kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
PolyQ-sygdomme

PolyQ-sygdomme er sygdomme med den samme biokemiske mekanisme som grundlag, en ekspansion af en CAG-repeat sekvens. Der kendes i øjeblikket 10 neurodegenerative sygdomme der betegnes som polyQ-sygdomme, polyglutamin-sygdomme,  polyQ-ekspansionssygdomme eller CAG-repeat sygdomme. Navnene forklares således: Q er en forkortet betegnelse for aminosyren glutamin, og CAG er en genetisk kode for glutamin.

Det synes som om der er et generelt princip af protein fejlfoldning og aggregering i neurodegenerative sygdomme. PolyQ-sygdommene (se tabellen nedenfor) er eksempler på at vidt forskellige proteiner med en polyQ-tragt med en mutation, der giver et motiv af ekspanderet polyQ, resulterer i prion-lignende og cytotoksiske proteinaggregater der hindrer de normale cellefunktioner.

PolyQ-sygdomme og andre sygdomme, der skyldes at proteiner fejlfoldes og aggregerer, benævnes generelt som proteinopatier.

Oversigt 

PolyQ angiver det antal repeats der ligger ud over det normale og som medfører aggregatdannelse.

*Ataxin-2 med polyQ-ekspansion er også en risikofaktor for amyotrofisk lateral sklerose (ALS).

OBS. Nogle links i tabellen er til den engelske Wikipedia.

Henvisninger 

Sygdomme
Nørre Lyngby

Nørre Lyngby eller Nr. Lyngby er et sommerhusområde mellem Løkken og Lønstrup ca. 4 km. nord for Løkken. Der er ca. 75 fastboende husstande.

Nr. Lyngbys 9 km lange strand består af fint hvidt sand og er omgivet af stejle klitter.

Umiddelbart øst for den gamle kirkegård findes Lyngby Mølle Feriecenter.

I 2018 blev der etableret i løbet af oktober og november et forsøg med pilesikring for at se, hvordan pil ville fungere som kystsikring.

Referencer 

Byer i Hjørring Kommune
Totalforsvaret

Det danske totalforsvar eller krigsberedskab består af militæret, det civile beredskab (redningsberedskabet, (tidl "civilforsvaret") og politiet. Totalforsvaret omfatter blandt andet presseberedskabet, pålæg til offentlige og private virksomheder, udskrivning af befordringsmidler  og tjenestepligt. De to regeringsanlæg Regan Øst og Regan Vest var en del af "det danske totalforsvar" under og efter den kolde krig.

Beredskabsstyrelsen er en civil myndighed under Forsvarsministeriet.

Begrebet totalforsvar er første gang anvendt i Danmark i Betænkning vedrørende civilforsvarets organisation, der blev afgivet i 1948 af Indenrigsministeriets Luftværnsudvalg:

Totalforsvaret iværksættes under krig eller andre ekstraordinære (truende) forhold, jævnfør organisationsloven, lov om radiokommunikation, lov om et skibsfartnævn og lov om luftfart.

Ifølge Henrik G. Petersen og Niels Jacobsen er totalforsvaret fra 1951 et led i NATO-planlægning. 

Ifølge Henrik G. Petersen og Niels Jacobsen defineres totalforsvaret i 1986 som: “Den samlede og koordinerende indsats på alle områder med henblik på at opretholde forsvarsviljen og sikre den bedst mulige udnyttelse af alle militære og civile ressourcer til at forebygge krig, at forsvare landet og at opretholde et organiseret og fungerende samfund, herunder at beskytte befolkningens liv og ejendom”.

