kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eurovision Song Contest 1957

Eurovision Song Contest 1957 var den anden udgave af Eurovision Song Contest. Konkurrencen blev afholdt i Vesttyskland på trods af, at Schweiz havde vundet året før. Reglen om, at vindernationen skulle afholde arrangementet det efterfølgende år, fandtes ikke dengang. Årets vinder blev Corry Brokken fra Holland med sangen "Net als toen".

Ti lande deltog i 1957, hvor Danmark, Østrig og Storbritannien debuterede. I modsætningen til i 1956 var hvert land nu kun repræsenteret af én sang, så der var ti sange i konkurrencen. Desuden blev det i 1957 fastsat, at hver sang højst måtte vare 3½ minut. Italien overholdt dog ikke denne regel, da deres sang varede mere end fem minutter. Desuden blev den korteste sang i Eurovisionens historie fremført i 1957: Det britiske bidrag "All" kun varede 1 minut og 50 sekunder. Sangen opnåede en beskeden syvendeplads, og Storbritannien valgte derfor at holde pause året efter.

Som noget nyt var duoer tilladt i 1957, hvor man året forinden kun havde måttet stille med solister. Det var dog alene Danmark, der benyttede sig af denne mulighed. Den danske sang, "Skibet skal sejle i nat", blev fremført af Birthe Wilke og Gustav Winckler. Det vakte en del opsigt, at de afsluttede deres nummer med et meget langt kys.

Deltagere og resultater

Scoreboard

Noter

Litteratur 
 O'Connor, John Kennedy, 2005: 50 år med Melodi Grand Prix - Eurovision Song Contest. Dansk udgave (oversættelse: Ulla Oxvig). Turbine Forlaget, DR. .

1957
Musik i 1957
Fud Leclerc

Fud Leclerc (født Fernand Urbain Dominic Leclercq) (1924 – 20. september 2010) var en belgisk sanger.

Han repræsenterede Belgien i Eurovision Song Contest fire gange:

Den sidste sang er kendt for at være den første sang i ESC, der fik de berygtede nul point.

Deltagere ved Eurovision Song Contest 1956
Deltagere ved Eurovision Song Contest 1958
Deltagere ved Eurovision Song Contest 1960
Deltagere ved Eurovision Song Contest 1962
Belgiens Eurovision Song Contest-deltagere
Musikere fra Belgien
Ruslana

Ruslana Stepanivna Lyzjytjko ( ; født 24. maj 1973) er en ukrainsk sangerinde og vinder af Eurovision Song Contest i 2004, fra Lviv, Ukraine.

Ruslana er sangerinde, danser, producer, komponist og pianist. Hun skriver, komponerer og producerer hendes egne sange og musikvideoer.

Diskografi

Album 
 Myt' Vesny – Dzvinkiy viter (1986, 1998)
 Ostannye rizdvo 90 (1999)
 Naikrashe (2001)
 Dobriy vechir, tobi... (2002)
 Dyki Tantsi (2003)
 Dyki Tantsi + Bonus (2004)
 Wild Dances (2004)
 Wild Dances (New Year Edition) (2005)
 Wild. Club'in (2005)
 Amazonka (2008)
 Wild Energy (2008)

Singler 
 "Wild Dances" (2004)
 "Dance with the Wolves" (2004)
 "The Same Star" (2005)
 "Dyka Enerhiya" (2006)

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Sangere fra Ukraine
Vindere af Eurovision Song Contest
Ukraines Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2004
Henrik Hall

Henrik Hall (født 5. marts 1948 i Esbjerg, død 27. januar 2011 i Brønshøj) var en dansk sanger, sangskriver og musiker. Fra 1991 frem til sin død i 2011 var han medlem af den danske popgruppe Love Shop, hvor han bl.a. spillede på mundharpe og sang kor. I 2006 og 2008 udgav han desuden i eget navn albummene Solo og Chok suk og koma.

