Efter Sovjetunionens tilbagetrækning blev han minister i Burhanuddin Rabbanis regering.

Karzai taler seks sprog: pashtu, dari, urdu, engelsk, fransk og hindi. Han blev i 1998 gift med Zinat Karzai som er læge. De har ingen børn.

Da Taliban blev aktive i 1990'erne var Karzai i starten blandt deres støtter, men brød senere med dem. Efter Taliban havde styrtet Rabbani i 1996, nægtede Karzai at blive deres FN-ambassadør. I 1997 sluttede Karzai sig til mange af sine familiemedlemmer i Quetta (Pakistan), hvorfra han arbejdede for at genindsætte kong Zahir Shah. Hans far blev snigmyrdet 14. juli 1999, formentligt af talibanfolk, og Karzai svor at ville hævne ham ved at bringe Taliban til fald.

Efter terrorangrebet 11. september 2001 mod USA begyndte han at samarbejde med USA om at vælte Taliban og skaffe støtte til en ny regering. 5. december 2001 blev han på et FN-ledet møde i Bonn med en række formodede indflydelsesrige eksil-afghanere udpeget som leder af overgangsregering. Indsættelsen fandt officielt sted 22. december.

Karzai var udsat for attentat i Kandahar 5. september 2002. Han kom ikke noget til, men en af hans livvagter blev dræbt, og adskillige andre personer såret.

Hans reelle magt under præsidentposten udenfor hovedstaden Kabul var begrænset.

Fodnoter 

Afghanistans præsidenter
Politikere fra Afghanistan
Abayasøen

Abayasøen er en sø i Etiopien. Den er en del af "the Great Rift Valley" og blev tidligere kaldt Margheritasøen. Søen er kendt for sit høje indhold af hydroxid, som farver vandet rødt.

Søer i Afrika
Etiopiens geografi
Sverige-Norge-Skånelandene

Sverige-Norge-Skånelandene var en personalunion af tre riger. Magnus Eriksson Smek blev i 1319 valgt til konge af Norge og Sverige, og var dengang kun tre år gammel. Da han i 1332 blev myndig blev han hyldet som konge af Skånelandene efter at han først havde betalt Skånelandenes panthaver Johan af Holsten den store sum af 34.000 mark sølv (opgjort i vægt ca. 6 tons), for den danske provins. Valdemar Atterdag var samtidig ved at gensamle det pantsatte Danmark til en enhed, hvor Skånelandene var en vigtig del. Efter tre års krig måtte han imidlertid ved freden i Varbjerg 1343 anerkende Magnus Smeks besiddelse af Skånelandene, men i 1360 lykkedes det Valdemar at efter diverse intrigespil og med våbenmagt at tilbagelevere den østdanske del af riget til moderlandet.

Se også 
 Den kongeløse tid

Norge i middelalderen
Norge-Skånelandene
Skånelandene
Abbesøen

Abbesøen er en saltsø beliggende på grænsen mellem Etiopien og Djibouti.

Søen er det sidste udløb af floden Awash og ligger ved Afartrianglen, hvor tre tektoniske plader trækker fra hinanden.

Ved den nordvestlige søbred ligger Mount Dama Ali (1069 m), en slumrende vulkan. Mod syd og sydvest ligger udstrakte områder med indtørret salt. Siden 1940 er søens areal skrumpet, bl.a. på grund af tørker i området. Søen har ikke noget afløb, og vandet fordamper således fra søen, hvilket giver den høje koncentration af salte og mineraler i vandet.

Afar-folket har etableret en bosættelse ved søens bred.

Abbesøen er kendt for sine "skorstene" af limsten, der kan være op til 50 meter høje.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Fotos fra Abbesøen 
 ILEC database for Lake Abbe 

Søer i Afrika
Etiopiens geografi
Abijatasøen

Abijatasøen er en 17 kilometer lang og 15 km bred sø i Etiopien. I det nordøstlige hjørne af søen er der et nogle varme kilder som til trækker både turister og lokale. Der udvindes også soda ved søbredderne.

