kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
MEKO

MEKO er varemærke fra det tyske ThyssenKrupp Marine Systems, der dækker over en række krigsskibe.

MEKO er en forkortelse for det tyske Mehrzweck-Kombination ( multifunktionskombination), da koncernen tilbyder en række forskellige varianter af sine skibe baseret på en lang række komponenter der kan kombineres på forskellige måder. Hver potentiel kunde kan selv bestemme kombinationen af våben, elektronik og størrelse på skibet indenfor en række præmisser. Konceptet betyder at alle delene er noget af det nærmeste man kommer "hyldevarer" indenfor krigsskibsmarkedet. Konceptet er gennemprøvet og har vist sig muligt at sænke både pris og risiko ved projektet. MEKO-familien er efterhånden ganske omfattende, fra patruljefartøjer til korvetter, fregatter og endda små Destroyere.

Historie 
MEKO-Konceptet blev udviklet i 1970'erne på det tyske skibsværft Blohm + Voss i Hamborg. De første aftagere af skib i klassen var Nigeria, der bestilte et enkelt skib af "MEKO 360"-gruppen (Aradu (F89)) og Argentina der bestilte fire skibe af Almirante Brown-klassen.

I 1980'erne solgte man et stort antal skibe af MEKO 200-typen til Tyrkiet, Portugal, Grækenland, Australien og New Zealand.

Også Deutsche Marine har benyttet sig af konceptet; Braunschweig-klassen, Brandenburg-klassen og Sachsen-klassen er alle baseret på MEKO-designs.

Fremtid 
En fremtidig version er MEKO D. MEKO D har en vægt på cirka 3.500 tons og en længde på 116 meter og en bredde på 19,60 meter. Bevæbningen består af 2× 16 VLS-celler, en 127 mm kanon og otte antiskibsmissiler. En anden, mindre version kaldet MEKO CLS er også på tegnebrættet og i denne version er der lagt stor vægt på stealth teknologi.

MEKO skibe

Billeder

Henvisninger 

 K.-O. Sadler: MEKO – Eine Erfolgsstory: Ideen – Glück – Erfolge. Mittler & Sohn, Oktober 2007, 
 J. Wessel: Deutsche Marinetechnik heute und morgen: Konzepte – Systeme – Technologien. Motorbuch Verlag, 6. Oktober 2008, 
 naval-technology.com: MEKO A (engl.)
 Artikel om udviklingen af MEKO D  (PDF-fil; 1,59 MB)

Krigsskibe fra Tyskland
Varemærker
Al Hamra Tower

Al Hamra Tower er et højhus i Kuwait City, Kuwait. Bygningen bliver 412,6 meter høj og vil have 77 etager. Konstruktionen begyndte i slutningen af 2005, og skal være færdigbygget i 2011. Al Hamra Tower får et areal på 195.000 kvadrat meter, og bliver bygget af Ahmadiah Contracting and Trading Company. Ajial Real Estate Entertainment Co. er dets ejer, og Skidmore, Owings and Merrill er arkitektfirmaet. Bygningen er kalkuleret til at koste

Fakta
Al Hamra Tower har en 24 meter høj lobby og 41 elevatorer. Bygningen har også:

seks etager med detailhandel
en have på taget
det største erhvervscentrum i Kuwait
en Sky Lounge restaurant.
en 11 etagers parkeringskælder.

Kilder 

 Website van de Al Hamra Tower

Bygninger, konstruktioner og anlæg
Skyskrabere
Kuwait
Claus Ahlefeldt (flertydig)

Claus (von) Ahlefeldt kan henvise til flere personer:

 Claus Ahlefeldt (1420-1486) (1420-1486) – holstensk godsejer og landråd
 Claus Ahlefeldt (1614-1674) – holstensk godsejer, dansk feltmarskal
 Claus Ahlefeldt (1675-1745) (1675-1745) – holstensk godsejer, overjægermester i hertugdømmerne, landråd
 Claus Ahlefeldt-Laurvig (1909-1983) – dansk greve, godsejer og modstandsmand (Claus Tesdorpf Ahlefeldt-Laurvig)
 Claus Ahlefeldt-Laurvig-Bille (født 1932) – dansk greve, godsejer og forfatter (Claus Christian Preben Ahlefeldt-Laurvig-Bille)
Mr. Freeze

