kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Blåpude

Blåpude (Aubrieta) er en slægt, som er udbredt i Sydeuropas bjerge. Det er pudedannende stauder med rodslående stængler og ganske små, helrandede og tæt hårede blade. Blomsterne er typiske, 4-tallige korsblomster, der sidder så tæt, at de dækker løvet i det tidlige forår. Her omtales kun de arter og hybrider, der dyrkes i Danmark.

 Almindelig blåpude (Aubrieta deltoidea)

 Aubrieta x cultorum

Korsblomst-familien
Biplanter
Aubrieta x cultorum

 
Aubrieta x cultorum er en lav, stedsegrøn staude med en pudeformet eller tæppedannende vækst. Skuddene er svage og har glat, grøn bark.

Beskrivelse 
Bladene er modsatte og ægfor-mede til elliptiske eller spatel-formede. Randen er hel eller groft tandet, og både over- og underside er behåret og blågrøn. 

Blom-sterne ses i det tidlige forår, af og til i marts, men ellers i april. De sidder i små, endestillede klaser. De enkelte blomster er blåviolette, gammelrosa eller lyse-røde (alt efter sorten). Frugten er en rund eller aflang skulpe. Frøene modner ikke, eller også er hybriden steril.

Rodnettet består af tæt fordelte trævlerødder. De nedliggende skud slår rod, hvor forholdene gør det muligt.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,10 x 0,10 m (10 x 10 cm/år).

Hjemsted 
Hybrider har som sådan intet økologisk hjemnsted, men denne krydsnings stamarter vokser ovenfor skovgrænsen på kalkholdige bjerge fra Sicilien østpå til Iran. 

På bjerget Olympos i Mellemgrækenland vokser den ene af arterne, almindelig blåpude (Aubrieta deltoidea), på kalkstens-klipper sammen med bl.a. balsamrøllike, Erysimum olympicum, Saxifraga semperviva, snepude, stenærenpris og Viola graeca.

Haveplanter
Flerårige urter
Blå blomster
Korsblomst-familien
Mannaask

 
Mannaask (Fraxinus ornus), ofte skrevet manna-ask, er et lille træ med en lige gennemlø­bende stamme og en åben, rund krone.

Beskrivelse 
Bar­ken er først brunoliven og glat, senere grå og til sidst op­sprækkende i flade furer. De modsatte knopper er gråbrune og kegleformede. Bladene er uligefinnede med 7 små­blade. Småbladene er af­langt ægformede med svagt takket rand. Både over- og underside er lyse­grønne og glatte. Blom­sterne er samlet i over­hængende toppe. De er uregelmæssige med smalle, flødehvide kron­blade. Der kan af og til mærkes en let duft ved blomsterne. Frugterne ligner den almindelige asks vingede nødder, og de spirer udmærket.

De fleste planter, der sælges her i landet, er podet på grundstammer af almindelig ask, hvis rodnet træerne så overtager. De kloner, der er i handlen, blomstrer ikke lige kønt.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 10 x 5 m (20 x 15 cm/år), hvilket dog næppe gælder for de podede planter, som ofte når samme bredde, men bestemt ikke samme højde.

Hjemsted 
Mannaask gror i blandede løvskove på tør, kalkrig bund i det sydøstlige Europa, Lilleasien og Kaukasus. Bigarvandfaldet (Izvorul Bigăr) er et naturreservat i det sydvestlige Rumænien. Tæt ved Bigăr-kilden og vandfaldet findes en tæt skov domineret af bøg. Langs bredderne af vandløbet er denne skov sammensat af varmeelskende arter, og her findes arten sammen med bl.a. ahorn, bøg, almindelig engelsød, hasselurt, almindelig hyld, almindelig mangeløv, almindelig parykbusk, almindelig syren, vedbend, dansk arum, dunet steffensurt, glat skjoldbregne, hjortetunge, hvid anemone, judaspenge, liden rustbregne, orientalsk avnbøg, rundfinnet radeløv, skovhullæbe, skovmærke, småbladet lind, tandrod, tungeblad og vårfladbælg,