Henrik Hall blev født i Esbjerg, hvor han boede de første 10 år af sit liv, indtil familien flyttede til Herlev. I teenage-årene spillede Hall både på trommer, bas og keyboard, ligesom han kastede sig over mundharpen, der senere skulle blive hans musikalske varemærke.

Henrik Hall spillede mundharpe på to numre fra popgruppen Love Shop's debutalbum 1990 fra samme år. Efter en koncert på Roskilde Festival i 1991 blev Hall fast medlem af bandet, dannet i 1986 af sangskriver Hilmer Hassig og forsanger Jens Unmack.

Efter at have udgivet syv studiealbum i perioden 1990–2003 besluttede medlemmerne i Love Shop i sommeren 2004 at holde en pause. Efterfølgende trådte Hilmer Hassig ud af gruppen.

Pausen fra Love Shop benyttede Henrik Hall til at markere sig som solist. Første soloudspil, albummet Solo, udkom i marts 2006, og han modtog samme år prisen "P3 Respekten" ved P3 Guld. Albummet blev fulgt op af Chok suk og koma i februar 2008.

I 2010 spillede Hall mundharmonika på Volbeat-nummeret "Heaven Nor Hell" fra albummet Beyond Hell/Above Heaven. Anmeldere fra både Politiken og diskant.dk roste Halls medvirken på nummeret.

I november 2010 udgav Love Shop comeback-albummet Frelsens hær, hvor Hall for første gang bidrog til sangskrivningen. Umiddelbart efter måtte han melde fra til en række Love Shop-koncerter efter at være blevet yderligere svækket af sin kræftsygdom. Alligevel trådte Hall ind på scenen under en koncert i Vega i København og medvirkede på et enkelt nummer. Om beslutningen om at gå på scenen kort tid efter en blodprop sagde Hall, "Jeg ville det bare. Så var jeg ligeglad med, om jeg faldt om. (...) Jeg tænkte bare: "Det skider jeg på."

Henrik Hall døde den 27. januar 2011 i en alder af 62 år, efter flere års kræftsygdom og er begravet på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

Diskografi 
 Solo, 2006
 Chok suk og koma, 2008

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Sangere fra Danmark
Sangskrivere fra Danmark
Musikere fra Danmark
Har spillet på Roskilde Festival
Personer fra Esbjerg
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Love Shop
Personer døde af kræft
Ruthless Records

Ruthless Records er et pladeselskab fra Los Angeles. Det blev oprettet af Eric Wright (aka. Eazy-E), hvor han bl.a. udgav N.W.As albums og sine egne plader omkring 1986-1995.

Eksterne henvisninger 
 ruthlessrecords.com/

Pladeselskaber fra USA
Etableret i 1987
Jack Straw

John Whitaker Straw (født 3. august 1946, Buckhurst Hill, Essex England) har været valgt til Parlamentet for Labourpartiet siden 1979 og har haft skiftende ministerposter Storbritanniens Labour-regeringer. 1997-2001 var han indenrigsminister, 2001-2006 udenrigsminister, formand for Underhuset 2006-2007, og 28. juni 2007 udnævnte Gordon Brown Jack Straw til justitsminister.

Justitsministre fra Storbritannien
Lord High Chancellors
Ledere af Underhuset
Lords Keeper of the Privy Seal
Udenrigsministre fra Storbritannien
Indenrigsministre fra Storbritannien
Electronic Arts

Electronic Arts, ofte forkortet EA, er et amerikansk firma der laver spil til Mac og PC samt Nintendos, Sonys og Microsofts konsoller.

Firmaet blev grundlagt 28. maj 1982 af Trip Hawkins og virksomheden var en pioner i den tidlige computerspilindustri og var bemærkelsesværdig for at fremme designernes og programmørernes ansvar i deres spil. I marts 2018 er Electronic Arts det næststørste spillefirma i Amerika og Europa ved omsætning og markedsværdi efter Blizzard og foran Take-Two Interactive og Ubisoft.

