kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
FA Cup 1876-77

Football Association Challenge Cup 1876-77 var den sjette udgave af Football Association Challenge Cup, nutildags bedre kendt som FA Cup. 37 klubber var tilmeldt turneringen, der blev afviklet som en cupturnering. Otte af klubberne trak sig imidlertid inden deres første kamp, så turneringen fik reelt deltagelse af 29 klubber. Den første kamp blev spillet den 14. oktober 1876, og finale blev afviklet den 24. marts 1877 på Kennington Oval i London, hvor Wanderers FC vandt 2-1 over Oxford University AFC. Det var Wanderers FC's fjerde FA Cup-triumf.

Resultater

Første runde 

Første runde blev spillet i perioden 14. oktober – 11. november 1876 og havde deltagelse af alle 36 hold, idet Queen's Park FC var oversidder på grund af det ulige antal hold.

Anden runde 

Anden runde blev spillet den 29. november – 16. december 1876 og havde deltagelse af de 19 hold, der var gået videre fra første runde. På grund af det ulige antal deltagere var Queen's Park FC oversidder og gik dermed videre til tredje runde uden kamp.

Tredje runde 

Tredje runde blev spillet den 20. januar – 3. februar 1877 og havde deltagelse af de ti hold, der var gået videre fra tredje runde.

Kvartfinaler 

Kvartfinalerne havde deltagelse af de fem hold, der gik videre fra tredje runde og blev afviklet i perioden 17. februar – 10. marts 1877. På grund af det ulige antal hold, var Wanderers FC oversidder i denne runde og gik derfor videre til semifinalerne uden kamp.

Semifinale 

Semifinalerne havde deltagelse af de tre hold, der gik videre fra kvartfinalerne. På grund af det ulige antal hold, var Oxford University AFC oversidder i denne runde og gik derfor videre til finalen uden kamp.

Finale

Kilder / eksterne henvisninger 
 FA Cup Archive  
 RSSSF – 1876–77 FA Cup  
 FA Cup finals – 1877

Noter 

Sæsoner i FA Cup
Fodbold i 1876
Fodbold i 1877
Scottish Cup 1876-77

Scottish Football Association Challenge Cup 1876-77 var den fjerde udgave af Scottish Football Association Challenge Cup, nutildags bedre kendt som Scottish Cup. De første kamp blev spillet i oktober 1876, og finalen blev afviklet den 17. marts 1877, men der skulle yderligere to finaler (7. april og 13. april) til, inden Vale of Leven FC havde sikret sig sin første triumf i Scottish Cup efter en sejr på 3-2 over Rangers FC.

Resultater

Første runde 

På grund af det ulige antal hold, var Kilmarnock FC oversidder i første runde og gik dermed videre til anden runde uden kamp.

Anden runde 

Inden anden runde meldte 23rd Renfrew Rifle Volunteers afbud.

Tredje runde 

På grund af det ulige antal hold, var Rangers FC oversidder i tredje runde og gik dermed videre til ottendedelsfinalerne uden kamp.

Ottendedelsfinaler

Kvartfinaler

Semifinaler 

På grund af det ulige antal hold, var Rangers FC oversidder i semifinalerne og gik dermed videre til finalen uden kamp.

Finale

Kilder / eksterne henvisninger 
 RSSSF: Scottish Cup 1876–77
 IFFHS: Scottish Cup 1876–77

Noter 

Sæsoner i Scottish Cup
Fodbold i 1876
Fodbold i 1877
Emissionsspektrum

Et emissionsspektrum består af linjer ved bølgelængder, der svarer til atomare overgange fra et højere til et lavere energiniveau. Et emissionsspektrum kaldes også for et linjespektrum.

