kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Østrigs Nationalbank

Østrigs Nationalbank (tysk: Oesterreichische Nationalbank) er Østrigs centralbank, og som sådan en integreret del af både det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) og Eurozonen. Den agerer på baggrund af nationale og internatinale bestemmelser.

Østrigs Nationalbank stammer fra den i 1816 etablerede Privilegirte Oesterreichische National-Bank, der blev grundlagt i forbindelse med nyordning af pengesystemet i Østrig som den første østrigske centralbank. Den fik eneretten til udstedelse af pengesedler. I 1878 blev nationalbank som følge af Det Østrig-ungarske kompromis transformeret til den "Østrig-ungarske bank", der fra 1923 i Østrig blev afløst af "Oesterreichische Nationalbank".

Østrigs Nationalbank er et aktieselskab, hvis bestemmelser reguleres gennem den almindelig østrigske aktielov, medmindre andet er bestemt gennem EU-traktat, ESCB, Den Europæiske Centralbank (ECB) eller den østrigske nationalbanklov.

Med den østrigske nationalbanks tilknytning til det Europæiske System af Centralbanker er en stor del af bankens opgaver overdraget til Den Europæiske Centralbank. Som følge heraf er nationalbankens opgaver særligt deltagelse i pengepolitikken indenfor rammerne af ESCB, der har som hovedmål at sikre prisstabilitet.

Andre opgaver er:

 Sikring af den nationale finansmarkedsstabilitet (ved at medvirke i banktilsynet)
 Udstedelse af pengesedler (efter aftale med Den Europæiske Nationalbank)
 Forsyne bankerne med kontante penge
 Stille betalingssystemer til rådighed nationalt og internationalt
 Styre pengepolitiske instrumenter (efter beslutning i ECB-rådet)
 Udarbejdelse af statistikker og analyser

Derudover er nationalbanken berettiget til at udføre alle bankforretninger.

Banker fra Østrig
Centralbanker
Nationalbank
Mike Rounds

Mike Rounds (født 24. oktober 1954) er en amerikansk politiker fra det Republikanske parti. Han var den 31. guvernør i delstaten South Dakota i perioden 2003 til 2011, hvor han blev afløst af partifællen Dennis Daugaard.

Eksterne henvisninger 

Mike Rounds for Governor  Officiel kampagneside 

Guvernører i South Dakota
Regionaltog kollideret frontalt på Holstebro station

Den 1. juni 2004 kl. ca. 7:19 kolliderede et indkørende regionaltog fra Herning med et udkørende regionaltog i sydenden af Holstebro station.

Kollisionen mellem de tog regionaltog skete ved forholdsvis lav hastighed og 26 personer blev kvæstet, heraf 2 alvorligt; alle var passagerer i det indkørende tog (RV 3705).

Undersøgelserne påviste, at tog RV 3718 var afgået fra Holstebro spor 1 uden at der var signalgivning til udkørsel, idet PU-signalet, der skulle iagttages, ikke eller kun vanskeligt kunne ses fra togets normale standsningsted i spor 1 og lokomotivføreren havde formentlig benyttet signalgivningen i uordenssignalet for overkørsel 360 som indikation af at der var signal til udkørsel. Det kritiske PU-signal blev siden flyttet så der kunne opnås den krævede synlighed og desuden er strækningen siden blev udrustet med ATC i forenklet udgave (ATC-t).

Jernbaneulykker i Danmark
Holstebro
Begivenheder i 2004
Mark Sanford

Marshall Clement "Mark" Sanford, Jr. (født 28. maj 1960) er en amerikansk politiker for det republikanske parti. Han var den 115. guvernør i delstaten South Carolina i perioden 2003 til 2011. Sanford var tidligere medlem af det føderale Repræsentanternes hus.

Eksterne henvisninger 

Guvernører i South Carolina
Medlemmer af Repræsentanternes Hus i USA
Brian Schweitzer

Brian David Schweitzer (født 4. september 1955) er en amerikansk politiker for det demokratiske parti. Han var guvernør i delstaten Montana fra den 5. januar 2005 til den 7. januar 2013.

Eksterne henvisninger 

Guvernører i Montana
Personer fra Montana
Kathleen Sebelius

Kathleen Gilligan Sebelius (født 15. maj 1948) er en amerikansk politiker for det demokratiske parti. Hun er tidligere guvernør i delstaten Kansas og tidligere USAs helse- og omsorgsminister. Sebelius er født i Cincinnati i Ohio.

