kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Engsö Slott

Engsö Slot (svensk Ängsö Slott) er et gammelt gods på øen Ängsön i Mälaren i Sverige. Den ældste med vished kendte ejer var Riseberga kloster. Senere kom Engsö i hertugerne Eriks og Valdemars hænder; de afstod det 1307 det til drost Ambjörn Sixtensson (Sparre). Cirka 1480 opførte rigsråd Bengt Fadersson (Sparre) det endnu bevarede, om end senere opførte slot. 

Da hans søn, rigsråd Knut Bengtsson, hørte til kong Christian 2.s parti og var medlem af den i slutningen af 1520 indsatte regering i Stockholm, blev Engsö indesluttet af Gustav Vasa. Det var nu så vel befæstet at det først efter en formelig belejring kunne indtages. Sejrherren ødelagde det meste af fæstningsværkerne.

Slottet blev senere restaureret af grev Karl Fredrik Piper (1740-48) og danner nu en mægtig firkant i 4 stokværk og med 6 fod tykke grundmure. Pipers mor, gift med Karl 12.s minister, Karl Piper, havde 1710 tilkøbt sig Engsö og gjorde det 1747 til et fideikommis i den Piperske slægt. På den tid var digteren Olof Dalin en velset gæst hos Karl Fredrik Piper på Engsö, og mange af hans digte besynger Engsö. Til slottet hører en smuk gammel kirke, Pipers og Sparres gravkirke. Væggene er dækket af et halvt hundrede våbenskjolde, tilhørende godsets forskellige ejere.

Engsö Slott blev beboet frem til 1959 af familien Piper. I dag er slottet åbent for offentligheden.

Kilder/henvisninger 
 Lexopen

Slotte i Sverige
Museer i Sverige
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Västmanlands län
Vrå Valgmenighedskirke

Vrå Valgmenighedskirke er en valgmenighedskirke i Vrå, opført i 1900 efter tegninger af arkitekt Vejby Christensen. Kirken blev indviet 16. september 1900 og udvidet i 1918 af arkitekt Charles Jensen.
  
Kirken består nu af skib med to brede korarme samt kor mod øst, alt af hvidkalkede mursten med kalkstensfriser, sokkel af granit. Over vestenden, hvor indgangen er, sidder et rytterspir med klokke.

Alterbillede er af Agnes Smidt, (1874-1952) (Det forestiller en af de kloge jomfruer, billedet er skænket af læge Nikolaj Tuxen, Brønderslev, og det hænger nu på skibets nordvæg). På alteret står en syvarmet lysestage, en kopi af den, som blev skænket Grundtvig ved hans 50-års jubilæum. Kirkegården indviedes i 1913. Her er begravet højskoleforstander Jørgen Terkelsen (død 1931), landbrugsskoleforstander J. Møller Nørgaard (død 1946) og politikeren forfatter Thomas Larsen (død 1944).

Kilde
 J.P. Trap, Danmark femte udgave, Hjørring Amt, bind VI, København: Forlag G.E.C. Gads 1960 side 345

Kirker i Aalborg Stift
Kirker i Hjørring Amt
Valgmenigheder
Kirker i Hjørring Kommune
Vrå (Hjørring Kommune)
Tupolev Tu-95

Tupolev Tu-95 (NATO-rapporteringsnavn: Bear) er et russisk strategisk bombefly, der med en tophastighed på 950 km/t er verdens hurtigste masseproducerede propelfly. Flyet var inspireret af de store, amerikanske bombefly, såsom B-36 og B-52, som havde lange rækkevidder. Flyet blev udviklet under den kolde krig, og oprindeligt var intentionen et fly, der kunne bære en bombelast på 12 tons og have en rækkevidde på mindst 8000 km, så det kunne nå USA. Da det stod færdigt i 1952 havde det imidlertid en rækkevidde på 15.000 km, da flyets motorer var brændstofsøkonomiske turbopropmotorer med en styrke på 14.750 hk . En turboprop-motor er jetmotor, der driver en propel.

Fire Kuznetsov-motorer driver otte kontraroterende propeller, der udvikler en kraftig infralyd, der kan måles af SOSUS undervandslyttestationer.

Tupolev Tu-95 designet har ført til andre flytyper: Tu-114 (Cleat) var et passagerfly, Tu-126 (Moss) var et AWACS-fly, Tu-142 er et maritimt patruljefly og endelig var Tu-119 et atomdrevent forsøgsfly.

