kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vederfølner

Vederfølner var en dansk nationalkonservativ politisk forening, der eksisterede 2007-13. Medlemstallet var ukendt, men organisationen blev på et tidspunkt regnet for at være en af de største på den radikale højrefløj.

Foreningen blev dannet i Århus i 2007 og havde navn efter en høg i nordisk mytologi, Vedfolner. I lighed med høgen ønskede Vederfølner at holde øje med Danmark. Vederfølner var modstander af det multikulturelle samfund og af islamisering, og arbejdede ifølge sin egen hjemmeside i stedet for at bevare dansk kulturarv, sprog og identitet. Som følge heraf ønskede foreningen at hjemsende herboende udlændinge fra ikke-vestlige lande.. Man ønskede desuden at afskaffe både blasfemi- og racismeparagraffen i Straffeloven.

Trods bestræbelser på at fremstå 'pænere' end Dansk Front havde Vederfølner ifølge Redox tætte relationer til AGF-hooligangruppen White Pride. Flere personer skulle angiveligt have været aktive flere steder. Det gjaldt bl.a. et medlem, der i 2008 blev varetægtsfængslet for hærværk mod Enhedslistens lokaler i Århus. Personen blev efterfølgende ekskluderet af foreningen.

Formand for foreningen var Lars Grønbæk Larsen, der tidligere havde haft tillidsposter i Fremskridtspartiet og været formand for De National-Liberale. Han har desuden været kandidat til Region Syddanmark for Frit Danmark - Folkebevægelsen mod indvandringen. Larsen anbefalede i september 2009 borgere i Nyborg Kommune at stemme på Bente Damhave fra Dansk Folkeparti. Da denne ikke tog tilstrækkelig afstand fra Lars Grønbæk Larsen og Vederfølner, fik det ledelsen i Dansk Folkeparti til at true Damhave med eksklusion.

10. november 2013 valgte Vederfølner at nedlægge sig selv, angiveligt som følge af manglende tilslutning og et stigende udbud af alternative, mere aktive organisationer.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 modstand.nu – Vederfølners hjemmeside 
 Århus '08 – en rapport om White Pride og Vederfølner 
Etableret i 2007
Ophørt i 2013

Foreninger fra Danmark
Holsten (adelsslægt)

von Holsten er en gammel frankisk adelsslægt, af hvilken Claus von Holsten trådte i dansk tjeneste som oberst; han blev myrdet 1643 af svenske marodører på sit gods Botternhofen i Holsten. Hans søn, justitsråd Adolf Hans von Holsten (1630-1694), der erhvervede Gelskov og Langesø på Fyn, havde flere sønner, bl.a. Wulf Sivert von Holsten (1672-1718), som gift med Ide Skeel (1676-1749) var fader til Erik Skeel von Holsten (1710-1772) til Gelskov og Arreskov, som døde barnløs.

Blandt disse sønner kan også nævnes den ugifte herre til Findstrup, fra nu af kaldt Holstenshuus, oberst Christian Adolph von Holsten (1669-1710), der faldt i Slaget ved Helsingborg i spidsen for Livregimentet Dragoner, og oberst Godske Ditlev von Holsten (1674-1745). Denne sidste udmærkede sig ved flere lejligheder som deltager i Den spanske Arvefølgekrig; han oprettede Stamhuset Holstenshuus.

Hans søn, gehejmeråd og hvid ridder Adam Christopher von Holsten (1717-1801), en ualmindelig dygtig og virksom godsejer, der med sjælden iver søgte at fremme bondens vel, blev ved patent af 4. september 1778, året før stamhuset blev lensbaroni, optaget i friherrestanden med flg. våben:

Skjoldet delt af sølv, hvori en halv grå ørn, fast på delingen, og guld, hvori tre røde bjælker, slægtens gamle mærker, to hjelme, den højre – heraldisk regnet – bærende en guld strudsfjer mellem to røde, den venstre et rødt og et sølv vesselhorn, skjoldholdere to tilbageseende grå ørne.

