kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Scania

Scania AB er en svensk fabrikant af lastbiler og busser.

Ordet Scania stammer fra latin og betyder Skåne.

Historie 
Virksomheden blev grundlagt i 1900 i Malmø, Skåne, Sverige under navnet Maskinfabriksaktiebolaget Scania. Den 1. januar 1911 fusionerede selskabet med personbil- og lastbilfabrikken Vabis i Södertälje, som også producerer jernbanevogne. Det nydannede selskab fik navnet Vagnfabriks-Aktiebolaget i Södertälje (VABIS) (Dansk: Vognfabriks aktieselskab i Södertälje), hvor Scanias hovedkontor ligger i dag.

Scania-koncernen blev med tiden udviklet til verdens ledende lastbilproducent. Scania etablerede sig bl.a. i Sydamerika hvor de har haft produktion siden 1950'erne.

I 1969 fusionerede Scania med Saab og hermed blev industrikoncernen Saab-Scania skabt. I 1990'erne købes Saabs personbilsdivision af GM, og dette var begyndelsen til splittelsen af Saab-Scanias forskellige industrigrene. Scania blev igen et selvstændigt selskab. I år 2000 købte Volkswagen AG 34 procent af stemmerne og 17,7 procent af kapitalen i Scania. I foråret 2008 overtog Volkswagen hele Investors og desuden Wallenberg-familiefondens ejerandel, og havde dermed aktiemajoriteten i Scania.

Firmaets symbol har altid været Skånegriffen. Som en del i Saab-Scania var Skånegriffen hele koncernens symbol, hvilket forklarer at bilfabrikanten Saab i dag stadigvæk har Skånegriffen i sit mærke, på trods af at man savner en forbindelse til Skåne.

Selskabet blev afnoteret på børsen i Stockholm 5. juni 2014, da Volkswagen havde opkøbt firmaet.

Leif Östling var koncernchef fra 1994-2012, og blev derefter ansvarlig chef i VW-koncernens datterselskab for store køretøjer, fra juni 2018 kaldet Traton Group, som Scania blev en del af.

Industriområde 

Virksomheden producerer lastbiler over 16 tons samt busser, marine- og industrimotorer. Desuden tilbydes servicetjenester og reservedele for disse områder. I 2005 stod lastbilerne for 58 procent af salget. Dette år solgtes knapt 52.000 lastbiler og næsten 6.000 busser. De største markeder ud fra omsætning var Storbritannien, Brasilien, Sverige og Tyskland. Markedsandelen for lastbiler over 16 tons var 13 procent i Vesteuropa og 26 procent i Brasilien. Busserne havde 10 procent markedsandel i Vesteuropa.

Geografisk spredning 
Hovedkontoret og udvikling er samlet i Södertälje. Her og i Sao Paulo ligger de største fabrikker. Der produceres gearkasser i Sibbhult, Sverige og i Tucuman, Argentina. Aksler produceres blandt andet i Falun, og andre dele i Oskarshamn og Luleå. Der er dog i 2006 taget beslutning om at produktionen i Sibbhult og Falun overflyttes til Södertälje.

I Zwolle, Holland og Angers, Frankrig er der samlefabrikker for lastbiler, mens buschassiser samles i Sankt Petersborg, Rusland, Lahti, Finland og Słupsk i Polen.

Billeder

Eksterne henvisninger 

 Scania Danmark

Etableret i 1900
Skånegriffen

Skånegriffen er landskabsvåben for Skåne. Det består af hovedet af en heraldisk grif som optræder i flere skånske våbenskjolde. Byen Malmø fik det afrevne grifhoved tildelt som byvåben af kong Erik af Pommern i 1437. Efter Sveriges overtagelse af Skånelandene i 1658 blev det også brugt som landskabsvåben for landsdelen Skåne. Griffen sås også i kong Eriks nordiske unionssegl og stammer fra hans pommerske slægt. Den indgår stadig i den tyske delstat Mecklenburg-Vorpommerns våben.