Note

Eksterne henvisninger 

Træer
Haveplanter
Hvide blomster
Ask
Dorotea

Dorotea er en kirke-/industriby i det sydlige Lappland (Västerbottens län), Sverige; Den ligger 330 moh., og  er administrationsby i Dorotea kommun og havde  1643 indbyggere (2010). Her bygges campingvognene Solifer og Polar af SoliferPolar Koncernen, ligesom der fremstilles fortelte til campingvogne af firmaet Svenska Tält AB.
Dorotea ligger ved  E45 og jernbanelinjen  Inlandsbanan, ca. 180 km nordøst for Östersund

Eksterne henvisninger 

Byer i Västerbottens län
Geoffrey Bibby

Thomas Geoffrey Bibby (født 14. oktober 1917, Heversham, England, død 6. februar 2001, Århus) var en engelskfødt arkæolog, der i samarbejde med P.V. Glob udgravede Dilmun på Bahrain.

Forfatterskab 

 Geoffrey Bibby: I Dilmun tier ravnen; Wormanium 1971; 
 Geoffrey Bibby: Det forsvundne årtusinde; Wormanium 1978; 
 Geoffrey Bibby: Spadens vidnedsbyrd; Wormanium 1980;

Kilder 
 Nekrolog i New York Times

Arkæologer fra England
Allan Bentsen

Allan Bentsen (født 21. august 1968 i Odense) er en dansk bordtennisspiller. Han vandt det danske mesterskab i herresingle syv gange i løbet af 1990'erne. Alligevel vil han især blive husket for sine kvaliteter som holdspiller. Han har vundet 10 nationale mesterskaber for hold fordelt på tre lande. Og den største triumf fik han, da han ved stillingen 2-2 i EM-finalen i 2005 vandt den altafgørende kamp og dermed sikrede Danmark mesterskabet for første gang. 

I 2010 gjorde Allan comeback på landsholdet, og samme år vandt han VM for veteraner i aldersklassen 40-49, efter en tæt finalesejr på 3-2 i sæt mod Wang Yan Sheng.

Allan Bentsen er i dag ansat som spillende sportsdirektør i Roskilde Bordtennis, BTK 61, hvor han for 3. år i træk skal spille med i Champions League.

Eksterne henvisninger 
 

Bordtennisspillere fra Danmark
Balance (regnskab)

Balancen indeholder i regnskabet formuestillingen ved regnskabsperiodes afslutning (ultimo) med på den ene side kapitalanvendelsen (aktiver) og på den anden kapitalfremskaffelsen (passiver). De to sider skal per definition give samme total, deraf navnet balance.

Balancen giver så at sige et øjebliksbillede af formuestillingen; derved adskiller balancen sig fra årsregnskabets øvrige komponenter, idet de øvrige vedrører regnskabsperioden.

Årsregnskabsloven indeholder for Danmark et krav om, at ét af to bestemte skemaer (i bilag til loven) anvendes ved opstilling af balancen.

Regnskabsvæsen
Passiv (regnskab)

Passiverne udviser indenfor regnskabsvæsen kapitalfremskaffelsen og kan underopdeles i egenkapital (det ejerne har indskudt og overskud, som ikke er hævet) og forpligtelser (det virksomheden har lånt).

Passiverne indgår i balancen, hvor de er modsætningen til aktiverne, og opdeles normalt i:
 Egenkapital
 Hensættelser til forpligtelser
 Fremmedkapital (gæld)
Uden for balancen (ikke medregnet) redegøres for eventualforpligtelser.

Regnskabsvæsen

Det engelske modsvar (liability) inkluderer dog ikke egenkapitalen.
Dorothea

Dorothea kan henvise til flere artikler:

By
Dorotea,  opkaldt efter Kong Gustav 4. Adolfs dronning Fredrika, som egentlig hed Fredrika Dorotea Vilhelmina.