For yderligere at sætte rammen for samarbejdet mellem de fire elementer af totalforsvaret etablerede man sikrede kommandoanlæg, eksempelvis Ejbybunkeren i Rødovre, Langelandsfortet, NATOs hovedkvarter i Finderup og Odense Kommunes kommandocentral som kunne anvendes i en krigssituation. På regeringsniveau etableredes de to regeringsanlæg, som samtidig kunne fungere som landsdelsledelser, hvis forbindelserne mellem dem blev afbrudt. Disse regeringsanlæg havde samtidig repræsentation af kongehuset, idet regenten ville sidde i det ene anlæg, mens tronfølgeren ville sidde i det andet.

Litteratur 

 Edderhawkme NEJ til Flyvestation Skalstrup - Roskildes lokale bombemål. Roskilde Fredskomité, 1985
 Den Kolde Krigs anlæg Af Peer Henrik Hansen, Thomas Tram Pedersen og Morten Stenak. Kulturstyrelsen 2013
 Henrik G. Petersen og Niels Jacobsen: Totalforsvaret og det civile beredskab. Militært tidsskrift. 1997:3 s. 215-239

Eksterne henvisninger 
 

Danmarks militær

Noter
Pia Konstantin Berg

Pia Konstantin Berg, født 13. januar 1985) er uddannet journalist fra Syddansk Universitet, men har siden hun udgav sin debutromant "Vi var engang" i 2016 primært arbejdet som forfatter.

Hun står blandt andet bag en række børnebøger. Herunder Fætterløjserne og Zoologik; en moderne rim og remser-bog, som fortæller børn fra 8 år om det samfund vi lever i i dag. 

Udover flere børnebøger står Pia Konstantin Berg også bag en række bøger til voksne. Blandt andet familiekrøniken "Søen", hvor vi i fire bind følger parret Christian og Helle.

I 2023 debuterede hun som manuskriptforfatter med filmen "Bytte Bytte Baby", hvor vi følger to par, som begge skal være forældre. Men fertilitetsklinikken har forbyttet de befrugtede æg, og pludselig er Liv gravid med kontrolfreaken Cecilias barn – og omvendt. Filmen har høstet anerkendelse hos blandt andet Soundvenue, som skrev: "I en Nancy Meyers-beslægtet romcom dissekerer graviditetskomedien ‘Bytte bytte baby’ moderskab og fertilitetsbehandling sødt, underholdende og rørende som aldrig før i dansk kontekst."

Bøger af Pia Konstantin Berg

Hvis du vil have regnbuen

Sommeren venter

Kys din kæreste på rejsen

Kærlighed for kontrolfreaks

Halvvejs rundt om søen (Bind 1 i "Søen"-serien)

Selvvalgte vildveje (Bind 2 i "Søen"-serien)

Vendepunkt (Bind 3 i "Søen"-serien)

På den anden side (Bind 4 i "Søen"-serien)

Dagmars decembermission (Julekalender-bog for børn)

Fodspor i sne

Dem der griner mest

Zoologik

Fætterløjserne

Vi var engang

Journalister fra Danmark
Skønlitterære forfattere fra Danmark
National Museums Northern Ireland

National Museums Northern Ireland (NMNI) (tidligere National Museums and Galleries of Northern Ireland) er en museumsservice i Nordirland, der består af Ulster American Folk Park, Ulster Folk and Transport Museum og Ulster Museum.

Dets hovedkvarter ligger i Cultra og betales af Department of Culture, Arts and Leisure for at fremme historie, kunst, videnskab og kultur i Nordirland. I 2020 havde NMNI 274 ansatte.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Nordirland
Nationalmuseer
Historiske museer
Museer i Storbritannien
3. etape af Tour de France 2023

. etape af Tour de France 2023 var en  lang  med en samlet stigning på . Den blev kørt 3. juli 2023 med start i  og mål i .

