kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jeannie Berlin

Jeannie Berlin (født Jeannie Brette May; 1. november 1949) er en amerikansk manuskriptforfatter og skuespiller.

Berlin blev født som Jeannie Brette May i Los Angeles og er datter af skuespilleren Elaine May (født Berlin) og opfinder Marvin May. May instruerede filmen Hjerteknuseren, hvor Berlin modtog en Golden Globe og en nominering Oscar for bedste kvindelige birolle.

I 1970'erne omfattede hun også filmene Getting Straight (1970), Blod og jordbær (1970), Alexanders stående problem (1971) og Sheila Levine, sjov pige i New York (1975). Hun havde også en hovedrolle i Old Fashioned Murder, et afsnit i 1976 af tv-serien Columbo. Efter et årtier langt fravær fra scenen medvirkede hun i filmene Margaret (2011) og Inherent Vice (2014).

Berlin gjorde sin teaterdebut på Broadway i Mays skuespil After the Night and the Music (2005). I 2012 optrådte hun i skuespillet Other Desert Cities på Mark Taper Forum i Los Angeles.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Californien
Manuskriptforfattere fra USA
Personer fra Los Angeles
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Susan Tyrrell

Susan Tyrrell (født Susan Jillian Creamer; 18. marts 1945, død 16. juni 2012) var en amerikansk teater-, tv- og filmskuespiller.

Hun er bedst kendt for sin rolle som Oma i Fat City, som gav Tyrrell en nominering til en Oscar for bedste kvindelige birolle, og til rollen som Ramona Ricketts i John Waters Cry Baby, hvor Tyrrell spillede over for Johnny Depp.  Tyrrell vandt også Saturn Award for bedste kvindelige birolle for sin rolle i Bad. I 2000 blev hun diagnosticeret med trombocytemi, og i 2012 døde hun som følge af sygdommen.

Filmografi 
 Cry Baby (1990)
 Panik i drømmefabrikken (1988)
 For fulde (h)jul (1986)
 Den vilde kriger (1985)
 Angel (1984)
 Fat City (1972)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Personer fra San Francisco
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Candy Clark

Candy Clark (født Candace June Clark; 20. juni 1947) er en amerikansk skuespiller og model. Hun er kendt for sin rolle som Debbie Dunham i filmen Sidste nat med kliken (1973), som hun modtog en nominering til en Oscar for bedste kvindelige birolle. Hun genoptog rollen i efterfølgeren Sidste nyt fra kliken (1979).

Opvækst 
Født i Norman, Oklahoma, til Ella (født Padberg) og Thomas Clark, en kok, voksede hun op i Fort Worth, Texas. Hun gik på Green B. Trimble Technical High School. Clark var en mode model i New York City hvor hun flyttede til i en alder af 18 år.

Karriere 
Clarks første rolle var karakteren Fayes i John Hustons film, Fat City i 1972. Clark medvirkede eller spillede i film som: Manden som kom ned på Jorden (1976), Marlowe går til sagen (1978), Blue Thunder (1983), Helvedeshuset 3-D (1983), Cat's Eye (1985) og For tæt på (1986). Clark spillede rollen som Francine Hewitt i Blob (1988).

Clark optrådte i filmen The Informant! som mor til Mark Whitacre, spillet af Matt Damon. I 2011 drog Clark til Berlin for at arbejde på skuespillet Images of Louise Brooks instrueret af Sven Mundt.

Hun har også lavet gæsteoptrådt på tv-serier, herunder Dating Game, Magnum, P.I., Banacek, Simon & Simon, Matlock, Baywatch Nights og Criminal Minds.

Privatliv 
Hun daterede Jeff Bridges i flere år efter at de mødtes på Fat City i 1972. Hun var gift med Marjoe Gortner fra 1978 til 1979. Hun giftede sig med Jeff Wald i 1987 og skilt fra ham i 1988. Fra og med 2007 medvirkede hun i mange hot rod shows og nyder havearbejde, indsamling af antikviteter og handelsmemorabilia på eBay.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Oklahoma
Modeller fra USA
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Folk og kultur

Folk og kultur (med den lange titel Folk og kultur, årbog for dansk etnologi og folkemindevidenskab) var et dansk tidsskrift der udgav artikler inden for folkemindevidenskab og dansk etnologi. 
Det første nummer udkom i 1972. 
Tidsskriftet ophørte i 2008, da det blev fusioneret med tidsskriftet Fortid og Nutid og videreført som tidsskriftet Kulturstudier. 
I alt udkom 37 numre.

