kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Karsten Skawbo-Jensen

Karsten Skawbo-Jensen (født 19. december 1959 på Langesø, Als) er en dansk politiker fra Det Konservative Folkeparti og tidligere formand for Patientforeningen Danmark og Landsforeningen mod Brystkræft. Karsten Skawbo-Jensen er fra 2010 medlem af Frederiksberg Kommunalbestyrelse samt medlem af regionsrådet i Region Hovedstaden.

Baggrund 
Han blev student fra Sønderborg Statsskole i 1979 og senere cand.phil. i litteraturvidenskab fra Københavns Universitet. Han arbejder som projektleder og referent ved Folketingstidende. Han driver desuden kommunikationsvirksomheden beattext.

Politisk karriere 
I sit politiske virke har Karsten Skawbo-Jensen været formand for Socialudvalget og formand for Børn og Ungeudvalget i Frederiksberg Kommune og formand for Social- og Psykiatriudvalget og medlem af Forretningsudvalget i Region Hovedstaden.

Skawbo-Jensen var tidligere folketingskandidat i Ballerup- og Glostrupkredsen, og var i 2009 desuden opstillet til Europa-Parlamentet.
Ved regionsrådsvalget i 2009 blev Skawbo-Jensen valgt ind i Region Hovedstaden med 4.050 personlige stemmer.
Ved Folketingsvalget 2011 modtog han 110 personlige stemmer.

Kilder 

Medlemmer af Frederiksberg Kommunalbestyrelse
Regionsrådsmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Foreningsformænd fra Danmark
Folketingskandidater fra Det Konservative Folkeparti
Politikere fra Danmark med dobbeltmandat
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Henrik Thorup

Henrik Thorup (født 28. maj 1946 i Gentofte) er en dansk politiker, der er tidligere formand for statsrevisorerne og medlem af regionsrådet i Region Hovedstaden, valgt for Dansk Folkeparti. 

Thorup er uddannet assurandør fra Forsikringshøjskolen i 1980 og har desuden gennemført merkonom- og salgskurser. Han har skrevet bogen sov uden at synge.

I 1963 blev han elev ved Baltica. Han blev assistent der, men skiftede branche og var 1969-1977 distributionschef ved Cafca Kaffe-Import. Han vendte tilbage til Baltica som assurandør i 1977 og blev i 1981 tilknyttet selskabets markedsføringsafdeling. 1988-1993 var han regionsleder i AI-Forsikring (senere GF Forsikring) og fra 1993 til 1996 salgschef i Post Danmark. Fra 1996 til 2003 drev han konsulentvirksomheden DanWrite.

Sin politiske karriere begyndte han som formand for Dansk Folkeparti i Gentofte- og Hellerupkredsene i 1996. I 2002 blev han indvalgt i Københavns Amtsråd, hvor han blev viceamtsborgmester. Siden 2006 har han været medlem af regionsrådet i Region Hovedstaden, hvor han er 1. næstformand og medlem af forretningsudvalget. Han har været statsrevisor siden 1998 og var næstformand for statsrevisorerne fra 2006 indtil 2018, hvor han blev formand for statsrevisorerne. Han er desuden bestyrelsesmedlem i PenSam Danske Regioner og i PKA, samt medlem af Landstandlægenævnet og Skatteankenævnet.

Henrik Thorup har siden 1967 været gift med Folketingets og Dansk Folkepartis tidligere formand Pia Kjærsgaard.

Henrik Thorup er ridder af Dannebrog

Kilder og eksterne henvisninger

Referencer 

Personer fra Gentofte
Politikere fra Dansk Folkeparti
Regionsrådsmedlemmer fra Dansk Folkeparti
Viceamtsborgmestre fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Statsrevisorer fra Danmark
Assurandører fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Amtsrådsmedlemmer fra Dansk Folkeparti
John Thorsø

John Thorsø (født 19. marts 1959 på Frederiksberg) er en tidligere politiker som var været medlem af Holstebro Kommunalbestyrelse og regionsrådet i Region Midtjylland for Det Konservative Folkeparti.