Fodnoter 

Tu-095
Tu-095
Tu-095
Tu-095
Erik Hjorth Nielsen

Erik Hjorth Nielsen (født 13. juli 1937) er en dansk tegner og forfatter.

Han blev i 1959 færdiguddannet på Kunstakademiets malerskole i København og fortsatte på den Grafiske skole sammesteds frem til 1961. Efter at have gennemført en cand.mag.-eksamen underviste han nogen år som seminarielærer og bosatte sig i Brasilien i begyndelsen af 1970'erne. Da han vendte hjem, begyndte han at arbejde som tegner og har efterhånden illustreret over 100 bøger for børn og unge, heriblandt Erik Menneskesøn skrevet af Lars-Henrik Olsen i 1986.

I 1991 modtog han Nordisk Skolebibliotekarforenings Børnebogspris.

Referencer 

Tegnere fra Danmark
Suzanne Giese

Suzanne Giese (14. juli 1946 i København – 28. juli 2012) var en dansk forfatter og markant skikkelse i 1970'ernes rødstrømpebevægelse.

Giese blev student i 1966, studerede derefter på Københavns Universitet med fransk som hovedfag og filmvidenskab som bifag. Hun producerede småfilm, studenterscene og studenterrevy, og blev siden tilmeldt arkitektstudiet på Henning Larsens afdeling på Kunstakademiets Arkitektskole i 1969, men opgav studiet efter halvandet år, fordi hun brugte stadigt mere tid som forfatter.

Hun var gennem en årrække konsulent for flere forlag, samt anmelder ved skiftende aviser. Herudover var hun projektansat på Den Danske Filmskole og sammen med sin mand, forlægger Claus Clausen, medstifter af forlaget Tiderne Skifter, for hvilket hun også var redaktør i årene 1973-1980. Hun var også medlem af det venstreorienterede tidsskrift HUG!s redaktion, men forlod både forlag og tidsskrift i 1980, da hun blev skilt. Hun er mor til Naja Giese Clausen og Ditte Giese.

I 1975 stillede Suzanne Giese sammen med Tine Bryld op som kandidat til Frederiksberg Kommunalbestyrelse for Venstresocialisterne, men blev ikke valgt. Samme år var hun medforfatter til Kvinde, kend din krop.

I 1980'erne var Giese først næstformand, så i tre år formand (1987-90) for den Skønlitterære Gruppe i Dansk Forfatterforening. Hun blev gift med sin anden mand, Mads Christoffersen, i 1990.

I 1991 skrev hun manuskriptet til kortfilmen Obduktionen sammen med Martin Lima de Faria.

Mindelegat 
Forfatterens efterladte lancerede sommeren 2013 ‘’Suzanne Gieses Mindelegat’’ på 25.000 kr., der første gang uddeltes 12. september 2013 og er "tænkt som et skulderklap til yngre mennesker, som fortsætter Suzanne Gieses mere end fyrreårige kamp for at fremme ligestilling imellem kønnene", som der stod i pressemeddelelsen.

Tidligere prismodtager:
 Sanne Søndergaard (2013)
 Everyday Sexism Project Danmark (2014) 
 Khaterah Parwani (2015)
 Karina Willumsen (2016)
 Kvindelandsholdet i fodbold (2017)
Legatet ikke blev uddelt i 2018
Sort Samvittighed (2019)

Bibliografi 

Udvalgte romaner:

 Med verden i lommen - erindringer fra dengang kvinder blev frie, 2010.
 Moderskab - en rejse i moderskabets kulturhistorie, 2004.
 Drømmen om kvinden  2001.
 Amandas hus, 1998.
 Den tredje kvinde, 1994.
 Forsvindingspunktet, 1993.
 Stemmer, novellesamling, 1987. 
 Brændende kærlighed, 1984.
 Modermærker, 1980.
 På andre tanker, 1978.
 Derfor kvindekamp, 1973
 HUN, 1970

Referencer

Eksterne links 
 Suzanne Gieses hjemmeside 
 http://www.information.dk/306993
 Suzanne Giese, 28. juli 2012  (Modkraft.dk/Tidslinje)

Personer fra København 
Romanforfattere fra Danmark
Redaktører fra Danmark
Kritikere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Selvbiografer fra Danmark
Feminister fra Danmark
Politikere fra VS
Debattører fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Frans Rasmussen

Frans Rasmussen (født 9. juni 1944, død 2. oktober 2020) var en dansk dirigent. Han har arbejdet som docent ved Det Kgl. Danske Musikkonservatorium, hvorfra han selv var uddannet pianist, hørelærepædagog og orkesterdirigent.