Personer
 Doris – om pigenavnet.
 Dorothea af Brandenburg (ca. 1430-1495) – gift med de danske konger Christoffer af Bayern og Christian 1.
 Dorothea af Sachsen-Lauenburg (1511-1571) – gift med den danske konge Christian 3.
 Charlotta Dorothea Biehl (1731-1788) – dansk forfatter.
Finn Tugwell

Finn Tugwell (født 18. marts 1976 i Aarhus) er en dansk bordtennisspiller.  Han dannede double-par med Michael Maze. I 2004 vandt Maze/Tugwell bronze ved sommer-OL, ved at slå det russiske par Mazunov/Smirnov i bronzekampen.

Finn Tugwell har også fået opkaldt en sang efter sig. Sangen hedder Finn Tugwell – hvor er du? og er af det danske band Sticky.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Bordtennisspillere fra Danmark
Olympiske bronzemedaljevindere fra Danmark
Medaljevindere fra Danmark ved sommer-OL 2004
Personer fra Aarhus
Finn Laudrup

Finn Laudrup (født 31. juli 1945 på Frederiksberg) er dansk tidligere landsholdsspiller i fodbold og er far til de tidligere landsholds-spillere Michael og Brian Laudrup, og farfar til Andreas, Mads, Rebecca, Nicolai og Rasmine Laudrup. Finn Laudrup har spillet 20 landskampe for Danmark, hvori han har scoret 6 mål.

Han debuterede i hjemmekampen mod Ungarn (0-2). Finn Laudrup på 21 år spillede på favoritpladsen som højre innerwing. Som Bjerre var han med i hele 1967-sæsonen og forsvandt så til udlandet.

Finn Laudrup har spillet i Vanløse IF, Wiener Sport-Club, Brønshøj Boldklub, KB og Brøndby IF.

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Frederiksberg
Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Vanløse IF
Fodboldspillere fra Brønshøj Boldklub
Fodboldspillere fra Brøndby IF
Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldtrænere fra Danmark
Fodboldtrænere fra Brøndby IF
Nikolaj Mjaskovskij

Nikolaj Mjaskovskij (  ; født 20. april 1881 i Modlinfortet, Det Russiske Kejserrige (nu Polen), død 8. august 1950 i Moskva, Sovjetunionen) var en sovjetisk komponist. Kendt for sin omfattende produktion, men ikke mindst for sine mange fremragende elever, eksempelvis Khatjaturian og Kabalevskij.
Han har komponeret 27 symfonier, som hører til hans vigtigste kompositioner og til nogle af de mest betydningsfulde russiske symfonier gennem tiden.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1908) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1910-1911) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1914) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1917-1918) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1918) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1921-1923) - for kor og orkester
 Symfoni nr. 7 (1922) - for orkester
 Symfoni nr. 8 (1924-1925) - for orkester
 Symfoni nr. 9 (1926-1927) - for orkester
 Symfoni nr. 10 (1926-1927) - for orkester
 Symfoni nr. 11 (1931-1932) - for orkester
 Symfoni nr. 12 (1931-1932) - for orkester
 Symfoni nr. 13 (1933) - for orkester
 Symfoni nr. 14 (1933) - for orkester
 Symfoni nr. 15 (1935) - for orkester
 Symfoni nr. 16 (1935-1936) - for orkester
 Symfoni nr. 17 (1936-1937) - for orkester
 Symfoni nr. 18 (1937) - for orkester
 Symfoni nr. 19 (1939) - for blæserorkester
 Symfoni nr. 20 (1940) - for orkester
 Symfoni nr. 21 (1940) - for orkester
 Symfoni nr. 22 "Symfonisk ballade" (1941) - for orkester
 Symfoni nr. 23 (1941) - for orkester
 Symfoni nr. 24 (1943) - for orkester
 Symfoni nr. 25 (1945-1946) - for orkester
 Symfoni nr. 26 "Over russiske temaer" (1948) - for orkester
 Symfoni nr. 27 (1949) - for orkester
 3 Sinfoniettas (1910-1911, 1929, 1945-1946) 
 Violinkoncert (1938) - for violin og orkester
 Cellokoncert (1944) - for cello og orkester

