kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wilhelm Anton Lindemann

Wilhelm Anton Lindemann (døbt 26. juni 1739 i København – 24. september 1801 i Dansk Vestindien) var generalguvernør i Dansk Vestindien i to perioder. 

Faderen, Ditlev Lindemann, døde 1753 som overinspektør hos grev Ferdinand Anton Danneskiold-Laurvig, moderen hed Anna Maria f. Vette. 1767 blev Lindemann ansat som auditør ved det oldenborgske Regiment. Med denne stilling forbandt han posten som sekretær ved Plejedirektionen i København. Da det vestindisk-guineiske Rente- og Generaltoldkammer få år efter ved indretningen af et nyt regeringskollegium i Vestindien, hvor sagerne ved forskellig korruption var kommet i forfald, søgte "en Mand, der foruden tilstrækkelig duelighed ogsaa besad Redelighed, Nidkjærhed og især Uegennyttighed", faldt dets valg på Lindemann, der 1773 udnævntes til regeringsråd. Og det blev ikke skuffet. I en lang række af år forestod Lindemann dette embede (fra 1787 som 1. regeringsråd) med ualmindelig nidkærhed, 3 gange konstitueredes han som guvernør, og 1799 udnævntes han efter Thomas de Mallevilles død til generalguvernør, efter at Kammeret i sin forestilling navnlig havde fremhævet, at han var en for sin retskaffenhed udmærket agtet mand, hvad især måtte hædres i kolonierne, hvor tænkemåden var fordærvet og bestikkelser almindelige. I hans korte guvernementstid besatte englænderne øerne (31. marts 1801). Sorg herover og anstrengende omhu for indbyggernes og fædrelandets interesser under disse forhold bidrog deres til at fremskynde hans død, der indtraf 24. september 1801.

Lindemann var 1776 blevet justitsråd, 1781 etatsråd og 1796 generalkrigskommissær. Som generalguvernør tillagdes der ham rang med generalmajorer. Han havde 13. maj 1772 ægtet en søster til den senere deputerede i Toldkammeret, konferensråd Frederik Carl Trant, Anna Margrethe Trant, som overlevede ham.

Kilder 
 G.L. Grove, "Wilhelm Anton Lindemann", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Historisk Tidsskrift, 4. række II, 46.

Eksterne links 
 Dansk biografisk Lexikon om Wilhelm Anton Lindemann

Dansk Vestindiens guvernører
Danskere i 1700-tallet
Personer fra København
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Etatsråder fra Danmark
Auditører fra Danmark
Generalmajorer fra Danmark
Guinea (region)

Guinea er et navn på en region i Afrika som ligger langs Guineabugten og nordover mod Sahel.

Guinea var det første området syd for Sahara som begyndte at handle med europæerne. Stor handel indenfor elfenben, guld og slaver førte til opbygning af flere rige kongedømmer i regionen i 1700- og 1800-tallet. Store dele af Guinea blev ikke koloniseret af europæiske kolonimagter før slutningen af 1800-tallet.

Guinea er ofte inddelt i Nedre Guinea og Øvre Guinea. Nedre Guinea er et af de tættest befolkede områder i Afrika og omfatter sydlige Nigeria, Benin, Togo og Ghana. Øvre Guinea er ikke så tæt befolket og strækker sig fra Elfenbenskysten til Guinea-Bissau. Republikken Guinea bruger samme betegnelse for henholdsvis sin kyststribe og indland.

Europæiske handelsmænd inddelte Guinearegionen efter hovedeksportartikel. Nigeria og den østlige del af Benin fik navnet Slavekysten. Det som i dag er Ghana blev omtalt som Guldkysten, et navn som senere blev tildelt en britisk koloni i området. Vest for dagens Ghana var Elfenbenskysten, som er navnet på en selvstændig nation i samme område. Længst vest lå Peberkysten, et området hvor dagens Liberia og Sierra Leone er.

