kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
ABC News

ABC News er nyhedsdivisionen af American Broadcasting Company, der er et datterselskab af The Walt Disney Company. Dets primære program er World News with Diane Sawyer; andre programmer omfatter Good Morning America, Nightline samt This Week with George Stephanopoulos.

Eksterne henvisninger 
 

Tv-kanaler fra USA
American Broadcasting Company
Stor stammemos

Stor stammemos (Isothecium myurum) er et almindeligt mos ved foden af træer i løvskove i Danmark. Stor stammemos kaldes også alm. rottehalemos.

Mosset har palmeformet forgrenede stængler, der danner løse, brune-gulgrønne puder ved foden af træer og over trærødder i løvskove. Bladene er taglagte, hule og kort tilspidsede. De er tandede i spidsen og med tydelige bladvinger. Sporehuse er sjældne.

Kilder 
 Andersen, A.G. et al. Den danske mosflora. I. Bladmosser, 1976, Gyldendal, .

Eksterne henvisninger 

Lembophyllaceae
Planter i Danmark
Stammemos

Isothecium (Stammemos) er en slægt af mosser med omkring 20 arter, der især er udbredt på den nordlige halvkugle.

Arterne i denne slægt har krybende stængler med hule blade, der er mere eller mindre tandede og med tydelige bladvinger. Seta er glat.

I Danmark findes stor stammemos (Isothecium myurum) og slank stammemos (Isothecium myosuroides).

Kilder 
 Smith, A. J. E. The Moss Flora of Britain and Ireland, 2004, Cambridge University Press, 
 Mogensen, G.S. & Goldberg, I. Danske og latinske navne for mosser, der forekommer i Danmark, 2005. pdf-dokument

Mosslægter
Lembophyllaceae
FA Cup finalen 1890

FA Cup finalen 1890 blev spillet mellem Blackburn Rovers og The Wednesday på Kennington Oval. Blackburn vandt 6–1, med mål fra William Townley (3), Nat Walton, Jack Southworth og Joe Lofthouse. The Wednesdays mål blev scoret af Albert Mumford.

Kampen 

  
 Spillet 29. marts, 1890
 Tilskuere: 20,000
 Dommer: Major Francis Marindin

Eksterne henvisninger 
 Resultater under FA Cup 1889-90  på rsssf.com 
 FA Cup Final lineups  
 Resume på Soccerbase.com  
 Kamprapport på fa-cupfinals.co.uk 

Fodbold i 1890
1890
Bendz

Bendz er et efternavn, der henviser til blandt andre:

 Carl Ludvig Bendz
 Henrik Carl Bang Bendz
 Jacob Christian Bendz
 Wilhelm Ferdinand Bendz

Efternavne
Schumacher

Schumacher er et efternavn, der henviser til blandt andre:

 Alex Schumacher (dansk forfatter, 1853-1932)
 Harald Schumacher (tysk fodboldspiller, 1954-)
 Heinrich Christian Schumacher (dansk-tysk astronom, 1780-1850)
 Joel Schumacher (amerikansk filminstruktør, 1939-2020)
 Kim Schumacher (dansk diskjockey, radio- og tv vært, 1949-1990)
 Kurt Schumacher (tysk politiker, 1890-1952)
 Michael Schumacher (tysk racerkører, 1969-)
 Mick Schumacher (tysk racerkører, 1999-)
 Peder Schumacher (dansk statsmand, 1635-1699)
 Ralf Schumacher (tysk racerkører, 1975-)
 Stefan Schumacher (tysk cykelrytter, 1981-)

Tyske efternavne
Erhvervsmæssige efternavne
Lembophyllaceae

Lembophyllaceae er en familie af mosser med omkring 14 slægter
. Arterne i denne familie har oftest ægformede, hule blade, stængel- og grenblade af forskellig udseende og oprette og symmetriske sporehuse.
I Danmark findes slægten Stammemos (Isothecium).