Galleri

Referencer 

Griffen
Heraldik
Kryger-prisen

Kryger-prisen uddeles siden 1973 hvert år til en DR-medarbejder, der i sin udsendelsesvirksomhed har gjort en særlig indsats. Prisen, der er på 25.000 kr., er opkaldt efter Christian Kryger, der i 1950'erne og de tidlige 1960'ere var en af pionererne i dansk radioreportage og den første leder af Østjyllands Radio – DR's regionale radio i Århus.

Modtagere af Kryger-prisen 
Listen er ufuldstændig.
 1973 Niels Peter Juel Larsen
 1974 Lis Møller
 1975 Stig Mervild
 1976 Niels Oxenvad, skaber af tv-programmet Musikhjørnet (1972-1986)
 1977 Bodil Graae for radioprogrammet Familiespejlet
 1978 Jørgen Flindt Pedersen og Erik Stephensen
 1979 Elith Nørreholm
 1980 Erik Drehn-Knudsen
 1981 Bent Hansen
 1982 Poul Nesgaard
 1983 Per Brethvad
 1984 Stephen Schwartz
 1985 Christian Stentoft
 1986 Dødssejlerredaktionen og Erik Moseholm
 1987 Frode Muldkjær
 1988 Frederik Dessau
 1989 Tine Bryld
 1990 Jens Meulengracht-Madsen
 1991 Halldor Sigurdsson
 1992 Musikmagasinet Bolero
 1993 Lars Daneskov, vært på radioprogrammerne Kronsj og Strax
 1994 Christian Nordkap, Lars Rugaard og Erik Valeur fra Danmarks Radios Refleksredaktion og Montagegruppe for afdækningen af begivenhederne på Nørrebro den 18. maj 1993
 1995 Else Elbæk
 1996 Nis Boesdal for radioprogrammet Hvem hvad hvor i Danmark
 1997 Karin Fich, idékvinde bag P2-programmerne Nocturne og To spiller klassisk
 1998 Pia Røn, 
 1999 DR Radios Dokumentargruppen
 2000 Jón Kaldan
 2001 Mik Schack
 2002 Mikael Bertelsen, Mads Brügger og Kim G. Hansen for radioserien Skjoldhøj Arkivet
 2003 Claus Vittus, vært og reporter på radioprogrammet Kulturnyt
 2004 Peter Kristiansen, radiojournalist på P1
 2005 Anne Kjær
 2006 Gitte Hansen og Claus Pilehave
 2007 Susanna Sommer, vært og reporter på P1
 2008 Torben Paaske
 2009 Claus Berthelsen, vært og reporter på P1 og P2
 2010 P4 Syd/ P4 Esbjerg/ P4 Trekanten
 2011 Thomas Ubbesen, journalist på DR Nyheder
 2012 Torben Brandt, vært, reporter og dokumentarist på P1
 2013 Naser Khader og Steen Nørskov, værter på P1-programmet Arabiske Stemmer
 2014 Henrik Føhns og Anders Høeg Nissen, værter på P1-programmet Harddisken
 2015 Morten Hausborg, kommentator på DR sporten. 
 2016 Baglandet på P1 
 2017 Mads Steffensen, vært på "Mads og Monopolet"
 2018 Sara Bovin, vært på Tværs på P3

Ekstern henvisning 
 Webstedet Litteraturpriser om Chr. Kryger-prisen

Noter 

DR-priser
Niels Christian Frederiksen

Niels Christian Frederiksen (født Friderichsen, 23. maj 1840 på Fuglsang, Lolland, død 4. november 1905 i København) var en dansk økonom og politiker, søn af landmand Johan Ditlev Friderichsen.

Frederiksen blev student fra Sorø Akademi 1857, fik Københavns Universitets guldmedalje i 1859 og statsvidenskabelig eksamen 1862. Han blev i 1865 docent og i 1867 professor.

Han skrev for Fædrelandet og var ivrig skandinav, men skilte sig på flere punkter fra det nationalliberale parti.

Han blev i 1865 gift med D.G. Monrads datter, Ada Maria Monrad, og købte samme år af Monrad ejendommen Hummeltofte ved Frederiksdal. Han blev 1866 medlem af Folketinget for Højre, valgt for Maribo Amts 2. kreds. Siden blev han valgt for Venstre, indtil han 1877 nedlagde sit mandat.