Fysik
Atomfysik
Welsh Cup

The Welsh Cup (walisisk: Cwpan Cymru) er en pokalturnering for fodboldklubber fra Wales, som hver sæson arrangeres af Football Association of Wales. Turneringen er afviklet hver sæson siden 1877-78 (bortset fra i perioderne 1915-19 og 1940-46). Vinderen af turneringen er walisisk pokalmester og kvalificerer sig til den efterfølgende udgave af UEFA Europa League.

Turneringen blev i begyndelsen domineret af hold fra det nordlige Wales, hvor fodbold var mere populært end i Sydwales, hvor rugby var den foretrukne sportsgren. Og først i 1912 blev turneringen vundet af et hold fra syd: Cardiff City FC.

Indtil 1995 kunne hold fra England, der var lokaliseret nær grænsen til Wales, deltage i Welsh Cup, og turneringen er 21 gange blevet vundet af engelske hold – senest i 1990, hvor Hereford United FC sejrede. De engelske hold kunne imidlertid ikke kvalificere sig UEFA Cup Winners' Cup ved at vinde Welsh Cup. Fra 1996 til 2011 var turneringen forbeholdt klubber fra Wales, som spillede i det walisiske ligasystem, hvilket betød at engelske hold og de seks walisiske hold, der spillede i det engelske ligasystem, Swansea City AFC, Cardiff City FC, Newport County AFC, Wrexham AFC, Colwyn Bay FC og Merthyr Town FC, ikke længere kunne deltage.

Den 20. april 2011 inviterede Football Association of Wales imidlertid de seks walisiske klubber til at deltage i Welsh Cup 2011-12, men kun Newport County, Wrexham og Merthyr Town tog imod invitationen.

Vindere og finalister 

49 forskellige hold har deltaget i Welsh Cup-finalerne fra turneringens begyndelse til 2011. Heraf har 31 af holdene vundet turneringen mindt én gang.

Finaler 

Den første finale i Welsh Cup blev spillet i 1878. Indtil 1961 blev finalerne afviklet som én kamp, som blev spillet om i tilfælde af uafgjort. I perioden 1962-85 blev finalerne afviklet over to kampe (ude og hjemme), hvor vinderen var det hold, som opnåede flest point i de to kampe. Hvis begge hold endte med lige mange point, blev der spillet en tredje og afgørende kamp. Fra 1973 blev de to finaler afgjort af den samlede score i finalerne, således at en evt. 3. kamp ikke blev nødvendig. Fra 1986 vendte man tilbage til det tidligere system med omkamp i tilfælde af uafgjort. Senest er finalerne afviklet som én kamp, der afgøres efter forlænget spilletid og straffesparkkonkurrence hvis nødvendigt.

Kilder / eksterne henvisninger 
 Welsh Football Data Archive – Welsh Cup 1877 to date  
 The History of the Welsh Cup 1877–1993 af Ian Garland (1991)

Noter 

 
Etableret i 1877
Daphne tangutica

 
Daphne tangutica er en lav, stedsegrøn busk med duftende, hvide blomster. Den er en smule sart under danske forhold, men bruges alligevel som prydplante i haverne. Blomsterne har en fin, syrenagtig duft.

Beskrivelse 
Daphne tangutica er en lille, stedsegrøn busk med en opstigende, tæt forgrenet vækstform. Barken er først gulgrøn og dunhåret, men senere bliver den grågul til gråbrun, og gamle grene kan få en sølvgrå bark. Knopperne er spredtstillede og bladene er kortstilkede, hele og smalt ægformede eller lancetformede med hel, nedbøjet rand. Oversiden er skinnende mørkegrøn, mens undersiden er lysegrøn og svagt håret. 

Blomstringen foregår i april-juni, hvor man finder blomsterne samlet i endestillede hoveder med 3-12 blomster. De enkelte blomster er 4-tallige og regelmæssige med hvide kronblade, der er lyserøde til lyst violette på ydersiden. Frugterne er røde, ægformede stenfrugter .

Rodsystemet består af grove, dybtgående hovedrødder, og selv siderødderne er tykke. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 1,00 x 1,50 m (10 x 15 cm/år).

