kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mazurek Dąbrowskiego

Mazurek Dąbrowskiego er Polens nationalmelodi, og har været det officielt siden 26. februar 1927. Sangen er kendt for dens første linje, "Jeszcze Polska nie zginęła", "endnu er Polen ikke fortabt [så længe vi er i live]", der henviser til at nok var den polske stat blevet slettet fra landkortet i 1795 ved Polens tredje deling, men at håbet om at genskabe den tabte uafhængighed levede videre.

Historie 
Sangen blev skrevet i 1797 af den polske officer Józef Wybicki, sammen med de polske legioner i Italien var trådt i napoleonsk krigstjeneste. Wybicki var en nær ven af General Jan Henryk Dąbrowski. Wybicki skrev teksten mellem d. 15.-21. juli 1797 under et ophold i Reggio Emilia til musik af en mazurka. Sangen var oprindelig kendt som "Pieśń Legionów Polskich we Włoszech" ("sangen om de polske legioner i Italien") og blev meget populær blandt de polske legionærer. Dens tekst opfordrer til at befri Polen fra fremmet herredømme. 

Sangen blev hurtigt kendt også i selve Polen og blev brugt både under Novemberopstanden i 1830 og Januaropstanden i 1863. Den blev kendt som en revolutionær hymne under de europæiske revolutioner i 1848, hvilket fik den slovakiske digter Samuel Tomašik til at forfatte den pan-slaviske sang Hej, sloveni inspireret af den polske nationalmelodi. "Hej, sloveni" blev i 1848 anerkendt af en pan-slavisk kongres i Prag som slavernes fælles hymne, oversat til 17 sprog, og fra 1940 anvendt som nationalmelodi i Jugoslavien og senere Serbien-Montenegro. Efter unionsopløsningen anvender begge lande nu andre nationalmelodier, henholdvis Bože Pravde og Oj, svijetla majska zoro.

Mazurek Dąbrowskiego blev også brugt i Polen under den anti-russiske opstand i 1905 og af polske hærenheder under både 1. og 2. verdenskrig.

Eksterne henvisninger 

 "Mazurek Dąbrowskiego" (kor-udgave med alle vers, mp3-format)
 "Mazurek Dąbrowskiego"  (instrumental-udgave, mp3-format)
 "Mazurek Dąbrowskiego"  (instrumental-udgave, mp3-format)

Nationalsange
Polen
Jean Rouaud

Jean Rouaud (født 13. december 1952) er en fransk forfatter, der i 1990 modtog Prix Goncourt for Les Champs d'honneur (på dansk Ærens mark).

Litteratur 
 1991 Ærens mark, Gyldendal
 1994 Store mænd, Gyldendal
 1997 Verden-sådan set, Gyldendal
 1999 Gaveboden, Gyldendal
 2000 I livet som i døden'', Gyldendal

Ekstern henvisning 
 Hjemmeside

Romanforfattere fra Frankrig
Goncourtpris-modtagere
Biosys

Biosys er et computerspil udviklet af Jumpstart Solutions.

En mand, der ikke kan huske sit navn, vågner op i en regnskov. Han fornemmer hurtigt at han er i en biosfære, men mere ved han heller ikke. Som spilleren skal man nu forsøge at finde ud af hvem man er, hvorfor man er havnet hvor man er og i det hele taget forsøge at løse et større plot.

For at overleve skal man også indsamle diverse former for mad og drikke. Yderligere skal man bære rundt på forskellige genstande og værktøjer man kan/skal bruge.

Computerspil fra 1999
Adventurespil
Windows-spil
Jumpstart Solutions

Jumpstart Solutions er et firma der udvikler computerspil. De står bl.a. bag spillet Biosys.

Computerspilsvirksomheder fra Storbritannien
Minerva Motors

Minerva var en belgisk bilproducent, som blev grundlagt af hollænderen Sylvain de Jong i Antwerpen i 1883.

Først producerede virksomheden cykler, men begyndte en produktion af biler i begyndelsen af 1900-tallet.

I 1936 gik firmaet konkurs og blev opkøbt af belgiske Imperia, som brugte mærkenavnet på nogen af de biler de eksporterede til Frankrig og England, samt på Minerva lastbiler.

Efter 2. verdenskrig og frem til 1953 byggede Minerva Land Rover på licens for den belgiske hær. Efter 1956 blev firmaet fuldstændig nedlagt.