Han har været kapelmester ved Det kongelige Teater og Den Jyske Opera og har ved flere lejligheder gæstedirigeret i en lang række europæiske lande samt i Afrika, Nordamerika og Asien.

Frans Rasmussen har indspillet mange prisbelønnede cd'er.

I 2005 blev Rasmussen dirigent for Storstrøms Kammerensemble.

Frans Rasmussen oprettede i 2009 et musikbureau kaldet FRagentur.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Dirigenter fra Danmark
Musikere fra Danmark
Ansatte ved Det Kgl. Danske Musikkonservatorium
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Vrå Højskole

Vrå Højskole (Vrå Folkehøjskole) grundlagdes 1872 i Stenum af Jørgen Terkelsen, men flyttedes i 1890 til Vrå. I 1902 afstod han højskolen til svigersønnerne Jens Bertelsen, der i 1900 blev valgmenighedspræst i Vrå Valgmenighedskirke og landbrugskandidat J. Møller Nørgaard.
I 1934 solgte disse skolen til et andelsselskab, og Cand.theol. Arne Brandt Pedersen blev forstander på højskolen. Skolen blev selvejende i 1954.

Bygningerne er opført i 1890 som en firlænget gård med rødstens hovedbygning. Mod syd i et stokværk med frontispice, de øvrige bygninger, er hvidkalkede i 2 stokværk, udvidet og ændret flere gange. Gymnastiksalen er fra 1922, mens det øvrige er ombygget og suppleret med en lærerbolig i 1951 – 1957 af arkitekter C. V. Hejlesen, Kaj Bundgaard og Niels Gården.
Skolen har haft stor betydning for Vendsyssels åndsliv .

Vrå-udstillingen har til huse i Kunstbygningen i Vrå, som er tæt nabo til Vrå Højskole. De to kulturinstitutioner har historisk tæt tilknytning, siden maleren Svend Engelund i 1942 blev opfordret af højskoleforstander Arne Brandt Pedersen til at hænge sine malerier op i samlingsstuen.

Kilder 

 J.P. Trap, Danmark femte udgave, Hjørring Amt, bind VI, København: Forlag G.E.C. Gads 1960 side 345
 Hans Arne Hansen - der skal ikke være noget storagtigt over det! Vrå-udstillingen 1942-2002. Udgivet af Vrå-udstillingens Venner 2002.

Eksterne henvisninger 
 Vrå Højskoles hjemmeside

Folkehøjskoler i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Hjørring Kommune
Etableret i 1872
Vrå (Hjørring Kommune)
Lauritz Beich

Lauritz Beich (1678-1729) var en dansk præst og salmedigter.

Han var sognepræst i Stigs Bjergby på Sjælland fra 1704 og til sin død. Han er mest kendt for salmen Bedre kan jeg ikke fare, men har herudover skrevet en lang række salmer, inspireret af Kingo.

Præster fra Danmark
Salmedigtere fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer fra Lolland
Comitium

Comitium, folkeforsamlingens mødesplads, lå på Forum Romanum i Rom. Den var pladsen for al politisk og juridisk aktivitet under det romerske kongerige og republikken.

Eksterne henvisninger 

 "Comitium", Digital Roman Forum: Resource: Comitium fra University of California, Los Angeles, UCLA 
 "Comitium", hos Roma Antiqua – Rom im Netz 

Rom
Gianni Rivera

Giovanni ("Gianni") Rivera (født 18. august 1943 i Alessandria, Italien) er en italiensk tidligere midtbanespiller i fodbold. Højde 1,75 m. 60 gange scorede han 14 mål i fire VM (1962, 1966, 1970, og 1974), og han var en del af den første italienske side til at vinde EM i fodbold i 1968. Han er i øjeblikket medlem af Europa-Parlamentet for Uniti nell'Ulivo-partiet. Han spillede sin første kamp for det italienske landshold mod Vesttyskland ved VM i Chile; kampen endte 0-0. Han spillede 26 kampe for sin første klub, hvor han scorede 6 mål. Efter et år blev han købt af AC Milan til at erstatte Juan Schiaffino med et rekordstort beløb på $ 200.000, da han kun var seksten år gammel.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Italien
Medlemmer af Europa-Parlamentet fra Italien
Fodboldspillere ved sommer-OL 1960
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1962
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1966
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1968
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1970
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1974
Johan Galster

Johan Georg Castonier Galster (9. april 1910 i Thisted – 10. juni 1997) var en dansk billedhugger.