Han blev medlem af de Konservative i 2004 og var partiets spidskandidat ved kommunalvalget 2005, hvor han blev valgt ind i Holstebro Kommunalbestyrelse, indtil 2009 som viceborgmester, medlem af økonomiudvalget og næstformand i teknikudvalget. Han er formand for Infrastrukturgruppen Midt-Vest. Ved konstitueringen efter kommunalvalget 2009 var han på tale som borgmester, men tabte til socialdemokraten H.C. Østerby. Han blev folketingskandidat for Det Konservative Folkeparti i Holstebrokredsen i Vestjyllands Storkreds i 2010.

Han blev ikke genvalgt til byrådet ved kommunalvalget 2013, og i 2014 meldte han sig ud af Det Konservative Folkeparti idet han mente at partiet var blevet for liberalt og for lidt socialt bevidst.

Da Thorsø gik ind i politik var han kemifabrikant og formand for Nordvestjysk Erhvervsråd. Han gjorde blandt andet sig bemærket som fortaler for en motorvej til Holstebro. Han blev afsat som formand for Nordvestjysk Erhvervsråd på en generalforsamling i 2009 efter kritik fra Venstre-politikeren, regionsrådsmedlem Bent Ove Pedersen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Præsentation , personlig hjemmeside

Personer fra Frederiksberg
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Regionsrådsmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Viceborgmestre fra Det Konservative Folkeparti
Østrig i Eurovision Song Contest

Østrig har deltaget i Eurovision Song Contest siden 1957. Landet har vundet to gange, i 1966 med "Merci cherie", sunget af Udo Jürgens, og i 2014 med "Rise Like a Phoenix", sunget af Conchita Wurst.

Historie 
På trods af at have haft flere sange med i konkurrencen, som senere er blevet fanfavoritter, så er Østrig et af de lande i konkurrencens historie, med de værste resultater. De har taget sidstepladsen hele 7 gange, en bedrift som kun Norge, Belgien og Finland overgår. Men modsat de to af de tre førnævnte lande, så har Østrig næsten aldrig mænget sig i top 5. De vandt i 1966, men dengang var konkurrencen meget anderledes, og der var ikke nær så mange at slå. Deres seneste succes var i 1989, hvor Thomas Forstner gav dem en 5. plads. Østrig troede at Thomas Forstner skulle give dem sejren, og sendte ham til konkurrencen igen i 1991 hvor han fik en sidsteplads. I 2003 fik de dog en 6. plads, med komikeren Alf Poier.
I 2014 vandt Østrig deres anden sejr.

Fravær 
Østrig var fraværende i flere konkurrencer. Den første af disse var i 1969, som var holdt i Madrid. Da Spanien på dette tidspunkt blev regeret af Francisco Franco, valgte Østrig at boykotte konkurencen. Det følgende år, var landet igen fraværende oga. den enestående resultat i 1969, hvor fire sange vandt, et resultat, der fik flere andre lande til at udmelde.

Østrig var udelukket fra at konkurrere i 1998 og 2001, da landet ikke havde opnået tilstrækkelig høje placeringer i de fem foregående år. Forud for 2006-konkurrencen meddelte Østrig, at de ikke ville finde en repræsentant i protest mod deres dårlige resultater i de foregående år. De vendte dog tilbage i 2007, hvor det imidlertid ikke lykkedes at opnå en finaleplads. Herefter var Østrig igen fraværende indtil 2011, hvor de vendte tilbage. Dette år opnåede Nadine Beiler den første østrigske finaleplads siden 2004, og landet har deltaget i ESC siden.

Repræsentanter 
Nøgle

Pointstatistik 

NOTE:Der er ikke medregnet point fra semifinalerne.