Lande beliggende i Guinea 
 Benin
 Ækvatorialguinea
 Elfenbenskysten
 Ghana
 Guinea
 Guinea-Bissau
 Vestlige Cameroun
 Liberia
 Sydlige Nigeria
 Sierra Leone
 Togo

Afrikas geografi
Peberkysten

Peberkysten (engelsk: Pepper Coast eller Grain Coast) er navnet på den vestligste del af Guineakysten, mellem Cape Mesurado og Cape Palmas. Størstedelen af området ligger udenfor Liberia. Kysten har fået navnet på grund af handelen med guineapeber (Aframomum melegueta).

Liberias geografi
Afrikas geografi
Dines Boertmann

Dines Boertmann (født 1954) er en dansk forfatter og journalist ved DR.

Baggrund 
Dines Boertmann har opholdt sig i Thy-lejren og foretaget adskillige rejser til fx Sovjetunionen, Latinamerika og Mellemøsten. Han har arbejdet som informationsmedarbejder på fagforbundet SiD (nu fusioneret til 3F) og som redaktionschef på Aktuelt Online (nu lukket avis).

Dines Boertmann er nu journalist ved DR (DR Nyheder) og har her en omfangsrig artikelproduktion med vægt på udlandsstoffet. Han er tillidsmand samme sted.

Boertmann har i øvrigt markeret sig som aktiv samfundsdebattør.

Andre hverv og aktiviteter 
 Panel i Dansk-Cubansk Forening
 Danmarks Kommunistiske Ungdom (DKU)
 Journalist på Land og Folk

Bibliografi 
 Mellemamerika – oprør i USA's baggård, Danmarks Kommunistiske Ungdom 1981.
 Rejsemål Mexico, Team 4 1985.
 Hundrede års afhængighed. Imperialisme, reformisme og revolution i Latinamerika, Vindrose 1987.
 (sammen med Stig Dyre), Børn skal ha' det godt!, Børne- og Ungdomspædagogernes Landsforbund 1989.

Journalister fra Danmark
Rejsebogsforfattere fra Danmark i 1900-tallet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Politikere fra DKP
Ansatte i DR
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kinetoskop

Et Kinetoskop er en filmfremviser, der blev udviklet i slutningen af 1800-tallet. 

Kinetoskopet består af en kasse med et hul, som tilskueren kan kigge igennem. Inden i kinetoskopet bevægede en række billeder sig over en lyskilde, hvilket gav illusionen om bevægelse. Konceptet blev beskrevet af Thomas Edison i 1888 og udviklet mellem 1889 og 1892 primært af Edisons medarbejder William Kennedy Laurie Dickson.  
Den første fremvisning af ”levende billeder” fandt sted i 1894 i New York under brug af 10 kinetoskoper. Edison og hans medarbejdere valgte ikke at patentere kinetoskopet. Det medførte, at kinetoskopet og brugen heraf hurtigt spredte sig. Senere blev teknologien afløst af filmfremvisning med billedet projeceret op på et lærred, som det kendes i dag i biografer.

Film
Udlæsningsenheder
Georgie Henley

Georgie Henley (født 9. juli 1995 i Ilkley, Yorkshire, England) er en engelsk skuespiller.
Hun slog igennem i 2005 med filmen Narnia: Løven, heksen og garderobeskabet, hvor hun spillede Lucy Pevensie. Hun gentog rollen i efterfølgeren Narnia: Prins Caspian fra 2008 og igen i filmen Narnia: Morgenvandrerens rejse fra 2010.

Georgie Henleys forældre hedder Helen og Mike Henley. Hun har to ældre søskende, Rachel og Laura.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Narnia-skuespillere
Haymarket (London)

Haymarket er en gade i det centrale London. Den går fra The Mall nær Trafalgar Square op til Piccadilly Circus. Gaden er kendt for sine fashionable restauranter og sine to traditionsrige teatre, Theatre Royal (Haymarket Theatre) og Her Majesty's Theatre.