Hjemsted 
Arten hører hjemme i bjergskovene i det sydvestlige Kina, hvor den findes i højder mellem 1.000 og 3.800 m. 

I en ungskov med eg og fyr som dominerende planter, som findes i 2.350-2.450 m højde på solsiden af Næsehorn-søen i  Jiuzhaigou, Tibet, Kina, findes arten sammen med bl.a. Abies ernestii (en art af ædelgran), Carpinus turczaninowii (en art af avnbøg), Deutzia longifolia (en art af stjernetop), dværgperlekurv, Fraxinus suaveolens (en art af ask), havearalie, manchurisk birk, mangeblomstret sølvblad, måttefyr, Phlomis umbrosa (en art af løvehale), Picea neoveitchii (en art af gran-slægten), Quercus aliena (en art af eg), Rhamnus parvifolius og Rhamnus rosthornii (arter af korsved), småbladet berberis, Sorbus discolor (en art af røn), sort dværgmispel og Syringa sweginzowii (en art af syren)

Note 

Buske
Hvide blomster
Haveplanter
Dafne
Maar Julius Lange

Maar Julius Lange (1897 i København – 1979) var en autodidakt dansk maler.

Lange var udlært mejerist. Langes arbejdsliv tilbragte han i Horsens som maskinpasser på Collstrups Imprægneringsanstalt og Mælkekondenseringen. Omkring 1940 begyndte Lange ”igen” at male, som barn havde han lavet collager – dette var en flygt fra forældrene og lærerne i skolen – han var ordblind men alle troede han var dum og doven. Malerierne var på dette tidspunkt med genkendelige og naturalistiske motiver. Stilen ændredes drastisk omkring 1945, som han udtrykte det: ”han søgte at finde andre dimensioner” i kataloget fra 1948 for kunstnersammenslutningen Spiralen, som han i en periode i slutningen af 40’erne var medlem. Inspirationen til disse andre dimensioner fandt han bl.a. i ”Studiekredsen for Abstrakt Maleri i Horsens” som Johannes A. Jørgensen havde dannet. Samt hos den russiske filosof P.D. Ouspensky der arbejdede begreberne tid, rum og højere dimensioner. Især det abstrakte maleri fra det 19. århundredes første årtier med Kandinsky og Paul Klee som eksponenter vakte Langes interesse.

I starten af 1950’erne byggede Lange sommerhus i Sondrup Bakker ved Horsens Fjord, her levede han sidste år og døde her i 1979.

Kilde og ekstern henvisning 

 Claus Hagedorn-Olsen og Sonja Martensen, Maar Julius Lange, 1999, 
 

Malere fra Danmark
Folgefonna

Folgefonna er Norges tredjestørste isbræ og ligger på Folgefonnhalvøen i Hardanger og dækker områder i Jondal, Ullensvang, Odda, Etne og Kvinnherad kommuner, alle i Vestland fylke. Folgefonna er en af Norges sydligste gletsjere. 

Den havde i 2006 et samlet areal på 207 km². Bræområdet er tredelt med Nordre Folgefonna (26 km²), Midtre Folgefonna (11 km²) og Søndre Folgefonna (164 km²).  Bræen har flere udløbere ned mod omliggende dale. De mest kendte er Bondhusbreen, Buarbræen og Blomstølskardsbreen. Højeste punkt på  1.662 moh. ligger nord på den sydlige  bræ, øst for Fonnabu. Istykkelsen er målt op til 375 m, med en middeltykkelse på ca. 150 m.

Folgefonna nationalpark blev oprettet i 2005 og omfatter et område på 720 km². Fem floder og deres afvandingsområder er allerede varigt beskyttet: Æneselva, Furebergselva, Hattebergselva, Mosneselva og Opo, der har sit udløb i Odda. Under Folgefonna har man bygget Folgefonntunnelen, der er mere end 11 km lang.