Ekstern henvisning 
 Minerva Cars

Bilproducenter fra Belgien
Etableret i 1883
Ophørt i 1956
Køretøjsmærker
Borðoyarvík

Borðoyarvík er en fjord på Færøerne, som skærer sig ind i Borðoys sydkyst.

Ved bunden af fjorden ligger byen Klaksvík, og her er også en havn, mens byens egentlige store havn ligger på nordsiden ved bugten Pollur. På østsiden af fjorden ligger den gamle bondebygd Norðoyri, og på vejen derhen findes ruinen af en gård, der blev ødelagt den 17. marts 1745 og igen den 17. marts 1765 af et sneskred. Et par kilometer syd fra Norðoyri ligger en udgravede sted fra vikingetiden på Færøerne: Íslendingatoftir.

Borðoyarvík er også en hvalvágur (hvalbugt), dvs. en af de 23 godkendte steder, hvor der kan foregå grindefangst, dvs. aflivning af en flok grindehvaler, efter at hvalerne er svømmet op på stranden, drevet af mindre fiskebåde.

Farvande i Færøerne
Hvalbugter i Færøerne
Borðoy
Christianskirkjan

Christianskirkjan er en kirke i byen Klaksvík på Færøerne. Den hører til folkekirken og blev indviet i 1963. 
Kirken er viet til minde om de færøske fiskere, der døde på havet under den anden Verdenskrig og at kirken er bygget til minde om den danske konge Christian den Tiende (1870-1947).

Kirken har omkring 1.000 siddepladser. Kirkens arkitekt er danskeren Peter Koch. 

Christianskirkens tagkonstruktion er den samme som i de færøske røgstuer (køkkener) og bygdekirker. Denne tagkontruktion viser sig at være særlig velegnet til kirkebygninger, idet der er bedre akustik i denne kirke end i nogen anden af tilsvarende størrelse.

Der er til kirkens bygning benyttet materialer som sten, tømmer og græstørv som alternativ til den uhæmmede brug af beton, der havde præget efterkrigsårene. 

Glasmaleriet i rosetvinduet, som kun kan ses udefra, er udført af den danske billedhugger Ulrika Marseen. Motivet er Kristus som verdens bærende kraft. 
Det store kirkerum får sit særlige præg af det altdominerende alterbillede. Maleriet eksisterede længe før kirken, og det siges, at Peter Koch tegnede sin kirke uden om det. Det var den berømte danske kirkemaler Joakim Skovgaard, der i 1901 malede frescomaleriet forestillende den store nadver til Viborg Domkirke i Danmark. Men på grund af fugtproblemer fra domkirkens væg og fare for, at kunstværket skulle blive ødelagt, blev det i 1910 taget ned.

Døbefonten af granit er også dansk. Den er en 4000 år gammel hedensk offerskål, fundet i en kirkeruin i Nordsjælland og skænket til kirken af Nationalmuseet i København. 

Orglet har 29 stemmer, det er tegnet af Peter Koch og bygget i 1974 hos Jensen & Thomsen, Hillerød. 

Under tagbjælkerne hænger en færøsk båd – áttamannafar, en båd til 8 roere. Dette er den sidste båd, der blev bygget til præstegården i Viðareiði. 
1912 blev båden solgt til Fugloy, og den var blandt andre både på fiskeri lillejuleaften i 1913 – den ulykkesdag, da flere både forliste, blandt andre båden fra bygden Skarð på Kunoy. Samtlige voksne mænd i bygden omkom på havet denne nat – kvinder og børn flyttede til nabobygderne, og bygden Skarð blev nedlagt.

Eksterne henvisninger 
www.visitnordoy (kilde)
Stamps.fo (kilde) 
Folkakirkjan.fo (færøsk) 
 Det store gæstebud - en usædvanlig restaureringshistorie DR TV, 2019

Kirker på Færøerne
Borðoy
Klaksvík
Thor Hushovd

Thor Hushovd (født 18. januar 1978 i Grimstad) er en tidligere norsk professionel cykelrytter som kørte for det amerikanske cykelhold, BMC Racing Team

Han blev professionel i 2000, og er en sprintspecialist som satser på klassikerne, samt sprintpoint og etapesejre i de store etapeløb.

Hushovd offentliggjorde i 2015 sine planer om at starte et Norsk professionelt cykelhold. Cykelholdet forventes at være klar i 2017.