Mr Freeze er en fiktiv karakter i DC Comics' serieunivers. Mr. Freeze er en superskurk, der er fjende til Batman. Mr. Freezes rigtige navn er Dr. Victor Fries (udtales som Victor "Frees" eller "Freeze"). Figueren er opfundet af Bob Kane, og dukkede første gang op i Batman # 121 i februar 1959.  Freeze er en videnskabsmand, der skal bære en kryogene jakkesæt for at overleve. I den mest almindelige variation af hans oprindelseshistorie, er han en tidligere kryoteknik ekspert, der har været udsat for en arbejdsulykke under forsøget på at helbrede sin uhelbredeligt syge kone, Nora. I den oprindelige Batman tv-serie, blev Mr. Freeze i forskellige episoder spillet af George Sanders, Otto Preminger og Eli Wallach. I filmen Batman & Robin fra 1997 blev Mr Freeze spillet af Arnold Schwarzenegger.

Som de fleste Batman skurke, centrerer Mr. Freeze sine forbrydelser om et bestemt tema; i dette tilfælde, is og kulde. Han fryser områder omkring ham ved hjælp af specielle våben og udstyr, især en håndholdt "Frysepistol". Hans dragt giver ham overmenneskelig styrke og udholdenhed, hvilket gør ham til en magtfuld skurk i Batman's slyngelgalleri.

Karakterer i Batman
Julius Paludan

Julius Paludan (født 11. august 1843 i Allinge, død 2. december 1926 på Frederiksberg) var en dansk litteraturhistoriker, far til Jacob Paludan.

Paludan blev student 1862 fra Horsens Latinskole, cand. theol. 1868, uagtet hans litterære interesser allerede da var overvejende; derpå opholdt han sig et halvt år i Paris, hvor han dyrkede fransk sprog og litteratur. Medens han i de følgende år var lærer ved københavnske undervisningsanstalter og blandt andet skrev sin Udsigt over den franske Nationallitteraturs Historie (1874), syslede han navnlig med den side af litteraturen, der skulde blive hans hovedstudium, det danske åndsliv, særlig i ældre tid, bestandig jævnført med udviklingen i de fremmede kulturlande.

Hans bog Om Holbergs Niels Klim med særligt hensyn til fremmede satirer i form af opdigtede og vidunderlige Rejser, der 1878 skaffede ham doktorgraden, og flere mindre afhandlinger står som forstudier til et stort anlagt arbejde om Fremmed Indflydelse paa den danske Nationallitteratur i 17. og 18. Aarh., hvoraf 1. bind, Renaissancebevægelsen i Danmark’s Litteratur, især i 17. Aarh., så lyset 1887, 2. bind, omhandlende 18. århundrede, 1913. Med stor energi er Paludan her trængt ind i et betydningsfuldt, men ikke særlig taknemmeligt emne; fremstillingen er ofte tung og mindre let overskuelig, men den grundige behandling af det omfattende og til dels ny stof giver arbejdet megen værdi. 1884 ansattes Paludan som midlertidig docent i nordisk litteratur, 1892 udnævntes han til professor i æstetik, men undervisning i dansk litteratur vedblev lige til hans afgang 1918 at være hans hovedopgave som universitetslærer.

Til brug for studerende udgav han 1896 Danmarks Litteratur i Middelalderen og Danmarks Litteratur mellem Reformationen og Holberg, 1913 Danmarks Litteratur i Holbergtiden, håndbøger, der er uundværlige for alle, som sysler med vort gamle åndsliv. Enkelte gange har han læst over fremmed digtning; en forelæsningsrække Emile Zola og Naturalismen udkom 1897. 1910 og 1921 udgav han to samlinger æstetiske og litteraturhistoriske afhandlinger, Mellem Semestrene væsentlig omhandlende emner fra fremmed kitteratur, Vidnesbyrd om hans omfattende interesser og store belæsthed. Almenhedens opmærksomhed har Paludan nærmest tildraget sig ved sin konsekvente og kraftige konservatisme, der gjorde ham til en årvågen kritiker af Georg Brandes (se Nær og Fjern 1877). Om Det højere Skolevæsen i Danmark, Norge og Sverige skrev han 1885 en bog; 1888-1906 var han medlem af undervisningsinspektionen for det højere skolevæsen.