Han var fader til admiral, lensbaron Hans Holsten (1758-1849), der tiltrådte besiddelsen af baroniet efter en ældre barnløs broder, og til generalmajor, kammerherre, lensbaron Ditlev Cai Holsten (1762-1834). Admiralens ældste søn, gehejmekonferensråd, kammerherre, lensbaron Adam Christopher Holsten-Charisius til Baroniet Holstenshus og det Charisiske Fideikommis (1793-1879), der ved sit ægteskab bragte det von Schilden-jyske Fideikommis (Clausholm) til sin slægt, var fader til baronesse Sophie Magdalene Holsten (1830-1906), som blev stammoder til baronerne Berner-Schilden-Holsten (se Berner), og til baronesse Regitze Holsten (1831-1896), der ægtede Estrup. Generalmajorens eneste, ugifte søn, gehejmekonferensråd, kammerherre, lensbaron Frederik Christian Holsten (1804-1885); vandt almindelig anerkendelse for sin fortjenstfulde og dygtige embedsførelse, sidst i over en menneskealder som stiftamtmand over Lolland-Falsters Stift.

Kilder 
 Poul Bredo Grandjean, "Holsten", i: Christian Blangstrup (red.), Salmonsens Konversationsleksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1915-30.

Adelsslægter fra Danmark
Adelsslægter fra Franken
Adam Christopher Holsten

Adam Christopher lensbaron Holsten (18. september 1717 på Gelskov – 6. september 1801 på Langesø) var en dansk godsejer, gehejmeråd og amtmand. Han var far til bl.a. Hans Holsten og Ditlev Cai Holsten.

Liv og gerning 

Von Holsten blev født på Gelskov 18. september 1717; hans fader var oberstløjtnant Godske Ditlev von Holsten til Stamhuset Holstenshus. Efter at have studeret i Kiel og København besøgte han på gentagne rejser Norge, Sverige, Holland, Frankrig og Tyskland. Hjemkommet udnævntes han 1739 til kaptajn af Infanteriet, men det synes kun at være blevet en tom titel; 1745 blev han kammerjunker, amtmand over Nyborg og Tranekær Amter og tiltrådte samme år ved faderens død besiddelsen af stamhuset. 1755 fik han kammerherrenøglen, udnævntes 1758 til medlem af Landvæsenskommissionen og til kirkeinspektør over Kronens ryttergods paa Sjælland, erholdt 1767 enkedronningens orden og 1768 det hvide bånd. Efter 1777 at være blevet gehejmeråd blev han det følgende år optaget i den friherrelige stand, og hans stamhus ophøjedes til et lensbaroni. 1789 fik han afsked som amtmand. Von Holsten var en myndig, men ualmindelig dygtig og virksom godsherre, der ikke blot øgede og forbedrede sine godser, men også på enhver måde søgte at fremme sine bønders vel. Han var en af de første, som, rigtignok under bøndernes modstand, udflyttede og udskiftede bøndergårdene, han opmuntrede til dyrkning af bedre sædarter, anlagde veje og hegn, modarbejdede med iver bondens skødesynd, drukkenskab, osv. Først 6. september 1801 endte døden denne hans nyttige og frugtbringende virksomhed.

Ægteskaber 

Von Holsten var 2 gange gift: 1. gang (24. august 1749) med Adelheid Benedicte f. Rantzau af Panker (12. februar 1731 – 7. marts 1794), 2. gang (1796) med Clara Charlotte f. komtesse Trampe (28. juli 1774 – 30. september 1852), der siden ægtede Christian Frederik Erik Skeel.

Han er begravet i Veflinge Kirke.

Der findes portrætter af Holsten malet 1777 af Georg Mathias Fuchs på Skaføgård eller Langesø (?) og af Andreas Brünniche på Holstenshuus 1768. Buste af Luigi Grossi (Frederiksborgmuseet) forestiller antagelig Holsten.

Kilder 
 Rasmussen Søkilde, Holstenshus og Nakkebølle S. 193 ff.