Tour de France 

Hushovd debuterede i Tour de France i 2001. Han var med på holdet som vandt 5. etape i holdtidskørsel, men fuldførte ikke konkurrencen. Han vandt én etape i 2002, én etape i 2004 og i 2006 vandt han både prologen og den prestigefyldte sidste etape på Champs-Élysées. 9. juli 2007 var han involveret i en massestyrt på 2. etape af Tour de France 2007, men kun to dage senere, 11. juli 2007 vandt Thor igen ved en massespurt på 4. etape. Året efter (6. juli 2008) tog han sin sjette etapesejr i karrieren ved at vinde 2. etape.

I pointkonkurrencen har han i alle årene siden 2003 været blandt de fire bedste. Han vandt den grønne trøje i 2005 uden at vinde en eneste etape.

På den 3. etape i 2004 fik han som første nordmand i historien æren af at køre med den gule førertrøjetrøje. I 2006 vandt han prologen og kunne dermed igen iklæde sig den gule trøje. Han tabte trøjen efter et uheld i spurten på 1. etape, men vandt den tilbage på 2. etape. Efter 3. etape mistede han den igen.

Vuelta a España 
I 2005 vandt han 5. etape af Vuelta a España. Han førte pointkonkurrencen da han trak sig efter ti etaper. Året efter vandt han 
6. etape og blev nummer to på 2., 3., 4., 13. og 21. etape. Han cyklede i den gyldne førertrøje fra 3. til 5. etape og vandt pointtrøjen.

Giro d'Italia 
Hushovd stillede til start i Giro d'Italia for første gang i 2007. Hushovd blev egentlig nummer to på 7. etape, men eftersom vinderen af etapen Alessandro Petacchi senere blev taget i doping, blev Hushovd tilkendt sejren. Hushovd gav sig på 12. etape.

Pensionering 
I juni 2014 offentliggjorde Hushovd, at han ville stoppe karrieren efter VM i landevejscykling 2014 efter at have kæmpet med mononukleose siden 2012. Men efter et hårdt styrt i Tour du Poitou-Charentes, oplyste Hushovd, at han ikke ville ikke deltage i VM. Hans sidste løb blev GP Impanis-Van Petegem i september.

Eksterne henvisninger

Referencer 

Mandlige cykelryttere fra Norge
Verdensmestre i landevejsløb
Niels Kaas

Niels Kaas (1534 – 29. juni 1594) var dansk kansler.

Han hørte til den adelige slægt Kaas og kom i Viborg Skole, hvor han gik i ni år. I 1549 tog han til København, hvor han blev optaget i huset hos den berømte teolog Niels Hemmingsen. På en længere udlandsrejse gjorde han i Wittenberg bekendtskab med den lærde Philipp Melanchthon.

Igen hjemme i København i 1560 kom Niels Kaas til kancelliet, hvor han med sine solide kundskaber gjorde god fyldest, og i 1573 udnævntes han til kansler. Han fik stor indflydelse på kulturlivet, som det formede sig i kirke og skole, og Københavns Universitet og dets videnskabsmænd støttede han. Udenrigspolitisk arbejdede han for et fredeligt forhold til Sverige.

Da Frederik 2. døde i 1588, blev Niels Kaas leder af formynderregeringen. På sit dødsleje i 1594 kaldte han den unge kong Christian 4. til sig for at give ham gode råd om regeringens førelse. Især indskærpede han vigtigheden for Danmark af at have en stærk flåde.

Kilder 

 
 
 

Danskere i 1500-tallet
Rigsråder fra Danmark
Nordlige halvkugle

Den nordlige halvkugle er et udtryk, som bruges om den halvdel af jordens overflade, der ligger mellem ækvator og nordpolen. Traditionelt bruges udtrykket kun om kontinenterne Nordamerika, Europa og Asien, men strengt taget hører den nordlige del af både Afrika og Sydamerika med til denne halvdel af verden.

Den reelle grænse mellem den nordlige og den sydlige halvkugle følger altså slet ikke ækvator, men i stedet en linje gennem Panamakanalen, det nordlige Atlanterhav, Gibraltarstrædet, Middelhavet og Suezkanalen. Derefter krydser linjen det Indiske Ocean, går syd om Indonesien og tværs gennem Stillehavet.

Indenfor økologien opfattes den nordlige halvkugle ofte som de to økozoner: Palæarktiske zone og Nearktiske zone som under et betegnes Holarktis.

Indenfor botanikken taler man ofte om såkaldt cirkumboreal udbredelse som fatter arktiske og tempererede områder indenfor holarktis, dvs. holarktis undtagen de subtropiske områder.