Electronic Arts står blandt andet bag spillene The Sims, FIFA-serien, Need for Speed-serien, Battlefield-serien og Spore, Dragon Age-serien, Crysis-serien og SimCity-serien.

I øjeblikket udvikler (2018) og udgiver EA spil, herunder EA Sports titler FIFA, Madden NFL, NHL, NCAA Football, NBA Live og SSX. Andre EA-etablerede franchises inkluderer Battlefield, Need for Speed, The Sims, æresmedlem, Command & Conquer, samt nyere franchise som Crysis, Dead Space, Mass Effect, Dragon Age, Army of Two, Titanfall og Star Wars: Knights i Den Gamle Republik, produceret i samarbejde med LucasArts. EA ejer og driver også store spilstudier som EA Tiburon i Orlando, EA Vancouver i Burnaby, BioWare i Edmonton samt Austin og DICE i Sverige og Los Angeles.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 EA hjemmeside  

Etableret i 1982
Computerspilsvirksomheder fra USA
Virksomheder i San Francisco
Selskaber noteret på NASDAQ
Offa's Dyke

Offa's Dyke (walisisk: Clawdd Offa), en op til 6 meter høj og 20 meter bred, lineær vold, der blev bygget i det 8. århundrede.

Volden fungerede mere som grænsemarkering end som forsvarsværk, og var beliggende mellem daværende Wales og kongeriget Mercia (England).

Det er generelt accepteret at påbegyndelsen af jordvolden må tillægges kongen Offa af Mercia.

Volden startede mod nord ved det nuværende Prestatyn ved Clwyd-kysten og løber sydover til Chepstow ved Sedbury-klinterne i Gwent en afstand på ca. 177 miles, 285 km.

Der findes i dag stadig rester af jordvolden. Et af de bedst bevarede områder ligger ca. 2 km øst for byen Montgomery.

En fjernvandrevej blev anlagt på og langs med Offa’s Dyke i 1971.

Se også 
 Dannevirke ved Slesvig by

Eksterne henvisninger 

Alle henvisninger er på engelsk
 Offa's Dyke Association hjemmeside 
 Rambers' Association: Offa's Dyke Path National Trail – engelsk 
 Clwyd-Powys Archaeological Trust: Introducerer Offa's Dyke

Referencer 
 Offa’s Dyke Path South and North af Ernie Kay, Kathy Kay og Mark Richards, 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Wales
Storbritanniens historie
Fæstningsanlæg i Storbritannien
Filip 4. af Frankrig

Filip 4. (), kaldet Filip den Smukke (), (1268 – 29. november 1314 i Fontainebleau, Frankrig) var konge af Frankrig fra 1285 til 1314.

Han var søn af Filip 3., og i hans regeringstid skete mange vigtige begivenheder i Frankrig. Hans ægteskab med Johanne 1. af Navarra bragte landskabet Champagne ind under den franske krone.

Efter en kortvarig krig med England kastede Filip sig over Flandern, som han på trods af et forsmædeligt nederlag i 1302 senere kunne gøre til fransk område.

Kongemagtens position blev ændret under Filip 4. Han benyttede sig af rådgivere, der ikke kom fra højadelen, men fra borgerskabet og derfor var helt afhængige af ham. Der begyndte at tegne sig et mønster, som langt senere skulle blive til enevælde.

Hermed havde Filip også lagt op til konflikt med kirken, hvis institution han ville have lagt ind under sig på bekostning af pavestolen. Han kom i åben konflikt med pave Bonifatius 8., der svarede igen med bullen Unam Sanctam. Efter Bonifatius' død flyttede den nye pave Benedikt 11. til Avignon, hvad der naturligvis var ensbetydende med en stærk fransk indflydelse på paveembedet.

I 1306 smed Filip alle jøder ud af Frankrig og konfiskerede deres ejendom.