Han skrev som liberal økonom en del tidsskriftsartikler og afhandlinger.

Han var medstifter af Landmandsbanken og på et tidpunkt medlem af bestyrelsen og drev i Danmark og Sverige forskellige virksomheder. Hans brødre havde stiftet og var de væsentligste ejere af Sukkerfabrikken "Laaland", og virksomhedernes økonomiske interesser var stærkt sammenviklede. Da den væsentlige kreditor Industribanken i 1876 opsagde kreditterne, ruinerede den såvel Frederiksen som hans brødre.

Frederiksen mistede i 1876 over kort tid 3 børn, blev syg, nedlagde sit rigsdagsmandat og tog i 1877 afsked som professor. Han havde held til i Amerika at etablere ny virksomhed, der imidlertid også faldt sammen. Derefter vendte han i 1889 tilbage til Europa og var bosat først i London og Paris, dernæst i Danmark.

Eksterne kilder/henvisninger 
 

 om Niels Christian Frederiksen i Dansk biografisk Lexikon

Professorer fra Københavns Universitet
Folketingsmedlemmer i 1860'erne
Folketingsmedlemmer i 1870'erne
Tidligere folketingsmedlemmer fra Venstre
Økonomer fra Danmark
Personer fra Lolland
Faglitterære forfattere fra Danmark
Politikere fra Mellempartiet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Modtagere af Københavns Universitets guldmedalje
Risengrød

Risengrød indgår som middagsret i nordisk juletradition. Ris koges til grød med mælk og en smule husholdningssalt. Den serveres varm med smør, kanel og sukker. Til risvandgrød bruges vand i stedet for mælk.

Historie 

Det har i mange år før grødens indtræden været almindeligt i Asien at anvende ris til forskellige former for madlavning – bl.a. budding. Risdesserten er opstået i Mellemøsten eller Persien, hvor den vandt fremgang i Middelalderen.

I den europæiske historie var romerne de første, som brugte risbudding/-grød lavet på gedemælk til medicinske formål. Af denne grund er de første opskrifter nævnt i medicinske tekster. I Skandinavien forekommer risbudding/-grød for første gang i 1542 i Malmø, hvor man til hverdag kogte grøden på vand og kun til højtider brugte man mælk.

Indtil langt op i 1800-tallet, var hovedingrediensen byg, havre og rug, når man fremstillede grød, da ris længe blev betragtet som en luksusvare. Nye traditioner opstod og risengrøden blev introduceret til det bedre borgerskab som en videreudvikling af sødgrøden, der i forvejen ansås for at være et luksusgode. Da grødris var en importvare, og derfor dyre, blev det et statussymbol at kunne servere risengrød for sine julegæster.

Efterhånden blev risengrøden mere og mere udbredt i takt med, at grødrisene blev et mere almindeligt syn hos købmanden. Omkring år 1900 var den således ved at være folkeeje og blev ikke længere betragtet som statussymbol, man forsøgte derfor i de finere kredse at videreudvikle grøden, så den igen kunne blive eksklusiv. Dette resulterede i, at man blandede grøden med hakkede mandler, fløde og vanilje, hvilket blev til risalamande.

Risengrød og Nisser 
Husnissen huserede i midten af århundredet rundt om på lofterne, og der var bred enighed om, at man også skulle sætte grød frem til den, hvis man ville regne med dens hjælp – ellers kunne den blive ondsindet. Julenissen vi kender fra i dag kan spores helt tilbage til vikingetiden, hvor nissen var betraget som en afgud i den enkelte gård. Man ønskede at behande nissen respektfuldt for at sikre freden på gården, da drillerierne fra nissen på dette tidspunkt var noget mere voldsomme end de små narrestreger vi kender fra i dag - man troede fx at nissen kunne finde på at slå gårdens bedste ko ihjel. Her er det at grøden kommer ind i billedet, man havde ikke ris i vikingetidens bondesamfund, men man havde sødgrøden (korn kogt på sødmælk) som blev serveret med smør ved festlige lejligheder.

Brug 
Rester af risengrød, eller risengrød generelt, bruges til at lave desserten og juleretten risalamande.