12 point til og fra

Alle point til og fra (1957-2023)

Vært

Kommentatorer og jurytalsmænd

Galleri

Noter

Referencer 

 
Lande i Eurovision Song Contest
Resistencia

Resistencia er den 11. største by i Argentina; beliggende i den nordige del af landet i provinsen Chaco, tæt på grænsen til Paraguay. Byen ligger ved en biflod til Paraná.

Byen er hovedstad i provinsen og har 274.490 indbyggere, mens metropolområdet har 359,590 indbyggere (2001). 

Resistencia blev grundlagt som en jesuitisk bosættelse i det 17. århundrede. Oprindeligt hed byen San Fernando del Río Negro. Sit nuværende navn fik byen i 1876. I dag er byen et kommercielt og infrastrukturelt centrum i den sparsomt befolkede region. Blandt de dominerende erhverv er produktion af fødevarer, tekstiler, metal, træ og læder.

Byer i Argentina
P.n.

P.n. er en forkortelse for det latinske ord pro necessitate, der betyder efter behov. 
Anvendes ved dosering af lægemidler, der skal tages, når behovet er tilstede. 
Skrives på følgende måde: p.n. Pinex(R) 1 g op til fire gange dagligt.

Lægemidler
Latinske vendinger
Lino Lacedelli

Lino Lacedelli (født 4. december 1925, død 20. november 2009) var en italiensk bjergbestiger.

Lacedelli blev født i Cortina d'Ampezzo (provinsen Belluno).

Sammen med Achille Compagnoni, blev han den første mand til at nå op på toppen af K2, hvilket skete den 31. juli 1954. Ekspeditionen blev ledet af Ardito Desio. Der havde i forvejen været flere mislykkede forsøg på, at bestige bjerget. Det blev dog Achille Compagnoni og Lino Lacedelli der erobrede K2 først.

Lacedelli døde den 20. november 2009, i den italienske by Cortina d'Ampezzo

Bjergbestigere
Personer fra Italien
Cortina d'Ampezzo
Marie Christensen

Marie Christensen kan henvise til flere personer:

 Marie Christensen (1860-1935) – dansk politiker
 Marie Christensen (1871-1945) – dansk politiker og fagforeningsformand
Kvistrup

Kvistrup eller Quistrup (nævnes 1163 som Quistrop, af subst. kvist eller tilnavnet Kvist og -torp 'udflytterbebyggelse'), er en hovedgård (sædegård) ca. 3 km syd for Struer i Gimsing Sogn, Region Midtjylland, tidligere Ringkøbing Amt.

Herregården kendes fra 1163, da den blev ladegård under Tvis Kloster. Efter Reformationen solgte kronen gården, som derefter kom i skiftende slægters eje. Den trefløjede hovedbygning rummer rester af en renæssancebygning fra 1637, men fremstår i sin nuværende form efter en omfattende ombygning i 1800-tallet.

Siden 1888 har Kvistrup været ejet af slægten Olufsen, og i tiden 1925–27 påbegyndte Svend Olufsen og Peter Bang her deres virksomhed Bang & Olufsen.

Kilder 
 Den Store Danske

Eksterne henvisninger
 Postkort med Quistrup på privatsamler.dk 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Struer Kommune
Herregårde i Ringkøbing Amt
Fredede slotte og herregårde i Danmark
Per Brahe

Per Brahe er navnet på flere personer og (mindst) et skib:

 Per Brahe den ældre (1520-1590) – svensk greve.

 Per Brahe den yngre (1602-1680) – svensk greve.

 Per Brahe (sceneinstruktør) (født 1952) – dansk sceneinstruktør.

 S/S Per Brahe – et skib, som sank i 1918.
Wolfgang Werlé

Wolfgang Werlé er en tysk morder, der myrdede skuespilleren Walter Sedlmayr i 1990.