Året efter i 1307 indledte han en forfølgelse af tempelridderne, sandsynligvis fristet af ordenens store rigdomme. Kongen udnyttede rygter om hemmelige udskejelser blandt tempelherrerne, og den medgørlige pave i Avignon gav i 1312 sit samtykke til ordenens opløsning. Kongen lod i 1314 to af lederne lide båldøden. Johanniterordenen overtog tempelherrernes godser, mens kongen inddrog al deres rørlige ejendom, et rigt bytte. Ironisk nok døde både Filip og pave Clemens 5. samme år.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Konger af Frankrig
Konger af Navarra
Huset Capet
Katolske monarker
Omkomne ved rideulykker
Urlev

Urlev er en lille bebyggelse i Østjylland mellem Horsens, Hedensted, Stouby og Vejle, beliggende i Urlev Sogn; den består af ca. 40-50 indbyggere og er bl.a. kendt for Danmarks eneste døvehøjskole på Castberggård. Urlev ligger i Hedensted Kommune og hører til Region Midtjylland.

Tidligere lå bebyggelsen i Bjerre Herred.

Eksterne henvisninger
 Døves højskole Castberggård 

Lokaliteter i Hedensted Kommune
Pipettebold

En pipettebold er en støbt gummibold som bruges til at suge væsker op i pipetter. En pipettebold bruges til at suge væske op i en glaspipette. Det er et sikkerhedsredskab, da det ellers er fristende at suge væske op med munden, med fare for at få kemikaliedampe i lungerne og kemikalier eller smittefarligt materiale i munden.

En simpel pipettebold er et lille aflangt stykke hult gummi med hul i den ene ene. Den klemmes ned over pipetten, og bolden trykkes sammen inden pipetten føres ned i væsken. Nå der lettes på trykket dannes der undertryk og væske suges op i pipetten.

Den lidt mere avancerede pipettebold har tre støbte ventiler. Denne pipettebold fungerer ved at man trykker på bolden hvorved luften i bolden klemmes ud af bolden igennem ventilen i toppen. Derefter sættes pipettebolden ned over enden af pipetten og man trykker med fingrene på ventilen der vender ned mod pipetten. Ventiler fungerer på den måde at den åbner mekanisk når der trykkes på den og derved trækkes der luft ind af den ventil man trykker på, og væsken suges op i pipetten. Ved tryk på den tredje ventil tømmes pipetten igen.

Laboratorieudstyr
Verdensudstillingen 1888

1888 var årtiets store udstillingsår. Der var internationale udstillinger i Barcelona, Brussel, Glasgow, København, Lissabon, og Melbourne. Heraf er dog kun udstillingen i Barcelona anerkendt som en verdensudstilling. Det er således en behagelig erindringsforskydning i den kollektive hukommelse, når vores egen udstilling huskes som en verdensudstilling. 

Det lidt tunge officielle navn Den Nordiske Industri-, Landbrugs- og Kunstudstilling i Kjøbenhavn 1888 har formentlig en del af skylden for fejlopfattelse. Men titlens grænseoverskridene element referer altså kun til en regional dimension. Den officielle forkortelse var, og er, 'Den nordiske udstilling i 1888.' Men selvfølgelig kan man også bruge 'Den nordiske udstilling' eller 'Udstillingen i 1888.' 

I øvrigt kaldes begivenheden nogle gange 'Den STORE nordiske udstilling' hvilket vel er en sammenblanding med erindringen om de 'Store Nordiske' selskaber.

Eksterne henvisninger 
 www.nordicexhibition.dk 

Verdensudstillinger
Begivenheder i 1888
Barcelona
Bruxelles
Glasgow
Lissabon
København
Melbourne
Yoshio Sugino

Yoshio Sugino (12. december 1904 – 13. juni 1998), stifter af Sugino stilarten af Tenshin Shoden Katori Shinto-ryu.