Hun støttede Barack Obamas opstilling som demokraternes præsidentkandidat under primærvalgkampen i 2008. I den forbindelse ansås hun for at være blandt en række kandidater til at blive hans vicepræsident.

Eksterne henvisninger 

Personer fra Cincinnati
Ministre fra USA
Guvernører i Kansas
William H. Seward

William Henry Seward (født 16. maj 1801 i Florida, New York i USA, død 10. oktober 1872 i Auburn i New York) var en amerikansk politiker og udenrigsminister.

Han studerede ved Union College i Schenectady. Han giftede sig i 1824 med Frances Adeline Miller og parret fik seks børn, hvoraf et adoptivbarn. Før Seward blev politiker arbejdede han som advokat.

Han var guvernør i New York i perioden 1839-1842 for Whig-partiet. Han var indvalgt senator i USA's senat fra New York 1849-1861. Han blev her Whig-partiets leder for slaverimodstanderne. På grund af Whig-partiets nedgang gik han over til Det republikanske parti og blev indvalgt til senatet for en anden periode som republikaner.

Han gjorde tjeneste som USA's udenrigsminister i perioden 1861-1869 under præsidenterne Abraham Lincoln og Andrew Johnson. Han er mest kendt for købet af Alaska i 1867. I starten blev Alaska omtalt som Seward's Folly (Sewards galskab) og Seward's Icebox (Sewards isboks). Købet af Alaska fejres hvert år i delstaten Alaska på sidste mandag i marts og kaldes Seward's Day (Sewards dag).

Efter tiden som udenrigsminister rejste han jorden rundt, en rejse som varede i fjorten måneder og to dage (fra juli 1870 til september 1871).

Eksterne henvisninger 

Udenrigsministre fra USA
Guvernører i New York

Amerikanere i 1800-tallet
Ted Strickland

Ted Strickland (født 4. august 1941) er en amerikansk politiker for det demokratiske parti. Han var den 68. guvernør i delstaten Ohio i perioden januar 2007 til januar 2011, hvor han blev afløst af republikaneren John Kasich. Før han blev valgt til guvernør var Strickland føderal kongresrepræsentant.

Eksterne henvisninger 

Guvernører i Ohio
Gustaf Otto Stenbock

Gustaf Otto Stenbock (født 7. september 1614, død 24. september 1685) var en svensk greve, officer og rigsråd.

Han blev født i Torpa i Västergötland som søn af Gustaf Eriksson Stenbock og Beata Brahe.
Han blev gift med Christina Catharina De la Gardie. Han var far til Magnus Stenbock.

Han blev rigsråd i 1652 og feltmarskal i 1656. Efter Freden i Roskilde 1658 blev han generalguvernør over Skånelandene.

Generaler fra Sverige
Grever fra Sverige
Skånelandene
Svenskere i 1600-tallet
Rigsråder fra Sverige
VM i skak 1961

VM i skak 1961 var en match mellem verdensmesteren i skak Mikhail Tal fra Sovjetunionen og hans landsmand Mikhail Botvinnik, som havde ret til revanchedyst efter VM i skak 1960. Matchen fandt sted i Moskva, Sovjetunionen 15. marts – 12. maj 1961. Matchen galdt 24 partier med sejr til titelholderen ved uafgjort 12 – 12. Botvinnik vandt matchan 13 – 8, og blev dermed verdensmester for tredje gang. Mikhail Botvinnik var med sine 49 den næstældste vinder af en match om verdensmesterskabet nogensinde, kun Wilhelm Steinitz var ældre, da han vandt sine VM-matcher mellem 1886 og 1892.

Baggrund 
Mikhail Botvinnik blev første gang verdensmester ved VM i skak 1948 og havde været ude i fire titelforsvar siden. To gange havde han sikret den ved at spille uafgjort 12 – 12 og to gange havde han tabt titlen. Første gang han tabte den var i 1957, hvor han tabte til Vassilij Smyslov, men pga. den såkaldte "Botvinnik-regel" havde han ret til en returmatch i 1958, som han vandt.

Efterfølgende tabte han i 1960 til den fremadstormende Mikhail Tal, som i løbet af blot tre år var gået fra at vinde sit første sovjetmesterskab og blive udnævnt til stormester, før han havde spillet nogen internationale individuelle turneringer, og til at blive verdensmester. Matchen i 1961 var dermed endnu en revanchematch.