Eksterne henvisninger 

 

Komponister fra Rusland
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Juliana af Nederlandene

Juliana af Nederlandene (døbt Louise Emma Marie Wilhelmina; Prinsesse van Oranje-Nassau, Hertuginde af Mecklenburg, Prinsesse af Lippe-Biesterfeld; født 30. april 1909, død 20. marts 2004) var regerende dronning af Nederlandene fra 1948 til 1980.

Juliana var den eneste overlevende datter af dronning Vilhelmine af Nederlandene og hertug Henrik af Mecklenburg-Schwerin. Hun blev indsat som dronning den 4. september 1948 ved sin mors abdikation og abdicerede selv til fordel for sin datter Beatrix på sin 71-års fødselsdag, den 30. april 1980.

Ægteskab og børn 
Juliana giftede sig den 7. januar 1937 i Haag med prins Bernhard af Lippe-Biesterfeld. Prins Bernhard og dronning Juliana fik fire døtre: 
 Beatrix af Nederlandene (født 31. januar 1938), dronning af Nederlandene 1980-2013, har tre sønner. Den ældste Willem-Alexander af Nederlandene blev indsat som konge af Nederlandene den 30. april 2013.
 Irene af Lippe-Biesterfeld (født 5. august 1939), titulær hertuginde af Madrid (1964-1977), titulær hertuginde af Parma (1977-2010), enkehertuginde af Parma (2010-), siden sin skilsmisse i 1981 har hun kaldt sig prinsesse af Lippe-Biesterfeld, har fire børn. 
 Margriet af Oranje-Nassau (Ottawa 19. januar 1943), gift med Pieter van Vollenhoven, har fire sønner. 
 Christina af Oranje-Nassau (født 18. februar 1947), har været gift med Jorge Guillermo, har tre børn.

Kilder

Eksterne links 

Det nederlandske Kongehus' hjemmeside

 
Regerende dronninger af Nederlandene
Protestantiske monarker
Huset Oranien-Nassau
Personer fra Haag
Monarker der har abdiceret
Prinsesser af Nederlandene
Galerius

Galerius, egentlig Caius Galerius Valerius Maximianus (ca. 250 – maj 311), var romersk kejser i øst 305-311.

Hans baggrund er lidet kendt. Han var fårehyrde af illyrisk bondeslægt og senere soldat. I 293 udnævntes han til underkejser (cæsar) for Diocletian og blev samtidig hans svigersøn. I de næste år udmærkede han sig i kampe mod perserne og mod germanerstammerne ved Donau og synes efterhånden at have fået stor indflydelse på styret, men også betydelig magtlyst.

Galerius har et meget dårligt eftermæle på grund af sin andel i Diocletians kristenforfølgelser. Han menes at have været mere fanatisk end svigerfaderen og påstås at være drivkraften bag dem.

Ved Diocletians abdikation 305 blev Galerius endelig kejser i øst (og reelt ”overkejser”) skønt hans medregent Constantius I Chlorus formelt havde højere rang. Han hævdede sin magt i øst, mens Vesteuropa hurtigt brød sammen i tronstrid efter Constantius’ død. 307 foretog Galerius et helt mislykket felttog til Italien mod Maximian Herculius for at genoprette ordenen, men måtte rømme landet og acceptere de nye magtforhold. 308 eller 310 måtte han acceptere nevøen Maximinus II Daza som cæsar og dermed tronarving.

Indenrigspolitisk prægedes Galerius’ styre af store kristenforfølgelser som overgik Diocletians i brutalitet, men ikke førte til varige resultater. Ganske kort før sin død afblæste han dem og udstedte en toleranceerklæring måske i håb om, at de kristne kunne helbrede hans sygdom. Hans død betød enden på den værste del af kristenforfølgelserne i Rom.