Haymarket ligger i Londons teaterdistrikt West End og har huset teatre siden 1600-tallet. I 1705 åbnede her Queen's Theatre, tegnet af arkitekten John Vanbrugh. Da salen viste sig at have en akustik, som egnede sig for operafremførelser, blev Queen's snart en ledende operascene i London. Det var her, de fleste af Georg Friedrich Händels operaer og oratorier havde premiere mellem 1710 og 1745. Efter dronning Annes død i 1710 blev teateret omdøbt til King's Theatre. Bygningen brændte i 1790. Et nyt King's Theatre blev rejst kort tid efter, men gik tabt i en ny brand hundrede år senere. I 1897 blev så His Majesty's Theatre bygget på samme sted, og denne bygning (Her Majesty's Theatre) er fortsat i brug til større musicalopsætninger.

Theatre Royal på anden side af gaden er fra 1820. Her lå der tidligere et teater fra 1720'erne.

Bordelvirksomheden, som Haymarket i tidligere tider var særlig kendt for, er der få spor efter i dag.

Veje i London
BBC's promenadekoncerter

BBC's promenadekoncerter (Engelsk: BBC Promenade Concerts (The Proms, The BBC Proms eller The Sir Henry Wood Promenade Concerts presented by the BBC) er en årlig, otte uger lang sommerkoncertserie med klassisk musik og andre forestillinger, hovedsagelig fremført i Royal Albert Hall i South Kensington i London. Det er verdens største festival for klassisk musik. Rækken sluttes med Den sidste promenadekoncert, (The Last Night at the Proms).

Den sidste promenadekoncert 
De flestes opfattelse af The Proms stammer fra Last Night, selv om denne koncert er meget forskellig fra de andre. Den finder normalt sted anden lørdag i september og sendes direkte til store dele af verden. Den præges af en "lukke ned" - stemning med populære klassiske musikstykker fulgt af britiske patriotiske sange i koncertens sidste halvdel. Den afdeling begynder med Edward Elgars Pomp and Circumstance March No. 1 (Land of Hope and Glory) og fortsætter med sir Henry Woods Fantasia on British Sea Songs, som kulminerer med Thomas Arnes Rule, Britannia!. Men Fantasia har ikke været på programmet siden 2007. Koncerten afsluttes med Hubert Parrys Jerusalem, en fortolkning af William Blakes digt And did those feet in ancient time, og den britiske nationalmelodi, God Save the Queen. Traditionen med, at Elgars march gentages, skyldes publikums insistering på en encore ved dens premiere ved 1901's Proms. Afslutningssekvensen i anden halvdel blev fuldt etableret fra og med 1954, medens Malcolm Sargent var chefdirigent. The Prommers har gjort det til tradition at synge Auld Lang Syne til allersidst, men dette er ikke en del af programmet.

Noter

Eksternt link/Hør den sidste promenadekoncert 2009 

Den sidste promenadekoncert i 2009 var lørdag d. 12. september, og den fire fire timers transmission fra Hyde Park, Proms in the Park kunne høres direkte på BBC's webside. Ca. 1 time og 45 minutter inde sang Barry Manilow mange af sine kendte sange som "I Write the Songs", og to timer og 27 minutter inde i programmet stilles over til Royal Albert Hall til det traditionelle program, som omfattede Händels Music for the Royal Fireworks.
 BBC iPlayer: Proms in the Park, 12. september 2009

Kultur i London
Alyson Michalka

Alyson Michalka (født 25. marts 1989 i Torrance, Californien) er en amerikansk skuespiller og musiker, særligt kendt for sin som rolle som Keely Teslow i tv-serien Phil fra fremtiden på Disney Channel. Hun medvirker i "bandslam" hvor hun spiller Charlotte. Hun medvirker endvidere i Disney Channels film Cowbells hvor hun spiller sammen med hendes søster Amanda.