Søer i Afrika
Etiopiens geografi
Burhanuddin Rabbani

Burhanuddin Rabbani (født 20. september 1940, død 20. september 2011) var en afghansk politiker og leder af Nordalliancen i Afghanistan.

Rabbani var etnisk tadsjiker. I 1992 blev han formand for Afghanistans Islamiske Råd, og dermed den egentlige hersker i landet, indtil Kabul blev indtaget af Taliban i 1996. Derefter slog han sig ned i den nordafghanske by Faizabad og ledede, med støtte fra Iran og Rusland, en ud af fem anti-taliban-grupper.

Han forblev anerkendt som leder af Afghanistan af FN og de fleste andre lande under talibanstyret. Da USA og allierede afsatte Taliban i 2001, genindtog Rabbani Kabul og erklærede sig som Afghanistans lovlige statsoverhoved. Han overdrog formelt magten til en overgangsregering under ledelse af Hamid Karzai 22. december 2001.

Eksterne henvisninger 

Afghanistans præsidenter
Politikere fra Afghanistan
Abdullah Ibrahim

Abdullah Ibrahim (født som Adolph Johannes Brand 9. oktober 1934 i Kapstaden, Sydafrika) er en sydafrikansk pianist, hvis musik med større eller mindre ret kan kaldes jazz. Musikken har et let genkendeligt personligt udtryk og trækker på hans barndoms musikalske erfaringer med kirkesang, hans hjemlands folkemusik og jazz.

I de første år af sin musikerkarriere optrådte Ibrahim under kunstnernavnet Dollar Brand. Øgenavnet Dollar havde han fået i sin barndom, fordi han tit havde en dollar med sig for at købe plader. Da han konverterede til islam, skiftede han også navn.

I mange år levede Abdullah Ibrahim i eksil; men da apartheid ophørte, vendte han hjem til Sydafrika.

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside på engelsk
 

Pianister fra Sydafrika
Jazzpianister
Jazzmusikere fra Sydafrika
Superkontinent

Et superkontinent er en landmasse, der indeholder mere end ét kontinent. Da definitionen af et kontinent er tilfældig, er det samme gældende for definitionen af et superkontinent.

Nutidige superkontinenter er Amerika, Eurasien og Afrika-Eurasien.

Moderne studier har antydet, at superkontinenter dannes i cykler på omkring hvert 600 millioner år; de smelter sammen og river sig løs igen pga. kontinentaldriften

Baseret på at Stillehavet skrumper med et par centimeter om året, mener forskere, at et nyt superkontinent vil dannes om mindre end 300 millioner år. Det resulterende nye superkontinent har naturligvis allerede fået navnet Amasia.

Udvalgte superkontinenter 
 Afrika-Eurasien
 Eurasien
 Amerika
 Gondwanaland
 Laurasien
 Pangæa/Pangea/Pangaea
 Pannotia – ()
 Rodinia – ()
 Næste hypotetiske superkontinent har fået navnene Pangæa Ultima, Pangæa Proxima, Neopangæa og Pangæa II af diverse forskere.

Henvisninger 

Pladetektonik
Gorilla

Gorillaer (Gorilla) er en slægt af store menneskeaber, og samtidigt de største af primaterne. De er planteædere, og bebor skovene i det centrale Afrika. Gorillaer er truet af udryddelse og er mål for krybskytteri.

Beskrivelse og levevis
Hannerne bliver mellem 1,65 m og 1,75 m høje og vejer mellem 140 kg og 165 kg. Hunnerne vejer omkring det halve af hannerne. 

Hunnerne er drægtige i 8½ måned og der går normalt 3-4 år mellem fødslerne. De spæde gorillaer bliver hos moderen i 3-4 år. Hunnen bliver kønsmoden i 10-12 års alderen, hannen i 11-13 års alderen. Gorillaer lever mellem 30 og 50 år. 

En gorillaflok ledes af en såkaldt silverback (sølvryg), en stærk han, normalt over 12 år gammel. Silverbacken leder typisk en flok på mellem 5-30 gorillaer og træffer beslutninger omkring sikkerhed, fødesteder o.lign.