Derudover er rester af risengrød traditionelt brugt til klatkager og kan også bruges i boller, hvor ca en tredjedel af hvedemelet erstattes af risengrøden, hvor dejen skal være mere lind (og derfor klistret) end klassiske boller.

Referencer

Se også 

 Risalamande – efter tilsætning af flødeskum, sukker, vanilje og mandler.

Julemad
Grød
Risretter
Julemiddag
Socialistisk Arbejderpolitik

Socialistisk Arbejderpolitik (forkortet SAP) er en revolutionært trotskistisk dansk organisation og den danske sektion af Fjerde Internationale (genforenet). Organisationen hed indtil 23. november 2014 Socialistisk Arbejderparti.

SAP blev stiftet i 1980 som en videreførelse af Revolutionære Socialisters Forbund (forkortet RSF). Partiet stillede op til Folketinget, under navnet Internationalen-Socialistisk Arbejderparti og med partibogstavet I, ved 1981-, 1984-, og 1987-valgene. Det fik mindre end 0,1% af stemmerne hver gang, og faldt dermed under spærregrænsen.

I 1989 var man med til at danne Enhedslisten, og medlemmet Søren Søndergaard har således siddet i Folketinget for Enhedslisten. I 2011 blev medlemmerne Pernille Skipper og Jørgen Arbo-Bæhr valgt til Folketinget for Enhedslisten. Skipper var fra maj 2016 til februar 2021 Enhedslistens politiske ordfører.

Partiavisen Socialistisk Information (forkortet SI) udgives som nyhedsbrev hver 14. dag. Fra juni 2011 til januar 2015 udkom det også i trykt form en gang i kvartalet. Før juni 2011 udkom Socialistisk Information som et måneds-tidsskrift.

Valgresultater

Kilder og eksterne henvisninger 

 SAP's hjemmeside
 Artikel om SAP – på Leksikon for det 21. århundrede

Etableret i 1980
Kommunistiske partier fra Danmark
Tidligere politiske partier i Danmark
Trotskisme
Kås (flertydig)

Kås/Kaas har flere betydninger:
 Kås – primitiv bådehavn.
 Kaas – jysk uradelsslægt.
 Kås (Jammerbugt Kommune) – en bebyggelse i Jetsmark Sogn, Jammerbugt Kommune
 Kås (Olsker Sogn) – en bebyggelse i Olsker Sogn, Bornholms Regionskommune
 Kås Bredning en et farvand i Limfjorden syd og sydvest for Mors.
 Kås Hoved er en fredet halvø på vestsiden af Salling
 Kås Hovedgård – en herregård ved Kås Hoved, vest for Skive

Flere personer hedder Kaas:
 Niels Kaas - (15341594) dansk kansler
 Jørgen Kaas - forskellige fra 1554-1692
 Jørgen Kaas (1618-1658) dansk godsejer og officer
 Hans Kaas - (16401700) dansk stiftamtmand i "Norge"
 Jørgen Grubbe Kaas - (16431711) dansk amtmand
 Ulrik Kaas - (16771746) dansk søofficer og stiftamtmand
 Frederik Christian Kaas (1727-1804) dansk søofficer og godsejer
 Frederik Julius Kaas - (17581827), dansk statsminister
 Ulrik Christian Kaas (17291808) dansk søofficer
 Otto Ditlev Kaas - (17191778) dansk officer og godsejer
 Wolfgang Kaas - (17241778) dansk søofficer
 Frederik Christian Kaas (1725-1803) dansk søofficer og godsejer
 Frederik Kaas (1785-1831) dansk kammerjunker og kaptajn
 Frederik Christian Kaas (officer) (18251876) dansk officer
 Ludwig Kaas - (18811952) tysk katolik, formand for Zentrum 1928 - 1933
 Preben Kaas - (19301981) dansk komiker, skuespiller mm.
 Jeppe Kaas - (1966 ) dansk skuespiller og kapelmester
 Nikolaj Lie Kaas - (1973 ) dansk skuespiller

Personer som hedder Kåås:
 Eva Kåås - (1926 ) dansk model

Eksterne links 
 Kaas
 Danmarks Adels Aarbog: Kaas Mur & Sparre

Tyske efternavne
Kås

Kås er et gammelt dansk udtryk for en primitiv bådehavn eller landingsplads.

