kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wei-hai-wei

Wei-hai-wei (også Weihaiwei) var før og efter 1. verdenskrig britisk krigshavn på nordkysten af halvøen Shan-tung ved indløbet til Petshili-Strædet, Kina omkring 70 km øst for traktathavnen Tschi-fu ved en dyb, mod nord af to øer beskyttet vig med gode opankringsforhold, 738 km2. Krigshavnen var oprindelig blevet anlagt af kineserne for i forening med det på den anden side af strædet liggende Port Arthur at beherske indsejlingen gennem Petshili-strædet og således forsvare adgangen til Peking.

Weihai 

Vest for havnen lå havnebyen Weihai med i 1910 ca. 4.000, i 1921 allerede 154.416 indbyggere.

Fæstningsværker 

Til beskyttelse af havnen anlagdes på landsiden på højderne flere befæstninger under ledelse af preussiske militære rådgivere og forsynede med Krupp-kanoner. På øerne Liu-kung-tao og Itao, som begrænsede havnen mod nord og øst, fandtes tre befæstninger med Armstrong-kanoner. Vest for byen havde kineserne indrettet en marineartilleriskole, desuden værfter for maskinreparationer. Der anlagdes desuden depoter af kul og ammunition.

Historisk rolle 

I krigen med Japan 1894 angrebes den 10.000 mand stærke besætning af en dobbelt så stor japansk styrke under Ojama. Fæstningen overgav sig efter en kort modstand, og den i havnen indespærrede kinesiske flåde faldt i japanernes hænder. Efter fredsslutningen blev Wei-hai-wei atter tilbagegivet Kina. Da imidlertid Rusland 1898 under form af en forpagtning bemægtigede sig Port Arthur, erhvervede England Wei-hai-wei som en modvægt mod Ruslands planer i Nordkina. Ifølge traktaten med Kina skulle England være berettiget til at holde Wei-hai-wei besat, så længe russerne besad Port Arthur. Da denne havn, 1905, gik over til japansk besiddelse, beholdt England alligevel Wei-hai-wei.

Handelspolitisk rolle 

Handelsomsætningen med udlandet over havnen havde 1924 en værdi af 13,5 mio. dollars.

Eksterne henvisninger 

 Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, Bind XXIV, s. 657ff, opslag: Weihaiwei
 Nordisk familjebok. Uggleupplagan (opslag: Wei-hai-wei)

Kinas geografi
Havne i Kina
Vilhelm Tillge

Frederik Wilhelm Tillge (skrev sig selv Vilhelm Tillge) (8. april 1843 – 9. april 1896) var en dansk fotograf, der havde butik på Købmagergade 38 i København. Tillges produktion rummer bl.a. en række fotografier af samtidens kunstnere, portrætteret i deres atelierer.

Han var primært portrætfotograf, men et kendt foto fra Tillges hånd viser Købmagergade ca. 1863 og et andet af hans billeder er det ældste kendte foto af Raadvad fra ca. 1866. Han lavede også reproduktioner fra malerier som "Photographiekort" og solgt for 1 Mark stykket. Han var desuden i en årrække fast fotograf for Charlottenborg Forårsudstilling, bl.a. i årene 1878-1884, hvor han var beskæftiget med at fotografere de udstillede værker.

Tillge overtog negativerne fra fotografen Johan Frederik Busch (1825-1883). Fra Tillge gik de videre til Christian Neuhaus (1833-1907) og fra denne igen videre til dennes elev, Oluf W. Jørgensen (1853-1922).

Udgivelser 
 12 Fotografier fra Kunstudstillingen, København: C.G. Iversens Boghandel 1884.