Numrene af Folk og kultur er digitaliseret og gjort tilgængelig af Det kongelige Bibliotek på platformen tidsskrift.dk.

Blandt skribenter der har udgivet artikler i tidsskriftet finder man Iørn Piø og Inge Adriansen.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
 Folk og kultur 

Tidsskrifter fra Danmark
Humanistiske tidsskrifter
Roanoke

Roanoke er en independent city (tilhører ikke et county/amt) i delstaten Virginia i USA, med et indbyggertal på . Byen ligger i dalen Roanoke Valley, mellem bjergkæderne Blue Ridge Mountains og Appalachian Plateau (den vestlige del af Appalacherne). Byen, der er delt i to af floden Roanoke River, er det økonomiske og kulturelle midtpunkt i meget af regionen Southwest Virginia og dele af regionen Southern West Virginia.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 City of Roanoke

Byer i Virginia
Paris Moon

Paris Moon er et videoalbum, der blev udgivet Blackmore's Night i 2007. Det fejrer gruppens 10 år som band med en koncert i Paris Olympia i 2006.

Bandet spiler en række covernumre, bl.a. Jethro Tulls "Rainbow Blues," Joan Baez' "Diamonds and Rust," Joan Osbornes "Saint Teresa," og et par sange fra Ritchies tidligere bands: Deep Purples "Soldier of Fortune" og Rainbows "Ariel" (selvom sangen faktisk blev skrevet af Night og Blackmore).

Paris Moon blev nomineret til New Age Reporter Lifestyle Music Award i tre kategorier: Best Vocal Album, Best Album og Best Celtic Album.

Spor

DVD
 "Introduction"
 "Past Time With Good Company"
 "Rainbow Blues"
 "Play Minstrel Play"
 "World of Stone"
 "Under a Violet Moon"
 "Soldier of Fortune"
 "Durch Den Wald Zum Bachhaus"
 "Diamonds and Rust"
 "Minstrel Hall"
 "Home Again"
 "Streets of London"
 "Renaissance Faire"
 "Keyboard Solo"
 "Ariel"
 "Loreley"
 "The Clock Ticks On" 
 "Fires at Midnight"
 "St. Teresa"
 "The Village Lanterne"

CD
 "Past Time With Good Company/Rainbow Blues"
 "Play Minstrel Play"
 "World of Stone"
 "Under a Violet Moon"
 "Minstrel Hall"
 "Home Again"
 "Ariel"
 "The Clock Ticks On"
 "Fires at Midnight"

Bonus Tracks
 "The Village Lanterne" (Studio Version) 
 "All Because of You" (Radio Edit) 
 "The Village Lanterne" (Enhanced Video Track)

Musikere 
 Ritchie Blackmore - elektriske og akustiske guitarer, tamburin, drejelire, mandola
 Candice Night - forsanger og baggrundsvokal, skalmeje, rauschpfeife, pennywhistle, chanters, cornamuse
 Sir Robert of Normandie - bas, rytmeguitar, baggrundsvokal
 Bard David of Larchmont - keyboard, vokal
 Squire Malcom of Lunley - trommer, percussion
 Lady Madeline - baggrundsvokal
 Lady Nancy - baggrundsvokal

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Videoalbums
Blackmore's Night album
Album fra 2007
Sylvia Sidney

Sylvia Sidney (født Sophia Kosow; 8. august 1910, død 1. juli 1999) var en amerikansk teater, tv- og filmskuespiller. Hun fik sit gennembrud med sine mange kriminalfilm i 1930'erne.

Opvækst 
Hendes mor, Rebekka (født Saperstein), var en Jøde fra Rumænien, mens hendes far, Victor Kosow, var en russisk emigrant, der arbejdede som sælger.  Hendes forældre blev skilt i 1915, og Sidney kom til at leve med sin stedfar Sigmund, der arbejdede som tandlæge. Hun blev en skuespiller i en alder af 15, da hun spillede i teaterstykket Prunella.