Sugino blev født i Chiba-præfekturet i Japan, og trænede Judo som ung. På opfordring af Jigoro Kano begyndte han at lære Tenshin Shoden Katori Shinto-ryu og åbnede sin egen dojo i 1927, i byen Kawasaki.
Han begyndte desuden at modtage undervisning af Morihei Ueshiba, omkring 1931, i det der nogle år senere skulle kommme til at hedde Aikido. Efter få år efter fik han, som en af de første, tilladelse til at undervise i Aikido fra Ueshiba, som selv kom som gæsteinstruktør en gang om måneden.
I samme periode stiftede han stilarten Sugino, en sidegren af Tenshin Shoden Katori Shinto-ryu.

Sugino dojo nedbrændte under 2. verdenskrig, og i nogle år var det forbudt at træne, omend Sugino gjorde det i smug. Først omkring 1950 kunne han åbne sin Dojo igen.

Sugino er også kendt som koreograf af kampscener i film, nok mest fra Kurosawas samurai film, og den berømte skuespiller Toshiro Mifune var elev hos ham.

Har fået tildelt 10. dan inden for sin egen stilart, Sugino - Tenshin Shoden Katori Shinto-ryu fra International Martial Arts Federation (IMAF) samt opnået 10. dan Aikido fra IMAF.

Yderligere læsning 
Sugino har skrevet en bog om sin egen stilart, Sugino - Tenshin Shoden Katori Shinto-ryu:

Sugino, Yoshio & Ito, Kikue: Tenshin Shoden Katori Shinto-ryu Budo Kyohan (1977) (oprindeligt fra 1941)

Personer fra Japan
Krummerne 3 - Fars gode idé

Krummerne 3 – Fars gode idé er en dansk film fra 1994, instrueret af Sven Methling og skrevet af John Stefan Olsen. Det er den tredje film om Krummerne.

Medvirkende 
 Benjamin Rothenborg Vibe – Krumme
 Dick Kaysø – Far
 Karen-Lise Mynster – Mor
 Line Kruse – Stine
 Lukas Forchhammer - Grunk
 Paul Hagen – Vicevært Svendsen
 Elin Reimer – Fru Olsen
 Jarl Friis-Mikkelsen – Ivan
 Peter Schrøder – Boris
 Claus Bue – Lærer Jansen
 Robert Hansen – Tom
 Tomas Villum Jensen – Per
 Torben Zeller – Postbud
 Søren Spanning – Politibetjent 1
 Henrik Koefoed – Politibetjent 2
 Peter Rygaard – Flyttemand

Eksterne henvisninger 
 

Fars gode ide
Danske film fra 1994
Film instrueret af Sven Methling
Dansksprogede film
Riget II

Riget II er en dansk overnaturlig gyser—tv-serie fra 1997, instrueret instrueret af Lars von Trier og Morten Arnfred, som blev filmet som en spillefilm og delt i fire dele. Riget II er anden af tre sæsoner af serien Riget. Historien fortsatte og afsluttede i 2022 med Riget Exodus.