Kilder 
 Om Buschs virke
 Om Raadvad 
 Om Købmagergade 
 Om "Photographiekort" 

Fotografer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Luftforsvarsmedaljen

Luftforsvarsmedaljen (tysk: Luftschutz-Ehrenzeichen) var en udmærkelse i det tredje rige

Historie 
Medaljen blev etableret af Adolf Hitler den 30. januar 1938 i 2 klasser som udmærkelse for tysk personel, der tjenestegjorde i Reichs-Luftschutz-Bund (RLB), Sicherheits- und Hilfs-Dienst (SHD), Werkschutz og Ordnungspolizei, og som havde deltaget i Tysklands civile luftforsvar efter januar 1933. Første klasse blev tildelt for ekstraordinært god udført tjeneste, mens anden klasse var for hæderligt udført arbejde. Efter 4. maj 1937 blev medaljen også tildelt ikke-tysk personel, hvis de kvalificerede sig til udmærkelsen.

Design 
Medaljen er rund, og på avers er et hagekors i midten med teksten “Für Verdienste im Luftschutz” i en cirkel om korset. På revers står årstallet 1938 i midten. Medaljen blev lavet i aluminium frem til omkring midten af 2. verdenskrig, hvor man begyndte at lave dem i zink pga. metalmangel. Medaljebåndet har en lilla bred stribe i midten med en tynd, hvid stribe på siderne med påfølgende lidt tykkere striber i rød/hvid/sort.

Ordener, dekorationer og medaljer fra Nazi-Tyskland
Etableret i 1938
Panzhihua

Panzhihua (kinesisk skrift: 攀枝花; pinyin: Pānzhīhūa) er en by på præfekturniveau i provinsen Sichuan i det vestlige Kina. Det har et areal på 7.440.398 km2 Befolkningen anslås til 1.100.800 mennesker (2007).

Administrative enheder 

Bypræfekturet Panzhihua har jurisdiktion over 3 distrikter (区 qū) og 2 amter (县 xiàn).

Historie og geografi 
Området har gennemgået en række administrative grænseændringer. Det har i sin helhed kun tilhørt provinsen Sichuan siden 1955.

Nogle dele af Panzhihua var tidligere del af provinsen Yunnan. De er i dag i bydistriktet Renhe. Da Republikken Kina oprettede provinsen Xikang den 1. januar 1939, blev det som nu er amterne Miyi og Yanbian del af denne provins. I oktober 1955 blev Xikang opløst som provins af Folkerepublikken Kinas regering, og de aktuelle områder lagt tilbage til Sichuan.

Panzhihua er et område rigt på naturressourcer, men var relativt øde indtil 1960'erne. Byen, som blev grundlagt med navnet Dukou i 1965, fik stålindustri i 1966, og voksede hurtigt og var relativt velhavende mens resten af landet fik en kraftig nedtur grundet kulturrevolutionen. Byen fik senere navnet Panzhihua, som var et tidligere områdenavn, og har Sydvestkinas største stålkompagni, som på engelsk kaldes Panzhihua Iron and Steel (Group) Co, og i Kina er bedst kendt under forkortelsen Pangang.

Området har rester af de gamle koglepalmeskove som var habitat til pandaen.

Panzhihua er stærkt industrialiseret, og præges af gigantiske miner. Det meste af det land som ikke er mineområder, har landbrug. Området har subtropisk klima.

Panzhihua har togforbindelse til Chengdu og Kunming, og har også en kommerciel flyveplads.

Jordskælv i 2008 
Panzhihua blev den 30. august 2008 kl. 16:31 ramt af et jordskælv (momentmagnitude: 6,1) som kostede op mod hundrede mennesker livet. Epicenteret var i grænseegnene mellem distriktet Renhe og amtet Huili i nabopræfekturet Liangshan Yi. Jordskælvet ramte også omliggende områder i provinserne Sichuan og Yunnan.

Bypræfekturer i Sichuan
Edmund Neupert

Carl Frederik Edmund Neupert (1. april 1842 i Christiania – 22. juni 1888 i New York) var en norsk pianist og komponist, der i 12 år opholdt sig i København som musiker og klaverlærer.

Indtil han var 15 år blev Edmund Neupert undervist af sin far, der var musiklærer og musikhandler. Derpå rejste han til Berlin for at videruddanne sig, og debuterede som koncertpianist som 22-årig med stor succes. Under en af sine koncertrejser optrådte han 1868 i København, hvor han blev boende i 12 år (1868-1880) og blev en højt anset klaverlærer på Musikkonservatoriet. Det var også ham, der i Københavns Casino teater d. 3. april 1869 uropførte Edvard Griegs klaverkoncert, en af musiklitteraturens bedst kendte og mest spillede musikstykker, med blandt andre pianisten Anton Rubinstein som tilhører. 