Tal led af dårlige nyrer og hans læge hjemme i Riga havde anbefalet en udskydelse af matchen, men da Botvinnik krævede en bekræftelse fra en læge i Moskva for at udsætte matchen, valgte Tal at spille alligevel, hvilket ifølge den sovjettiske stormester Jurij Averbakh var en fejl. Sygdommen var delvist med til at gøre hans forberedelser dårligere, mens Botvinnik gennemanalyserede Tals spil og ændrede spillestil for at undgå de taktiske komplikationer, som var Tals territorium, og i stedet søge mod lukkede positioner og slutspil.

Styrkeforhold inden matchen 
Der var ikke mange, der regnede med, at den snart 50-årige Botvinnik ville have den store chance mod den energiske "troldmand fra Riga", men på det tidspunkt kendte man heller ikke omfanget af Tals helbredsproblemer. Tal var selv sikker på, at han ville vinde og har givetvis undervurderet både sine egne problemer og Botvinniks evne til at analysere og forberede sig på en match.

Matchresultat

Efterspil 
Efter at Mikhail Botvinnik to gange i træk havde udnyttet rettet til en revanchematch og havde tilbageerobret titlen, blev den såkaldte "Botvinnik-regel" afskaffet, og i den efterfølgende VM-cyklus ville han kun få en chance. Der var spekulationer om, at han ville trække sig tilbage som ubesejret verdensmester, men han valgte at stille op til VM i skak 1963.

Mikhail Tals nyreproblemer var så alvorlige, at han måtte have fjernet den ene, mellem VM-matchen og den næste kandidatturnering i Curacao i 1962. Ved denne turnering var han nødt til at trække sig, før spillerne skulle møde hinanden for fjerde gang, da han blev indlagt.

Eksterne henvisninger 
 Tal vs Botvinnik 1961, artikel og partier på Chessgames.com

Noter 

VM-matcher i skak
Sport i 1961
Lampeskærm

En lampeskærm er den del af en lampe, der retter lyset fra lyskilden i en bestemt retning, og dermed forhindrer blændning. Lampeskærme fremstilles ofte af stof, metal eller matteret glas, men findes i en lang række andre materialer. Da glødelampepærer bliver meget varme, tjener lampeskærmen tillige som beskyttelse mod direkte berøring af denne. Af samme årsag er materialevalg og design af den ikke udelukkende et æstetisk valg, men er også underlagt brandhensyn. I dag er glødepæren udgået af produktion i Danmark og med moderne LED pærer er varmehensynet ikke det bærende element ved lampeskærme. Det er beskyttelse mod blænding ved og fokusering af lyset fra pærerne, der nu er skærmens primære funktion.

Udover at dirigere udstrålingen af lys fra pæren tjener lampeskærmen også til at ændre lyset, der kommer fra lampen. Dette kan gøres med forskellige farver, former og mønstre på skærmene.

Montering af lampeskærme 
Lampeskærme monteres på en lampe enten ved brug af et stativ eller ved en pæreklemme.

Pæreklemmer 
En pæreklemme er en lille klemme, der er bygget ind i lampeskærmen og klemmes ned over pæren, så skærmen bliver holdt direkte på pæren. Pæreklemmer er afhængige af pæretypen for at kunne påsættes ordentligt.

Skærmstativer (Bærering) 
Et skærmstativ er enten bygget i lampeskærmen, på selve lampen eller er løst, så lampeskærmen kan lægges på ved en bærering i lampeskærmen. Fordelen ved et skærmstativ frem for en pæreklemme er, at skærmstativet kan bære tungere lampeskærme og sidder mere stabilt på lampen. Hvis skærmstativet ikke er bygget fast på selve lampen, så monteres stativet normalt på fatning, hvor man isætter pæren.

Skærmstativer, der påsættes lampens fatning, skal have den rigtige størrelse for at kunne påsættes. I Danmark er normen 40mm i diameter, men mange gamle lamper har det gamle mål på 34mm. Recesringe anvendes til at montere et 40mm skærmstativ på en 34mm fatning.

Eksterne henvisninger 

Lamper
Samlemuffe

En samlemuffe er en elektrisk klemmeforbindelse lavet af plast og lidt metal til at samle ledninger i, som anvendes i store mængder i nye, såvel som gamle huse overalt i verden. Samlemuffer har været brugt lige så lang tid, som elektriciteten har været fremme, og det er derfor forståeligt nok, at der i nyere tid er blevet kigget på designet og brugervenligheden. 