Efter at være uddannet som stenhugger gik han nogle år på Kunstakademiet og er bl.a. kendt for skulpturen Roar og Helge på Stændertorvet i Roskilde (gipsmodel 1933; opstillet i 1939 og siden bronzeforgyldt). Galster fremstillede talrige portrætbuster og medvirkede 1972-94 ved restaureringen af dekorationerne til Marmorbroen og dens to portaler ved Christiansborg Slot.

Hæder 
 Glashandler Johan Franz Ronges Fond 1933, 1939
 Carl Jul. Petersens Legat 1934
 Den Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse 1937, 1950
 Akademiets stipendium 1940, 1942, 1944-45, 1951, 1969
 De Bielkeske Legater 1941
 Dalsgaards Legat 1943
 Den lille guldmedalje 1944
 Viggo Jarls Legat 1963
 Det anckerske Legat 1966
 Statens Kunstfond 1968-71, 1981-93
 August og Theodora Hassels Familie- og Kunstnerlegat 1986
 Prof. Julius Schultz' Legat 1989
 Ridder af Dannebrog

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Billedhuggere fra Danmark
Stenhuggere fra Danmark
Personer fra Thisted
Danskere i 1900-tallet
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
INSEE

INSEE () er
det franske nationale institut for statistik og økonomiske undersøgelser. Det indsamler og offentliggør oplysninger om fransk økonomi og samfund, de udfører periodiske nationale folketælling. INSEE blev oprettet i 1946 som en efterfølger til Le Service national des statistiques (SNS), der selv er oprettet i 1941 som en "konkurrent" til Statistique générale de la France (SGF), som blev oprettet af Adolphe Thiers i 1833 .

INSEE-koder

Befolkningsstatistik 
I forbindelse med befolkningsstatistik, bruger INSEE nogle koder til, at specificere forskellige inddelinger i det franske samfund:

Departement

Departementsnummeret er 2-cifret og er i det store og hele alfabetisk: eks.: 01 Ain, 95 Val-d'Oise.

Undtagelserne kan f.eks. være:
 51 Marne, 52 Haute-Marne, 53 Mayenne,
 82 Tarn-et-Garonne, 90 Territoire de Belfort, 83 Var
 26 Drôme, 91 Essonne, 27 Eure

En særstilling har de 2 korsikanske departementer, da de er blevet skilt ud fra et fælles korsikansk departement:
 2A Corse-du-Sud
 2B Haute-Corse

De oversøiske departementer, som egentlig har status af region, hører alle ind under
samle-departementet 97:
 971 Guadeloupe
 972 Martinique
 973 Guyane
 974 Réunion
 976 Mayotte

Kommuner

De franske departementer er administrativt opdelt i et antal kommuner (antallet pr departement varierer).

Koden for kommunerne består af to dele:
 De første 2 cifre er departementsnummeret
 De sidste 3 cifre er en nummering, som i det stor og hele er alfabetisk.

Et par eksempler fra Alpes-Maritimes:

06001 Aiglun, 06002 Amirat, 06003 Andon, ...., 06159 Villefranche-sur-Mer, 06160 Villeneuve-d'Entraunes, 06161 Villeneuve-Loubet.

Arrondissementer

De franske departementer er opdelt i et antal arrondissementer. Endvidere er de 3 store byer Paris, Marseille og Lyon inddelt i såkaldte arrondissements municipaux (kommunale arrondissementer).

Koden for arrondissementerne består af to dele:
 De første 2 cifre er departementsnummeret
 Herefter følger 1 ciffer, hvor nummereringen er alfabetisk

I Alpes-Maritimes er nummereringen:

061 Grasse, 062 Nice

For de kommunale arrondissementer gælder særlige regler:
 I Paris er arrondissementerne nummereret fra 1. arrondissement 75001 til 20. arrondissement 75020

 I Marseille er arrondissementerne nummereret fra 1. arrondissement 13201 til 16. arrondissement 13216

 I Lyon er arrondissementerne nummereret fra 1. arrondissement 69381 til 9. arrondissement 69389

Cantoner

Hvert arrondissement er yderliger delt i et antal cantoner, det som svarer til en dansk valgkreds.