Langs de danske kyster findes/fandtes en række kåse, som for det meste er opbygget af stensætninger (moler), hvor materialet oftest var kampesten.

Der er fire byer i Danmark, der muligvis bærer navn efter kåse:

 Kås (Jammerbugt Kommune), en by i Vendsyssel, muligvis grundlagt i vikingetiden.
 Kolby Kås, en lille by på Samsø.
 Teglkås (tidligere Kaas), en bebyggelse på Bornholm.
 Sandkås, en bebyggelse på Bornholm.

Desuden ligger lystbådehavnen Nørrekås også på Bornholm, lige nord for Rønne.

Se også Kåseberga og Abbekås i Skåne, Sverige.

Havnetyper
DiBa Bank

DiBa Bank Aktieselskab var en dansk bank med hovedsæde i Næstved. Navnet er en sammentrækning af det tidligere navn, Diskontobanken. Banken blev i 2013 opkøbt af Sydbank. DiBa Bank blev slettet fra handel og afnoteret på Fondsbørsen med virkning fra  onsdag den 15. januar 2014, da Sydbank den dag tvangsindløste de resterende aktier i DiBa Bank.

Disconto-, Laane- og Sparebanken for Næstved og Omegn blev oprettet i 1871 af assurandør S. P. Hansen og købmand Fr. L. Brandt og er landets ældste bank med uændret struktur. S. P. Hansen havde allerede i 1866 grundlagt Industribanken, som imidlertid ikke havde udviklet sig efter hans hoved.

Direktører 
 1871-1906 Assurandør S. P. Hansen 
 1871-1895 Købmand Fr. L. Brandt
 1871-1878 Proprietær H. Lage 
 1878-1895 Borgmester Carl Salicath 
 1895-1919 Købmand C. Bergen
 1895-1906 Købmand H. Krag
 1906-1922 Købmand Niels Hansen
 1907-1923 Forpagter Fritz Lundstein
 1919-1930 Bankdirektør J. Fr. Stellfeldt Hansen
 1922-1926 Fabrikant Carl Jacobsen
 1922-1930 Murermester P. Hansen
 1926-1930 Købmand V. Huus
 1926-1930 Proprietær H. E. Pille
 1930-1953 Bankdirektør Chr. Dragheim
 1953-1957 Bankdirektør K. Yttrup
 1953-1957 Bankdirektør Eigil Hastrup
 1957-1990 Bankdirektør A. Hove Andreasen
 1990-2009 Bankdirektør Claus Schroll
 2009 Bankdirektør Petter Blondeau

Afdelinger 

DiBa havde hovedsæde i Næstved og afdelinger følgende steder:
 Næstved (hovedsædet)
 Fensmark
 Holbæk
 Ringsted
 Stevns
 Køge
 Rønne
 Nexø

DiBa Bank omfattede endvidere:
 DiBa Forsikring, et forsikringsselskab og
 DiBa Bolig, et ejendomsmæglerfirma

Referencer

Eksterne henvisninger 
Diba Banks hjemmeside 

Danske virksomheder etableret i 1871
Ophørt i 2013
Tidligere banker i Danmark
Islams profeter

Islams profeter er en række profeter, som bliver identificeret i Koranen. Muslimer tror, de er givet en speciel mission af Gud (arabisk: Allah) for at vejvise menneskeheden. I Koranen siges det, at profeter som Moses, Jesus og Muhammed er udnævnt til at sprede Allahs ord. Mange af dem findes også i jødedommens og kristendommens hellige skrifter.

Selvom kun 25 profeter er nævnt i Koranen, så siger en hadith (nr. 21257 i Musnad Ibn Hanbal) at der var 124.000 af dem gennem historien, og Koranen siger, at Gud har sendt en profet til hvert folkeslag. Generelt anser muslimer fortællingerne i Koranen som historiske.

Den første profet er Adam, og den sidste profet er Muhammed, derfor hans titel Profeternes Segl.

Traditionelt anses fem profeter som specielt vigtige i islam: Nuh (Noa), Ibrahim (Abraham), Musa (Moses), Isa (Jesus) og Muhammed.