Han blev Ridder af Dannebrog 1892 og Dannebrogsmand 1899. Paludan er begravet på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Litteraturhistorikere fra Danmark
Professorer fra Københavns Universitet
Teologer fra Danmark
Litteraturkritikere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Julius
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Allinge
Jens Paludan-Müller (præst)

Jens Paludan-Müller (8. februar 1813 i Kerteminde – 29. juni 1899 i København) var en dansk præst og teolog, bror til Caspar og Frederik Paludan-Müller.

Paludan-Müller blev student fra Odense 1831, cand. theol. 1837 og samme år lærer ved Sorø Akademi. Hans poetiske og pædagogiske sans fandt tilfredsstillelse i Sorø, og han fortsatte sine teologiske studier, som han altid havde dyrket og blev ved at dyrke på sin egen måde, og sine filosofiske studier, hvori Sibbern var hans lærer.

1847 blev han præst i Aalborg, hvor han
oprettede en Forberedelsesskode til Latinskolen,
1855 blev han Sognepræst i Thisted og Aaret
efter Provst for de omliggende Herreder. For
at faa Tid og Lejlighed til teol. Studier flyttede
han 1864 som Præst til Marvede og Hyllinge
paa Sjælland og 1874 til Snesere. 1888 tog han
sin Afsked som Præst og levede til sin Død i
Kbhvn, optaget af teol. Forfattervirksomhed.

Ved Univ.’s Jubilæum 1879 blev han teol.
Æresdoktor. Hans Hovedskrift er »Om Guds Ord«
(1869), hvortil slutter sig »Skriften og
Overleveringen fremstillet i deres evangeliske
Sammenhæng« (1871), »Folkekirken og
evangelisk Tro« (1890) og »Guds Rige og evangelisk
Tro« (1891). Han kaldte selv sin Teologi for
»Sakramentteologi«, hans Udgangspunkt var det
religiøse Erfaringsliv.

Eksterne henvisninger 
 

Provster fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer fra Kerteminde
Danskere i 1800-tallet
Riddere af Dannebrog
Jens 1
Æresdoktorer ved Københavns Universitet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Jens Paludan-Müller (historiker)

Jens Paludan-Müller (født 10. marts 1836 i Odense, død 6. februar 1864) var en dansk historiker. Han var den eneste søn af Caspar Paludan-Müller.

Paludan-Müller blev student fra Nykøbing Katedralskole i 1855. Han læste herefter teologi og tog teologisk embedseksamen i 1862. Han interesserede sig bl.a. for digtekunst og landets fortidsminder. Da Københavns Universitet i 1862 udsatte en prisopgave om Gullands (Gotland) historie, han forsøgte sig at vinde den. Han vandt prisen året efter.

Han var rekrut i lejren på Lammefælled. Som menig i 1. regiment blev han sendt til Gottorp og Dannevirke. Han deltog under Slaget ved Sankelmark den 6. februar 1864, hvor han blev han dræbt ved et skud gennem øjet. Der er rejst mindesten over ham i Borchs Kollegiums have. Hans fader udgav 1865 hans efterladte arbejde: Gullands Forhold til Danmark og Sverige i det 14., 15. og 16. Aarhundrede, ledsaget af en biografi.

Referencer 

Historikere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Teologer fra Danmark
Personer fra Odense
Danskere i 1800-tallet
Faldne danske militærfolk
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Jens 3
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Claus Ahlefeldt-Laurvig-Bille

Claus Christian Preben greve Ahlefeldt-Laurvig-Bille (født 6. marts 1932, død 26. oktober 2014) var en dansk godsejer og forfatter.