Adam Christopher 1
Modtagere af l'union parfaite
Amtmænd fra Danmark
Lensbaroner fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Godsejere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Gehejmeråder fra Danmark
Martin Skovmand

Martin Skovmand (født 1969) er en dansk journalist.

Skovmand blev uddannet journalist fra Danmarks Journalisthøjskole i 1999 og Master of Science in Journalism fra Columbia University i New York i 2000. Han blev derefter ansat ved bl.a. DR2's Deadline, P1 Debat og TV 2/Sporten. Siden 24. november 2008 har han været særlig rådgiver i Kulturministeriet.

Kilder og eksterne henvisninger 
 Ny pressechef til kulturministeriet Berlingske Tidende 20. november 2008

Journalister fra Danmark
Ansatte i DR
Ansatte ved TV 2
Spindoktorer
White trash

White trash er et nedsættende ord, som anvendes i USA og betegner fattige, hvide mennesker med lav eller ingen uddannelse, som lever et fattigt liv – både materielt, åndeligt og kulturelt.

Baggrund
Termen white trash eller poor white trash har sin oprindelse i USA i begyndelsen af 1800-tallet, hvor udtrykket blev anvendt om fattige, hvide arbejdere i Sydstaterne, som blandt andet kunne arbejde på slavelignede vilkår for lokale godsejere. Oxford English Dictionary definierer udtrykket som "et foragteligt tilnavn, som de sorte i USA gav fattige hvide mennesker", og som eksempel nævnes forfatteren og skuespilleren Fanny Kembles dagbog fra 1833: "Slaverne selv udtrykker den største foragt for de hvide tjenstefolk, som de betegner som poor white trash." I kildedokumentationen for romanen Onkel Toms hytte, A Key to Uncle Tom's Cabin (1853), anvender Harriet Beecher Stowe "poor white trash" som rubrik til kapitel 10 i del 3.

Noter  

Etniske stereotyper
Engelske ord
Amerikansk kultur
Richard Jenkins

Richard Dale Jenkins (født 4. maj 1947) er en amerikansk skuespiller, der bl.a. har spillet med i film som Fun with Dick and Jane og The Kingdom. I 2009 blev han nomineret til en Oscar for bedste mandlige hovedrolle for sin rolle i filmen The Visitor.

Filmografi i udvalg 
 Vild med Mary (1998)
 What Planet Are You From? (2000)
 Me, Myself & Irene (2000)
 The Man Who Wasn't There (2001)
 Intolerable Cruelty (2003)
 Fun with Dick and Jane (2005)
 The Kingdom (2007)
 The Visitor (2008)
 Step Brothers (2008)
 Burn After Reading (2008)
 The Rum Diary (2010)
 Dear John (2010)
 The Shape of Water (2017)

Eksterne henvisninger 

 

Filmskuespillere fra USA
Midtsibiriske højslette

Den Midtsibiriske højslette () er området mellem floderne Jenisej mod vest og Lena mod øst. Området er på mere end 3,5 mio. km², hvor det højeste punkt er de 1700 m høje Putoran bjerge mod nord.

Klimaet er kontinentalt og mod nord overordentlig koldt om vinteren. Somrene er generelt korte, varme og tørre. Det meste af højsletten er dækket af vidstrakte nåleskove – specielt lærk er meget almindelig. Under højsletten ligger betydelige forekomster af kul, jern, guld, diamanter og naturgas.

Se også 
 Vestsibiriske slette

Sibirien
Højsletter
Entartete Musik

Begrebet Entartete Musik ("dekadent, forvansket", "degenereret" musik; sml. Entartete Kunst) betegnede den – moderne – musik, der gik imod nationalsocialisternes ideologi. Nationalsocialismen i Tyskland var ikke blot en politisk, men også en kulturel bevægelse. der bevidst brød med den kulturelle pluralisme under Weimarrepublikken.

Moderne komponister blev forfulgt som repræsentanter for Entarteten Musik, heriblandt kunstnere som Arnold Schönberg, Ernst Krenek, Kurt Weill, Hanns Eisler, Franz Schreker, Erwin Schulhoff og Ernst Toch, men også "ariske“ komponister som Anton Webern, Paul Hindemith og Igor Stravinskij. Værker af allerede døde kunstnere som Alban Berg blev også ramt.