Efter korte ophold i Sankt Petersborg og Norge virkede han fra 1883 som klaverlærer i New York. Ved hans død skrev Bjørnstjerne Bjørnson et mindedigt Syng mig hjem, skrevet til en melodi fra en af Edmund Neuperts etuder.

Musikken 
Alle Neuperts værker er for klaver, de fleste med sigte på undervisning og øvelse.

 Drei Clavierstücke op. 1
 Drei Romanzen, op. 2
 Grande polonaise pour orchestre, op. 12 
 Variationer over et originalt tema, op. 14 
 24 Koncert-etuder, op. 17
 24 Oktav-etuder, op. 18 
 Tolv etuder, op. 19
 Tolv etuder, op. 20
 Karakterstykker, op. 21 
 Ti etuder, op. 22 
 Før slaget – Nordisk tonebillede, op. 24
 10 poetiske etuder, op. 25
 Studier for pianoforte, op. 26 
 Sex pedalstudier, op. 27 
 Fantasie-Polonaise, op. 31 
 Fire karakterstykker, op. 45 
 Tre klaverstykker, op. 47
 Poetiske etuder, op. 51 
 Ballade, op. 57 
 Norsk ballade, op. 58 
 Ballade, op. 59
 Fantasistykker, op. 60 
 Flygtige skitser
 samt en Mængde rent tekniske Øvelser

Kilder m.m. 
 Dansk biografisk Leksikon, 1. udgave 
 Death of a Noted Pianist , nekrolog i New York Times, 24. juni 1888

Eksterne henvisninger 

 

Komponister fra Norge
Pianister fra Norge
Personer fra Oslo
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Nordmænd i 1800-tallet
Ansatte ved Det Kgl. Danske Musikkonservatorium
Carsten Clante

Carsten Clante (født 20. august 1934, død 26. februar 2017) var en dansk litterat og forfatter.

Clante blev cand.mag. 1962 og arbejdede som gymnasielærer, indtil han blev programsekretær ved Danmarks Radio med litteratur og aktuelt kulturstof som områder. Han har været medarbejder ved Orientering, redaktør ved tv-kulturmagasinet Vinduet og indenrigsredaktør på DR. I 2004 blev han pensioneret fra DR.

Derudover var han medredaktør af magasinerne Skanderborg Station og Film og Filmfolk, fra 1993 og frem til 2004 medredaktør af magasinet KulturNyt. Carsten Clante instruerede desuden dokumentarfilmene Den hårde sandhed (1981, om Tage Skou-Hansens forfatterskab) og Der er stof i os (om narkomani). Han udgav romanerne Når krigen er forbi (1982, Vindrose) Rent bord (2009) og Klassen (2006, begge på Forlaget Sohn).

Clante var indtil 1982 medlem af Danmarks Kommunistiske Parti, men meldte sig sammen med en række andre kulturpersonligheder ud af partiet i protest mod partiets kulturpolitik. De skrev en kronik i B.T. 10. juni dette år, hvor de udtalte hård kritik af partiets ledelse.

Noter

Kilder 
 CV på Forlaget Sohn

Ansatte i DR
Redaktører fra Danmark
Romanforfattere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Gymnasielærere fra Danmark
Politikere fra DKP
Litteraturhistorikere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Magistre fra Danmark
Nordisk Film Biografer Aarhus C

Nordisk Film Biografer Aarhus C (tidligere BioCity Aarhus, Cinecity og Biografen) er en biograf med 9 sale, beliggende på Skt. Knuds Torv i centrum af Aarhus, lige ved Strøget og Aarhus Hovedbanegård. Den er et af landets mest moderne biografcentre.