Historie 
Folgefonna forsvandt efter istiden, men blev nydannet for omkring 5.000 år siden i en periode med temperaturfald og samtidig øget nedbør. Den har skiftevis krympet og vokset betydeligt sytten gange siden da. Nedsmeltningen nu er langt mindre end i tyveårsperioden 1935-55.  Geolog Jostein Bakke fra Jondal har påvist mindst 30-40 indsøer under gletsjeren. Hvis den en dag ikke mere kan holde på vandet, eller revner, kan det føre til en flom, der udraderer dele af dagens bebyggelse langsmed Hardangerfjorden. 

Siden 1960'erne er der udført målinger ved flere af Folgefonnas udløbere. Blomstølskardbræen helt i syd er stabil og har kun ændret sig lidt, sammenlignet med udløberne længere mod nord. Buarbræen og Bondhusbræen havde en periode med vækst i 1990-tallet, men har begge trukket sig hurtigt tilbage efter årtusindskiftet.

På Jorfjellbræen, som er en udløber fra Nordre Folgefonna, ligger Folgefonna Sommerskicenter med skitræk fra 1.200 til 1.450 moh. Adkomst på bilvej fra Jondal.

I kulturen 
Folgefonna er tema i Geirr Tveitts stykke for orkester: Folgafoldne fortél ingjenting (= Folgefonna fortæller ingenting), fra Hundrade hardingtonar frao Hardanger. 

Det siges i sagnet, at Folgefonna opstod som en straf, fordi indbyggerne i syv præstegæld havde levet et syndefuldt liv. En dag de var i kirke, kom et voldsomt snevejr, der tog livet af dem alle - bortset fra en pige, der var blevet hjemme for at lave middagsmad til sin husbond. Hun overlevede, og har angiveligt efterkommere, der lever den dag i dag.

Noter

Eksterne kilder og henvisninger 

 Folgefonna og Fjordbygdene. Bog (591 sider) udgivet af Nord4 og Universitetet i Bergen 2008.

Gletsjere i Vestland
Kvinnherad
Jondal
Robert Sean Leonard

Robert Sean Leonard (født 28. februar 1969) er skuespiller, bedst kendt for rollen som Dr. James Wilson i dramaserien House M.D. (2004-2012), hvor han spiller sammen med seriens stjerne, Hugh Laurie. I sine yngre dage var han med i dramafilmen Dead Poets Society, hvor han spiller Neil Perry. Hans mor hedder Joy P. Leonard.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Leksikalsk analyse

Leksikalsk analyse er indenfor datalogi den proces, som består i at en serie tegn tolkes, evt. sammensættes med nabotegn og omsættes til et leksikalt element (eng. token). Leksikalisering omfatter at input (tekstfilens) tekststreng omdannes til eksempelvis reserverede ord, konstanter, operatorer og parametre.

Grammatikken til den leksikalske analyse beskrives ofte på Backus-Naur-form eller Udvidet Backus-Naur form.

Eksempel
Input til en Google-søgning (altså det brugeren skriver i søgefeltet) kan se ud sådan her:

 bison OR okse

Den funktion som udfører selve søgningen må på en eller anden måde få at vide, at brugeren vil finde alle sider som indeholder enten ordet "bison" eller ordet "okse". Leksikaliseringen er det trin i parsningen af søgeudtrykket som identificerer "bison" og "okse" som de ord brugeren vil søge efter, og "OR" som den operator, der indebærer, at brugeren er interesseret i at søge efter både sider som indeholder "bison" og sider som indeholder "okse". I eksemplet før er "bison" og "okse" konstanter, og "OR" er et reserveret ord. Leksikaliseringen indebærer, at dette søgeudtryk skilles fra for eksempel bison or okse eller "bison OR okse".