Medvirkende 

 Ernst-Hugo Järegård som Stig Helmer
 Holger Juul Hansen som Einar Moesgaard
 Kirsten Rolffes som Sigrid Drusse
 Søren Pilmark som Jørgen Krogshøj, "Krogen"
 Ghita Nørby som Rigmor Mortensen
 Jens Okking som Harly Bulder Drusse
 Otto Brandenburg som Portør
 Baard Owe som Palle Bondo
 Solbjørg Højfeldt som Camilla
 Peter Mygind som Mogens Moesgaard, "Mogge"
 Birgitte Raaberg som Judith Bang
 Henning Jensen som Hospitalsdirektør
 Morten Rotne Leffers som Opvasker
 Vita Jensen som Opvasker
 Erik Wedersøe som Ole, "Pigernes Ole"
 John Hahn-Petersen som Nivesen
 Udo Kier som Aage Krüger
 Søren Elung Jensen som Mand med høj hat
 Paul Hüttel som Doktor Steenbæk
 Holger Perfort som Professor Ulrich
 Klaus Wegener som Skadestuelæge
 Michelle Bjørn-Andersen som Børnelæge
 Timm Mehrens som Operationslæge
 Louise Fribo som Sanne
 Julie Wieth som Børnesygeplejerske
 Annette Ketscher som Skadestuesygeplejerske
 Birte Tove som Sygeplejerske
 Lise Schrøder som Sygeplejerske
 Dorrit Stender-Petersen som Sygehjælper
 Ole Gorter Boisen som Christian
 Tomas Stender som Student
 Cecilie Brask som Ung kvinde i terapi
 Claus Nissen som Madsen
 Thomas Bo Larsen som Falken
 Steen Svare som Mand i overall
 Laura Christensen som Mona
 Mette Munk Plum som Monas mor
 Michael Phillip Simpson som Mand fra Haiti
 Kim Jansson som Kriminalassistent Jensen
 Claus Flygare som Kriminalassistent Nielsen
 Nis Bank-Mikkelsen som Præst
 Bjarne G. Nielsen som Præst
 Britta Lillesøe som Kvinde i seng
 Henrik Fiig som Trafikoffer
 Birger Jensen som Rengøringsmand
 Peter Hartmann som Flyttemand
 Lars Lunøe som Sundhedsminister
 Jens Jørn Spottag som Advokat Bisgaard
 Helle Virkner som Fru Mogensen
 Vera Gebuhr som Gerda
 Annevig Schelde Ebbe som Mary
 Torben Zeller som Krematoriebetjent
 Jannie Faurschou som Ortopæd
 Stellan Skarsgård som Svensk advokat
 Klaus Pagh som Stævningsmand
 Anders Hove som Celebranten
 Ingolf David som Døden
 Philip Zandén som Jönsson fra Lund
 Lars von Trier som Sig selv
 Birthe Neumann som Fru Svendsen
 Tine Miehe-Renard som Natsygeplejerske
 Fash Shodeinde som Philip Marco
 Mette Hald som Sur pige
 Ruth Junker som Opvaskers stemme
 Peter Gilsfort som Opvaskers stemme
 Ulrik Cold som Stemme ved introduktion
 Evald Krog som Lillebror's stemme
 Benny Poulsen

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1997
Dramafilm fra Danmark
Dansksprogede film
Perler for Svin (tegneserie)

Perler for Svin (engelsk: Pearls before Swine) er en tegneserie skabt af Stephan Pastis. Serien er, trods sin brug af meget sort humor, blevet populær hos læserne.

Serien var på et tidspunkt i den danske avis Urban. Det var fra 1. december 2004 til foråret 2006.
 

Tegneserier fra USA
Otto Gelsted

Einar Otto Gelsted (født Jeppesen 4. november 1888 i Middelfart – 22. december 1968 i København) var en dansk forfatter, lyriker, litteraturkritiker og journalist. Han var medlem af Danmarks Kommunistiske Parti fra 1929.

Opvækst og virke 
Otto Gelsted var søn af købmand i Middelfart Peder Jeppesen og Marie Larsen og blev døbt den 20. januar 1889. Han blev opdraget katolsk, men vendte sig mod sin baggrund og vendte sig til kulturradikale kredse og blev ven med blandt andre Poul Henningsen. Han var medarbejder ved dennes tidsskrift Kritisk Revy 1926-28 og var fra 1936 journalist tilknyttet Arbejderbladet og senere Politiken og Ekstra Bladet. Efter krigen blev han tilknyttet Land og Folk. Under den tyske besættelse flygtede Gelsted til Sverige, hvor han skrev "emigrantdigte". Hans digt De mørke fugle om 9. april 1940 vakte opsigt og blev en uofficiel nationalsang.