Se også 
 Sydlige halvkugle
 Jorden

Geografiske betegnelser
Sydlige halvkugle

Den sydlige halvkugle er et udtryk, som bruges om den halvdel af jordens overflade, der ligger mellem ækvator og sydpolen. Traditionelt bruges udtrykket om kontinenterne Afrika, Australien og Sydamerika i deres helhed, selv om den nordlige del af Afrika og Sydamerika strengt taget slet ikke burde tages med.

Den reelle grænse mellem den nordlige og den sydlige halvkugle følger altså slet ikke ækvator, men i stedet en linje gennem Panamakanalen, det nordlige Atlanterhav, Gibraltarstrædet, Middelhavet og Suezkanalen. Derefter krydser linjen det Indiske Ocean, går syd om Indonesien og tværs gennem Stillehavet.

Selv om man i oldtiden havde erkendt Jordens kugleform og derfor måtte regne med eksistensen af den sydlige halvkugle, var denne stort set uudforsket. Man anså den for ikke blot ubeboet men også – af teologiske grunde – ubeboelig.

Se også 
 Nordlige halvkugle
 Jorden

Geografiske betegnelser
Verdens landes BNP

Verdens landes BNP er en liste over verdens landes økonomier, sorteret efter deres bruttonationalprodukt efter markedets eller regeringens officielle valutakurser i US-dollar. Listen er lavet i 2008 af den Internationale Valutafond, beløbene er anslået for 2008.

Noter 
 a. Herunder de franske oversøiske besiddelser Guadeloupe, Martinique, Fransk Guiana og Réunion.
 b. Oplysningerne gælder kun Tanzanias fastland.
 c. Oplysningerne indeholder ikke handel med opium.

Eksterne kilder/henvisninger 
 World Economic Outlook Database, Den Internationale Valutafond, april 2005. udvalgte lande; Verden; EU</small>
 Afghanistan: Den International Valutafond, Public Information Notice (PIN) No. 05/9 – 27. januar 2005.

Referencer 

Makroøkonomi
Mexicos uafhængighedskrig

Mexicos uafhængighedskrig, der varede fra 1810 til 1821, var Mexicos kamp for uafhængighed fra det spanske kolonistyre. Krigen begyndte som idealistiske bønders oprør mod deres koloniherrer, men sluttede med en usandsynlig allicance mellem liberales (liberale) og conservadores (konservative), der sammen kæmpede for at gøre Mexico til et selvstændigt land.

Uafhængighedskrigen varede i 11 år, før befrielsestropper i 1821 indtog Mexico City. Selv om uafhængigheden fra Spanien blev erklæret i 1810, blev den altså ikke opnået før i 1821.

Se også 
 Mexicos historie
 Mexicanske Imperium
 Antonio López de Santa Anna

Krige i 1800-tallet
Uafhængighedskrig
Kvint

En kvint er et toneinterval på sædvanligvis 7 halvtoner. Forholdet mellem en grundtones frekvens og den tilsvarende kvints frekvens er 3:2 i den rene stemning og omkring 1,4983 i den tempererede stemning.

En kvint kan dog være forstørret eller formindsket. Det sker ved, at der indsættes et fortegn for en af tonerne. I nogle højtopbyggede akkorder bruges sådanne intervaller. Den formindskede kvint kaldes også tritonus og er et særligt dissonerende interval.

I dur- og mol-treklange er der en kvint mellem grundtonen og den øverste tone. I en formindsket treklang også kaldet en dim-akkord er afstanden mellem grundtonen og den øverste tone en formindsket kvint, mens afstanden i en forstørret treklang, også kaldet plus-akkord, er en forstørret kvint. 

Violiner, bratscher og celloer stemmer strengene med kvintintervaller imellem.

Intervallet kan kendes på at det har samme interval, som de første to toner i Hans Ernst Krøyers "Der er et yndigt land":

Man kan finde et nedadgående kvintspring i de første to toner i kendingsmelodien til Familien Flintstone.

Kilder

Se også 
 Ulvekvint
 Det pythagoræiske komma

Eksterne henvisninger 

Toneintervaller
Frederik Vilhelm 3. af Preussen

Frederik Vilhelm 3. (født 3. august 1770 i Potsdam, død 7. juni 1840 i Berlin) regerede som konge af Preussen fra 1797 til 1840. Han var søn af Frederik Vilhelm 2. og gift med Louise af Mecklenburg-Strelitz (1777-1810), der blev en populær moderskikkelse for preusserne og senere hyldedes som en tysk idealkvinde.