Han er søn af Preben Julius Gregers greve Ahlefeldt-Laurvig-Bille og Ellen Margrethe Lassen. I 1961 overtog han Egeskov Slot og skabte i sin ejertid den turistattraktion, som vi kender i dag. Han har beskrevet denne indsats i en to-binds selvbiografi, ligesom Ahlefeldt har redigeret en biografi om multitalentet Piet Hein, som var en af hans gode venner (Sin egen: Piet Hein 90 år, 1996). 

Han giftede sig 2. august 1958 i Tårnborg Kirke med Marianne komtesse Moltke (født 18. januar 1936), men parret blev skilt 1959. 21. september 1963 ægtede han i Tranekær Kirke Merete Anette komtesse Ahlefeldt-Laurvig, men også denne gang endte det med skilsmisse i 1971, 9. september 1976 ægtede han Louisa komtesse Wedell-Wedellsborg i Middelfart, skilt i 1998, 12. januar 2002 ægtede han Bente Skipper.

Børn:
 Michael Preben greve Ahlefeldt-Laurvig-Bille (født 26. februar 1965)
 Susanne Ingrid komtesse Ahlefeldt-Laurvig-Bille (født 4. marts 1967), gift Vind

Udgivelser 
 Du finder sgu nok ud af det, Claus! Erindringer 1932-1954, Borgens Forlag 1999.
 Hvad nu, Claus? Erindringer om et ophold på Tahiti, Borgens Forlag 2000.
 Så er det Egeskov, Claus: Erindringer 1954-1992, Borgens Forlag 2002.
 (red.) Sin egen: Piet Hein 90 år, Borgens Forlag 1996.

Godsejere fra Danmark
Selvbiografer fra Danmark
Biografiforfattere fra Danmark
Personer fra København
Claus
Grever fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Ɋ

Ɋ eller ɋ (Q med kroket-hale) er et bogstav, som indtil 2002 blev brugt i sproget Numanggang fra Papua Ny Guinea. 

I Unicode kodes Ɋ som U+024A (Ɋ) og ɋ som U+024B (ɋ).

 

Bogstaver
Trevor Wye

Trevor Wye (født 6. juni 1935) er en professional fløjtenist, fløjteinstruktør og forfatter til flere bøger omhandlende tekniske aspekter inden for fløjtespil.

Trevor Wye begyndte at spille tværfløjte som 14-årig. I modsætning til mange andre kendte fløjtenister har Wye ikke gået på et musikkonservatorium eller et universitet for at studere fløjtespil, men han har senere fået undervisning hos Marcel Moyse, som Wye nævner havde stor indflydelse på hans spille-, undervisnings- og forfatterkarriere. Wye har også studeret under Geoffrey Gilbert. Han er desuden blevet påvirket af den britiske sanger Alfred Deller og fløjtenist William Bennett.

Wye var freelanceorkester- og kammermusiker i London i mange år og har indspillet flere soloplader. Han var professor ved Guildhall School of Music, London i fjorten år og ved Royal Northern College of Music, Manchester i toogtyve år. Sidstnævnte skole tildelte ham en æresgrad i 1990.

Hans måske mest velkendte udgivne værker er det seks bind store Practice Books for the Flute, som fokuserer på tone, teknik, artikulation, intonation og vibrato, vejrtrækning og skalaer samt avanceret udførelse. Han har også publiceret en serie kaldet A Beginner’s Book for the Flute, en piccoloøvelsesbog og flere arrangementer for fløjte og klaver. Hans biografi om Marcel Moyse er blevet publiseret på flere sprog, og et projekt om en fløjteencyklopædi er under udarbejdelse. Et andet projekt under udarbejdelse er en kort biografi om fløjtemageren Albert Cooper.

Noter

Referencer 
 Wye, Trevor. A Trevor Wye Practice Book for the Flute Volume One: Tone. London: Novello Publishing Limited, 1980.