Derimod kan syntaktiske fejl ikke identificeres under leksikaliseringen. Ansvaret for syntaktisk analyse vedrører den proces, der tager imod de leksikale elementer, som leksikaliseringen genererer. Et udtryk i programmeringssproget C som 

 int hej(int "text" int)
 {
  printf void "mere text" if;
 };

kan tolkes korrekt under leksikaliseringen, men er syntaktisk forkert. Den proces, som kontrollerer et udtryks syntaktiske eller grammatiske korrekthed kaldes en parser. 

En almindelig måde at skabe den komponent, som håndterer lexikaliseringen er at anvende et program som lex eller flex. Et eksempel på et Java-baseret lexikaliseringsprogram er JFlex.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Quex

Implementation af programmeringssprog
Parser

En parser er et dataprogram (eller komponent), som analyserer en datastrøm, for at få frem en tolkning af denne i et vist formelt sprog. Processen kaldes syntaksanalyse, syntaktisk analyse eller parsning. En mulig metasyntaks der kan beskrive et formelt sprog syntaks er Backus-Naur form eller Udvidet Backus-Naur form.

Syntaktisk analyse er den proces, der skaber en syntaktisk struktur – et parsetræ – af en følge af symboler. Syntaksanalysen bygger på information som genereres af en leksikalisering.

Parseren anvendes indenfor mange dataprogrammer hvor noget input behøver tolkning, eksempelvis til kommandoindtastning eller indlæsning af datafiler. Parsere anvendes også indenfor sprogteknologi til at tolke den grammatiske struktur hos naturlige sprog.

Kontekstfri grammatik er den dominerende formalisme for grammatiker til både naturlige sprog og anden data, eftersom denne formalisme tillader konstruktion af effektive parsere. Kontekstfrie grammatiker beskrives ofte på Backus-Naur-form eller Udvidet Backus-Naur form.

Indenfor sprogteknologi anvendes almindeligvis kontekstfrie grammatiker (også kaldet frasestrukturgrammatiker) eller dependensgrammatiker.

To eksempler på dataprogrammer, der genererer programkode til en parser er yacc og GNU bison.

Se også 
 LALR-parser

Reference 
Implementation af programmeringssprog
Ithaca College

Ithaca College er et privat universitet i Ithaca i New York i USA. Undervisningsinstitutionen grundlagdes af William Egbert i 1892 som et musikkonservatorium. Universitetet har en stærk liberal kunstkerne, men byder også på flere pre-professionelle programmer og nogle kandidatuddannelser. Universitetet er også internationalt kendt for sit kommunikationsprogram Roy H. Park School of Communications. 

Universitetet er beliggende i et område nær Cayuga Lake, Cornell University og adskillige vandfald og kløfter. 

Universitetet er måske bedst kendt for sin lange liste over alumner, der spiller eller har spillet en betydelig rolle i radio- og tv-verden. Universitetet har været rangeret blandt de ti bedste masters universiteter i det nordlige USA af US News & World Report hvert år siden 1996. I 2010 rangerede universitetet som nummer syv i sin kategori.

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Kildehenvisninger 

Universiteter i New York
Etableret i 1892
Elitesportsuddannelse

En elitesportsuddannelse er et undervisningstilbud til personer, der ønsker at kombinere en sportskarriere på eliteniveau med et studie. Studietilbud til elitesportsfolk på bachelorniveau findes blandt andet på Roskilde Universitet, Syddansk Universitet, Aalborg Universitet og University College Nordjylland. Dertil kommer en lang række studietilbud på gymnasiale uddannelser og handelsskoleuddannelser.

Kilder

Uddannelse
Sport
Augusta Zangenberg

Ida Augusta Zangenberg (født 10. oktober 1846 i Thisted, død 8. december 1915 i Hobro) var en dansk danselærer i Thisted, som opdagede Lindholm Høje.

Hun blev født i Thisted Sogn som det 10. barn i sin søskendeflok. Hendes far var musik og danselærer Johan Heinrich Frederic Hartwig Zangenberg og hendes mor var Mariane Rasmusdatter Lund.