Hans regeringstid faldt sammen med Napoleonskrigene, der førte til et alvorligt tilbageslag for landet. Efter flere års neutralitet og relativt velvillig holdning til Napoleon sluttede han sig 1806 til England og Rusland mod Napoleon. Efter Preussens nederlag til Frankrig samme år flygtede kongefamilien til Königsberg i Østpreussen. Ved freden i Tilsit 1807 måtte Preussen afstå store landområder, men undgik med russisk hjælp at blive opløst. Preussen fungerede de følgende år reelt som fransk vasalstat.

Ved napoleonsstyrets sammenbrud 1812-14 sluttede Frederik Vilhelm sig efter stærkt nationalt pres til Frankrigs fjender, og 1813 lovede han en fri forfatning. Men efter sejren i 1814 fastholdt han en reaktionær politik og nøjedes med i 1823 at indføre provinsialstænder uden reel indflydelse. Han fulgte i øvrigt fyrst Metternichs kurs i inden- og udenrigspolitik og prøvede ikke at hævde Preussen som Østrigs ligemand. Alligevel betød hans senere regering en genrejsning af Preussen, og navnlig landets militær gennemgik den fornyelse, der senere gjorde det til Tysklands overherre. Under ham skabtes fx den preussiske generalstab.

Se også 
 Hohenzollern
 Tidslinje over nogle europæiske regenter i det 18. århundrede 

Personer fra Potsdam
Huset Hohenzollern
Konger af Preussen
Kurfyrster af Brandenburg
Protestantiske monarker
Seks verdensaldre

De seks verdensaldre er en periodisering af verdenshistorien, der var udbredt i den kristne kulturkreds i middelalderen og tidlig moderne tid, før den gik af brug i løbet af oplysningstiden. Den første, der skrev om de seks verdensaldre med autoritet, var kirkefaderen Augustin omkring 400. Skærepunkterne i periodiseringen er hentet fra Bibelen.

Periodiseringen opererer med syv aldre med udgangspunkt i den bibelske skabelsesberetning og ugens syv dage, hvor den syvende alder svarer til hviledagen, dvs. den evige hvile efter dommedag. Derfor tales der normalt om de seks verdensaldre, da den syvende alder ikke vedrører den skabte verden i kristen forståelse.

Opdelingen i de seks verdensaldre blev i Danmark brugt så sent som 1768-1772 af Ove Høegh-Guldberg i hans Verdens Historie.

Teorien 
I Augustins De catechizandis rudibus fra omkring 400 fortalte han, at der er seks verdensaldre. Det var ikke første gang, at nogen nævnte de seks verdensaldre, men Augustin var den første, der udtalte sig om dem med autoritet.

Teoriens oprindelse skal findes i 2 Pet 3,8:

Dette ene må I ikke glemme, mine kære, at for Herren er én dag som tusind år, og tusind år som én dag.

Det blev fortolket sådan, at menneskeheden skulle gennemleve seks perioder på 1000 år hver, hvorefter den syvende ville være evigheden på den anden side af dommedag.

Blandt kristne lærde var der generelt enighed om, at det var muligt at bestemme menneskehedens alder ved at begynde med Adam og sammenregne de bibelske oplysninger om levetider og familieforhold. Almindeligvis kom man frem til, at menneskeheden nu befandt sig i den sjette og sidste verdensalder og den syvende var nært forestående.

Før Augustin havde andre kristne teologer nået frem til, at den sjette verdensalder ville slutte i 500. Den romerske teolog Hippolyt (død 235) skrev, at nøje studium afslørede, at Pagtens Arks mål lagt sammen var 5½ alen, hvilket betød 5.500 år. Eftersom Jesus var blevet født i "den sjette time", eller halvvejs gennem en dag (eller 500 år inde i en alder), og eftersom fem kongedømmer (5.000 år) allerede var faldet ifølge Johannes' Åbenbaring, måtte der være gået 5.500 år mellem Adams skabelse og Jesu fødsel. Dermed ville dommedag komme 500 år efter Jesu' fødsel.

De seks verdensaldre 
Opdelingen af verdenshistorien hos Augustin så sådan ud:

 Den første alder: Fra Adam til syndfloden i Noas dage.
 Den anden alder: Fra syndfloden til Abraham.
 Den tredje alder: Fra Abraham til kong David.
 Den fjerde alder: Fra kong David til det babylonske fangenskab.
 Den femte alder: Fra det babylonske fangenskab til Jesu fødsel.
 Den sjette alder: Fra Jesu fødsel til dommedag.