Karriere 
Hun modtog en masse negativ omtale i begyndelsen af sin karriere og i 1930 fik hun et ry for at hun var vanskeligt at arbejde med. I 1940'erne var hun rolig på filmfronten, og i 1949 blev hun udnævnt til "box office poison". Hendes karriere nåede dog et vendepunkt, da hun spillede den kritikerroste rolle som Fantine i Les Misérables fra 1952. Hun blev nomineret til en Oscar for bedste kvindelige birolle for sin præstation i Husker du og vandt en Golden Globe for præstationen i tv-filmen An Early Frost. I 1988 vandt hun også Saturn Award for Best Female Role for sin præstation i Tim Burtons Beetlejuice.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Personer fra New York City
Amerikanere i 1900-tallet
Jøder fra USA
Oscar-nominerede skuespillere
Pseudonymer
Valentina Cortese

Valentina Cortese (født 1. januar 1923, død 10. juli 2019) var en italiensk teater- og filmskuespiller. Hun var nomineret til en Oscar for bedste kvindelige birolle for sin præstation i François Truffauts Den amerikanske nat fra 1973.

Karriere 
Hun debuterede i italienske film i 1940, hvilket førte til hendes første internationalt anerkendte roller i Riccardo Fredas 1948-filmatisering af Les Misérables med Marcello Mastroianni, hvor hun spillede både Fantine og Cosette og den britiske film The Glass Mountain i 1949, der førte til en række roller i amerikansk film i perioden, men fortsatte med at indspille film i Europa med instruktører såsom Michelangelo Antonioni, Federico Fellini og François Truffaut.

Hun underskrev en kontrakt med 20th Century Fox i 1948. Hun medvirkede i Malaya (1949), en anden verdenskrigsfilm om smugling og guerillakrig mod japanerne med Spencer Tracy og James Stewart, Jules Dassins Gadepigen fra Frisco (1949) med Richard Conte og Lee J. Cobb, Skæbnehuset (1951) instrueret af Robert Wise og med Richard Basehart og William Lundigan og Joseph L. Mankiewicz' Den barfodede grevinde (1954) med Humphrey Bogart, Ava Gardner, Edmond O'Brien. I Europa medvirkede hun i Michelangelo Antonionis Veninderne (1955), Gérard Brachs Le bateau sur l'herbe (1971), Terry Gilliams britiske film Verdens største løgnhals (1988), og i Franco Zeffirelli projekter som filmen Broder sol, søster måne (1972), miniserierne Jesus of Nazareth (1977) og filmen Storia di una capinera (1993). Hendes sidste amerikanske filmrolle var i Vulkanøen (1980).

Privatliv 
Født i Milano til en familie fra Stresa (Piemonte). Cortese blev gift med Richard Basehart, sin medspiller fra Skæbnehuset i 1951 og fik en søn med ham, skuespilleren Jackie Basehart. De blev skilt i 1960. Hun har aldrig giftet sig igen. Jackie Basehart døde i Milano i 2015.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Italien
Personer fra Milano
Italienere i 1900-tallet
Italienere i 2000-tallet
Diane Ladd

Diane Ladd (født 29. november 1935) er en amerikansk skuespiller, instruktør og forfatter.

Ladd har i løbet af sin skuespillerkarriere medvirket i over 120 roller i flere populære tv-shows og mini-serier i perioden 1958 - 2003, samt i flere store film, herunder Alice bor her ikke mere (1974), Vilde hjerter, Den vilde rose (1991), Ghosts of Mississippi, Primary Colors, 28 dage (2000) og American Cowslip (2008). Hun har været gift tre gange, og hun er mor til skuespiller Laura Dern, som hun fik sammen med sin tidligere mand, skuespiller Bruce Dern.

Ud over at sin nominering for en Oscar for bedste kvindelige birolle for sin præstation i Alice bor her ikke mere, var Diane Ladd også nomineret (igen i kategorien bedste kvindelige birolle) for både Vilde hjerter og Den vilde rose. I begge disse film spillede hun med sin datter Laura Dern. Der var en nominering til Laura Dern for en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle for sin præstation i Den vilde rose. Denne dobbelte mor og datter nominering til Ladd og Dern for Den vilde rose var første gang i Oscaruddelingens historie, at det var sket. De blev også nomineret til to Golden Globe Awards samme år.

Ladd har også haft meget arbejde på teateret. Hun fik sin Broadway-debut på Carry Me back to the Morningside Heights i 1968. I 1976 spillede hun i skuespillet A Texas Trilogy: Lu Ann Hampton Laverty Oberlander, da hun modtog en nominel nominering til en Drama Desk Award.

Filmografi 
 De vilde engle (1966)

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Filminstruktører fra USA
Forfattere fra USA
Skuespillere fra Mississippi
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Ronee Blakley

Ronee Sue Blakley (født 24. august 1945) er en amerikansk skuespiller, sanger, instruktør, manuskriptforfatter og sangskriver.