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside
 Larry Krantz' Wye-side
 Biografi på Flute Connection 

Fløjtenister fra Storbritannien
Paul Barth

Paul Barth (9. maj 1921 – februar 1974) var en schweizisk fægter som deltog i de olympiske lege 1952 i Helsingfors.

Barth vandt en bronzemedalje i fægtning under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det schweiziske hold som kom på en tredjeplads i holdkonkurrencen i kårde efter Italien og Sverige. De andre på holdet var Mario Valota, Willy Fitting, Oswald Zappelli, Otto Rüfenacht og Paul Meister.

Kilder 

Fægtere fra Schweiz
Willy Fitting

Willy Fitting (født 25. januar 1925, død 26. april 2017) var en schweizisk fægter, som deltog i de olympiske lege 1952 i Helsingfors.

Fitting vandt en bronzemedalje i fægtning under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det schweiziske hold som kom på en tredjeplads i holdkonkurrencen i kårde efter Italien og Sverige. De andre på holdet var Otto Rüfenacht, Mario Valota, Oswald Zappelli, Paul Barth og Paul Meister.

Kilder 

Fægtere fra Schweiz
Paul Meister

Paul Meister (født 20. januar 1926, død 2018) var en schweizisk fægter, der deltog i de olympiske lege 1952 i Helsingfors.

Meister vandt en bronzemedalje i fægtning under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det schweiziske hold som kom på en tredjeplads i holdkonkurrencen i kårde efter Italien og Sverige. De andre på holdet var Mario Valota, Willy Fitting, Oswald Zappelli, Otto Rüfenacht og Paul Barth.

Kilder 

Fægtere fra Schweiz
Valdemar Keller (modstandsmand)

Valdemar Keller (1. juli 1889 i København – 20. juli 1969, Havet ud for Troldeskoven, Tibirke Sogn) var en dansk officer og modstandsmand.

Han tog eksamen fra Hærens Officersskoles ældste klasse, var kaptajn i Ingeniørkorpset og blev Justitsministeriets motorsagkyndige. Keller var ansat i Færdselspolitiet 1930-31, motorsagkyndig i Sæby 1931-37, i Vordingborg fra d. 1. september 1937. Han var på studierejser til Frankrig, Tyskland, Belgien og Canada og medlem af Dansk Ingeniørforening.

Fra efteråret 1943 dannede han sammen med sønnen Hakon Keller modstandsgrupper i Vordingborg og blev i 1944 amtsleder for Præstø Amt. Han blev arresteret af Værnemagten 8. januar 1945 og var fængslet indtil 13. februar. 10. april gik han under jorden på Liselund Slot hos godsejer Niels Rosenkrantz, der også var med i modstandsarbejdet.

Kilder 
 
 Om automobilbranchen i Danmark

Noter 

Tjek fødsels- og dødsår
Ingeniørofficerer fra Danmark
Modstandsfolk fra Danmark
Embedsmænd fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Otto Rüfenacht

Otto Rüfenacht (27. oktober 1919 – 1. november 1982) var en schweizisk fægter som deltog i de olympiske lege 1952 i Helsingfors.

Rüfenacht vandt en bronzemedalje i fægtning under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det schweiziske hold som kom på en tredjeplads i holdkonkurrencen i kårde efter Italien og Sverige. De andre på holdet var Mario Valota, Willy Fitting, Oswald Zappelli, Paul Barth og Paul Meister.

Kilder 

Fægtere fra Schweiz
Mario Valota

Mario Valota (8. februar 1918 – 30. september 2000) var en schweizisk fægter som deltog i de olympiske lege 1952 i Helsingfors.

Valota vandt en bronzemedalje i fægtning under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det schweiziske hold som kom på en tredjeplads i holdkonkurrencen i kårde efter Italien og Sverige. De andre på holdet var Otto Rüfenacht, Willy Fitting, Oswald Zappelli, Paul Barth og Paul Meister.

Kilder 

Fægtere fra Schweiz
Oswald Zappelli

Oswald Zappelli (27. oktober 1913 – 3. april 1968 i Lausanne) var en schweizisk fægter som deltog i de olympiske lege 1948 i London og 1952 i Helsingfors.