Resultater

Etaperesultat

Klassement efter etapen

Pointkonkurrencen

Bjergkonkurrencen

Ungdomskonkurrencen

Holdkonkurrencen

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

03
Fortriu

Fortriu (; ) var et piktisk kongerige, der eksisterede fra 400- til 900-tallet. Kongerigets placering har traditionelt været lagt omkring Strathearn i det centrale Skotland, men det har sandsynligvis været baseret længere mod nord i Moray- og Easter Ross-området. Fortriu bruges som begreb af historikere for kongeriget, da det ikke vides, hvad navn folket selv brugte om deres område. Historikere bruger nogle gange navne synonymt med Pictland generelt.

Referencer 

Piktere
Skotlands historie
England
England
Peter Wittgenstein

Louis Adolf Peter, Fyrste af Sayn-Wittgenstein-Berleburg (, Pjotr Khristianovitj Wittgenstein; født 17. januar (6. januar jul.) 1769, død 11. juni 1843), kendt som Peter Wittgenstein, var en fyrste af det tyske dynasti Sayn-Wittgenstein og feltmarskal i Den Kejserlige Russiske Hær under Napoleonskrigene.

Opvækst 
Ludwig Adolf Peter Graf zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg var af en familie af tyske grever, hvis sæde var i Berleburg (i det nuværende Nordrhein-Westfalen i Tyskland). Hans forældre var grev Christian Louis Casimir af Sayn-Wittgenstein-Ludwigsburg og hans første kone grevinde Amalie Ludowika Finck von Finckenstein.

Militærkarriere 
Wittgenstein blev indskrevet som sergent i Semjonovskij-regimentet i den kejserlige russiske hær i 1781, da han var 12 år. Han tiltrådte som vagtmester i livgardens kavaleriregiment i 1789. I 1793 opnåede han forfremmelse til major i det ukrainske lette kavaleriregiment. Han kæmpede med enheden i nedkæmpelsen af Kościuszko-opstanden i 1794. Han blev forfremmet til rang af oberst i 1798 og til generalmajor i 1799. I 1800 overtog han kommandoen over Mariupolski-husarregimentet.

Han deltog i Slaget ved Austerlitz i 1805, kæmpede i 1806 Den russisk-tyrkiske krig (1806-1812) og igen i 1807 mod Napoleon ved Friedland og mod svenskerne i Den finske krig. 

Under Napoleons felttog ind i Rusland i 1812 kommanderede han den russiske hærs højre flanke i det første og andet slag ved Polotsk. De første slag stoppede Naploens fremrykning mod den russiske hovedstad Sankt Petersborg og gav Wittgenstein tilnavnet "Saint-Petersborgs Frelser".  Kejser Aleksandr 1. af Rusland tildelte ham Sankt Georgsordenen . Han forsøgte at kombinere med Pavel Tjitjagov ved slaget ved Berezina i november 1812, og senere kombineret med det preussiske hærkorps under Ludwig Yorck von Wartenburg .

I felttoget i 1813 overtog han i januar kommandoen over den russiske hær efter Kutuzovs død i april 1813 (????) og kommanderede den russiske hær ved Lützen og Bautzen . Men efter forårsoffensinvens nederlag afgav han denne kommando og førte et hærkorps under slaget ved Dresden (august 1813) og slaget ved Leipzig i oktober 1813. 

I felttoget i 1814 ledede han 6. korps under Schwarzenberg og blev hårdt såret ved Bar-sur-Aube den 27. februar 1814.

I 1823 blev han forfremmet til feltmarskal, og i 1828 blev han udnævnt til at lede den russiske hær i krigen mod Tyrkiet . Men dårligt helbred tvang ham snart til at gå på pension. I 1834 gav kong Frederik Vilhelm III af Preussen ham titlen Fürst (fyrst) zu Sayn-Wittgenstein.