Koden for cantonerne består af to dele:
 De første 2 cifre er departementsnummeret
 Til slut følger 2 cifre for cantonen, som ikke følger nogen regler

Et par eksempler fra Alpes-Maritimes:

0651 Grasse-Nord, 0610 Grasse-Sud, 0611 Guillaumes, 0627 Lantosque, 0612 Levens

Direktør for INSEE 
 Francis-Louis Closon 1946-1961
 Claude Gruson 1961-1967
 Jean Ripert 1967-1974
 Edmond Malinvaud 1974-1987
 Jean-Claude Milleron 1987-1992
 Paul Champsaur 1992-2003
 Jean-Michel Charpin 2003-2007
 Jean-Philippe Cotis 2007-

Eksterne henvisninger 

 Instituttets webside 
 Instituttets webside

Kilder 

Organisationer fra Frankrig
Statistik
Giacinto Facchetti

Giacinto Facchetti (18. juli 1942 – 4. september 2006) var en italiensk fodboldspiller. Han blev født i Treviglio og døde i Milano. Han startede med at spille fra 1956-1960 i Trevigliese (ungdomshold) så for Internazionale i 1960-1978 og til sidst for Italiens landshold i 1963-1977. Han blev i 2004 udnævnt til en plads på FIFA 100 (125 største nulevende spillere, som er udvalgt af Pelé). Mandag den 22. september 2008 blev en plads i bydelen Cesano Maderno, Milano omdøbt til ære for Giacinto Facchetti. Han spillede 634 officielle kampe og scorede 75 mål.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Italien
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1966
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1970
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1974
Junior-VM i håndbold 1979 (kvinder)

Juniorverdensmesterskabet i håndbold 1979 for kvinder var det andet junior-VM i håndbold for kvinder. Mesterskabet blev arrangeret af International Handball Federation, og slutrunden med deltagelse af 13 hold blev afviklet i Jugoslavien i perioden 13. – 23. oktober 1979.

Mesterskabet blev vundet af Sovjetunionen foran Østtyskland og de forsvarende mestre fra Jugoslavien. I finalegruppen adskilte kun 1 point guldvinderne fra sølvvinderne, som igen kun placerede sig foran bronzevinderne på målforskel.

Slutrunde

Indledende runde 

De 13 hold spillede i den indledende runde i tre grupper med fire eller fem hold. Hver gruppe spillede en enkelturnering alle-mod-alle, og de to bedst placerede hold i hver gruppe gik videre til finalerunden om placeringerne 1-6. Nr. 3 og 4 i hver gruppe gik videre placeringsrunden om 7.- til 12.-pladsen, mens det hold der sluttede som nr. 5 i femholdspuljen blev rangeret som nr. 13.

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Placeringsrunde 

I placeringsrunden spillede treerne og firerne fra hver indledende gruppe om placeringerne 7-12. De seks hold spillede en enkeltturnering alle-mod-alle, bortset fra at hold fra samme indledende gruppe ikke mødtes igen – i stedet blev resultatet af holdenes indbyrdes opgør i den indledende runde ført med over til placeringsrunden.

Finalerunde 

I finalerunden spillede de to bedst placerede hold fra hver indledende gruppe om placeringerne 1-6. De seks hold spillede en enkeltturnering alle-mod-alle, bortset fra at hold fra samme indledende gruppe ikke mødtes igen – i stedet blev resultatet af holdenes indbyrdes opgør i den indledende runde ført med over til finalerunden.

Kilder / eksterne henvisninger 
IHF – 1979 Women Junior YUG   
Handball World Archive – Women Junior Handball II World Championship 1979 Yugoslavia 13-23.10

Noter 

VM i håndbold
Håndbold i 1979
Kvindehåndbold
Circuit de Monaco

Circuit de Monaco er en gadebane beliggende i gaderne i distrikterne Monte Carlo og La Condamine omkring havnen i bystaten fyrstedømmet Monaco. Man refererer normalt til det som "Monte Carlo" fordi det hovedsageligt er i Monte Carlo distriktet.

Banen bliver brugt én weekend i maj hvert år for at kunne afholde Formel 1s Monacos Grand Prix.

Eksterne henvisninger 

 Monacos Grand Prix 
 BBC's baneguide 
 Google Maps med groft skitseret bane

Monaco, Circuit de
Motorsportsanlæg i Monaco
Trindade og Martim Vaz

Trindade og Martim Vaz øgruppen (på portugisisk: Arquipélago de Trindade e Martim Vaz) er en brasiliansk øgruppe i Atlanterhavet.