Udstilling 
Inden for rammerne af Reichsmusiktage 1938 i Düsseldorf – hvor Richard Strauss ved åbningen dirigerede sit Festliches Präludium (1913) – organiserede Hans Severus Ziegler i anledning af Müncher-udstillingen "Entartete Kunst“ fra 1937 udstillingen "Entartete Musik“, hvor han polemiserede mod jazz og musik af jødiske musikere og komponister og krævede, at de blev fjernet fra det tyske musikliv. Udstillingen blev også vist i Weimar, München og Wien. Plakater med en karikatur af en sort jazzmusiker, der bar en davidstjerne i knaphullet, havde desuden teksten: "Entartete Musik – eine Abrechnung von Staatsrat Dr. Hans Severus Ziegler, Generalintendant des Deutschen Nationaltheaters zu Weimar“ ("Entartete Musik – en udtalelse af statsråd dr. Hans Severus Ziegler, generalintendant for det tyske nationalteater i Weimar“)

Se også 
 Musik under nationalsocialismen
 Entartete Kunst


Eksterne henvisninger 
 "Entartete Musik" , om udstillingen, bidrag og originaldokumenter 
 Musik forbudt i Det tredje rige , fra Cinemusic.de 
 Oversigt over forfulgte komponister i nazitiden 

Note

Musikhistorie
Nazi-Tyskland
Susanne Wenningsted-Torgard

Susanne Wenningsted-Torgard (født 1958), dansk forfatter og kunsthistoriker

Susanne Wenningsted-Torgard blev mag.art. i kunsthistorie i 1987 ved Københavns Universitet.

Hendes oprindelige interesseområde var dansk middelalderkunst, specielt krucifikser. Hun har været underviser og konsulent indenfor museumsregistrering, redaktionssekretær på Danske Kalkmalerier, redaktør af et festskrift til Ulla Haastrup: Det ikonografisk Blik (Forlaget Falcon 1993), skrevet adskillige artikler om blandt andet kalkmalerier og krucifikser, om H.C. Andersen og Vor Frue Kirke, om barokkirken Vor Frue samt om kirkens tekstiler. 

Tekstiler danner også tema i bogen Rosen fra Jeriko, hvor Susanne Wenningsted-Torgard fortæller historien bag bispekåberne i Københavns Domkirke.

Siden 2003 har Susanne Wenningsted-Torgard været ansat som sognemedhjælper i Københavns Domkirke, hvor hendes arbejde blandt andet omfatter tilrettelæggelse af udstillinger i domkirkens museum, som for eksempel "Biscuit & Bestik, kopi efter Thorvaldsen".

Sideløbende med sin kunsthistoriske løbebane har Susanne Wenningsted-Torgard også i 10 år arbejdet med opbygningen af Cirkusmuseet i Hvidovre.

Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Pogwisch

van Poggewisch senere von Pogwisch er navnet på en gammel holstensk adelsslægt. Familien erhverede i det 14. og 15. århundrede store besiddelser i hertugdømmerne Slesvig og Holsten og indtog dermed en fremragende stilling i det slesvig-holstenske ridderskab. Adelsslægtens navn er af nedertysk herkomst. Pog betyder frø og wisch betyder eng.

Pogwischerne hørte til Christian 1.s modstandere. Konflikten mellem kongen og pogwischerne endte med Pogwischernes fuldstændige nederlag. Familiens besiddelser blev 1480-1488 inddraget under kronen. Senere har familien delt sig i ni linjer, hvoraf den ene gik til Mecklenborg (de uddøde 1845), en til østpreussen (de uddøde 1836), flere grene udbredte sig fortsat i Danmark. Den sidste mand af slægten i Danmark var Christian Ludvig Frederik von Pogwisch (1746-1806) af den yngre danske linje, som var oberstløjtnant i det danske militær og chef for fynske Infanteriregiment.