Hans litterære virksomhed falder i tre faser: En tidlig som lyriker med debutsamlingen De evige ting i 1920. Under anden verdenskrig skrev han ligesom Nordahl Grieg mobiliserende og patriotiske digte. I sine sidste år genoptog han sin interesse for græsk sprog og kultur og udgav i 1954 og 1955 gendigtninger af Homers Odysseen og Iliaden. I begyndelsen af 1996 blev et ufærdigt manuskript til en dansk oversættelse af den romerske digter Catullus fundet i Hans Reitzels Forlags arkiv. Otto Gelsted har oversat den mellem 1958 og 1968, og den blev færdiggjort og udgivet i 1997 af Erik Barfoed.

Otto Gelsted ligger begravet på Ordrup Kirkegård.

"Naturen, det billige Skidt" 
Otto Gelsted er ophavsmand til udtrykket "Naturen, det billige Skidt", som han mente ironisk. I digtsamlingen Under Uvejret (1934) skrev han under titlen Sommerøen (dvs. øen Enehøje i Nakskov Fjord, hvor både Gelsted og Peter Freuchen havde sommerhus):
 
Jeg kommer igen til min sommerø
Til naturen, det billige skidt
og aspen suser mig mørkt i møde
og blitfuglen fløjter: blit, blit!

Frasen "naturen, det billige skidt" er blevet en fast vending og også misbrugt, idet Gelsteds holdning var den, at ikke kun ting købt for penge er af værdi. Mange tillægger uretmæssigt Poul Henningsen citatet. "Blitfuglen" henviser formentlig til "brogeblit" eller "blitte", ældre jyske navne for den sort-hvide vadefugl klyde.

Hæder 
 Drachmannlegatet, 1958
 Dansk Oversætterforbunds Ærespris, 1958
 Jeanne og Henri Nathansens Mindelegat, 1962

Referencer

Litteratur 
 Lene Nordin, Otto Gelsteds standpunkt. Sammenhængen mellem filosofi og digtning i Otto Gelsteds forfatterskab indtil 1940. Museum Tusculanum 1983. (Studier fra sprog- og oldtidsforskning. Udgivet af Det Filologisk-Historiske Samfund, nr. 303). .

Eksterne henvisninger 
 Ivar Digernes: Otto Gelsted 60 år fra den norske kommunistavisen Friheten'' 1948
 Otto Gelsted på Dansk Forfatterleksikon
 

Digtere fra Danmark
Det Danske Akademi
Kulturradikale personer
Oversættere fra Danmark
Personer fra Middelfart
Danskere i 1900-tallet
Politikere fra DKP
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Modtagere af Dansk Oversætterforbunds Ærespris
Modtagere af Holbergmedaljen
Opposition

Opposition er et eller flere politiske partier eller en anden form for organiseret gruppe, der er modstander af en regering, parti eller gruppe, som har den politisk styrende kontrol af et område, amt, stat, nation eller land.

Se også 

Politik
Grønnevang Kirke

Grønnevang Kirke var oprindelig en vandrekirke beliggende i den østlige del af Hillerød i Grønnevang Sogn.

Vandrekirken blev med hjælp fra Kirkefondet indviet Palmesøndag 1987, efter at der havde været afholdt gudstjenester hver 2. søndag på den nærliggende Skanseskole i 7 år.

1. søndag i advent 1989 blev Grønnevang Kirkedistrikt oprettet med selvstændigt menighedsråd, udskilt fra Præstevang sogn.

I 1991 blev udskillelsen færdiggjort, og Grønnevang blev selvstændigt sogn og pastorat fra 1. januar 1992.

En vigtig opgave for den nye menighed og menighedsråd var at få bygget en permanent kirke, og efter flere års opsparing i samarbejde med de øvrige menighedsråd i Hillerød kommune blev der i år 2000 afholdt arkitektkonkurrence, som arkitekterne Friis og Moltke vandt.

Nabohøring og stigning i bygge- og anlægsomkostninger medførte forsinkelser i byggeriet, men den 28. september 2008 blev den nybyggede Grønnevang Kirke indviet af biskop Lise-Lotte Rebel.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Grønnevang Kirkes hjemmeside

Kirker i Hillerød Kommune
Kirker i Helsingør Stift
Kirker i Frederiksborg Amt