Alyson Michalka optræder med sin søster Amanda Michalka under navnet Aly & Aj. Hun har medvirket i filmen "Easy A" som hovedpersonens bedste veninde, og er nu med i en ny serie kaldet "Hellcats". Udover det, er hun også med i serien Izombie hvor hun spiller Peyton, Olivia Moore's roommate.

Eksterne henvisninger 

 
 

Skuespillere fra Californien
Musikere fra USA
Børneskuespillere fra USA
Personer fra Californien
Audi 80/A4

Audi 80, i dag A4, har siden sensommeren 1972 været Audis modelnavn for store mellemklassebiler. Internt benævnes modellen også "B-Typ".

Modellen findes som firedørs sedan, og siden sommeren 1992 også som femdørs stationcar (Avant). I perioder har der også fandtes coupé- og cabrioletversioner.

Audi 80 (1972−1996) 

Forgængeren for Audi 80 var Audi F103, som havde modelnavn efter motorens effekt i hk (Audi 60, 75, 80 og Super 90). Modelnavnet Audi 80 blev fra 1972 benyttet til hele modelserien.

Mellem 1973 og 1986 delte modellen platform med Volkswagen Passat.

I Nordamerika og Australien blev 80 solgt som Audi Fox i modelårene 1973−79, og som Audi 4000 i USA i modelårene 1980−87. Audi 90 var en udgave af Audi 80 med femcylindret motor.
Modellen fandtes med flere forskellige motortyper, hvor benzinmotorerne hed "E" for indsprøjtning eller "S" for karburator, og dieselmotorerne "D" for sugediesel, "TD" for turbodiesel eller "TDI" for "Turboladet direkte indsprøjtning". Audi Coupé og Audi Cabriolet var ikke navngivet Audi 80, men delte platform og mange dele med Audi 80.

Generationer

Audi A4 (1994−) 

I november 1994 blev Audi A4-serien lanceret som sedan, mens Audi 80 fortsat blev bygget som Avant frem til januar 1996.

A4 er Audis mest producerede bilmodel og lå i år 2007 på 4. pladsen i den tyske registreringsstatistik efter Volkswagen Golf, Volkswagen Passat og BMW 3-serien. Private kunder udgør her kun en lille del af A4-nybilskøberne. I 2008 var 75,7% af alle i Tyskland solgte Audi A4'ere erhvervsmæssigt registreret.

I oktober 2011 blev den 10.000.000'ene B-serie-bil produceret.

Generationer

Noter

Eksterne henvisninger 

 Officielt websted
 Tekniske specifikationer for tidligere A4-modeller (på tysk)

080/A4
Store mellemklassebiler
Stationcars
Cabrioleter
Forhjulstrukne biler
Bøg på kalk

Bøgebevoksninger på kalkbund er sjældent at finde i Danmark. Kun på meget stejle, ikke dyrkbare skrænter, eller hvor jorden hele tiden skrider over et lag af plastisk ler, kan man finde denne naturtype. Ofte er floraen meget artsrig og præget af kalkelskende urter, buske og træer.

Bøg på kalk er betegnelsen for en naturtype i Natura 2000-netværket, med nummeret 9120.
Naturtypen omfattes af plantesamfundet Cephalanthero-Fagion.

De typiske planter på denne naturtype er:
 Almindelig benved
 Bøg
 Bakkestar
 Blågrøn star
 Hulrodet lærkespore
 Rød kornel
 Rød skovlilje
 Slåen
 Druemunke

Kilder og henvisninger 

 Bøg på kalk (9150) på novana.au.dk
 Danske Naturtyper i det europæiske NATURA 2000 Netværk , udg. af Skov- og Naturstyrelsen i 2000, 

Naturtyper i Danmark
Hideki Tojo

Hideki Tojo (japansk: 東條 英機 = Tōjō Hideki) – (30. december 1884 – 23. december 1948) var en japansk general, nationalistisk strateg og den 40. Premierminister i Japan. Han var premierminister i Japan under det meste af 2. verdenskrig, fra 18. oktober 1941 til 22. juli 1944. Han blev henrettet den 23. december 1948 efter at være blevet dømt til døden for krigsforbrydelser.