Nordisk Film Biografer Aarhus C er en ombygning og udvidelse af biografen 'Biografen' som fra 1971 til 1996 lå i den nu nedlagte Århus Hallen hvor Netto i dag har lokaler. Hallen havde i 1958 Danmarks største lærred, og var det første sted i Danmark, man kunne opleve det dengang revolutionerende cinemiracle format.   

Fra 1996 til 2001 hed biografen Cinecity, og fra 2001 til 2010 Biocity Aarhus. Siden har biografen heddet Nordisk Film Biografer Aarhus C. 
Den moderne biograf er Danmarks første THX-godkendte biografkompleks. 

Biografen ejes af Nordisk Film Biograferne.

Biografer i Aarhus
Århus C
CinemaxX (Aarhus)

CinemaxX Aarhus er en multiplex-biograf, beliggende i Bruuns Galleri, som er bygget sammen med Aarhus Hovedbanegård.

Biografen blev åbnet i oktober 2003 og ejes af tyske CinemaxX AG. I 2013 blev biografen udvidet med tre nye sale, så den med sine elleve sale og 2.381 sæder er Danmarks næststørste biograf.

CinemaxX har senest lanceret 3D-biografsale baseret på RealD 3D-teknologien. Den første film, der blev vist i 3D-salene var Disney's Up. Den blev fulgt op af A Christmas Carol.

CinemaxX Aarhus annoncerede i 2016, at de ville åbne en IMAX-sal i stedet for den tidligere Sal 1. IMAX-salen åbnede d. 14. december 2016 til premieren på Rogue One: A Star Wars Story.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Biografmuseet: CinemaxX Aarhus
 kino.dk: CinemaxX Aarhus

Biografer i Aarhus
Etableret i 2003
Eduard Arnold Martin

Eduard Arnold Martin (født 22. april 1809 i Heidelberg, død 5. december 1875 i Berlin) var en tysk gynækolog, søn af Christoph Martin, far til Ernst og August Eduard Martin.

Martin var oprindelig jurist som sin far, men studerede senere medicin, promoverede i Göttingen 1833 med en afhandling: De lithogenesi præsertim urinaria og blev ekstraordinær professor i Jena 1837, direktør for fødselsanstalten og jordemoderskolen 1846 samt ordentlig professor 1850. Han kaldtes — som Dietrich Buschs efterfølger — til Berlin 1850 og oprettede der en gynækologisk afdeling ved Charité-hospitalet, svarende til en gynækologisk privatklinik, som han, blandt de første i Tyskland, havde haft i Jena. 

Han var den første tysker, der anvendte narkose ved fødsel (Über die künstliche Anaesthesie bei Geburten durch Chloroformdämpfe, 1848) og hans navn er knyttet til et af ham angivet fødselshjælperhåndgreb (pegefingerens indførelse i barnets mund samtidig med, at hovedet presses ned med den anden hånd), der senere især anvendes af Wigand. Han studerede særligt det kvindelige bækkens fysiologi og patologi, angav en bækkenmaaler og opfandt flere instrumenter (en fødselstang, en kefalotryptor, et perforatorium med mere). 

Af hans skrifter kan fremhæves Lehrbuch der Geburtshülfe für Hebammen (Erlangen 1854, adskillige oplag), Handatlas der Gynækologie und Geburtshülfe (Berlin 1862, 2. oplag 1878), Die Neigungen und Beugungen der Gebärmutter (Berlin 1866, 2. udgave 1870). Desuden grundlagde han Zeitschrift für Geburtshülfe und Frauenkrankheiten (1875).

Kilder 
 

Gynækologer
Læger fra Tyskland
Ansatte ved Jena Universitet
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Heidelberg
Salmonsens
Friderich Christian Benjamin Meier

Friderich Christian Benjamin Meier (1830 – 1889) var en dansk fotograf, der bl.a. har dokumenteret København i sin produktion.

Meier blev uddannet som boghandler og arbejdede i dette fag i seks år indtil 1862. Fire år senere blev han optaget i Den photographiske Forening og åbnede et fotografisk atelier på Sankt Annæ Plads 18.