Ekstern henvisning 

 http://www.roman-emperors.org/galerius.htm

Kejsere fra Romerriget
Illyrien
Tjek fødselsår
Hans Luther (1459-1530)

Hans Luther ( født1459, død 1. maj 1530) er bedst kendt som Martin Luthers far. Oprindeligt var han minearbejder, men flyttede med familien fra Eisleben til Mansfeld, hvor han drev et smelteri. På den måde kunne han tjene penge nok til Martins uddannelse.

Eksterne henvisninger 
 Om Martin Luthers tidlige liv

Personer fra Tyskland
Personer i reformationen

en:Martin Luther#Birth and education
Ørn

En ørn er en generel betegnelse for en stor rovfugl med kraftigt næb, stærke kløer og stort vingefang. Der findes omkring 80 fuglearter i verden, der på dansk betegnes som ørne. De fleste af disse findes i Eurasien og Afrika. Alle ørne, på nær fiskeørn, tilhører høgefamilien, men er i øvrigt ikke altid nært beslægtede. Store rovfugle, der især lever af ådsler og ofte har skaldet hoved, kaldes derimod gribbe.

Ørne har særdeles skarpt syn, især på grund af ekstremt store pupiller, som betyder en meget lille diffraktion af det indkomne lys. De kan således få øje på byttedyr fra stor højde. Det stærke, krumme næb anvendes til at løsrive kød fra byttet. Ørne bliver ligesom falke brugt som jagtfugle, og blandt disse regnes kongeørnen som den fineste, fordi den kan slå ned på så store dyr som ræve.

Danske ørne 
Efter i mange år at have været forsvundet fra den danske natur, yngler nu både kongeørn og havørn i Danmark. Havørnen er den almindeligste med 72 registrerede ynglepar i 2015, mens kongeørn yngler i området nær Lille Vildmose i Jylland. Også fiskeørn findes sjældent i Danmark, med 5 ynglepar i 2015.

Endnu i dag er flere ørne truede dyr. De reproducerer sig langsomt, og populationerne har derfor svært ved at komme op igen efter udbredt jagt på dem. Derudover er ørnene langt oppe i fødekæden, og opsamler derfor store mængder miljøgifte.

Ørnen i kulturen 
Ørne dukker ofte op i litteratur og myter. De farlige og majestætiske fugle bruges også som symbol for flere lande og byer.

Ørnen som herskersymbol 
De ptolemæiske herskere i Egypten brugte fuglen i deres segl.
Ørnen var Zeus' og Jupiters fugl i græsk og romersk gudelære. Romerne brugte ørnen som symbol for deres hær og rige.

Moderne brug af ørnesymbolet 

Shqipëria, Ørnelandet, på dansk kendt som Albanien, bruger fuglen som nationalt symbol, og i lighed med Moldova har de en ørn i flaget. Polen, Moldova og Rumænien bruger også ørnen i rigsvåbenet.
Ørnen er eller har været nationalt eller kongeligt symbol for Preussen, Østrig, Zar-Rusland og Sverige. Til Sverige kom symbolet gennem Bernadotteslægten, efter at Napoleon havde genoptaget brugen af ørnen som feltsymbol.

Mens europæisk brug af ørne som hovedregel handler om kongeørnen, har andre lande taget andre mægtige ørnearter i brug som symbol. Filippinernes nationalfugl er den truede abeørn, mens USA bruger den hvidhovedede havørn som nationalt symbol.