Militær karriere 
Tojo blev født i Tokyo i 1884 som tredje søn af Hidenori Tojo, en generalløjtnant i den japanske hær. Tojos to ældre brødre døde, før han blev født. I 1905 blev han uddannet på krigsskolen og begyndte tjenesten som fenrik i infanteriet. I 1909 giftede han sig med Katsuko Ito, med hvem han fik tre sønner og fire døtre.

Tojo avancerede hurtigt i graderne og gik ud af stabsskolen med topkarakterer. I 1920'erne var Tojo medlem af en gruppe konservative, japanske ultranationalister, "Tosei-Ha" (kontrolgruppen).

I 1935 havde han nået graden som generalmajor og kommanderede en enhed i Kwantungarmeen i den japanske marionetstat Manchukuo, og i 1937 blev han stabschef i samme arme. I 1938 blev Tojo vicekrigsminister, samt fik stillingen som generalinspektør i hærens flyveåben. I denne periode var Tojo også den reelle chef for Japans hemmelige tjeneste.

Mod slutningen af 1930'erne blev Tojo medlem af gruppen af højere officerer, "Kodoha", som var med til at presse Japan ind i 2. verdenskrig.

Politisk karriere 
Tojo var som krigsminister i 1940 en af drivkrafterne i forsøget på at knytte Japan til aksemagterne Tyskland og Italien. I 1941 blev Tojo statsminister og tog fuld kontrol over Japans væbnede styrker. I stillingen som statsminister ledede han også i visse perioder andre ministerier som udenrigsministeriet, uddannelsesministeriet, indenrigsministeriet, handelsministeriet og rustningsministeriet. 

I februar 1944 overtog Tojo stillingen som leder for generalstaben. Efter en række militære nederlag, som kulminerede med tabet af Saipan, blev han tvunget til at gå af den 18. juli 1944.

Krigsslutningen 

Efter Japans overgivelse i 1945 prøvede Tojo at begå selvmord ved at skyde sig, men dette mislykkedes, da han kom til at skyde sig i maven. Han blev arresteret af de amerikanske besættelsesstyrker og anklaget ved International Military Tribunal for the Far East for krigsforbrydelser. Han blev fundet skyldig i følgende forbrydelser:

 nummer 1 – føre angrebskrig og krigføring som bryder mod international lov
 nummer 27 – uprovokeret krig mod Kina
 nummer 29 – angrebskrig mod USA
 nummer 31 – angrebskrig mod Storbritannien
 nummer 23 – angrebskrig mod Kongeriget Nederlandene
 nummer 33 – angrebskrig mod Frankrig
 nummer 54 – beordret, autoriseret og tilladt inhuman behandling af krigsfanger og andre.

Hideki Tojo blev dømt til døden den 12. november 1948 og henrettet godt en måned senere. Til dags dato er Tojo den eneste statsminister, som er blevet henrettet for krigsforbrydelser. Tojo påberåbte sig at have handlet efter ordre fra den japanske kejser Hirohito, som af de allierede blev givet immunitet. 

Japans premierministre
Personer henrettet ved hængning
Personer fra Tokyo
Ditte Cederstrand

Edith Cecilie "Ditte" Cederstrand (født 14. august 1915 i København, død 14. november 1984 i Nykøbing Falster), var en dansk forfatter.

Nazismen havde påvirket Ditte Cederstrand personligt, ved at hun i 1937 giftede sig med den tyske præst Albin Siegbert Hummel og fra 1938 til 1944 boede hun i Tyskland hvor hun fik tre børn. I 1946 flyttede hun sammen med Harald Herdal, som hun var gift med fra 1949 til separationen i 1958 og skilsmissen i 1975. Hun debuterede i 1951 med DDR (rejsebog sammen med Harald Herdal). Hendes hovedværk, i alt 7 bind, om arbejdernes historie er De uspurgtes historie.