Dømt for mord 

I maj 1993 blev han og hans halvbror Manfred Lauber dømt til livsvarigt fængsel for mordet på Walter Sedlmayr Sagen fik stor opmærksomhed i sin tid. Werlé sad 15 år i fængsel og blev frigivet på prøve i august 2007

Sag mod Wikimedia 
I oktober 2009 forlangte han at Wikimedia Foundation skulle fjerne hans navn fra omtalen af sagen i den tyske Wikipedia Ifølge Electronic Frontier Foundation har Werlés advokater også forsøgt at forfølge en internetleverandør i Østrig for at publicere hans og hans halvbrors navne 12. november 2009 meldte New York Times at Werlé har anlagt sag mod Wikimedia Foundation i en tysk domstol. Wikimedia Foundation er en amerikansk stiftelse, der opererer under amerikansk ret, og som udgiver leksikonet Wikipedia.

Kilder 

Mordere fra Tyskland
Tjek fødselsår
Otto Christian Scavenius

Otto Christian Jacob Jørgen Brønnum Scavenius (10. december 1875 på Basnæs – 10. september 1945 i København) var en dansk kammerherre, departementschef, diplomat og kortvarigt udenrigsminister i ministeriet M.P. Friis april-maj 1920 i kølvandet på Påskekrisen.

Han var søn af kammerherre Otto Scavenius og hustru Christiane f. komtesse Scheel. Han blev student 1893 og cand.mag. 1897 og blev volontør i Udenrigsministeriet samme år. Han blev assistent to år senere og var fungerende legationssekretær i Berlin oktober-november, blev attaché i Paris 1899-1900, fungerende legationssekretær i Stockholm oktober-december 1900, i Berlin og Paris oktober-december 1901, legationssekretær i Berlin 1903, i Paris 1903-08, legationsråd 1908, gesandt i Sankt Petersborg fra 1909 og i Stockholm 1912-19. Han var chef for Udenrigsministeriets 1. departement 1919-21 og direktør for ministeriet 1921-22.

Scavenius havde også andre tillidsposter, bl.a. var han direktør i Det Store Nordiske Telegraf-Selskab og medlem af sammes bestyrelse, bestyrelsesformand for A/S Gasaccumulator, Det private Investment Co., næstformand i kontrolkomiteen for livforsikringsselskabet Hafnia, bestyrelsesmedlem i A/S Det Forenede Olie Kompagni og A/S Dampskibsselskabet Orient. Han var formand for Foreningen til den ædle Hesteavls Fremme, Ridder af Dannebrog 1907, kammerherre
1909, Dannebrogsmand 1912. Kommandør af 2. grad 1917, af 1. grad 1930 og ridder af mange udenlandske ordner, bl.a. Æreslegionen.

Han er portrætteret på Otto Baches maleri: Slutningen af Parforcejagten 1882 (Frijsenborg). Træsnit derefter.

Kilder 
 Kraks Blaa Bog 1929

Otto Christian
Gesandter fra Danmark
Udenrigsministre fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Riddere af Æreslegionen
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Departementschefer i Udenrigsministeriet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Hippologer fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Per Brahe den yngre

Per Brahe den yngre (født 18. februar 1602, død 12. september 1680) var en svensk greve.

Brahe hørte til Gustaf 2. Adolfs nærmeste omgivelser under den polske og en del af den tyske krig og
udmærkede sig her ved tapperhed og militær dygtighed. Også under Karl 10. Gustav af deltog han
i krigsbegivenhederne. 1630 blev han rigsråd. 1635 førte han fredsforhandlingerne med Polen.

1637-40 og 1648-54 var han generalguvernør over Finland og gjorde en kæmpe indsats i dette land. Han omorganiserede administrationen, indførte postvæsen, traf anstalter til landets opmåling og til en bedre ordning af skatterne, forbedrede vilkårene for de fleste erhverv og anlagde flere byer. Også for undervisningen arbejdede Brahe med held. I 1640 indviedes universitetet i Åbo, der blev grundlagt af Brahe.