Familie 
Den 27. juni 1798 giftede han sig med den polske adelskvinde Antonia Cäcilie Snarska. Parret fik 11 børn. Han døde den 11. juni 1843 i Lemberg.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Huset Sayn-Wittgenstein
Feltmarskaller fra Rusland

Napoleonskrigene
Personer i Ruslands historie
Keltisk broche

Keltiske brocher eller mere korrekt kaldet halvbrocher og de tæt beslægtede pseudo halvbrocher er en type af broche-fibler eller dragtspænde, der ofte er temmelig store. Halvbroche betyder, at de er dannet af en ukomplet ring. De bliver særligt associeret med begyndelsen af tidlig middelalder på øerne Irland og Storbritannien, selvom de findes i andre periode og steder, for eksempel som en del af traditionelle kvindekjoler i Nordafrika.

De begyndte som et praktisk spænde i jernalderen og romertiden, og de bliver især associeret med fint ornamenterede brocher, der blev fremstillet i ædelmetal til eliten i Irland og Skotland fra omkring 700 til 900. Det er de vigtigste genstande af høj-kvalitets sekulært metal-arbejde fra den tidlige middelalders keltiske eller insulære kunst, som historikere ofte omtaler det. Smykketypen fortsatte i simplere forme kendt som tidselbrocher i 1000-tallet i hvad der ofte kaldes vikingetiden i Irland og Skotland. 

Både halvbrocher og pseudo-halvbrocher har en lang dorn i den ene side af ringen. Dornen kan bevæge sig frit i ringen ud til begge ender. I de sande halvbrocher er ringen ikke lukket, og der er et hul imellem de to ender, der er stort nok til at dornen kan komme igennem. I pseudo-halvbrocher er ringen lukket, men der er stadig to klart afsluttede ender, der er samlet i et yderligere element. Halvbrocher er en simpel og effektiv både at fastgøre løstvævet tekstil, hvor dornen ikke efterlader et permanent hul i klædet. Pseudo-halvbrochetypen er noget mindre effektiv.

Brocherne blev båret af både mænd og kvinder, normalt på skulderen af mænd og over brystet for kvinder og med dornen pegende op. En irsk lov siger, at hvis det skulle ske, at dornen skader en anden person, så er bæreren ikke skyldig, hvis ikke nålen ragede for langt ud, og brochen blev båret på disse måder af begge køn. De mest detaljerede eksempler var tydligt et udtryk for status i toppen af samfundet, og de blev også båret af gejstlige, i hvert fald i Irland, selvom det nok mest var for at fastgøre kåber og andre liturgiske klæder til særlige lejligheder og ikke som en del af hverdagsklæder. Senchas Mór, en tidlig irsk lov, specificerer at sønner af store konger, der blev opdraget af fosterforældre, skulle gave "brocher af guld med krystal indsat i dem", mens sønner af mindre konger kun skulle bære sølvbrocher.

Galleri

Referencer 

Litteratur
Laing, Lloyd Robert. The archaeology of late Celtic Britain and Ireland, c. 400–1200 AD. Taylor & Francis, 1975. 
 Young, Susan (ed). The Work of Angels: Masterpieces of Celtic Metalwork: 6th to 9th Centuries. University of Texas Press, 1989.

Eksterne henvisninger 

Arkæologiske fund fra Irland
Genstande fra middelalderen
Genstande på British Museum
Tata

TATA eller tata har flere betydninger:
 Tata (by) - by i Ungarn
 Tata-familien - indisk familie som ejer Tata Group
 Tata Group - koncern ejet af Tata-familien
 Tata Motors - indisk bilproducent som indgår i koncernen Tata Group
 Tata Islands - øer ved New Zealand
 Țâța (flod) - flod i Rumænien
Efternavn
 Joe E. Tata - var en amerikansk skuespiller

Se også
 Tata Nano - bil produceret af Tata Motors
 Tata Daewoo Commercial Vehicle - sydkoreansk virksomhed
 TATA-bindende protein
1. division 2023-24 (fodbold)

1. division også kaldet NordicBet Liga af sponsormæssige årsager.

I sidste sæson var AC Horsens og AaB rykket ned fra Superligaen og Kolding IF og B.93 var rykket op fra 2. division.