Gennem Harald Herdal kom hun i kontakt med Hans Kirk, Martin Andersen Nexø og Hans Scherfig og meldte sig ind i Danmarks Kommunistiske Parti (DKP). Hun engagerede sig også i Danmarks Demokratiske Kvindeforbund, der officielt henvendte sig til alle kvinder uanset politisk overbevisning og bl.a. havde fredspolitiske formål. Reelt var forbundet, der var stiftet i 1948, nært forbundet med DKP. I 1950 blev hun ekskluderet af partiet, men hun vedblev at opfatte sig som kommunist og var fra 1975 med i Socialistisk Kulturfront.

Ditte Cederstrands far Thor Cederstrand havde verdensrekorden på 50 km kapgang. Hendes datter var kunstmaleren Tove Hummel.

Litteraturpriser og legater 
 1955 Emma Bærentzens Legat
 1956 Madame Hollatz' Legat
 1959 Tipsmidler
 1962 Frøken Suhrs Forfatterlegat
 1965 Statens Kunstfond. Arbejdslegat
 1966 Thit Jensens Forfatterlegat
 1969 Statens Kunstfond. Engangsydelse
 1974 Statens Kunstfond. Engangsydelse
 1977 Statens Kunstfond. Produktionspræmie
 1979 Statens Kunstfond. Livsvarig ydelse
 1979 Martin Andersen Nexø Fondens Pris
 1981 Sømændenes Forbunds Kulturfondpris
 1983 Kollegernes Ærespris

Se også 
 Ditte Cederstrand - en dokumentarfilm

Ekstern ressource 
Biografi af Ditte Cederstrand i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Eksterne henvisninger 
 

Faglitterære forfattere fra Danmark
Rejsebogsforfattere fra Danmark i 1900-tallet
Personer fra København
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kunstnere på finansloven (afdøde)
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kvindelige forfattere i det 20. århundrede
Forfattere fra Danmark i det 20. århundrede
Michel Maffesoli

Michel Maffesoli (født 14. november 1944 i Graissessac, Frankrig) er professor i sociologi ved Paris-Sorbonne Universitet og udgiver af tidsskrifterne Sociétés og Cahiers de l‘Imaginaire såvel som leder af Centre de recherche sur l'imaginaire, en institution i Paris, der koncentrerer forskningen omkring Det Imaginære. Han har fremsat den kendte teori om neo-stamme-fællesskabet. Teorien handler om unges søgen efter en identitet, som de finder i bl.a. subkulturer. Maffesoli mener dog, at identiteten er flygtig, dvs. at de unge ikke holder til et bestemt sted, men skifter identitet hele tiden.

Eksterne henvisninger 

Sociologer fra Frankrig
Peter Hummelgaard

Peter Hummelgaard Thomsen, ofte blot kaldt Peter Hummelgaard (født 17. januar 1983), er en dansk socialdemokratisk politiker der siden 15. december har været justitsminister i Regeringen Mette Frederiksen II. Tidligere har han har været beskæftigelsesminister i Regeringen Mette Frederiksen I.  Han har derudover været minister for ligestilling fra den 19. november 2020 til den 4. februar 2022. Han har været medlem af Folketinget for Socialdemokratiet siden 2015. I 2008-2012 var han formand for Danmarks Socialdemokratiske Ungdom.

Baggrund 

Peter Hummelgaard Thomsen er født den 17. januar 1983 i Kastrup (Tårnby) på Amager. Hans forældre var  bagagemedarbejder i Københavns Lufthavn Jan Thomsen og rengøringsassistent Susanne Pedersen. I 2003 blev Hummelgaard student fra Tårnby Gymnasium, og i 2012 afsluttede han jurastudiet ved Københavns Universitet med titlen cand.jur..

Hummelgaard var fra 2005 til 2008 ansat i Udenrigsministeriet som juridisk student. Som færdiguddannet arbejdede han 2012-14 som konsulent i analysevirksomheden Advice A/S som politisk konsulent i 3F fra 2014 til 2015.