Mange firmaer har udviklet teknikker, som blandt andet muliggør en samling af to eller flere ledninger med én hånd og blot et klik. Andre firmaer har koncentreret sig mere om udviklingen inden for, hvad samlemuffen skulle kunne klare, og derfor er der i dag mulighed for at samle helt op til 400 kilovoltsledninger med en enkelt muffe – de største nuværende højspændingsledninger i Danmark.

Se også
 Kronemuffe

Elektriske klemmeforbindelser
Kaj V. Andersen

Kaj Valdemar Andersen (10. juni 1929 i Nykøbing Falster – 16. august 1991) var en dansk radio- og tv-vært, lydbogsindlæser og politiker.

Kaj V. Andersen var fra Nykøbing Falster, og gik som barn på Nykøbing Falster Realskole.

Han læste til teolog på Københavns Universitet i 1956, og det var under dette studie at Kaj tog et feriejob i Danmarks Radio og det var her man opdagede hans gode evner som oplæser.

Han var programsekretær og speaker i Danmarks Radio fra 1956, siden 1965 chef for speakertjenesten og indtil 1971 tillige tv-oplæser, blandt andet TV-vært på TV-Avisen i en årrække.

Han sad i Folketinget for partiet Venstre 1971-79 og vendte tilbage til Danmarks Radio på Radioavisen. Han indlæste, på Statens Bibliotek for Blinde, over en periode på 32 år en lang række lydbøger i forskellige genrer – bl.a. den socialdemokratiske statsminister Anker Jørgensens dagbøger.

Kaj V. Andersen var gift med Bodil Andersen (7. august 1930 – 29. juni 1987), og parret boede på Sortedamsdosseringen i København.

Ifølge DR-kollegaen Lone Kühlmann havde han øgenavnet ligkusken blandt sine kolleger.

Kaj V. Andersen ligger sammen med sin kone Bodil, begravet på Holmens Kirkegård i København.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Lydbogsindlæsere
Tidligere folketingsmedlemmer fra Venstre
Ansatte i DR
Folketingsmedlemmer i 1970'erne
Sahl (Holstebro Kommune)

Sahl ligger i Nordvestjylland og er en lille landsby beliggende i Sahl Sogn ca. 4 kilometer i østlig retning fra Vinderup. I Sahl findes den berømte Sahl Kirke med et gyldent alter i den nordlige udkant af landsbyen. Sahl ligger i Holstebro Kommune og hører til Region Midtjylland.

Kilder 

Lokaliteter i Holstebro Kommune
Handbjerg

Handbjerg er en landsby i det nordlige Vestjylland med . Landsbyen ligger i Holstebro Kommune og hører til Region Midtjylland. Handbjerg er beliggende i Handbjerg Sogn fire kilometer sydvest for Vinderup og 11 kilometer øst for Struer. Landsbyen ligger ved Venø Bugt gennemskåret af sekundærrute 513 og jernbanen mellem Struer og Skive. I 2014 blev Handbjerg Marina indviet, som er en stor lystbådehavn anlagt på en kunstig halvø. Udover bådpladser er der ved Handbjerg Marina en restaurant, en café samt en plads til autocampere.

Ca. 3 kilometer syd for landsbyen ligger Handbjerg Kirke med udsigt over Hellegård Ås lavland, og hovedgården Handbjerg Hovgård ligger lidt sydøst for landsbyen.

Kilder 

Byer i Holstebro Kommune
Vandkande

En vandkande er en kande, der bruges til at vande planter og blomster med. Kander, der bruges til at opbevare vand i til at have på bordet til måltider, kaldes blot kander eller karaffel.

Vandkander varierer i størrelse men en normalt størrelse for kander, der bruges i haver landet over, er (20L). Tidligere var vandkanderne lavet af metal – nu er de ofte lavet af plastic.

Vandkanden har i nogle år været sat lidt til side til fordel for vanding med slange. Men efter at priserne på vandværksvand i de senere år er steget er vandkanden igen kommet ud af redskabsskuret. Fordele ved vandkander frem for at vande med vandværksvand gennem slange, er at det giver en større umiddelbar fornemmelse af vandforbruget, og dermed giver det et incitament til at spare på forbruget. Dernæst kan man spare lidt ekstra ved at bruge regnvand.