Meier var særligt kendt for stereoskopbilleder. Hans billeder fra København præges af mennesketomme gader. Om han har samarbejdet med en anden stereoskopfotograf, Harald Cohen, vides ikke, men Cohens navn optræder i litograferet form på flere af Meiers stereoskopbilleder.

Kilder 
 Danmarks Fotomuseum 

Fotografer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Boghandlere fra Danmark
Jøder fra Danmark
Carl Anton Frantz Joseph Henschel

Carl Anton Frantz Joseph Henschel (23. august 1825 i Breslau, Schlesien – 8. juli 1883 på Oringe Sindssygehospital) var en tyskfødt dansk fotograf.

Henschel var født i Schlesien, men rejste til Göteborg, hvor han i maj 1855 etablerede sig med et fotografisk atelier sammen med en svensk fotograf, P.M. Lindsted. Allerede året efter flyttede Henschel til Helsingør og arbejdede som portrætfotograf.

Fem år senere åbnede han eget atelier i Slagelse, hvor han forblev, indtil han ophørte med at fotografere i 1878. Hans virke omfatter dog også lokaliteter andre steder, bl.a. i hovedstaden.

Det ældste billede, der er taget af det nu nedlagte psykiatriske hospital Oringe ved Vordingborg, er en stereoskopisk optagelse taget af Henschel i 1860. Senere blev Henschel selv indlagt på hospitalet, hvor han døde i 1883, 57 år gammel.

At være fotograf i mediets barndom var et farligt arbejde, og forklaringen på hans indlæggelse skal måske søges i det faktum, at Henschel havde arbejdet med daguerreotypier, der fremkaldes med giftige kviksølvdampe. Symptomerne på en kviksølvforgiftning kan minde om symptomerne ved en række psykosomatiske lidelser.

Kilder 
 Biografi hos Danmarks Fotomuseum
 Omtale hos Stereoskopklubben 
 Ole Hesagers database

Fotografer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Breslau
Radoslav Zabavník

Radoslav Zabavník (født 16. september 1980 i Košice, Tjekkoslovakiet) er en slovakisk tidligere fodboldspiller, der spillede som forsvarsspiller. Han var gennem karrieren blandt andet tilknyttet MFK Košice og MŠK Žilina i sit hjemland, bulgarske CSKA Sofia, Sparta Prag i Tjekkiet, russiske Terek samt tyske Mainz 05.

Landshold 
Zabavník står (pr. april 2018) noteret for 59 kampe og én scoring for Slovakiets landshold, som han debuterede for i 2003. Han repræsenterede sit land ved VM i 2010 i Sydafrika.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Slovakiet
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2010
Fodboldspillere fra PFC CSKA Sofia
Fodboldspillere fra Mainz 05
Fodboldspillere fra Sparta Prag
Personer fra Košice
Moritz Unna

Moritz Unna (31. december 1811 i København – 2. december 1871 sammesteds) var en dansk genremaler og fotograf.

Unna var søn af møbelhandler og auktionsholder Salomon Emanuel Unna (1780-1819) og Jacobine f. Jacobsen (Wulff). Hans moder flyttede som enke til Göteborg, hvor han voksede op og efter endt skolegang kom på et handelskontor; men da han havde lyst til at være maler, rejste han i 1830 til København og fik straks adgang til Kunstakademiet. Efter at han i 1832 var blevet elev af Modelskolen, vandt han i 1836 den lille sølvmedalje. Samtidig udstillede han fra 1834 til 1839 en del genrebilleder, hvoraf det andet i rækken (udstillet 1835), En Skolemester, som fore­læser et Par gamle Folk et Brev fra deres Søn i Udlandet, halve figurer i legemsstørrelse, blev købt til Den Kongelige Malerisamling. Han synes allerede fra 1837 at have gjort et par udflugter til udlandet, og boede, når han var i København, sammen med Fritz Westphal ved Toldbodvejen. I 1839 rejste han til München, hvor han levede til 1846 og ved siden af at udføre enkelte genrebilleder mest fandt sit underhold ved at male portrætter. Han blev aldrig noget betyde­ligt som kunstner, selv om der i hans tidligere arbejder ikke savnedes træk, som kunne vække forhåbninger hos ham og andre.