I 1641 blev Brahe rigsdrost og indtrådte samtidig i formynderregeringen. Efter Karl 10. Gustavs død blev han for anden
gang rigsformynder, og han var i det vanskelige år 1660 den fornemste leder af Sveriges indre og ydre politik. Snart derefter begyndte
alderen at formindske hans arbejdsevne, og han opholdt sig nu ofte på sine store godser. Brahe var en udpræget aristokrat, men bar
faderlig omsorg for sine undergivne.

Kilder 

 

Grever fra Sverige
Per 02
Rigsråder fra Sverige
Svenskere i 1600-tallet
Salmonsens
Lantmarskalkar fra Finland
Lantmarskalkar fra Sverige
Per Brahe den ældre

Per Brahe den ældre (født i maj 1520, død 1. september 1590 i Stora Sundby, Södermanland), var en svensk adelsmand.

Brahe, som var søn af den i Det stockholmske blodbad omkomne Joakim Brahe (som var gift med Gustav Vasas søster), og sønnesøn af Peder Magnusson Brahe, blev sammen med sin mor, som
barn bortført i dansk fangeskab og fulgte hende også, da hun senere forlod riget.

Brahe hjemkaldtes 1537 af Gustav Vasa, udnævntes 1539 til statholder på Stockholms Slot og 1544 til rigsråd. Allerede 1546 nævntes han som ridder.

1561 ophøjedes Brahe i grevestanden. 1562 sendtes han i en mission til Skotland og 1564 til Polen, ligesom han på en overordnet post deltog i krigen mod danskerne.

Under Erik 14.s sindssygdom varetog Per Brahe sammen med Sten Eriksson Leijonhufvud rigets styrelse; men ved hertugernes rejsning mod kongen sluttede han sig til sidst til disse og blev 1569 udnævnt til rigsdrost.

Med hertug Karl lå han i arvetvist, og kong Johans yndest mistede han ligesom mange andre rådsherrer i 1588, da han beskyldtes for at arbejde
på genopbyggelsen af Kalmarunionens stormandsvælde.

Brahe har forfattet et skrift om Gustaf Vasa (en del heraf udgivet i 1896-97) og har desuden efterladt et for tidens kulturforhold interessant arbejde Oeconomia eller Hussholde-book for ungt adelsfolk, forfattet 1585, men først trykt 1677.

Grever fra Sverige
Per 01
Rigsråder fra Sverige
Svenskere i 1500-tallet
Nils Brahe

Nils Brahe er navnet på flere personer:

 Nils Brahe den ældre (1604-1632) – svensk greve.

 Nils Brahe den yngre (1633-1699) – svensk greve.

Se også 
 Niels Brahe
Niels Brahe

Niels Brahe er navnet på flere personer:

 Niels Pedersen Brahe – dansk adelsmand.

 Niels Nielsen Brahe – dansk adelsmand.

Se også 
 Nils Brahe
Hyundai Stellar

Hyundai Stellar (Hangeul: 현대 스텔라) var en stor mellemklassebil fremstillet af Hyundai Motor. Stellar kom på markedet i september 1983 som efterfølger for Ford Cortina Mk V (identisk med Ford Taunus), som Hyundai i Sydkorea hidtil havde fremstillet og solgt for Ford. Stellars karrosseri var designet af Giorgetto Giugiaro, mens platformen fra Ford Cortina blev genbrugt.

Teknik 

Motorer og gearkasser var fremstillet på licens fra Mitsubishi. Frem til 1986 var den firecylindrede 1,4-litersmotor (4G33) kombineret med en manuel firetrinsgearkasse, mens den større 1,6'er (4G32) kunne kombineres med enten en manuel femtrinsgearkasse (type KM119) eller en tretrins automatgearkasse (BorgWarner 03-55L). Udstyrsvarianterne hed "L" (basisudstyr), "GL/CL" og "GSL/CXL". GSL/CXL havde el-ruder, elektrisk centrallåsesystem, el-justerbare sidespejle, indvendigt oplukkelige bagagerums- og tankklapper, stor bilradio, komplet kombiinstrument (med omdrejningstæller, triptæller, brændstofmåler, kølevæsketermometer, voltmeter og olietryksmåler) og som ekstraudstyr klimaanlæg. Dette var for bilens type og årgang en lang udstyrsliste.