Deltagere

Stilling

Grundspil 

Sæsoner i 1. division (fodbold)
Fodboldsæson 2023-24
Sport i Danmark i 2023
Sport i Danmark i 2024
Rubens tube

Et Rubens tube (dansk maskinoversættelse: Rubens rør) er et fysikapparat til at demonstrere akustiske stående bølger i et rør. Den blev opfundet af den tyske fysiker Heinrich Rubens i 1905, viser det grafisk forholdet mellem lydbølger og lydtryk, som et primitivt oscilloskop . I dag bruges det kun lejlighedsvis, typisk som demonstration i fysikundervisningen.

Offentlige udstillinger 
I 2014 viste den danske videnskabsdemonstrator Sune Nielsen, medlem af Fysikshow, sammen med videnskabsbloggeren Derek Muller i en YouTube-video der viser pyrobrættet i aktion. Derek Muller, også kendt som Veritasium på YouTube, forklarer videnskaben bag, hvordan 1D- og 2D Rubens-rørene fungerer.

Referencer 

Akustik
Fysikeksperimenter
Ild
Fysik
4. etape af Tour de France 2023

. etape af Tour de France 2023 var en  lang  med en samlet stigning på . Den blev kørt 4. juli 2023 med start i  og mål i .

Resultater

Etaperesultat

Klassement efter etapen

Pointkonkurrencen

Bjergkonkurrencen

Ungdomskonkurrencen

Holdkonkurrencen

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

04
Cyrano de Bergerac (skuespil)

Cyrano de Bergerac er et fransk skuespil af Edmond Rostand skrevet i slutningen af 1800-tallet.
Skuespillet tager frit udgangspunkt i digteren
Cyrano de Bergerac som levede fra 1619 til 1655.
I skuespillet har Cyrano en store næse der er central i stykket.

Skuespillet er kaldt Rostands mesterværk
og "en af fransk teaters udødelige klassikere".

I modsætning til datidens såkaldte naturalistisk teater a al Henrik Ibsen er Cyrano de Bergerac skrevet i et ophøjet sprog på vers.

Rostand skrev skuespillet til datidens store franske skuespiller Constant Coquelin. En kort farve- og talefilm fra 1900 findes med Coquelin i rollen.

I Danmark har Poul Reumert spillet rollen som Cyrano i 1927.
Det Kongelige Teaters udgave i 2019 havde Olaf Johannessen i titelrollen i en instruktion af Katrine Wiedemann.

Den danske musiker Sebastian skabte musicalen Cyrano på baggrund af skuespillet. Den havde premiere på Gladsaxe Teater med Flemming Enevold i titelrollen.

Jean-Paul Rappeneaus franske film fra 1990 havde Gérard Depardieu i hovedrollen. Den havde dansk biografpremiere samme år.

Alexis Michaliks film Edmond fra 2018 skildrer tilblivelsen af skuespillet.
I denne film spiller Thomas Solivérès Edmond Rostand, mens Olivier Gourmet spiller skuespilleren Constant Coquelin.
Filmen havde premiere i Danmark i 2019.

Reference 

Skuespil fra Frankrig
Irlandskrøniken

Irlandskrøniken (; ) er et moderne navn for en hypotetisk samling af eklastiske annaler der beskriver begivenheder i irland fra år 432 til år 911 AD.

Bevarede annaler deler begivenheder i samme sekvens og ordlyd indtil år 911, hvor de fortsætter med separat narrativ. De inkluderer Inisfallen annalerne, Ulster-annalerne, Scotorumkrøniken, Clonmacnoise-annalerne, Tigernach-annalerne, Roscrea-annalerne, Boyle-annalerne og Irlands fragmentariske annaler. "Irlandskrøniken" repræsenterer forskernes konsensusløsning til dette gæliske synoptiske problem.