Profeterne 

Profeter
Lugnarohøjen

Lugnarohøjen () er en gravhøj fra yngre bronzealder som findes ved Lugnaro, 10 kilometer syd for Laholm i Halland, Sverige. Højen blev udgravet i årene 1926/1927, og i højens midte fandt man en lang stensætning af form som et skib. I skibet fandt man en stenkiste med brændte knogler af bl.a. mennesker og får, samt tre små bronzegenstande fra ca. 700-500 f.Kr. Udenfor den centrale grav fandt man yderligere to andre grave, som formodentlig er senere end den centrale grav. En moderne tunnel i højen gør det muligt for besøgende at se skibet.

Litteratur 
 Lennart Lundborg, Lugnarohögen, Stockholm 1974, 

Nordiske gravhøje
Hallands geografi
Forræderne

Forræderne er en dansk film fra 1983.
Manuskript Ole Roos efter roman af Erik Aalbæk Jensen.
Instruktion Ole Roos.
Blandt de medvirkende kan nævnes:

Allan Olsen
Ole Meyer
Sanne Salomonsen
Frank Visti
Baard Owe
Lisbet Dahl
Thomas Eje
Ole Thestrup
Esper Hagen
Mette Munk Plum
Astrid Saalbach
Arne Skovhus
Frits Helmuth
Dick Kaysø
Jesper Christensen
Stig Hoffmeyer
Ingolf David
Lone Kellermann
Lene Tiemroth
Claus Nissen
Ib Mossin
Søren Strømberg
Tove Wisborg
Finn Nielsen
Finn Arvé
Hans Christian Ægidius
Niels Hausgaard
Holger Vistisen

Eksterne henvisninger 
 

Film baseret på værker af danske forfattere
Danske film fra 1983
Dramafilm fra Danmark
Jan Lindhardt

Jan Holger Lindhardt (født 24. april 1938 i København, død 11. november 2014) var en dansk teolog og skribent. 

Han blev cand.theol. fra Københavns Universitet 1962, dr.theol. 1983. Han var biskop over Roskilde Stift 1997-2008 og efterfulgtes i 2008 af Peter Fischer-Møller. 

2004 blev han Kommandør af Dannebrog.

Jan Lindhardt blev ofte brugt i fjernsyn og aviser til at kommentere udviklinger i Folkekirken og forklare folkekirkelige sager.

Privat
Han var søn af professor dr.theol. P.G. Lindhardt og Gerda Winding. Han var storebror til præsten Mogens Lindhardt, og onkel til skuespilleren Thure Lindhardt. Han var gift med biskop Tine Lindhardt.
Sammen har de sønnerne Lars Gustav Lindhardt (født 1987), som er sognepræst og Frederik Lindhardt (født 1989), som er kandidat i retorik og konsulent inden for ledelse og kommunikation.

Bibliografi 
Jan Lindhardt har blandt andet udgivet:
 Machiavelli, 1969
 Det politiske menneske, 1970
 Retorik, 1975 (ny udg. 1987)
 Samvittigheden (sammen med Lars Bo Bojesen), 1979
 Rhetor, Poeta Historicus. Studien über rhetorische Erkenntnis und Lebensanschauung im italienischen Renaissancehumanismus, Leiden, 1979
 Martin Luther. Erkendelse og formidling i Renæssancen, 1983
 Martin Luther. Renæssance og reformation, 1983
 Fra tale til tanke: hovedlinjer i den europæiske idehistorie, 1987
 Tale og skrift. To kulturer, 1989
 Mellem Djævel og Gud. Om Martin Luther, 1991
 Renæssancen og vor tid, 1992
 Det levende billede i det åbne rum, 1993
 Ned fra soklen. Om etikkens forsvinden og mulige genkomst, 1998
 Katekismus i kristendom. børnelærdom for voksne, 2000
 De syv dødssynder, 2001
 Ind i Det Ydre , 2001
 En biperson i mit liv: erindringer i utide, 2003
 Fra bønnens verden, 2004
 Folkekirke?: kirken i det danske samfund, 2005

Se også 
 Roskildes bisperække

Litteratur omkring Jan Lindhardt 
 Brian Christensen, Mit Roskilde – 10 personligheder fortæller, Roskilde 2011

Noter

Eksterne henvisninger 
 

 

Biskopper over Roskilde Stift
Debattører fra Danmark
Personer fra København
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Kommandører af Dannebrog
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Medlemmer af Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster
Jan
Gran Turismo

Gran Turismo er et racerspil som blev udgivet til PlayStation, og blev senere stamfar far til Gran Turismo-serien, der foruden denne består af Gran Turismo 2, 3, 4, 5, 6 og GT Sport.