Klassifikation
Forskere bliver hele tiden bedre til at fastslå slægtskabet mellem forskellige gorillapopulationer bl.a. gennem genteknologi. Den nyeste forskning lister to anerkendte arter med fire underarter.

Gorilla gorilla, Vestlig gorilla
 Gorilla gorilla gorilla Vestlig lavlandsgorilla
 Gorilla gorilla diehli Cross River gorilla

Gorilla beringei, Østlig gorilla
 Gorilla beringei beringei, Bjerggorilla
 Gorilla beringei graueri, Østlig lavlandsgorilla

Genteknologi viser også at gorillaen og mennesket er nært beslægtet. De store menneskeabers og menneskets genom er på omkring 20.000 gener, og forskellen mellem generne er ganske lille. Ny dansk forskning viser, at gorillaens gener er 98%, chimpansens 99% og orangutangens 97% de samme som menneskets gener.

Eksterne links 

 Verdens mest sjældne gorilla fanget på video. Videnskab.dk
 Store abers levesteder er skrumpet voldsomt. Videnskab.dk

Aber fra Afrika
Dyr fra Centralafrika
Anne Marie Løn

Anne Marie Løn (født 12. juli 1947 i Tranebjerg på Samsø) er en dansk forfatter. Hun vandt i 2000 Boghandlernes gyldne Laurbær for romanen Kærlighedens rum.

Anne Marie Løn debuterede i 1977 med romanen Hvorfor hvisker I til mig? og har siden da skrevet en lang række romaner.

Bibliografi 
Blandt Anne Marie Løns litterære produktion, kan bl.a. følgende bøger nævnes:
 Hvorfor hvisker I til mig? – 1977
 Adda Ravnkilde, 1978
 Veras vrede – 1982
 Fodretid – 1984
 Traktørstedet – 1985
 Café Danmark – 1987
 Den sorte liste – 1988
 Sent bryllup – 1990
 Det store nummer – 1992
 Willums veje – 1994
 Prinsesserne – 1996
 Dværgenes dans – 1998
 Kærlighedens rum – 2000
 Hvis barn... – 2002
 Serafia – 2005
 Sekstetten – 2008

Hædersbevisninger 
 2001: Tagea Brandts Rejselegat
 1983: Forfatter Martin Jensen og hustru Manja Jensen Legat

Romanforfattere fra Danmark
Modtagere af Tagea Brandts Rejselegat
Kunstnere på finansloven
Personer fra Samsø
Personer i Kraks Blå Bog
Modtagere af Boghandlernes gyldne Laurbær
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kvindelige forfattere i det 20. århundrede
Kvindelige forfattere i det 21. århundrede
Modtagere af Forfatter Martin Jensen og hustru Manja Jensen Legat
Tanakh

Denne artikel omhandler den jødiske bibel fra et primært jødisk perspektiv. For artiklen om den jødiske bibel fra et kristent perspektiv, se Det Gamle Testamente.

Tanakh, TaNaK (Hebraisk: תָּנָ״ךְ, transskription: Tānāḵ), også kendt på hebraisk som Miqra (Hebraisk: מִקְרָא‎, transskription: Mīqrāʾ) eller undertiden blot omtalt som den Hebraiske Bibel, er den er den kanoniske samling af hebraiske skrifter, herunder Toraen (loven/belæringen), Nevi'im (profeterne) og Ketuvim (skrifterne). TaNaKH er således et akronym for disse skrifter: Torah, Nevi'im og Kethuvim.

Tanakh indeholder de samme skrifter, som den protestantiske version af Det Gamle Testamente. Dog er der forskel på kronologien og rækkefølgen på, hvornår de enkelte skrifter fremkommer. Derudover indeholder Tanakhen færre bøger, hvilket kan tilskrives det faktum, at nogle af bøgerne i Tanakhen rummer indholdet fra flere af bøgerne fra Det Gamle Testamente (f.eks. er der kun én Kongebog i Tanakhen, mens denne er opdelt i to i Det Gamle Testamente). Den katolske samt ortodokse kirke har flere skrifter i deres version af Det Gamle Testamente: disse skrifter er også hellige jødiske skrifter, som dog ikke er en del af Tanakhen. 