Hun blev nomineret til en Oscar for sin rolle i Robert Altmans film Nashville (1975), hvor hun også udførte en række sange. Derefter fokuserede hun primært på skuespillerkarrieren og medvirkede bl.a. i Terror on Elm Street.

Hun turnerede med Bob Dylan og var gift med Wim Wenders (1979 - 1981).

Hun tilbragte lang tid væk fra berømmelsen siden begyndelsen af 1990'erne. Hendes plader Ronee Blakley (1972) og Welcome (1975) blev udgivet på cd i 2006. I forbindelse med genudgivelsen af sine plader har hun lavet mindre koncerter. I 2009 udgav hun albummet River Nile  på et mindre selskab.

Filmgrafi 
 1975 - Nashville
 1978 - Renaldo og Clara
 1978 - I storbyens nat
 1979 - She Came to the Valley
 1979 - Stemplet for altid
 1980 - Nicks film
 1984 - Terror på Elm Street
 1987 - A Return to Salem's Lot

Diskografi

Album 
 1972 - Ronee Blakley
 1975 - Welcome
 2007 - I Played It for You
 2008 - Freespeak (lyrik)
 2008 - Live at the Mint
 2009 - Lightning Over Water (Soundtrack)
 2009 - Naked Truth
 2010 - Grief Holes (lyrik)
 2010 - River Nile
 2011 - Live At the Bitter End
 2012 - Djerassi Collection (lyrik)

Singler 
 1972 - Bluebird / Along The Shore
 1977 - True Love Leaves No Traces / Iodine (sammen med Leonard Cohen)

Øvrigt 
 1975 - Nashville (Soundtrack)
Ronee Blakely bidrager til sangene Bluebird (sangskriver), Tapedeck in his Tractor, Dues (kunstner, sangskriver), One, I Love You (kunstner), My Idaho Home (kunstner, sangskriver) fra soundtrack albummet. Hun bidrager også til sangene Down to the River (kunstner, sangskriver) og In the Garden (kunstner), der er inkluderet i filmen, men ikke på albummet.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Idaho
Filminstruktører fra USA
Sangere fra USA
Manuskriptforfattere fra USA
Sangskrivere fra USA
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Lily Tomlin

Lily Tomlin (født 1. september 1939) er en amerikansk skuespiller og komiker.

Tomlin tog sin eksamen ved Cass Technical High School og begyndte derefter på Wayne State University, hvor hendes interesse for teater og skuespil begyndte for alvor. Efter afslutningen begyndte Tomlin at lave stand-up på forskellige natklubber i Detroit, og senere på natklubber i New York City. Hendes første tv-optræden var på The Merv Griffin Show i 1965. Tomlin har vundet adskillige priser for sine skuespillere forestillinger, herunder Tony Awards, Emmy Awards og en Grammy Award, og hun blev nomineret til flere Oscars.

Tomlin havde en fast rolle i dramaserien The West Wing mellem 2002 og 2006. I 1989 blev Tomlin tildelt en Sarah Siddon Award for sit teaterarbejde i Chicago. Tomlin samarbejdede flere gange med instruktøren Robert Altman og hun havde medvirket i Altmans sidste film A Prairie Home Companion. I den femte sæson af tv-serien Desperate Housewives havde Tomlin en tilbagevendende rolle som Roberta, søster til fru McCluskey (spillet af Kathryn Joosten). I 1992 blev Tomlin tildelt Women in Film Crystal Award. Tomlin blev indarbejdet i Michigan Women's Hall of Fame i 1998. I 2003 blev hun tildelt Mark Twain-prisen for amerikansk humor. Også i 2003 blev hun igen anerkendt af Women in Film med en Lucy Award som anerkendelse for sin ekspertise og innovation i sine mange kreative værker. I marts 2009 modtog en Dr. Susan M. Love Award hendes bidrag til kvinders sundhed. Hun har haft gæsteroller i flere tv-serier, herunder Will & Grace og NCIS.

Filmografi 
 Grandma (2015)
 The Kid (2000)
 Alle disse kvinder (1988)
 Min bedre halvdel (1984)
 Ni til fem (1981)
 Godt skudt, du gamle (1977)

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Komikere fra USA
Personer fra Detroit
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Emmy-vindere
Oscar-nominerede skuespillere
Brenda Vaccaro

Brenda Vaccaro (født 18. november 1939) er en amerikansk teater-, tv- og filmskuespiller.