Se også 
 Fiskeørn
 Havørn
 Kongeørn
 Ørnen (stjernebillede) (repræsenterer Zeus' ørn nævnt herover).
 Ørnen (tv-serie)

Kilder/Eksterne henvisninger 

 Grambo, Rebecca L. (2003). Eagles. Voyageur Press. .
 Danske navne på alverdens FUGLE Arkiveret version fra juli 2013.
 www.ordnet.dk: Opslaget Ørn i "Ordbog over det danske Sprog" af Det Danske Sprog- og Litteraturselskab
 www.dofbasen.dk/ART: Beskrivelse af fiskeørn, kongeørn og havørn på Dansk Ornitologisk Forenings hjemmeside

Rovfugle
Survival of the fittest

Survival of the fittest er et slogan der beskriver naturlig selektion, oprindeligt formuleret af filosoffen Herbert Spencer i 1864 som beskrivelse af Darwins udviklingslære. Charles Darwin overtog udtrykket i den femte udgave af sin bog Arternes oprindelse i 1869, omend han brugte udtrykket første gang i en korrespondance i 1868, fordi han mente, at det var en god illustration af processen, som fører til dannelse af nye arter.

Frasen har imidlertid skabt en del forvirring, specielt fordi den fejlagtigt og svært misvisende er blevet oversat med "den stærkestes ret" (se socialdarwinisme). En anden fejlagtig oversættelse tager udgangspunkt i, at begrebet fitness i dag (men ikke af Darwin) bruges som fagord for "antal afkom", noget som gør survival of the fittest til en cirkelslutning ("de bedst overlevendes overlevelse"). Den korrekte oversættelsen er "de bedst tilpassedes overlevelse".

Se også

 Antibiotikaresistens
 Evolutionsteori
 Herbicidresistens
 Naturlig selektion
 tilpasning

Evolutionsteori

ta:தக்கன பிழைக்கும்
Jagdkommando

Jagdkommando er en specialenhed i den østrigske hær.

Til enhedens opgaver hører terrorbekæmpelse, befrielse af militære gidsler og indsats i krigs- eller kriseområder.

Litteratur 
 Wolfdieter Hufnagl: Jagdkommando – Sondereinheiten des österreichischen Bundesheeres, 

Østrigs militær
Manneken Pis

"Manneken Pis", en statue af en tissende dreng, er et vartegn for den belgiske hovedstad Bruxelles. Den 60 centimeter høje bronzestatue, som indgår i en fontæne, er udført af Hieronimus Duquesnoy i 1619 og erstattede en ældre af sten.

Den oprindelige begrundelse for det specielle motiv er ukendt, men der fortælles flere historier om det. En af de kendteste går på, at en toårig dreng blev væk fra sin far i Bruxelles. Faderen søgte dag og nat efter ham og lovede, at hvis han fandt ham, ville han rejse en statue af drengen, sådan som han fandt ham. Hvad sønnen foretog sig, da faderen fandt ham giver vist sig selv.

En anden begrundelse er dog også, at der var brand i Bruxelles, hvor drengen forsøgte at slukke branden ved at "pisse" på branden, deraf navnet. Det forårsagede, at branden ikke blev så stor, og han blev derfor et symbol. Der er ligeledes "Jeanneken Pis", der også forsøgte at slukke ilden, dog i en siddende stilling. Den ses i en sidegade i Bruxelles, hvor den er låst inde og placeret rimeligt højt. Men billeder kan man dog tage, men fra frøperspektiv. 

I dag er Manneken Pis utrolig populær, om end flere skuffes over hans ringe størrelse. Det generer dog næppe turistindustrien, som sælger alskens figurer og andre souvenirs med ham. Yderligere opmærksomhed skabes med de dragter som Manneken Pis iklædes ved forskellige lejligheder. Der er efterhånden lavet flere hundrede dragter som i øvrigt kan beses på et nærliggende museum.

Verdens ældste skulptur med dét motiv er ældre end Manneken Pis og findes på Gammeltorv i København. Det er springvandet Caritasbrønden. Den tissende dreng indgår i skulpturen, der også består af gudinden Caritas – der sprøjter vand ud gennem sine bryster – samt en lille baby. Skulpturen er fra 1608.