Facelift 
I efteråret 1987 blev Stellar II (eller i Canada Stellar 2.0) modificeret: Ændringerne omfattede en 2-vejs-katalysator, en ny instrumentering, en større Mitsubishi-Motor på 2,0 liter (type 4G63) og udstødningsgastilbageføring, en stærkere gearkasse, større forlygter og modificerede baglygter. I stedet for dobbelte tværled havde forhjulene nu MacPherson-fjederben og tværled, bilen fik større bremser og en todelt kardanaksel. Som ekstraudstyr kunne Stellar leveres med forskellige alufælge, og havde i Canada helårsdæk fra Michelin som standardudstyr. Fra dette år kunne der ligeledes leveres en ny automatgearkasse med overdrive.

I efteråret 1988 blev Stellar i Canada afløst af den egenudviklede Hyundai Sonata. Produktionen blev indstillet i december 1989.

Tekniske data 
Datablad Hyundai Stellar (1983–1989)

Noter

Eksterne henvisninger 

Stellar
Store mellemklassebiler
Baghjulstrukne biler
Biler introduceret i 1983
Biler fra 1980'erne
Nicodemus Tessin den ældre

Nicodemus Tessin den ældre (1615-81), var en tyskfødt svensk arkitekt, far til Nicodemus Tessin den yngre.

Tessin indkom fra Tyskland til Sverige 1636 og blev 1646 kongelig arkitekt. Tessin har bygget flere såvel kongelige slotte (Drottningholm, Strömsholm) som adelige paladser, blandt disse Sko i Uppland, det Wrangelske Palads (nu Svea hovrätts hus) i Stokholm og viste sig her som en af tidens mest fremragende arkitekter. Af hans kirkebygninger må først og fremmest nævnes domkirken i Kalmar.

Kilder 

 

Arkitekter fra Sverige
Barokarkitekter
Svenskere i 1600-tallet
Salmonsens
Slangerup Station

Slangerup Station er en jernbanestation på den nu delvist nedlagte Slangerupbane. Banen gik fra  København L (Lygten) via Værløse, Farum og Lynge til endestationen Slangerup. Strækningen fra København til Farum er nu en del af S-togsnettet. 

Stationen åbnede som midlertidig endestation 20. april 1906, resten af banestrækningen blev dog aldrig bygget. Omkring 1925 var der planer i gang om, at den sjællandske midtbane skulle have station i Slangerup. Den Sjællanske Midtbane skulle føres videre mod Hillerød. Den nærliggende mølle fik fjernet sine møllevinger, og man gjorde klar til at ombygge stationen til den nye bane, men den kom aldrig til Slangerup. 

23. maj 1954 blev strækningen mellem Farum og Slangerup erstattet af rutebilkørsel og stationen dermed nedlagt.

Blandt målene med banen var at give københavnere et alternativ til udflugtsmålene langs kystbanen (Rungsted-Helsingør); det ses blandt andet af at køreplanen indeholdt flere afgange på søndage end på arbejdsdage.

Slangerup Station blev tegnet af arkitekt  Heinrich Wenck, nedrevet år 2000.

Eksterne henvisninger 
 www.slangerupbanen.dk

Nedlagte jernbanestationer i Danmark
Station
Heinrich Wenck
Etableret i 1906
Ophørt i 1954
Nicodemus Tessin

Nicodemus Tessin er navnet på flere personer, blandt andre:

 Nicodemus Tessin den ældre (1615–1681) – svensk arkitekt.