Nogle vandkandefabrikanter har forsøgt at udvikle vandkander som appellerer til at brugeren indtager bedre arbejdsstilling ved brug. Måske er det værd at ofre lidt flere penge på en sådan, men man bør måske forlange at prøve den først? Nogle vandkander er forsøgt skabt så de ligner noget ergonomisk mere korrekt, men de kan være meget dårlige.

Plasticvandkander vejer mindre end de gamle metalvandkander. Når metalvandkanderne vinder frem i brug skyldes det andre årsager end de rent praktiske. Der er i dag stor efterspørgsel efter vandkander der skal ligne noget, gerne fra de gode gamle dage.

Vandkander har været kendt i mange år, jf. fx dette eksempel fra kunstens verden, hvor en vandkande i 1876 er malet af Pierre-Auguste Renoir.

Galleri

Se også 

Haveredskaber
Kander
Lascăr Catargiu

Lascăr Catargiu (1. november 1823 – 11. april 1899) var en rumænsk konservativ politiker.

Han var søn af en adelsfamilie og blev født i Iaşi i fyrstendømmet Moldavien. I 1859, da Moldavien skulde forenes med fyrstendømmet Valakiet, var han den konservative kandidat til forenet Rumæniens trone. Han vandt ikke, men blev oppositionsleder imod Alexandru Ioan Cuza og hjalp med at styrte ham i 1866.

Han var premierminister i 1866, 1871-76, 1889-91 og 1891-95.

Premierministern Barbu Catargiu, der blev myrdet i 1862, var hans bror.

Eksterne henvisninger 

Politikere fra Rumænien
Personer fra Iași
Ion I.C. Brătianu

Ion I. C. Brătianu eller Ionel Brătianu (født 20. august 1864, død 24. november 1927) var en vigtig rumænsk politiker og en medlem af Brătianu-slægten.

Hans far, Ion C. Brătianu, var den vigtigste leder af det Nationalliberale parti og flere gange Rumæniens premierminister. "Ionel" blev født på hans fars gods "Florica" i distriktet Argeş. Han blev uddannet som ingeniør i Frankrig.

Han blev først valgt til Folketinget i 1895. Efter flere ministeriale embedder blev han Nationalliberalernes leder i 1909. Han var premierminister i 1909-11, 1914-18, 1918-19, 1922-26 og 1927.

Under 1. verdenskrig blev Rumænien besat af Centralmagterne og regeringen måtte flygte til Iaşi. Men ved fredstraktaterne i 1918 vandt Rumænien store territorier fra Ungarn og Rusland.

Efter hans død blev hans bror Vintilă Brătianu premierminister.

Politikere fra Rumænien
Kemikalie

Et kemikalie er et grundstof eller en forbindelse af grundstoffer.

I folkelig omtale betegner ordet en substans, som fremstilles eller forarbejdes i kemisk industri og på kemiske laboratorier.

Når stoffer i daglig tale kaldes kemikalier, er det normalt ud fra den betragtningsvinkel, at de er stoffer, der er kunstigt fremstillede eller udvundne; som når man siger, at maden er fuld af kemikalier, så mener man kunstige tilsætningsstoffer. Grænserne er svævende.

Ganske almindeligt bordsalt er et naturligt dannet kemikalie (NaCl – natriumchlorid), som derefter er blevet raffineret på en fabrik, men de færreste tænker på det som et kemikalie. Peber er både et kemikalie og et granuleret naturprodukt; se også naturmateriale. Fint metalpulver bruges i laboratorier og er altså et kemikalie, selv om mange måske har den opfattelse, at det ligger uden for grænserne.

Fra en kemikers synspunkt er det meningløst at skelne mellem kemikalier og naturprodukter – naturen er opbygget af naturligt frembragte kemikalier, hvoraf nogle er uskadelige for mennesker og andre er dødeligt giftige (fx er der (meget lidt) cyankalium i bl.a. æbler, mest koncentreret i kernerne – dødelig dosis er ca. 2½ deciliter kerner).

Det er også værd  at bemærke, at naturligt forekommende stoffer kan være lige så allergifremkaldende som kemiske; eksempelvis er parfumestoffer udvundet fra planter lige så allergifremkaldende som de syntetisk fremstillede.

Se også 
 Kemisk stof

Referencer 

Materialer
Kemi
Biokemi

mk:Супстанција
nl:Stof (chemie)
sr:Супстанца
tl:Sustansiya
zh:化學物質
Maltas nationalvåben

Maltas våbenskjold blev indført d. 19. oktober 1988 efter at det nationale parti var kommet til magten. Det læner sig op ad våbenskjoldet fra 1964 og afløste dermed det meget moderne våbenskjold med malteser båden under solen, som var blevet indført i 1975. 