Se også 
 Irske annaler

Referencer 

Irlands historie
Litteratur fra middelalderen
Krøniker
Forth (flod)

Forth er en stor flod i det centrale Skotland. Den er 47 km lang og har udløb i Nordsøen i den østlige del af landet. Dens afvandingsområde dække en stor del af Stirlingshire i Skotlands Central Belt. Det gæliske navn for den øvre del af floden før Stirling er Abhainn Dubh, der betyder "sort flod". Navnet for floden efter tidevandsområdet hvor M9-motorvejen krydser den er Uisge For. Floden udspringer i Trossachs og udløber i Firth of Forth med adgang til Nordsøen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Floder i Skotland
Genstart (podcast)

Genstart er en dansk nyhedspodcast fra 2020, som er udgives alle hverdage af DR. Programmet blev skabt af Knud Brix, men er siden 2022 blevet produceret af værterne Anna Ingrisch og Thomas Tjaerandsen. Hvert program omhandler én aktuel nyhedshistorie, hvor en fagperson eller lignende medvirker og interviewes om emnet.

Referencer 

Radioprogrammer fra Danmarks Radio
Podcasts
Podcasts fra Danmark
Etableret i 2020
Første slag ved Polotsk

Det første slag ved Polotsk var et slag under Napoleons invasion af Rusland, der fandt sted den 17. og 18. august 1812 ved den russiske by Polotsk i Rusland (i dag beliggende i Hviderusland). Slaget stod mellem russiske tropper ledet af Peter Wittgenstein og franske og bayerske tropper ledet af Nicolas Oudinot. Ved slaget lykkedes det den russiske hær at standse invasionshærens fremrykning mod Ruslands hovedstad Sankt Petersborg.

To måneder senere fandt endnu et slag ved byen sted (det andet slag ved Polotsk), under invasionshærens tilbagetog to måneder senere.

Optakt 
Efter Napoleons invasion den 24. juni 1812 rykkede Napoleons Grande Armée hurtigt mod øst og nåede Vilnius allerede den 28. juni. Fra Vilnius rykkede hæren videre ind i Rusland mens den russiske hær trak sig længere og længere tilbage. Hovedstyrken fortsatte mod Smolensk på vej mod Moskva og den nordlige flanke rykkede mod nord mod Ruslands hovedstad Sankt Petersborg. Den nordlige flanke bestod af et fransk korps under kommando af Nicolas Oudinot og et bayersk korps under kommando af den franske general Gouvion Saint-Cyr. Den overordnede kommando lå hos Oudinot.

Den 30. juli 1812 havde den russiske hær under Peter Wittgenstein forsøgt at standse den franske fremrykning ved slaget ved Kljastitsy og efter nogle dages kampe var det lykkedes at drive invasionshæren tilbage til området omkring Polotsk.

Slaget 
Om morgenen den 17. august angreb det russiske 1. infanterikorps under Wittgensteins kommando de franske stillinger nær landsbyen Spas og tvang invasionshæren længere tilbage. Oudinot fik tilført yderligere styrker til gik til modangreb. Da dagen var ovre havde begge parter fastholdt deres positioner. Oudinot var blevet såret under kampene og måtte overlade kommandoen til Gouvion Saint-Cyr.

Næste morgen iværksatte Gouvion Saint-Cyr en storstilet offensiv. Det lykkedes ham at skjule sin hovedstyrke, der herefter overraskede Wittgensteins tropper og havde succes i begyndelsen af offensiven. Det lykkedes imidlertid Wittgenstein at etablere et modangreb med russisk kavaleri, hvorefter Saint-Cyrs tropper indstillede fremrykningen og i stedet trak sig tilbage til Drissa. Det var således lykkedes Wittgenstein med en langt mindre styrke at standse invasionshærens march mod hovedstaden Sankt Petersborg. Wittgenstein fik senere tilnavnet "Sankt Petersborgs redningsmand" og blev senere forfremmet til general-chef (den næsthøjeste rang efter marskal) og senere feltmarskal.