Referencer 

Dansere fra Danmark
Personer fra Thisted
Inese Vaidere

Inese Vaidere (3. september 1952 i Jelgava i Lettiske SSR) er en lettisk politiker og medlem af Europa-Parlamentet siden 2004.

Vaidere er tidligere viceborgmester i Letlands hovedstad Riga og parlamentsmedlem i Saeimaen. Hun blev valgt til Europa-Parlamentet i 2004 for partiet Tēvzemei un Brīvībai/LNNK (For Fædreland og Frihed/LNNK); en del af EU-parlamentsgruppen Unionen for nationernes Europa. I 2009 blev Vaidere valgt til Europa-Parlamentet for partiet Pilsoniskā savienība (Medborgerunionen); en del af EU-parlamentsgruppen Gruppen for Det Europæiske Folkeparti.

Kildehenvisninger 

Personer fra Jelgava
Medlemmer af Europa-Parlamentet fra Letland
BNF

Forkortelsen BNF eller BnF kan henvise til flere emner, heriblandt:

 Backus-Naur form – en metasyntaks
 Bibliothèque nationale de France – det franske nationalbibliotek
 Botswana National Front – et politisk parti i Botswana
 British National Front – et politisk parti i Storbritannien
Do Ya Wanna Funk

"Do Ya Wanna Funk" er en sang indspillet af den amerikanske sanger Sylvester. Sangen blev udgivet i 1982 og blev produceret af Patrick Cowley, som tilfældigvis døde samme år. Do Ya Wanna Funk var hovedsagelig en succes i Europa, specielt i Schweiz, Nederlandene og Norge, hvor den i det sidstnævnte land kom ind blandt top 10, og til og med i Storbritannien, hvor den kom op blandt top 40 på hitlisterne. Do Ya Wanna Funk høres kortvarigt i filmen Bossen og Bumsen med skuespillerne Eddie Murphy og Dan Aykroyd i hovedrollerne.

Sporliste 
 12" vinyl i USA:'
 "Do Ya Wanna Funk" – 6:47
 "Do Ya Wanna Funk" (instrumental) – 6:47
 "Do Ya Wanna Funk" (radio version) – 3:29

 12" vinyl i UK:
 "Do Ya Wanna Funk" – 6:47
 "Do Ya Wanna Funk" (instrumental) – 6:47
 "Do Ya Wanna Funk" (radio version) – 3:29

Charts

Kildehenvisninger 

Sange fra 1982
Spiralen (kunstnersammenslutning)

Spiralen var en dansk kunstnersammenslutning, dannet 1947 af en gruppe abstrakte kunstnere, som bestod af Otto Baagøe-Nielsen, Mogens Balle, Arne Juhl Jacobsen, Erling Jørgensen, Eigil Uldahl og Axel Wilmar. Senere medlemmer var bl.a. Asger Jorn, Sven Dalsgaard, Wilhelm Freddie, Edgar Funch og Ulrika Marseen. Gruppen bestod af en gruppe malere med forskelligt udtryk både spontane, surrealistiske og abstrakte kunstnere. Desuden var tilknyttet musikere og forfattere. Spiralen blev opløst i 1958, men der afholdtes dog repriseudstillinger i 1966, 1978 og 1991-92.