Fra 1846 var han bosat i Göteborg først som medhjælper ved en boghandel, fra 1850 som tegnelærer, men malede dog også og hjemsendte derfra nogle figurbilleder af svensk folkeliv til udstil­lingen i København i 1853 og 1863, da hans navn sidste gang findes i fortegnelserne.

For at forbedre sine kår lagde han sig efter fotografiet, åbnede 1853 et fotografisk atelier i Göteborg, ægtede i 1854 sin søsterdatter, Nanny Fürst, og flyttede i 1863 til København, hvor han købte Rudolph Strieglers fotografiske forretning. Denne handel var dog ikke til hans held, idet sygdom hindrede ham i at drive sin virksomhed med kraft, og han døde i meget trange kår den 2. december 1871. Han blev begravet på Assistens Kirkegård.

Malerier 
 Provst G.L. Sivertsson (1829, rådhuset i Kungälv, Sverige)
 En gammel Sømand (1834)
 En Skolemester forelæser et Par gamle Folk et Brev fra deres Søn i Udlandet (1835, Statens Museum for Kunst)
 Selvportræt (1836)
 En Vildttyv og hans Datter forskrækkes af Skovvogterne ved Nat (1836, Statens Museum for Kunst)
 En gammel Kone paa Vej til Kirke (1838, smst.)
 Portræt af grosserer Julius Ree (1841)
 Portræt af godsejer Carl Kjellberg, Sverige (1848)
 En Dalkulla som forfærdiger Haararbejde (1852, tidl. Johan Hansens Samling)
 Borgerligt Interiør (1857, solgt hos Sotheby's, London, som The Conscript, 1982)
 Repræsenteret på Frederiksborgmuseet og Københavns Museum.

Kilder 
 Philip Weilbach, Weilbachs Kunstnerleksikon, 2. udg., 1895-96. Online
 

Malere fra Danmark
Fotografer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Jøder fra Danmark
Rudolph Striegler

Peter Ludvig Rudolph Striegler (1816 – 24. januar 1876) var en dansk fotograf og en af mediets pionerer i Danmark.

Striegler var uddannet rammemager og åbnede i 1846 Odenses første daguerreotypi-atelier. Med sin uddannelse i bagage var han i stand til at kombinere fotografiet med dekorative forgyldte rammer. Frem til 1857 rejste han rundt i landet, indtil han bosatte sig i København.

I 1860 introducerede Striegler visitkortportrættet i Danmark.

Ideen med at erstatte et trykt visitkort med et fotografi kom fra Frankrig, hvor konceptet blev patenteret af André Adolphe Eugène Disdéri i 1854. Han kamera forsynet med fire linser kunne tage mellem 8-12 fotografier på det samme glaspladenegativ. Eftersom aftrykkene kunne samles i albums, blev teknikken uhyre populær.

Striegler blev tilknyttet hoffet som kongelig hoffotograf, og i 1861 blev han tildelt medaljen Ingenio et arti.

Striegler huskes ikke mindst som en af de fotografer, som H.C. Andersen ofte frekventerede. Andersen skriver i sin dagbog for 22. oktober 1861: "[...] Stod for Striegler til 11½ der blev gjort et Par større og smaa Billeder af mig; eet fra igaar saae jeg det blev smukt."

Striegler afhændede ca. 1863 i sin forretning til Moritz Unna.

Noter

Eksterne henvisninger 

Kongelige hoffotografer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Modtagere af Ingenio et arti
Bibiana Steinhaus

Bibiana Steinhaus (født 24. marts 1979 i Bad Lauterberg, Tyskland) er en tysk politikommissær og fodbolddommer. I 2007 blev hun udnævnt til at dømme i 2. Bundesliga i årets  sæson. Hun blev dermed den første kvindelige professionelle fodbolddommer i verden. Hun har været dommer i lavere divisioner siden 1999. I 2003 dømte hun den tyske kvindefinale i fodbold.