Tab 

De fransk-bayerske tab var ca. 6.000 dræbte og tilskadekomne. De russiske tab var ca. 5.500 dræbte og tilskadekomne. Flere af de bayerske generaler blev dræbt ved slaget.

Efterspil 
De næste to måneder var der ingen kamphandlinger i området mellem de to hære, der blot fastholdt deres positioner. I oktober 1812 angreb Wittgenstein den fransk-bayerske hær ved det andet slag ved Polotsk, hvor den russiske hær påførte invasionshæren et nederlag og indtog Polotsk.

Referencer

Litteratur og kilder 
 
 
 
 
 
 
 

Slag med deltagelse af Frankrig
Napoleonskrigene
Russiske krige
Begivenheder i 1812
Slag med deltagelse af Rusland
Hlučín

Hlučín (tjekkisk udtale: [ˈɦlutʃiːn]; ; ) er en by i distriktet Opava, i regionen Mähren-Schlesien i Tjekkiet med omkring 14.000 indbyggere. Den var centrum for den historiske Hlučín-region. Den historiske bymidte er velbevaret og er beskyttet ved lov som en kulturmonument.

Inddeling 
Landsbyerne Bobrovníky og Darkovičky er administrative dele af Hlučín.

Geografi 

Hlučín ligger omkring 6 km nord for Ostrava og 20 km øst for Opava. Den nordlige del af kommunens område ligger på Głubczyce plateauet i det Schlesiske lavland . Den sydlige del strækker sig ind i den østlige spids af Nízký Jeseník-området.

Historie 

Den første skriftlige omtale af Hlučín er fra 1303. Byen blev sandsynligvis grundlagt af kong Ottokar 2. af Bøhmen i 1256 for at sikre fred på grænsen mellem Margraviatet Mähren og hertugdømmet Opole.

Indtil 1521 tilhørte Hlučín godset Landek i hertugdømmet Troppau. I 1521 blev det erhvervet af hertugerne af Opole. I det 17. og 18. århundrede brændte byen flere gange. I 1694 blev den befriet for sit livegenskab. I 1742, efter den første Schlesiske krig, blev byen givet til kongeriget Preussen ved Berlin-traktaten. I 1845 blev Hlučín-godset købt af Rothschild-familien.

Byen blev administreret af den preussiske provins Schlesien indtil 1920, hvor den efter 1. verdenskrigblev en del af Tjekkoslovakiet. Overførslen af Hlučín-regionen udløste kontrovers mellem tyskere, tjekkere og polakker. Ved en forudindtaget fortolkning af loven forbød de nye tjekkoslovakiske myndigheder skolegang på tysk, selvom det var det sprog, der blev talt af flertallet i byen.

Efter München-aftalen i 1938 blev Hlučín annekteret af Nazityskland og blev igen gjort til en del af provinsen Schlesien, og dets tyske navn Hultschin blev genoprettet. Hlučín blev igen en del af Tjekkoslovakiet i 1945. Folk, der blev identificeret som tysktalende ved folketællingen i 1930, blev udvist, nogle tyskere forlod frivilligt området. Folk, der blev stemplet som tjekker, selvom de faktisk var tjekkisktalende tyskere, blev forskånet for udvisning.

Seværdigheder 

Den historiske bykerne er dannet af Mírové-pladsen og dens omgivelser. Centret var afgrænset af bybefæstninger, bygget i 1534-1535. De fleste af bymurene blev revet ned i 1829. Adskillige fragmenter og syv bastioner er stadig bevaret.

Hlučín Slot blev bygget i sengotisk stil i 1526. Det er en to-etagers bygning med en uregelmæssig grundplan og omfatter en lille slotspark. I dag huser det Hlučín Region Museum.

Referencer 

 
 Tourist information centre of Hlučín

Byer i Tjekkiet
Byer i Mæhren-Schlesien