 Nicodemus Tessin den yngre (1654–1728) – svensk arkitekt.
Swingerklub

En swingerklub er en klub, som henvender sig til det voksne publikum.

Partnerbytte 
I klubben kan ligesindede voksne mennesker mødes for at snakke og bytte partner seksuelt. Klubbens medlemmer kaldes swingere.
Det faktum at der dyrkes sex i swingerklubberne gør, at de ofte bliver sammenlignet med bordeller eller prostitution.

Tabuemne 
Generelt er swinging et stort tabu emne  og ofte er det ikke noget som omtales, men i det senere år er det blevet mere accepteret . Blandt andet har International Swingers Week gjort sit til at swingerklubberne er blevet mere anerkendte i Danmark.

Hobby
Sexologi
Ulrikke Eleonore af Danmark

Ulrikke Eleonore af Danmark () eller Ulrika Eleonora den ældre (11. september 1656-26. juli 1693) var en dansk prinsesse, der var dronning af Sverige fra 1680 til 1693. Hun var datter af Frederik 3. af Danmark og Sophie Amalie af Braunschweig-Lüneburg og gift med Karl 11. af Sverige.

Biografi 
Ulrika Eleonora blev formælet med Karl XI af Sverige 6. maj 1680. Brylluppet fejredes med stor tarvelighed på gården Skottorp i Halland. Det var kort efter freden i Lund, og giftermålet mellem Karl og Ulrika Eleonora var beregnet til at fremme en svensk-dansk tilnærmelse.

Det blev imidlertid ikke tilfældet, og Ulrika Eleonora kom aldrig til at udøve nogen politisk indflydelse. Ved gavmildhed og velgørenhed blev Ulrika Eleonora elsket i Sverige.

Hun havde sans for de skønne kunster og var begavet. Hun var svag af helbred og døde i en ung alder på slottet Karlberg, dybt savnet af sin gemal.

Ulrika Eleonora den ældre fik syv børn, men fire sønner døde som spæde. De overlevende var Karl (XII), Hedvig Sofie (gift med Frederik 4. af Holsten-Gottorp) og Ulrika Eleonora den yngre.

Kilder 

 
 

Huset Oldenburg
Dronninger af Sverige
Prinsesser fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Personer fra København
Jovian

Jovian (ca. 332 – 17. februar 364) var romersk kejser fra 26. juni 363 til sin død. Jovian blev udråbt til kejser, efter at forgængeren Julian den Frafaldne var faldet i kamp under en mislykket invasion af Persien.

Da Jovian blev hyldet, befandt hæren sig fortsat dybt inde på persisk territorium, så Jovians første opgave var at bringe hæren tilbage i sikkerhed. Det blev snart klart, at den persiske hær spærrede tilbagetoget, så Jovian blev tvunget til at indlede forhandlinger med persernes kong Shapur II (død 379). I forhandlingerne blev Jovian tvunget til at opgive de fem provinser i romersk Mesopotamien, som var erobret af kejser (Maximian Herculius. Med dem fulgte en række vigtige grænsebefæstninger, som var en central del af forsvaret mod Persien.

I modsætning til sin forgænger, den frafaldne Julian, var Jovian kristen og tilhænger af den nikænske trosbekendelse. En af hans første handlinger som kejser var at genindføre kristendommen som statsreligion. Tilbage på romersk territorium besøgte han først Antiochia, som var den største by i den østlige del af riget. Her blev han rodet ind i valget af en biskop, og først i oktober var han klar til at fortsætte mod Konstantinopel. Men ved Dadastana på grænsen mellem Bithynien og Galatien døde han pludselig. Dødsårsagen er ikke kendt. Kilderne foreslår suppeforgiftning, kulosforgiftning eller et komplot.

Se også 
 Romersk kejsere
 Om persernes konge Shapur II

Eksterne henvisninger 
 Jovian på Roman-Emperors.org 

Kejsere fra Romerriget
Senantikken