Adelsslægter fra Slesvig og Holsten
Adelsslægter fra Danmark
Flying Tigers

Flying Tigers (De flyvende tigre) var det populære navn på den 1st American Volunteer Group (AVG) i de kinesiske flystyrker i 1941 til 1942, bestående af amerikanske frivillige, som på kinesisk side kæmpede mod japanerne.

Gruppen var angiveligt en privat militærenhed på kontrakt, hvor mandskabet var lejesoldater.
Hovedparten af personalet var tidligere United States Army Air Forces (USAAF), United States Navy (USN) og United States Marine Corps (USMC) piloter og teknisk personale, som var blevet rekrutteret med godkendelse fra de amerikanske myndigheder.

Gruppen var under kommando af general Claire Lee Chennault, som havde gjort tjeneste i den amerikanske hærs flyverkorps (USAAC) hvorfra han havde trukket sig tilbage i 1937 på grund af uoverensstemmelser med den daværende ledelse (Chennault genoptog tjenesten i den amerikanske hærs luftvåben (USAAF) i 1941). 

Flyene som gruppen anvendte var Curtiss  P-40 Warhawk-jagerfly, der var indkøbt 100 af. Den operative styrke bestod sjældent af mere end tre eskadriller på hver 20 fly. Flyene var karakteristiske ved deres påmalede hajtænder.

Tigrene var i aktion første gang den 20. december 1941, 12 dage efter det japanske angreb på Pearl Harbor. Gruppen nedskød ca. 300 fjendtlige fly med et tab på 14 egne piloter inden de i juli 1942 indgik som en enhed i U.S. Armys 23. jagergruppe.

Kuriosum 
Flying Tigers blev indspillet som film i 1942 med John Wayne og John Carroll i  hovedrollerne.
2. verdenskrig
The Hump

The Hump var det navn som de allierede piloter, under anden verdenskrig, gav den østlige del af Himalaya-bjergene, som de overfløj ved lufttransporter fra Indien til Kina, for at forsyne kampgruppen de flyvende tigre og Chiang Kai-sheks  kinesiske regering, med krigsmateriel og andre nødvendige forsyninger.
2. verdenskrig
Himalaya
Kølervæske

Kølervæske er den væske, som anvendes i forbrændingsmotorer til at fordele varme. Væsken er ofte vand blandet med glykol for at sænke frysepunktet. Eventuelt er der tilsat additiver til smøring og antikorrosion samt et farvestof.

Typer af kølervæske

Ethylenglykol 
Ethylenglykol er hovedengrediens i den mest almindelige kølervæske. Generelt bruges den blå til støbejernsmotorer og den røde til aluminiumsmotorer. Der findes mange forskellige typer, speceielt af den røde, de er ofte baseret på Monoethylenglycol. Nogle af de røde kaldes "longlife" og har op til 4 års skifteinterval (Castrol).

Diethylenglykol 
Anvendes sjældent i Danmark, da frysepunktet er sænket lidt, mens kogepunktet er hævet. Denne type anvendes derfor i varmere klima end det danske.

Propylenglykol 
Er mindre giftigt.

Mærkning 
Væskerne er som regel farvede.

En mere nøjagtig mærkning af typen er systemet med G11, G12, G12+, G12++ samt G30.

Andet 
G11 og G12 må ikke blandes.

Blandet kølervæske har et højere frysepunkt end ren, derfor bør der altid iblandes mindst 30% vand.

Køleteknik
Termodynamik
Motordele
TV4 Guld

TV4 Guld er en Svensk tv-kanal tilegnet til "klassiske" programmer som ældre tv-dramaer.

Kanalen blev lanceret den 3. november 2006, sammen med søsterkanalen TV4 Komedi, den blev lanceret på satellit fra Canal Digital og kabel fra Com Hem. Kanalerne var ikke tilgængelige på Viasats satellit platform eller Boxers antenne pakke fra starten.

Programmerne der bliver vist på TV4 Guld er mest Amerikanske eller Britiske.