Hun voksede op i Texas, hvor hendes forældre grundlagde Marios Restaurant. Hun vendte tilbage til New York for at studere på Neighborhood Playhouse.

Vaccaro Broadway-debuterede i komedien Everybody Loves Opal, og blev tildelt Teater World Award. Hun blev nomineret til en Golden Globe for sin præstation i rollen som Shirley i filmen Midnight Cowboy. Hun blev nomineret til en Oscar for bedste kvindelige birolle i filmiseringen af Jacqueline Susanns Én gang er ingen gang (1975). Derefter har hun medvirket i film som Airport 77, Mission Capricorn 1, The First Deadly Sin og Supergirl. Hun har også spillet mange gæstroller i episoder af tv-shows som Hun så et mord, The Golden Girls, Ally McBeal, Columbo, Venner og Nip/Tuck.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Personer fra New York City
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Emmy-vindere
Leslie Browne

Leslie Sue Browne (født 29. juni 1957) er en amerikansk balletdanser og skuespiller. Hun var en solodanser med American Ballet Theatre i New York fra 1986 til 1993. Hun var også nomineret til en Oscar for bedste kvindelige birolle i 1977 i en alder af 20, for at portrættere en fiktiv udgave af sig selv i Skillevejen.

Opvækst 
Hun blev født i New York, som datter af dansere Isabel Mirrow og Kelly Kingman Brown (1928-1981). Hendes mor Isabel døde i 2014. Hendes mellemnavn, Sue, var navnet på hendes mormor, Sue Brown, en respekteret danselærer i Mississippi. Hun har to brødre og en søster; hendes bror kevin er en filmproducent. I en alder af syv begyndte hun at danse og skulle trænes på sit fars studie i Arizona sammen med hendes bror Ethan og hendes søster Elizabeth. Hun tjente et stipendium til at studere på School of American Ballet og sluttede sig til det fornemme New York City Ballet. Hun tilføjede et "e" til hendes efternavn for sit scenenavn, da det var mere feminint efter at været blevet forvekslet med en mand i en teaterplakat.

Balletkarriere 
I 1976 sluttede hun sig til American Ballet Theatre som solist og blev derefter hovedstol i 1986. Hun gik i pension fra selskabet i 1993. Siden da har hun lavet gæstekonkurrence, studeret i tre år og lavet sin Broadway-debut i forestillingen De røde sko. Hun har også koreograferet og undervist i dans. I 1997 blev hun tildelt Distinguished Achievement Award af New York City Dance Alliance.

Skillevejen 
I 1977 en filmen Skillevejen baseret på sin familie produceret af sin gudmor, ballerina Nora Kaye og dennes mand, instruktøren Herbert Ross. Oprindeligt skulle Gelsey Kirkland spille Leslie, men efter Kirkland droppede ud på grund til stofmisbrugsproblemer såvel som en modvilje mod manuskriptet, kastede Ross Browne i rollen og troede på, at hun kunne spille en opdigtet version af sig selv. Hun fortsatte med at blive nomineret til Golden Globe og Oscar for bedste kvindelige birolle.

Andet arbejde 
Browne optrådte også i dansfilmene Nijinsky (1980) og Dancers (1987), begge instrueret af Herbert Ross. Hun optrådte også på tv-serien Happy Days som en særlig gæstestjerne i rollen som kæreste til Fonzie.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra New York
Balletdansere fra USA
Personer fra New York City
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Quinn Cummings

Quinn Cummings (født 13. august 1967) er en amerikansk skuespiller, iværksætter, opfinder og blogger. Hun er bedst kendt for rollen som Lucy McFadden i Neil Simons Hvem sover hvor? og for sin tilbagevendende rolle som Annie Cooper i tv-serien Family.

Hun har skrevet en memoir Notes From The Underwire. Hendes anden bog, The Year of Learning Dangerously, om hjemmeundervisning i USA, blev udgivet i august 2012. I 2013 udkom Pet Sounds, en samling essays om livet med dyr.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Californien
Iværksættere fra USA
Opfindere fra USA
Personer fra Los Angeles
Bloggere fra USA
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Melinda Dillon

Melinda Dillon (født 13. oktober 1939, død 9. januar 2023) var en amerikansk teater-, tv- og filmskuespiller.

Opvækst 
Dillon blev født i Hope, Arkansas, som datter af E. Norine (født Barnett) og WS Dillon, en hærofficer. Hun studerede på Hyde Park High School i Chicago.