Manneken Pis i Bogense 
Manneken Pis findes også som statue i Bogense på Fyn. Den er en kopi af Manneken Pis i Bruxelles og har også en meget speciel historie:

 Engang var Bogense det nordligste overfartssted mellem Fyn og Jylland med færgeforbindelse til Klakring ved Juelsminde. En dag, da færgen kom til Bogense og alle passagerer var gået fra borde, fandt man et spædbarn ombord. Man eftersøgte forældrene, men forgæves. Den lille dreng blev bortadopteret og voksede op i Bogense. I taknemmelighed til sin fødeby skænkede han byen den lille statue af Manneken Pis, hvis historie havde stor lighed med hans egen.

Ved specielle lejligheder får også Manneken Pis i Bogense tøj på, akkurat ligesom den originale i Belgien.

Eksterne henvisninger 
Manneken Pis : Officiel hjemmeside
Manneken Pis : Virtuel rundtur, fotos

Bruxelles
Skulpturer
Licinius

Licinius (egl. Valerius Licinianus Licinius), ca. 265-324 eller 325, romersk kejser i øst 308-323.

Licinius var officer af dakisk afstamning og som flere andre af tetrarkiets kejsere af bondefamilie. Han stod Galerius nær og deltog i dennes felttog, men trådte først frem i politik under tronstriden, hvor han 308 blev gjort til overkejser i vest som afløser for kejser Valerius Severus, der var blevet henrettet af Maximian Herculius' familie. I praksis overlod Licinius dog denne herredømmet i vest og koncentrerede sig om de forasiatiske provinser, hvor han med dygtighed bekæmpede perserne og sine indenrigske rivaler. 

I de følgende år kæmpede han sig op som østrigets dominerende hersker, ganske som Konstantin 1. den Store blev det i vest. Efter Galerius’ død 311 udmanøvrerede Licinius dennes nevø Maximinus II Daza militært og stod 314 som enekejser i øst. Han søgte i denne periode samarbejde med Konstantin, støttede officielt dennes tolerancepolitik mod de kristne og giftede sig med hans søster.

314-323 deltes Licinius med Konstantin om herredømmet i riget. Det blev dog ikke noget harmonisk samarbejde; allerede 316-17 kom det til mindre grænsestridigheder, hvor Licinius måtte gøre indrømmelser og afstå landområder. Omkring 320 slog han ind på en antikristen kurs, hvad der forværrede forholdet til svogeren. Omsider kom det 323-24 til et endeligt militært opgør: Licinius’ hær blev slået ved Adrianopel og Krysopolis (juli og september 324), og han overgav sig mod at blive skånet, men blev alligevel hængt året efter sammen med sin søn. Omstændighederne er dunkle, men den officielle grund var, at han havde foretaget konspirationer, som ikke var omfattet af den tidligere benådning.

Licinius har fået et mørkt eftermæle som en brutal og fordrukken voldshersker. Meget af dette skyldes uden tvivl sejrherren Konstantin, selv om flere af hans handlinger (bl.a. henrettelsen af Diocletians hustru og datter) understøtter påstandene. Derimod synes han at have været en betydelig militær begavelse.

Eksterne henvisninger 

 http://www.roman-emperors.org/licinius.htm

Kejsere fra Romerriget
Tjek fødsels- og dødsår
Henrettede Romerske kejsere
Trend og islæt

Trend og islæt (kæde og skudtråd) er de to trådretninger i vævning. Trenden er den langsgående tråd på vævestol eller -ramme, mens islætten er den tværgående tråd, som væves over og under trenden.

Se også 

Vævning
Begrebspar
Trend

Ordet Trend har flere betydninger:
 Trend (tendens) - en tendens inden for f.eks. mode, politik eller kunst
 Trend og islæt - en trend er den langsgående tråd, som sidder fast på en væv
 Trend (Vesthimmerlands Kommune) - en bebyggelse ved Bjørnsholm Bugt i Vesthimmerlands Kommune, og afledt deraf
 Trend Å
 Trend Skov