Udstillere (sandsynligvis ikke komplet) på Spiralen og udstillingsår 
 Asger Andersen – 1957/58, 1978, 1991-1992
 Mogens Balle – 1947-1956, 1967, 1977 (sikkert 1978), 1991-1992
 Sven Dalsgaard – 1948-1956, 1957/58, 1966, 1978, 1991-1992
 Wilhelm Freddie – 1953-1956, 1991-1992
 Elna Fonnesbech-Sandberg – 1949(47)-1958, 1978, 1991-1992
 Jeppe Hagedorn-Olsen – 1957/68
 Arne Juhl Jacobsen – 1947-51, 1966
 Knud Jans – 1951-1956, 1991-1992
 Johannes Jensen – 1948-1953, 1991-1992
 Niels Jensen født 1912 – 1949, 1951- 1956, 1991-1992
 Asger Jorn – 1949-1953, 1991-1992
 Elly Jørgensen – 1957/58
 Erling Jørgensen – 1947-49, 1952-58, 1966, 1978, 1991-1992
 Johannes Andreas Jørgensen – 1948-1954
 Paul H. Jørgensen – 1948/49
 Edgar Funch – 1951-1957, 1991-1992
 Maar Julius Lange – 1949, 1950, 1952, 1957/58
 Alfred H. Lilliendahl – 1948-57, 1966, 1991-1992
 Niels Macholm – 1953, 1955, 1957/58, 1966, 1978, 1991-1992;
 Ulrika Marseen – 1948-53, 1966, 1991-1992
 Knud Nielsen – 1953-1956, 1991-1992
 Otto Baagøe-Nielsen – 1947-1954, 1957/58, 1966, 1991/92
 Robert Dahlmann Olsen – 1949, 1966, 1991-1992
 Vilhelm Bjerke Petersen – 1956, 1957/58 (mindeophængning), 1966;
 Jean Tessier – 1957/58
 Eigil Uldahl – 1947
 Axel Wilmar – 1947-1950, 1952-1953, 1966

Kilder 
 Spiralen, udstillingskatalog 1947

 Spiralen's Reprice på NIK's Malergaard

 Spiralen-igen, Sammenslutningen af dansk kunstforeninger 1991-92, udstillingskatalog for repriseudstillingen 1991-92

 Hvidbjerg - Et andet Skagen, 1994, Hvidbjergfonden

 Weilbachs Kunstnerleksikon – under de enkelte kunstnere

Referencer 

Kunstnersammenslutninger fra Danmark
Etableret i 1947
Ophørt i 1958
Karolingisk arkitektur

Karolingisk arkitektur kan betegnes som en meget tidlig, romansk bygningskunst. Formsproget i perioden 700-911 bærer tydeligt præg af indflydelse fra Ravenna og Rom og kan sagtens udgøre et forstadie til gotikken. Der findes kun meget få bygninger bevaret. Det største af dem er Karl den stores slotskapel i Aachen.

Kirkebyggerier 
En typisk karolingisk kirkebygning bestod af to sideskibe, rundbuearkader, bemalede friser, klerestorium, fladt trætag, triumfbue, transept, kor med apsis, et vestværk ofte med apsis og tværskib.

Byer 
 Aachen
 Germigny-des-Prés
 Centula
 Oberzell og Mittelzell, Reichenau, 800-tallet

Kilde 
 J. Marcussen: Arkitekturhistoriske noter, karolingisk arkitektur

Ekstern henvisning

Litteratur 
 K.J. Conant: Carolingian and Romanesque Architecture 800-1200, 1978
 Nikolaus Pevsner: An Outline of European Architecture, 1963

Stilperioder
Middelalderlig arkitektur
Germigny-des-Prés

Germigny-des-Prés er en fransk kommune placeret i departementet Loiret i regionen Centre.

Kommunen ligger i udkanten af Val de Loire og er registreret som verdensarvsområde af UNESCO.

Eksterne henvisninger 

Byer i Loiret
Monument historique i Frankrig
Verdensarvsområder i Frankrig
Uldrup Bakker

Uldrup Bakker bedre kendt som Sondrup Bakker er nogle 50 – 73 meter høje skovbevoksede bakker ved nordsiden af Horsens Fjord, vest for godset Åkær og Åkær Å, med Hundslund mod nord, og Søvind mod vest. Området er en del af en større naturfredning på i alt 2.120 ha. fra som også omfatter øen Vorsø i Horsens Fjord. Højeste punkt er Blakshøj på 73 moh.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Om fredningen og området på dn.dk

Lokaliteter i Odder Kommune
Fredede arealer i Danmark