Kilde 

Aftenposten:Kvinnelig tysk profesjonell fotballdommer 

Fodbolddommere fra Tyskland
Politifolk fra Tyskland
Dommere i VM i fodbold for kvinder
Pippi Langstrømpe (tegnefilm)

Pippi Langstrømpe er en tegnefilm indspillet af Svensk Filmindustri i 1997. Den har en spilletid på 73 minutter. Filmen er baseret på den svenske forfatter Astrid Lindgrens Pippi Langstrømpe-børnebøger.

Svenske stemmer 
 Elin Larsson – Pippi Långstrump
 Jasmine Heikura – Annika
 Maximilian Wallér Zandén – Tommy
 Börje Ahlstedt – Kapten Efraim Långstrump
 Marika Lindström – Fru Settergren
 Samuel Fröler – Herr Settergren
 Jan Sigurd – Kling
 Tomas Bolme – Klang
 Peter Carlsson – Dunder-Karlsson
 Pontus Gustafsson – Blom
 Wallis Grahn – Fru Pryselius
 Gunilla Röör – Lärarinnan
 Leif Andrée – Cirkusdirektören
 Pia Johansson – Fru Kling
 Catti Edfeldt – Fru Klang
 Tommy Johnson – Fridolf

Danske stemmer 
 Amalie Dollerup – Pippi Langstrømpe
 Svend Asmussen – Kaptajn Langstrømpe
 Mathias Klenske – Tommy
 Sara Poulsen – Annika
 Margrethe Koytu – Fru Prysselius
 Jeanette Binderup-Schultz – Fru Settergren
 Thomas Kirk – Hr. Settergren
 Torben Zeller – Kling
 Niels Weyde – Klang
 Jarl Forsman – Dunder Karlsson
 John Martinus – Blom
 Marianne Mortensen – Skolefrøken
 Bente Eskesen – Fru Kling
 Camilla Andersen – Fru Klang
 Thomas Kirk – Fridolf
 Thomas Kirk – Cirkusdirektør

Eksterne henvisninger 
 

Svenske film fra 1997
Tegnefilm
Film baseret på værker af Astrid Lindgren
Tyske film fra 1997
Heinz Aldinger

Heinz Aldinger (født 7. januar 1933 i Waiblingen) er en tidligere tysk fodbolddommer. Han dømte en kamp ved EM i fodbold 1980 mellem  og . Han har desuden dømt 136 kampe i Bundesligaen og finalen i UEFA Pokalvindernes Turnering i 1978.

Fodbolddommere fra Tyskland
Personer fra Baden-Württemberg
Tomasz Gollob

Tomasz Gollob (født d. 11 April, 1971 i Bydgoszcz, Polen) er en polsk speedwaykører som har deltaget i Speedway Grand Prix siden sæsonen 1995. I 2010 vandt han Grand Prix-serien.

Noter 

Speedwaykørere fra Polen
Philosophia perennis

Philosophia perennis (eller Philosophia perennis et universalis, "tidløs filosofi", "evig filosofi"; latin: perennis, 'året igennem', vedvarende) er den latinske betegnelse på en religionsfilosofisk strømning der hævder at alle store religiøse traditioner er forskellige veje til "Det Højeste Væsen". Det drejer sig ikke om en egentlig religiøs eller filosofisk skole, men snarere om en særlig måde at opfatte menneskehedens visdomstraditioner.

Philosophia perennis betegner den forestilling at bestemte filosofiske indsigter er sande og vedvarende, uafhængige af tid og sted. Begrebet optræder i 1500-tallet hos i italienske biskop Augustinus Steuchus' De perenni philosophia libri X (Lyon 1540) og betegner "de grundlæggende sandheder som er til rådighed for alle folk til alle tider, og sammen skal udgøre den ene videnskab ud fra det ene princip (Gud)".

Eksterne henvisninger 
 "Philosophia perennis" hos Den Store Danske, DSD,

Referencer 

Metafysik
Filosofi
Natalia Kills

Natalia Keery-Fisher, bedre kendt som Natalia Kills er en Pop/R&B-sangerinde fra Storbritannien.

Musikere fra Storbritannien