Referencer 

 
Computerspil fra 1997
PlayStation-spil
Jonas Schmidt

Jonas Tveje Bisgaard Schmidt (født 20. juni 1973) er en dansk komiker og autodidakt skuespiller, primært kendt som den lyseblå flodhest Dolph fra en række underholdningsprogrammer på DR2, samt som mekanikeren Bruce i Toyotas tv-reklamer, og som leder John Schmidt i P.I.S. "Politiets Indsatsstyrke" på TV2 Zulu. Jonas Schmidt har desuden deltaget i en masse tv-udsendelser på diverse tv-kanaler. Her kan blandt andet nævnes Zulu Kvæg-ræs.

I 2014 var han med i podcasten Verdens Bedste Filmklub med Lasse Rimmer som vært.

Under kunstnernavnet Jinxt udgav han i februar 2020 sangen "Genfødt".

Privatliv 
Han danner privat par med Unni Ryding.

Filmografi 

Tegnefilmsdubbing

Filmen om Kaptajn Underhyler - Jimmy Dahl

Zootropolis - Benjamin Clawhauser

Ratatouille - Linguini

Trolls - Kong Gisle Jr.

Trolls på verdensturne - Kong Gisle Jr.

Flyvemaskiner 2: Redningsaktion - André

Hulemanden Sten - Asso

Reklamer 
Jonas Schmidt har foruden tv-udsendelser også medvirket i reklamer, eksemppelvis toyota-reklamerne i rollen som mekanikeren Bruce. Simon Jul medvirkede også i toyota-reklamen, som havde mottoet "112 % i orden", og desuden sloganet "Today, Tomorrow, Toyota". Jonas har desuden reklameret for følgende firmaer:
 Bilka
 Telmore
 3F
 Nikoline reklamen 2013

Sange 
 "Fucky Fucky", bæveren Rocco
 "Arghhh!!!", Dolph og Nobody Beats The Beats
 "En hyldest til Jonas Schmidt, UPS! Det er live med en masse kendte personer
 "Genfødt", under kunstnernavnet Jinxt

Priser 
 Zulu Awards 05 – Årets danske originale tv-program, Wulffmorgenthaler
 Zulu Awards 07 – Årets danske originale tv-program, Dolph og Wulff

Eksterne henvisninger

Noter 

Komikere fra Danmark
Adventskalender

En adventskalender er en variant af gavekalenderen. Der er en gave for hver søndag i advent. Typisk er gaverne større end dem, der anvendes i gavekalendere.

I de senere år er flere producenter af julekalendere begyndt at kalde dem adventskalender, da julekalender på norsk og svensk er adventskalender, så producenterne kan nøjes at have et navn for kalenderne til salg i hele Skandinavien.

Jul
Kalendere
Kun sandheden

Kun sandheden er en dansk kriminalfilm fra 1975, skrevet og instrueret af Henning Ørnbak efter en roman af Poul Ørum. Det er en historie om et mord i en provinsby, hvor hadet og mistroen lurer under overfladen.

Medvirkende
Frits Helmuth
Morten Grunwald
Ghita Nørby
Bent Mejding
Steen Springborg
Preben Neergaard
Eik Koch
Karen Lykkehus
Gerda Gilboe
Else Højgaard
Finn Nielsen
Torben Hundahl
Lone Lindorff
Mogens Brix-Pedersen
Flemming Dyjak
Jørgen Bech
Ole Ernst
Eddie Karnil
Esben Høilund Carlsen

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1975
Kriminalfilm fra Danmark
Film instrueret af Henning Ørnbak
Film baseret på værker af danske forfattere