References

External links 
 Official hjemmeside 

Tv-kanaler fra Sverige
TV4 AB
Joseph Wiseman

Joseph Wiseman (15. maj 1918 – 19. oktober 2009) var en canadisk skuespiller. Han var bedst kendt for at have spillet skurken i James Bond-filmen Dr. No fra 1962.

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Canada
Charles Hard Townes

Charles Hard Townes (født 28. juli 1915, død 27. januar 2015) var en amerikansk fysiker og pædagog. Townes var kendt for sit arbejde med teori og praktisk anvendelse af maser, hvor han fik den grundlæggende patent, og andet arbejde i quantum electronics i forbindelse med både maser- og laser-enheder. Han modtog Nobelprisen i fysik i 1964.

Fysikere fra USA
Personer fra South Carolina
Cro-Magnonmennesket

Cro-Magnonmennesker kaldes de første fossile fund af mennesker af arten Homo sapiens sapiens i Europa, som er dateret til for ca. 35.000 år siden. Cromagnonmennesket er ikke et zoologisk taxon, men en samlende betegnelse for de tidlige Homo sapiens, og begrebet falder derfor uden for en Liste over menneskearter. Navnet er dannet efter et dialektalt udtryk i Les Eyzies (Frankrig), hvor Cro Magnon betyder ”den store grotte”. De første fund blev gjort netop på det sted, da palæontologen Louis Lartet afdækkede et skelet i marts 1868. Homo sapiens opstod i Afrika for omkring 100.000 år siden, og der er gjort fund af Cro-Magnonmennesker i Mellemøsten fra omtrent samme periode, det vil sige den ældre palæolitiske tid i pleistocæn. Man mener derfor, at udvandringen kan være foregået både via Sinai og Gibraltar.

Udseende og levevis 
Cro-Magnomenneskene var i betydeligt omfang meget lig os selv. De var meget spinklere og højere end neandertalmennesket, og havde tilmed en noget større hjerne end nutidens mennesker. De levede mest af jagt, men ser også ud til at have udviklet en indsamling af spiselige planter. Værktøj og våben blev fremstillet i ben og flint, som følger den såkaldte Aurignacienkultur. Man mener, at de kan have haft en form for hytter og en forestilling om åndelige værdier. De berømte hulemalerier i bl.a. Lascaux anses for at stamme fra tidlige Cro-Magnonbosættelser, og er blevet tolket som shamanistiske metoder til indfangning af vildtets ånder. Skeletfund sammen med smykker, jagtvåben og værktøj tyder på rituelle begravelser, og studier af skader og slid på kranier og tænder både fra Mellemøsten og det sydvestlige Europa viser, at de havde et stærkt sammenhold og tog vare på syge og gamle individer i gruppen.

Kontakter mellem Cro-magnon og Neandertalere 
Der har været spekuleret meget på, om disse tidlige Homo sapiens kan have eksisteret parallelt med neandertalerne. Det er oplagt, at de har levet samtidigt, men det er uvist, om de to arter har haft nogen kontakt. Ej heller ved man, om de i så fald mødtes i fredelig kommunikation eller i konflikt. Fossile fund viser dog, at neandertalerne først forsvandt ca. 10.000-15.000 år efter, at de første Homo sapiens kom til Europa, men det står tilbage for forskningen at afklare, om det skete ved, at de mistede deres livsgrundlag eller ved direkte konfrontation. Ny DNA-forskning viser, at nutidens menneske bærer omkring 1-4% DNA fra neandertalere, med undtagelse af befolkninger fra Sub-Sahara. For nogle år siden gjorde man et fund i Spanien, som muligvis kan tolkes sådan, at det viser træk af begge arter, men der er ikke enighed blandt forskerne om det endnu.

Se også 
 Menneskets udvikling
 Homo sapiens
 Hulebjørnens klan, en fiktiv beretning Cro-Magnonmennesker og neandertalere af Jean M. Auel

Noter 

Pleistocæn
Mennesker
Berner (adelsslægt)

Berner er en dansk brevadelsslægt, hvis stamfader, konferensråd og deputeret i Rentekammeret, Alexander Berner (1706-1785) den 5. april 1780 blev adlet med flg. våben:

Tre røde kugler i sølv, på hjelmen en krone, hjelmdækket rødt og sølv.