Våbenskjoldet viser et rød-hvidt delt skjold med en murkrone, som tegn på suverænitet. I det øverste venstre hjørne er st. Georg korset afbilledet, hvilket var en militær udmærkelse som hele den maltesiske befolkning modtog for deres tapperhed og mod under det italienske og tyske luftangreb under 2. verdenskrig fra den britiske kong Georg VI. Våbenskjoldet er omgivet af en oliven- og palmegren som tegn på freden. Grenene er bundet sammen af et skriftbånd, hvor der står Repubblika Ta' Malta maltesisk for Maltas republik. 

Nationalvåben
Rigsvåbener fra Europa
Volkssturm

Volkssturm (: "folkestormen") var en tysk milits som blev oprettet på Adolf Hitlers ordre den 18. oktober 1944, og nedlagt ved 2. verdenskrigs slutning. Militsen var et sidste desperat forsøg på at forsvare tysk territorium mod de allierede styrker. Alle mænd mellem 16 og 60 som ikke allerede gjorde tjeneste i en anden militær enhed blev udskrevet; mod slutningen af krigen blev også yngre drenge indrulleret.

Volkssturm havde eksisteret på papiret siden ca. 1935, men det var først efteråret 1944 at Hitler beordrede Martin Bormann til at rekruttere seks millioner mænd til Tysklands hjemmeforsvar. Basisenheden var bataljonen, bestående af 642 mænd. De fleste af medlemmerne var hentet fra Hitlerjugend, eller var personer som tidligere var blevet regnet som uegnede til militærtjeneste på grund af fysiske eller psykiske defekter. Mange af dem var krigsinvalider fra 1. verdenskrig eller fra den aktuelle krig. Der blev også udskrevet mange som tidligere havde haft krigsvigtige job, som f.eks. jernbaneansatte. Efterhånden som Tysklands infrastruktur brød sammen, var det mere presserende at skaffe soldater end at opretholde disse stillinger.

Enhederne var underlagt hjemmehæren, som i slutningen af 1944 og begyndelsen af 1945 var under Heinrich Himmlers kommando. Den blev senere underlagt Karl Dönitz.

Fordi der ikke var uniformer til rådighed, havde Volkssturmsfolkene et sort armbånd med teksten "Deutscher Volkssturm – Wehrmacht" på. Dette var krævet af Haag-konvention nr. 5, så medlemmerne kunne genkendes som kombattanter. Gradstegnene bestod af et forskelligt antal sølvromber på kraven. Mange af medlemmerne havde uniformer andre steder fra, såsom Hitlerjugend-uniformer eller Reichsbahn-uniformer.

Gradshierarkiet var meget enkelt:

 Bataillonsführer (Bataljonsfører)
 Kompanieführer (Kompagnifører)
 Zugführer (Delingsfører)
 Gruppenführer (Gruppefører, må ikke forveksles med SS- eller SA-Gruppenführer)
 Volkssturmmann (Folkestormssoldat)

Medlemmerne fik en kort oplæring, som bestod af politisk indoktrinering og basisoplæring i våbenbrug. Hovedvåbnene var rifler og Panzerfaust. De aflagde efter dette ed til Hitler, og blev sendt i kamp. De skulle egentlig bruges til forsvar af deres egne distrikter, men mange blev sendt til vigtige frontafsnit.

Under slaget om Berlin blev store styrker fra Volkssturm indsat mod en tal-, udstyrs- og erfaringsmæssig overlegen sovjetisk styrke. Særligt de yngste medlemmer, som var vokset op efter NSDAPs magtovertagelse, kæmpede med fanatisk mod, og en meget høj andel faldt i kampene.

De fleste historikere er enige om at Volkssturm havde en ubetydelig effekt på krigens gang. I nogle mindre træfninger kunne de have en betydning, men de forsinkede blot Tysklands uundgåelige nederlag. I folkemunde blev det kaldt Metalsturm fordi "Er hat Silber auf dem Kopf, Gold im Mund und Blei in den Knochen" (Han [medlemmet] har sølv i håret, guld i munden og bly i lemmerne).

Se også 
 Volksgrenadier

Referencer 

Tyskland under 2. verdenskrig
Nazi-Tyskland
Tysklands militær