Zappelli vandt en sølvmedalje i fægtning under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på en andenplads i den individuelle konkurrence i kårde efter Luigi Cantone fra Italien.

Fire år senere, under Sommer-OL 1952 i Helsingfors kom han på en tredjeplads i den individuelle konkurrence i kårde og han var også med på det schweizisk hold som kom på en tredjeplads i holdkonkurrencen i kårde efter Italien og Sverige.

Eksterne henvisninger 
 http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/za/oswald-zappelli-1.html 
 Profil på databaseolympics.com 

Fægtere fra Schweiz
Cup Winners' Cup

Cup Winners' Cup henviser til flere ting:

 EHF Cup Winners' Cup – En håndboldturnering arrangeret af EHF
 UEFA Cup Winners' Cup – En fodboldturnering arrangeret af UEFA
 CONCACAF Cup Winners' Cup – En fodboldturnering arrangeret af CONCACAF
 CAF Cup Winners' Cup – En fodboldturnering arrangeret af CAF
 Asiatiske Cup Winners' Cup – En fodboldturnering arrangeret af AFC
Asylbek Talasbayev

Asylbek Talasbayev (født 7. februar 1982) er en kirgisistansk amatørbokser, som konkurrerer i vægtklassen letvægt. Talasbayev har ingen større internationale resultater, og fik sin olympiske debut da han repræsenterede Kirgisistan under Sommer-OL 2004, hvor han røg ud i første runde. Han repræsenterede også Kirgisistan under Sommer-OL 2008, hvor han blev slået ud i ottendelsfinalen af Darley Pérez fra Colombia i samme vægtklasse.

Eksterne henvisninger 
 http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/ta/asylbek-talasbayev-1.html 
 

Boksere fra Kirgisistan
Boksere ved sommer-OL 2004
Boksere ved sommer-OL 2008
Nyt Syn

Nyt Syn er en dansk optikerkæde.

Nyt Syn består af 54 selvstændige danske butikker. I 1999 bekendtgjorde Profil Optik og Nyt Syn, at de sluttede sig sammen i et fælles selskab: Optik Danmark a.m.b.a.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Hjemmeside

Optikerkæder i Danmark
Ksenija Koprek

Ksenija Koprek (født 18. oktober 1983) er en kvindelig kroatisk professionel bokser. 

Cecillia Brækhus fra Norge havde sin debut som professionel bokser mod Koprek den 20. januar 2007, hvor Brækhus vandt på point. 

Boksere fra Kroatien
Jean-Claude Gérard

Jean-Claude Gérard er en velkendt fløjtenist, der har studeret på Conservatoire de Paris hos Marcel Moyse. 

Han har vundet flere internationale konkurrencer. Han har været førstefløjtenist i Pariseroperaen og Philharmoniker Hamburg. Fra 1986 til 1989 var han fløjteprofessor på musikakademiet i Hannover. Siden 1989 har han været professor i Stuttgart.

Foruden hans pædagogiske engagement samt talrige koncerter og indspilninger er Jean-Claude Gérard medlem af Deutsche Bläsersolisten, Ensemble Villa Musica og Bach-Collegium Stuttgart under direktion af Helmuth Rilling.

Referencer 

Fløjtenister fra Frankrig
Skarpsallingkarret

Skarpsallingkarret er et lerkar fra omkring år 3200 f.Kr. , som blev fundet i 1891 ved en stenaldergravhøj ved landsbyen Skarp Salling i Himmerland.

Det er 19,5 cm højt og er dekoreret i Klintebakkestil med adskillige mønstre, som er udført med kanten af en hjertemusling og en overskåret fuglerørknogle. Karret har kunnet hænge, da det har to vandrette snoreører.

Historie 
Karret blev fundet i 1891 af stenhuggermester O. Bengtsson og arbejdsmand Jens Josefsen, som huggede sten til jernbanebroer i forbindelse med anlæggelsen af Hobro-Løgstør-banen.