Karriere 
Dillon blev nomineret til en Tony Award for bedste kvindelige hovedrolle i skuespillet, som var hendes første store rolle. Dillon fik sin begyndelse som en improvisatorisk komiker og teaterskuespiller som Honey i den oprindelige Broadway-produktion af Edward Albees Hvem er bange for Virginia Woolf?. Hun medvirkede senere i You Know I Can't Hear You When the Water's Running og Paul Sill's Story Theatre.

Dillon første film var April, april i 1969. Hun arbejdede også i tv, f.eks. i en gæsterolle i 1969 i et afsnit af den populære tv-serie Bonanza, "A Lawman's Lot Is Not a Happy One" (Sæson 11). Hun medvirkede som Sue Memphis med David Carradine i 1976 og blev nomineret til en Golden Globe for bedste kvindelige debut for rollen i Woody Guthries film Landet der er mit. Det følgende år blev hun nomineret til en Oscar for bedste kvindelige birolle for sin rolle som mor, hvis barn er bortført af rumvæsener i Steven Spielbergs Nærkontakt af tredje grad. Samme år gjorde hun en ukrediteret cameo i The Muppet Movie, og havde en rolle i komedien Slap Shot med Paul Newman. Fire år senere blev Dillon igen nomineret til en Oscar for bedste kvindelige birolle for sin præstation som en selvmorderisk lærer uden ondsindede hensigter i 1981, hvor hun igen arbejdede med Paul Newman.

Som komiker er Dillon måske bedst kendt for sin rolle som den sympatiske mor til Ralphie og Randy Bob Clarks i julefilmsklassikeren fra 1983 A Christmas Carol. Filmen er baseret på en række romaner og noveller skrevet af Jean Shepherd om unge Ralphie Parker (spillet af Peter Billingsley) og hans søgen efter en Red Ryder BB pistol fra julemanden.

Fire år senere medvirkede Dillon sammen med John Lithgow i komedien Bigfoot and Hendersons. Hun fortsatte med at være aktiv på scenen og i film gennem 1990'erne, med roller i Barbra Streisands dramafilm Savannah, lavbudgetfilmen af Lou Diamond Phillips Sioux City og dramaet Kærlighedens mønster.

I 1999 medvirkede hun i Magnolia, instrueret af Paul Thomas Anderson, som Rose Streets, gift med tv-vært Jimmy Gator, af Philip Baker Hall spillede og gæstede i 2005 i en episode af Law & Order: Special Victims Unit.

Privatliv 
Melinda Dillon var gennem sin karriere meget privat, og information om hendes privatliv er stort set ukendt. Hun var gift med skuespiller Richard Libertini fra 30. september 1963 til 18. januar 1978, med hvem hun har sønnen Richard Libertini, Jr.

Filmografi 
 Captain America (1990)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Arkansas
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Tuesday Weld

Tuesday Weld (født Susan Ker Weld; 27. august 1943) er en amerikansk teater-, tv- og filmskuespiller.

Opvækst 
Som treårig var Weld den som tog sig af sin mor og to søskende, efter at faderen forlod familien, ved at arbejde som barnemodel for postordrekataloger. Som en ni-årig fik hun et nervøst sammenbrud og begyndte at drikke store mængder alkohol i en alder af ti og forsøgte at begå selvmord, da hun var tolv.

Karriere 
Weld filmdebuterede, da hun var tretten år gammel, og specialiserede sig i engelske men stadig bølle seksuelt gravid piger. Hun medvirkede ofte i B-film, og filmkritikerne ignorerede hende. På den anden side blev hun mere omtalt i sladderpressen, der så hendes livsstil som en "trussel" for filmindustriens omdømme. Hun led af en depression, men blev gift, fik et barn, blev skilt, og samtidig nedbrændte hendes hus. Så pludselig modtog hun stor opmærksomhed og blev betragtet som en "stor" skuespiller, der havde et uflaks i livet og kun havde dårlige filmroller. Der voksede derefter op en slags kult rundt om hende, og der er blevet afholdt "Tuesday Weld Film Festivals" i New York og andre steder.

Tuesday Weld spillede rollen som Carol i Sergio Leones Der var engang i Amerika 1984, og blev nomineret til en BAFTA for bedste kvindelige birolle.

Privatliv 
Hun har været gift tre gange, herunder årene 1975-1980 med skuespiller Dudley Moore.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra New York
Personer fra New York City
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Pseudonymer
Oscar-nominerede skuespillere