Tora er  de fem Mosebøger, der begynder med verdens skabelse og slutter med Moses' død. Torah (heb. "lov") indeholder Moseloven 
Nevi'im (heb. "profeter") opdeles i "tidlige profeter", Josvabogen, Dommerbogen, Første og Anden Kongebog, Første og Anden Samuelsbog, og "sene profeter", Ezekiels Bog, Jeremias' Bog, Esajas' Bog og de 12 små profeter (Hoseas, Joel, Amos etc.).

Kethuvim (heb. "skrifter") indeholder senere bøger som Ezras Bog, Første og Anden Krønikebog, Ordsprogenes Bog og Højsangen.

Se også 
 Klassisk hebraisk
 Religion

Referencer

Eksterne links 

Bibelen
Det Gamle Testamente
Jødedom
Hellige skrifter
Hebraiske ord og vendinger
Saimaa

Saimaa (svensk: Saimen) er en sø i det sydøstlige Finland. Med en størrelse på 4.370 km² er søen Finlands største og Europas fjerdestørste. 

Søer i Finland
Karelen
Nordisk Film Prisen

Nordisk Film Prisen er en dansk filmpris, der er blevet uddelt årligt af Nordisk Film siden filmselskabets 90 års fødselsdag 6. november 1996. Prisen er på 1000 kr. gange Nordisk Films alder. Prisen går til en person, der har markeret sig inden for dansk film eller tv.

Prisvindere 
Modtagere af Nordisk Film Prisen:
 1996 – Filminstruktørerne Lars von Trier og Ole Bornedal
 1997 – Filminstruktør Lotte Svendsen
 1998 – Producer Birgitte Hald
 1999 – Filminstruktør Søren Kragh-Jacobsen
 2000 – Filminstruktør Erik Clausen
 2001 – Filminstruktør Christopher Boe
 2002 – Manuskriptforfatter Mogens Rukov
 2003 – Manuskriptforfatterne Peter Thorsboe og Stig Thorsboe
 2004 – Filminstruktør Jørgen Leth
 2005 – Manuskriptforfatter og instruktør Anders Thomas Jensen
 2006 – Filminstruktør Anders Morgenthaler
I 2006 fik filminstruktøren Nils Malmros desuden Nordisk Films hæderspris på 100.000 kroner i anledning af Nordisk Films 100 års jubilæum.
 2007 – Filminstruktør Peter Schønau Fog
 2008 – Filminstruktør Henrik Ruben Genz
 2009 – Prisen blev ikke uddelt.
Fra 2010 har prisen til formål at belønne nyt talent, som har tilført det danske mediemiljø noget særligt.
 2010 – Filminstruktørerne og manuskriptforfatterne Michael Noer og Tobias Lindholm.
 2011 – Manuskriptforfatter Anders Frithiof August
 2012 – Filminstruktør Omar Shargawi
 2013 – Filminstruktør Kaspar Munk
 2014 – Filminstruktør og forfatter Daniel Dencik
 2015 – Skuespiller Danica Curcic
 2016 – Filminstruktør May el-Toukhy
 2017 – Filminstruktør Fenar Ahmad
 2018 – Filminstruktør Gustav Möller
 2019 – Filminstruktør Feras Fayyad
 2020 – Manuskriptforfatter og instruktør Malou Reymann
 2021 – Filminstruktør Jonas Poher Rasmussen og producer Monica Hellström
 2022 – Filminstruktør Amalie Næsby Fick

Referencer

Ekstern henvisning 
 Nordisk Film Prisen 

 
Prisen
Gardasøen

Gardasøen (ital. Lago di Garda) er Italiens største sø. Den ligger i den nordlige del af landet mellem byerne Venedig og Milano. Den blev skabt af gletsjere ved slutningen af sidste istid.

Gardasøen er en stor turistmagnet med mange hoteller og campingpladser langs bredden; hvilket gør det til et populært rejsemål for danskerne.