Øerne befinder sig ca. 1.200 km øst for Vitória.

Øgruppen har et samlet areal på 10,4 km2 og en befolkning på 32 personer (personel fra den brasilianske flåde). Øgruppen består af 6 øer, hvor Trindade er den største med et areal på 10,1 km2 og Martim Vaz den næststørste med et areal på 0,3 km2.

Øer i Brasilien
Øgrupper i Atlanterhavet
Verdensarvsområder i Nord- og Sydamerika
Hermann Snellen

Hermann Snellen (født 19. februar 1834 i Zeist, død 18. januar 1908) var en hollandsk øjenlæge. Han udformede i 1862 en synsprøvetavle til test af synet. Tavlen fik derfor navnet Snellen-tavle.

Læger fra Nederlandene
Oftalmologer
Erik Ortvad

Erik Ortvad, (18. juni 1917 i København – 29. februar 2008 i Kvänjarp) var en dansk maler og tegner. 

Ortvad debuterede som maler i 1935 og er mest kendt for sine farverige surrealistiske malerier, samt for det store antal satiriske tegninger forestillende det moderne liv som han fremstillede under pseudonymet Enrico.

Han er repræsenteret på Museum of Modern Art i New York og på Statens Museum for Kunst i København.

Under anden verdenskrig flygtede Ortvad til Sverige på grund af sine kommunistiske sympatier og på grund af sin kones jødiske baggrund. I 1962 vendte han tilbage til Sverige og bosatte sig i Kvänjarp udenfor Ljungby i Småland, hvor han opholdt sig resten af sit liv.

Eksterne henvisninger 
 

Malere fra Danmark
Tegnere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Personer fra København
Modtagere af Ole Haslunds Kunstnerfonds legat
Morten Petersen

Morten Petersen (født 27. maj 1978) er en dansk tidligere fodboldspiller. Hans primære position på banen var i den centrale forsvarskæde.

Karriere 
Efter konkursen med Lyngby FC i 2001 skiftede Morten til den skotske klub Livingston FC, hvorefter turen gik til AGF. Han vendte tilbage til Lyngby i 2005, og har siden været med til at sikre oprykning til 1. division og SAS Ligaen i både 2007 og senest 2010.

Morten Petersens kontrakt udløb med De Kongeblå den 1. januar 2011, hvorefter han indstillede karrieren.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Lyngby Boldklub
Personer fra Helsinge
Karl Weigand

Friedrich Ludwig Karl Weigand (født 18. november 1804, død 30. juni 1878) var en tysk germanist.

Weigand blev 1851 professor i tysk sprog og litteratur ved universitetet i Giessen. Af Weigands grammatiske og leksikalske arbejder har navnlig to større betydning: hans Wörterbuch der deutschen Synonyme (1840—43; 2. oplag 1852) og Deutsches Wörterbuch (1857, nyere udgave, omarbejdet af Hermann Hirt med flere 1909 ff.), som var den mest omfattende tyske etymologiske ordbog. Efter Jakob Grimms død blev fortsættelsen af den Grimmske ordbog betroet til Weigand og Rudolf Hildebrand.

Kilder 

 

Filologer fra Tyskland
Ansatte ved Giessens Universitet
Salmonsens
Tyskere i 1800-tallet
Dieter Eilts

Dieter Eilts (født 13. december 1964 i Upgant-Schott, Vesttyskland) er en tidligere tysk fodboldspiller, der tilbragte hele sin aktive karriere, fra 1985 til 2002, som midtbanespiller hos Werder Bremen. Han spillede med klubben 390 Bundesliga-kampe, og var med til at vinde to tyske mesterskaber,DFB-Pokaltitler samt Pokalvindernes Europa Cup. 

Eilts var desuden en del af det tyske landshold der vandt guld ved EM i 1996 i England. Han nåede i alt at spille 31 landskampe.

Efter sit karrierestop var Eilts i fire år træner for det tyske U-21 landshold, og efterfølgende i en enkelt sæson for Hansa Rostock.

Titler 
Bundesligaen
 1988 og 1993 med Werder Bremen

DFB-Pokal
 1991, 1994 og 1999 med Werder Bremen

Pokalvindernes Europa Cup
 1992 med Werder Bremen

EM
 1996 med Tyskland

Eksterne henvisninger 
 Fussballdaten.de spillerinfo 

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra Werder Bremen
Fodboldtrænere fra Tyskland
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1996