Hans sønesøns søn, kammerherre, ritmester Gustav Alexander Berner (1823-1889), der 1853 ægtede baronesse Sophie Magdalene Holsten, fra 1859 besidderinde af det von Schilden-jyske Fideikommis (se Clausholm), fik ved patent af 11. juni 1860 tilladelse til at føre slægten Schildens navn og våben sammen med sit eget og blev, efter at hustruen yderligere havde tiltrådt besiddelsen af Baroniet Holstenshus, 20. oktober 1880 optaget i friherrestanden som baron Berner-Schilden-Holsten med tilladelse til yderligere at føre det Holsten'ske våben. Dette ægtepars søn var kammerherre, hofjægermester, baron Adam Christopher Berner-Schilden-Holsten (1855-1927). En kgl. resolution af 5. februar 1887 begrænser fornævnte patent til kun at gælde besidderen af baroniet og nærmeste successor, medens den øvrige slægt kun skal føre det Berner'ske navn og våben. Hans ældste søn, hofjægermester, baron Hans Heinrich Adam Berner-Schilden-Holsten (1881-1967) har offentliggjort en interessant afhandling om Clausholm (1911) samt udgivet tabeller over danske herregårdes ejere.

Kilder 
  Opslag af Poul Bredo Grandjean

 
Adelsslægter fra Danmark
Til rotterne, til kragerne, til hundene

Til rotterne, til kragerne, til hundene er det tredje studiealbum fra den danske singer-songwriter Peter Sommer, der blev udgivet den 6. oktober 2008. Forud for albummet udkom de to digitale EP'er Til rotterne (den 31. januar 2008) og Til kragerne (5. juni 2008).

Spor

EP'er

Til rotterne

Til kragerne

Medvirkende

Indspilning 
Indspillet i Lundgaard Studios, Vejen, og Feedback Studio, Viby J.
Mastering i AudioPlanet, København

Produktion og musikere 
Peter Sommer – vokal, akustisk guitar, producer
Søren Zahle Schou – elektrisk og akustisk guitar, kor
Palle Hjorth – klaver, hammond, synthesizer, trædeorgel, mellotron, kor
Søren Bigum – elektrisk og akustisk guitar, percussion, kor
Henrik Poulsen – bas, kor
Søren Poulsen – trommer, percussion, kor

Henrik Lynbech – klaver, programmering, synthesizer, kor
Henrik Balling – klaver, programmering, elektrisk og akustisk guitar, producer, mix (spor 7, 11)
Thomas Blachman – trommer (spor 6)
Carsten Heller – mix (spor 1, 2, 3, 8, 9, 10)
Steffen Breum – mix (spor 6)
Frederik Thaae – mix (spor 4)
Kristian Thomsen – mix (spor 4)
Thomas Alstrup – tekniker, mix (spor 5)
Magnus Vad – tekniker
Jan Eliasson – mastering

Hitlisteplacering

Ugentlige hitlister

Kilder

Eksterne henvisninger 

Peter Sommer-album
Album fra 2008
Betty Ford

Elizabeth Ann Bloomer Warren Ford, blot kendt som Betty Ford (født 8. april 1918 i Chicago, Illinois, død 8. juli 2011 i Palm Springs i Californien) var en amerikansk kvinde, der i kraft af sit ægteskab med Gerald Ford var landets førstedame i perioden 1974-1977. Siden 2006 var hun enke.

Betty Ford var grundlæggeren af og den første bestyrelsesforkvinde for Betty Ford Centeret for substansmisbrug og afhængighed. Hun modtog sammen med sin mand Gerald Ford Congressional Gold Medal den 21. oktober 1998, samt fik overrakt Presidential Medal of Freedom af George H.W. Bush i 1991.

Eksterne henvisninger 

USA's førstedamer
Personer fra Chicago
Kvindernes æresgalleri i USA