Der er flere måder at komme til Gardasøen. Man kan køre de godt 1.400 kilometer dertil, hvilket tager omkring 15 timer (afhængig af trafikken i specielt Tyskland). Alternativt er det også muligt at flyve til f.eks. Milano og fortsætte til Gardasøen i en lejebil .

Gardasøen ligger mellem de to regioner Veneto og Lombardiet på hhv østlige og vestlige side af søen, samt regionen Trentino-Alto Adige mod nord.

Rundt om søen 
Byerne rundt om søen, startende med Riva i nord og dernæst nævnt i urets retning, er:
 Riva del Garda (T)
 Nago-Torbole (T)
 Navene (V)
 Malcesine (V)
 Brenzone (V)
 Torri del Benaco (V)
 Garda (V)
 Bardolino (V)
 Lazise (V)
 Peschiera del Garda (V)
 Colombare (L)
 Sirmione (L)
 Desenzano del Gardo (L)
 Padenghe sul Garda (L)
 Moniga (L)
 Manerba (L)
 Salò (L)
 Gardone Riviera (L)
 Toscolano-Maderno (L)
 Gargnano (L)
 Limone sul Garda (L)

(T) betyder, at byen ligger i regionen Trentino-Alto Adige
(V) betyder, at byen ligger i regionen Veneto
(L) betyder, at byen ligger i regionen Lombardiet

References
Comosøen

Comosøen (Lago di Como på italiensk) er en gletcherskabt sø i den italienske region Lombardiet. Søen dækker et areal på 145,9 km² og er dermed Italiens tredjestørste sø, kun overgået af Gardasøen og Lago Maggiore. Comosøen er 410 meter dyb på sit dybeste sted, hvilket gør den til en af Europas dybeste. Søbunden befinder sig 200 meter under havets overflade.

Søens kontur 
Søen har form som et Y, der står på hovedet, og har navn efter byen Como, der ligger for enden af den vestlige gren af dette Y. I bunden af den østlige gren ligger byen Lecco, og længst mod nord ligger byen Gera Lario.

Navnet 
Comosøens latinske navn er Larius, som på italiensk bliver til Lario, der dog kun bruges sjældent. Normalt kaldes søen Lago di Como, der betyder Comos sø.

Byen Como bliver normalt benævnt "Como", mens søen aldrig omtales således. Det forholder sig anderledes når det drejer sig om en anden italiensk sø, nemlig Gardasøen (Lago di Garda). Her anvendes betagnelsen "Garda" nemlig om såvel byen Garda som søen Garda.

Vandets vandring 
En række større og mindre vandløb strømmer ud i Comosøen, ikke mindst gletchervand fra Alpernes sydvendte skråninger. Ved Gera Lario løber floden Adda i søen. Længst mod syd, i Lecco, afvandes søen af Adda, der fortsætter ned til Posletten, hvor den løber sammen med Po.

Byer langs søen 
En lang række byer og landsbyer ligger langs søen. En oplistning ser således ud, startende med byen Como i det sydvestlige hjørne af søen og derfra søen rundt i urets retning:

 Como
 Cernobbio
 Moltrasio
 Carate Urio
 Laglio
 Brienno
 Argegno
 Colonno
 Ossuccio
 Lenno
 Mezzegra
 Tremezzo
 Griante
 Menaggio
 San Siro
 Musso
 Dongo
 Gravedona
 Domaso
 Gera Lario
 Colico
 Dorio
 Dervio
 Bellano
 Lierna
 Varenna
 Grumo
 Lago di Lecco
 Lecco
 Malgrate
 Limonta
 Bellagio
 Lezzeno
 Nesso
 Riva
 Torno
 Blevio

De smukke og de rige 
Comosøen er berømmet for sin skønhed og for de smukke omgivelser. Søen har gennem mange år været et populært sted for aristokratiet og de velhavende at rekreere. I vore dage er der fortsat en række kendisser, som holder til ved søen, hvilket er med til at øge strømmen af turister. Der findes et stort antal af paladser med smukke parker, så som Villa Olmo, Villa del Balbianello, Villa Serbelloni og Villa Carlotta.