I forbindelse med arbejdet blev adskillige gravhøje sløjfet, og flere lodsejere havde betinget sig, at indtægter af salg af oldtidsfund skulle tilfalde dem. Baneanlæggets entreprenør, Ole Nielsen, solgte derfor karret til opkøber Th. Christensen for 18,- kr. som siden hen solgte det videre til Randers Museum, hvorfra karret endte på Nationalmuseet i 1892.

En kopi af karret er udstillet på Vesthimmerlands Museum i Aars. Den 13. februar 1992 gengav Post Danmark karret på frimærke, som et af fire mærker med genstande fra Nationalmuseets samlinger som motiv, og det er desuden afbilledet på bagsiden af den danske 50-kroneseddel fra 2009.

Selve gravhøjen havde været 25 m i diameter og 3-4 m høj. I højen fandtes rester efter et ca. 5 m langt jættestuekammer.
Gravhøjen blev 1935-1936 restaureret med rådgivning fra Nationalmuseet og den restaurerede høj blev afsløret i juni 1936.

Galleri

Referencer

Kilder 
 Skarpsalling.dk – Om karret 
 Nationalmuseet – Skarpsalling-karret 
 Nordjyske.dk – 04-08-2009 – For 50 kroner historie Hentet 17-05-2011

Stenalder
Genstande i Nationalmuseet
Nordiske oldsager fra Stenalderen
Arkæologiske fund fra Danmark
Place du Tertre

Place du Tertre er et af de kendte steder i Paris i Frankrig. Pladsen ligger på Montmartre i det 18. arrondissement ca. 200 m vest for kirken Sacré Coeur og tæt på kabelbanen Funiculaire de Montmartre.

Pladsen er velkendt for de mange cafeer og restauranter samt for det talrige landskabs- og portrætkunstnere, der arbejder der. Place du Tertre er et minde om dengang Montmartre var kunstens højborg med kendte malere. Blandt de kunstnere, der har haft deres gang her, er Utrillo, Renoir, Toulouse-Lautrec, Picasso og Salvador Dali.

Billedgalleri

Kilder

Eksterne henvisninger 

Virtual tur 360 grader: Brug musen til at se rundt på pladsen

Pladser, gader og veje i Paris
Montmartre
Torve og pladser
Adolphe Hennebains

Adolphe Hennebains (født 14. november 1862 i Saint-Omer, død 17. september 1914 i Primel Tregastel, Bretagne) var en fransk fløjtenist og fløjtelærer.

Hennebains kom fra en børnerig skomagerfamilie. I 1878 begyndte han i en klasse hos Henri Altès på Conservatoire de Paris og blev færdig med en førstepris i 1880. Samme år blev han solofløjtenist ved Concerts Pasdeloup og – efter militærtjeneste – i 1884 solofløjtenist i Concerts Lamoureux. I 1890 kom han med i Pariseroperaen og blev samme sted solofløjtenist i 1892. Fra 1893 var Hennebains assistent for Paul Taffanel Conservatoire de Paris og blev i 1909 hans efterfølger på posten som professor. Blandt hans elever er blandt andre René le Roy, Marcel Moyse og Joseph Rampal. Som kammermusikpartner afholdt Hennebains koncerter med eksempelvis Ferruccio Busoni, Alfred Cortot, George Enescu og Wanda Landowska.

Literatur 
 András Adorján, Lenz Meierott (Hrsg.): Lexikon der Flöte, Laaber-Verl., Laaber 2009, 

Fløjtenister fra Frankrig
CONCACAF Cup Winners' Cup

CONCACAF Cup Winners Cup var en international fodbold klub turnering der blev afholdt fra 1991 til 1998.

Turneringen var mellem vinderne af de nationale pokalturneringen, hvilket udgjorde et problem, da nogle af de deltagende lande ikke havde en sådanne turnering. De sidste tre turneringer blev forladt og aldrig afsluttet. I 2001 blev Cup Winners Cup CONCACAF Giants Cup.

Vindere

Eksterne Links 
 RSSSF: CONCACAF Cup Winners Cup

Fodboldturneringer fra Nordamerika
Etableret i 1991
Ophørt i 1998