Se også 
 De fire verdensmonarkier

Kristen eskatologi
Historie
Teologi
Historiske epoker
Oliver Stilling

Oliver Stilling (født 11. januar 1974) er en dansk journalist, redaktør og kulturskribent.

Oliver Stilling har siden 1998 skrevet for en række landsdækkende danske dagblade. Uddannet på Danmarks Journalisthøjskole og Dagbladet Information, hvor han gjorde sig bemærket med originale reportager fra det danske samfunds krinkelkroge. I 2001 skrev Oliver Stilling afsluttende hovedopgave med titlen Hellere en travhest end et par nye sko – en næsten 7.000 ord lang fortælling om dansk travsports storhed og fald, som senere blev trykt i Information som en af avisens længste artikler nogensinde.

I 2002 ansat på kulturredaktionen på dagbladet Dagen og i 2003 redaktør på den populære radioudsendelse Bertelsen på P1, med Mikael Bertelsen som vært. Siden har Oliver Stilling skrevet for månedsmagasinet Euroman og Filmmagasinet Ekko. I 2006 ansat på Politikens søndagsredaktion. I 2007 medredaktør på talkshowet den 11. time på Danmark Radios DR2. Skrev samme år den faste ugentlige klumme OmStilling på bagsiden af Information. Er desuden bidragyder til antologierne Hvordan, mand (Tiderne Skifter, 2000) og Arvefjender – klassiske fodboldopgør i Europa (People's Press, 2004). Siden 2009 bagsideredaktør på Politiken. I maj 2015 forlod han Politiken og var med til at stifte nyhedsmagasinet Føljeton, hvor han siden 2019 har redigeret kunstmagasinet Et hul i markedet.

Artikler 
København – en fast, ugentlig klumme i Information (2004-2005).

OmStilling – en klumme hver lørdag på bagsiden af Information (2007- ).

Diverse artikler i Cover Magazine i 2007-2008, blandt andet et langt interview med balletmester Nikolaj Hübbe i et specialtillæg, april 2008, se http://www.billedbladet.dk/Kendte/Nyheder/2008/4/Hubbe%20fejres%20i%20fototillaeg.aspx

Radio 
Bertelsen på P1 (2003), redaktør.

TV 
Den 11. time på DR2 (2007), medredaktør.

Udgivelser 
Hvordan, mand (Tiderne Skifter, 2000), bidragsyder
Arvefjender – klassiske fodboldopgør i Europa (People's Press, 2004), bidragyder.

Priser 
Den spanske radiopris Premios Ondas for Bertelsen på P1 (sammen med Mikael Bertelsen).

Familie 
Søn af billedhuggeren Kenn André Stilling (født 1945).

Referencer

Eksterne henvisninger 

 OmStilling, Oliver Stillings ugentlige klumme i dagbladet Information
 Oliver Stillings artikel om 40 dage på dagbladet Dagen
 Oliver Stillings artikel om journaliststandens elendige personlige stil
 DR's hjemmeside for talkshowet den 11. time
 DR's hjemmeside for radioprogrammet Bertelsen på P1 (arkiv)
 Oliver Stillngs fortælling om tilblivelsen af Føljeton

Journalister fra Danmark
Journalister ved Dagbladet Information
Journalister ved Politiken
Ansatte i DR
De fire verdensmonarkier

De fire verdensmonarkier var en periodisering af verdenshistorien, som var udbredt i den kristne kulturkreds op gennem middelalderen og tidlig moderne tid, før den gik af brug i løbet af oplysningstiden. Periodiseringen blev introduceret af den spanske teolog Orosius i Historiarum adversus paganos libri septem (Historie mod hedningerne i syv bøger) fra ca. 417.

Med udgangspunkt profeten Daniels udlægning af Nebukadnesars drøm i Dan 2,36-45 opridsede Orosius fire verdensmonarkier, der havde afløst hinanden og ville blive efterfulgt af dommedag. Det drejede sig om:

Assyrien
Persien
Grækenland
Romerriget

I Danmark blev opdelingen brugt så så sent som i Ludvig Holbergs Synopsis Historiæ Universalis fra 1733.

Se også
De seks verdensaldre

Kristen teologi
Historiske epoker