2013-14 var han chefredaktør for Netavisen Pio.

Politisk karriere 

Hummelgaard har været politisk aktiv i DSU i en årrække. Han var afdelingsformand for DSU Kastrup/Tårnby og blev senere formand for DSU i Københavns Amt, indtil amtsstrukturen ophørte som følge af strukturreformen. Han har været medlem af DSU's forbundsstyrelse og formand for ungdomsorganisationens internationale udvalg, inden han 2008-2012 var formand for hele ungdomspartiet. 

I juni 2011 vandt han DM i debat på Folkemødet i Allinge.

Han har været kandidat for Socialdemokratiet i Sundbyøsterkredsen 2012-2014 og derefter fra 2014 i Tårnbykredsen. 

Ved Folketingsvalget 2015 modtog han 5.065 personlige stemmer i Københavns Storkreds og fik dermed Socialdemokraternes 2. kredsmandat.

Bøger 
 Deltager Danmark (2013), med Bjørn Hansen, Emilie Turunen, Nanna Westerby, Kristian Weise, Jens Jonatan Steen og Bjarke Dahl; Informations Forlag
 Den syge kapitalisme (2018); Gyldendals Forlag

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Personlig hjemmeside

Formænd for Danmarks Socialdemokratiske Ungdom
Regeringen Mette Frederiksen I
Danske ministre fra Socialdemokraterne
Beskæftigelsesministre fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Nuværende folketingsmedlemmer fra Socialdemokraterne
Regeringen Mette Frederiksen II
Papirtiger

Papirtiger er et udtryk der kommer fra Kina, det udtrykker at noget er truende, men i virkeligheden tandløs.

Nogle kilder påstår det kan dateres så langt tilbage som 1850, det ser ud til at den kinesiske frase først blev oversat, da udtrykket blev brugt af Mao Zedong i 1956, hvor han om USA sagde:

Ord og vendinger
Husband Kimmel

Husband Edward Kimmel (26. februar 1882–14. maj 1968) var en amerikansk søofficer og admiral i US Navy. Han er mest kendt for at være chef for US Navys stillehavsflåde da japanerne angreb Pearl Harbor i 1941.

Husband E. Kimmel blev født i Henderson, Kentucky og blev uddannet fra U.S. Naval Academy i 1904. Før han blev stabsofficer, gjorde han tjeneste på flere slagskibe og var chef for to destroyerdivisioner, en destroyereskadre og slagskibet USS New York (BB-34). Han havde også flere vigtige stillinger som stabsofficer og i marinedepartementet og gennemførte marinens stabsskole.

Efter at være blevet udnævnt til kontreadmiral i 1937 blev han udnævnt til chef for den syvende krydserdivision, efter et togt til Sydamerika blev han så i 1939 chef for krydserne i slagstyrken. I februar 1941 blev han chef for US Navys stillehavsflåde, med midlertidig rang som admiral. Præsident Roosevelt flyttede hovedkvarteret fra San Diego til den fremskudte base på Pearl Harbor, hvor Kimmel ledede flåden i omfattende øvelser før udbruddet af Stillehavskrigen.

Sammen med hærchefen på Hawaii, generalløjtnant Walter Short blev admiral Kimmel gjort til syndebuk for USA's manglende beredskab før angrebet på Pearl Harbor og deres karrierer blev ødelagt. Kimmel blev løst fra sin stilling som chef for stillehavsflåden allerede i midten af december 1941 og han gik tilbage til sin gamle grad som kontreadmiral. 

Kontreadmiral Kimmel døde i Groton, Connecticut den 14. maj 1968. 

Den 25. maj 1999 vedtog USA's senat en resolution som frikendte Kimmel og Short.

Eksterne henvisninger 
 History.navy.mil biografi over Kimmel (engelsk) 
 Hjemmeside oprettet af barnebarnet (engelsk) 
 Admiral Kimmels beretning (engelsk) 

Militærfolk fra USA
Personer fra Kentucky