Blandt de mange kendte, som har – eller har haft – tilknytning til søen, kan nævnes:
 Matthew Bellamy
 Madonna
 George Clooney
 Gianni Versace
 Ronaldinho
 Sylvester Stallone
 Richard Branson

Henvisninger 

 
Lombardiet
Lombardiet

Lombardiet er en af Italiens 20 regioner. Den ligger i den nordlige del af landet mellem Alperne og Po-dalen. Lombardiets hovedstad er Milano. Regionen er inddelt i 12 provinser, der igen er opdelt i 1.516 comuni med Milano som den største med 1,3 millioner indbyggere til Morterone med blot 31 indbyggere i medio 2022. 

Lombardiet dækker et areal på 24.000 km² og har 9.959.807 millioner indbyggere (31.5.2023).

Historie 

Området omkring det nuværende Lombardiet blev i århundrederne før Kristi fødsel beboet af forskellige folkeslag, senest etruskere og keltere. De sidste levede i de vestlige alperegioner og blev af romerne kaldt gallere. Den del af gallernes land der lå syd for alperne blev benævnt Gallia Cisalpina ("Gallien på denne side af alperne" – set fra Rom, naturligvis).

Efter Romerrigets fald blev området indtaget af langobarder, en germansk stamme der ifølge Paulus Diaconus var udgået fra det nuværende Skandinavien. 

Efter yderligere omvæltninger endte byerne i området med at organisere sig i små herredømmer, og specielt Milano og Mantova havde stærke fyrstefamilier der dominerede udviklingen i flere århundreder.

Ved slutningen af 1400-tallet blev Norditalien igen mål for fremmede invasioner, og Lombardiet blev besat først af Frankrig, derefter af Spanien. I 1706 overgik regionen til Østrig ved arv, og forblev under østrigsk styre – med korte afbrydelser under Napoleonskrigene som Kongeriget Lombardiet-Venetien – indtil Italiens samling som selvstændig stat (kendt som il Risorgimento).

Regioner i Italien
Violinsonate

En violinsonate er en sonate for violin. Der er groft set tre typer af violinsonater:
 Sonate for soloviolin. De mest kendte er af J.S. Bach og Béla Bartók.
 Sonate for violin og klaver (eller cembalo). Det var Beethoven, der for alvor etablerede denne genre. Det er upræcist at kalde et værk af denne type en violinsonate: Komponisterne nævner i almindelighed begge instrumenterne som ligeberettigede, og i visse tilfælde er klaveret dominerende.
 Sonate for violin og basso continuo. De mest kendte er af Biber, Corelli og Tartini.

Violinsonater 
Komponister, der har skrevet violinsonater:
 Heinrich Ignaz Franz von Biber
 Rosenkrans-sonater for violin og basso continuo.
 Arcangelo Corelli
 Sonater for violin og basso continuo.
 Johann Sebastian Bach
 3 sonater for soloviolin
 6 sonater for violin og cembalo
 3 sonater for violin og basso continuo
 Giuseppe Tartini
 Sonater for soloviolin
 Sonater for violin og basso continuo.
 Ludwig van Beethoven
 10 sonater for violin og klaver
 Johannes Brahms
 3 sonater for violin og klaver
 Béla Bartók
 Sonate for soloviolin
 3 sonater for violin og klaver

Kompositionsformer
Kompositioner
Bjerggorilla

Bjerggorillaen (Gorilla beringei beringei) er en af to underarter af østlig gorilla. Den lever kun i det centrale Afrika i et tætbevokset bjergområde på grænsen mellem Uganda, Rwanda og Den Demokratiske Republik Congo. Der er kun 700 bjerggorillaer tilbage i 2012 deraf 300 i Rwanda og 200 i DR Congo.
I følge Verdens Naturfonden Danmark, er bestanden i 2018 steget op til 1001 bjerggorillaer.

Noter

Eksterne links 
 Første sejr i kampen mod olieboring i bjerggorilla-nationalpark. Globalnyt.dk, marts 2011

Gorillaer