 Acrocladium
 Bestia
 Camptochaete
 Dolichomitriopsis
 Fallaciella
 Fifea
 Stammemos (Isothecium)
 Lembophyllum
 Looseria
 Neobarbella
 Pilotrichella
 Rigodium
 Tripterocladium
 Weymouthia

Familien har til tider kun omfattet få slægter fra den sydlige halvkugle
,
men nye DNA-studier har vist, at de oprindelige slægter alligevel bør inkluderes
.

Noter

Kilder 
 Mogensen, G.S. & Goldberg, I. Danske navne for Tørvemosser, Sortmosser, og Bladmosser der forekommer i Danmark, 2005. PDF-dokument
 Bernard Goffinet – Bryology (and Lichenology) Systematik

Mosfamilier
James Mullen

James Mullen er navnet på:
 Jim Mullen (født 1945), skotsk guitarist
 Jimmy Mullen (fodboldspiller, født 1923) (1923–1987), tidligere fodboldspiller som spillede for Wolverhampton Wanderers og englands fodboldlandshold
 Jimmy Mullen (fodboldspiller, født 1947), engelsk fodboldspiller
 Jimmy Mullen (fodboldspiller, født 1952), tidligere Sheffield Wednesday- og Cardiff City-spiller; tidligere trænere for Blackpool, Burnley & Walsall
Carl Ludvig Bendz

Carl Ludvig Bendz (født 4. januar 1797 i Odense, død 7. oktober 1843) var en dansk officer og matematiker, bror til Jacob Christian, Wilhelm Ferdinand og Henrik Carl Bang Bendz. 

Fra 1813 var han artilleriofficer og beskæftigede sig særlig med brovæsenet, som han havde studeret i udlandet. Han medvirkede 1830 ved organisationen af den militære Højskole med École polytechnique som forbillede, hvilket institut han havde været sendt til Paris for at studere, og blev højskolens første lærer i matematik og mekanik. Skønt meget matematisk begavet følte han ikke kald til original produktion; hans Ledetraad ved Undervisningen i den matematiske Analyse og rationelle Mekanik (trykt som manuskript 1838) er dog præget af ikke ringe selvstændighed. I 1829 blev han Ridder af Dannebrog, og i 1834 blev han medlem af Videnskabernes Selskab. Han er begravet på Garnisons Kirkegård.

Kilder 

 

Artilleriofficerer fra Danmark
Matematikere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Odense
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Salmonsens
Riddere af Dannebrog
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Jacob Christian Bendz

Jacob Christian Bendz (født 20. marts 1802 i Odense, død 12. september 1858 i København) var en dansk læge,  bror til Carl Ludvig, Wilhelm Ferdinand og Henrik Carl Bang Bendz. 

Bendz dimitteredes fra Odense Katedralskole 1819 og tog kirurgisk eksamen 1825. Årene 1827-29 studerede han i udlandet, og derefter var han i nogle år reservekirurg ved Akademiet og ved Frederiks Hospital samt læge ved den militære Højskole. I 1833 blev han regimentskirurg. Hans levende interesse og begavelse for kirurgien gav sig tidlig udtryk i litteraturen, således i afhandlinger i Journal for Medicin og Kirurgi, hvoraf han i nogen tid (1833) var medredaktør, og i hans doktordisputats (1836). Han var også (1832) en af de «tre Læger», der rejste en meget skarp og nærgående kritik mod professor 
Gundelach Møller i anledning af dennes Aarbog for det kgl. Frederiks Hospital, og det stridbare sind, han her gav beviser på, forlod ham heller ikke i hans senere praktiske og litterære virken. 1838 fik han den officielle videnskabelige anerkendelse at blive titulær professor, og 1843 blev han overlæge i Arméen. 

Også som praktisk militærlæge kom Bendz hurtig til at indtage en fremragende plads, var virksomt medlem af en 1847 nedsat kommission til en bedre organisation af armeens sundhedsvæsen og blev ved krigens udbrud næste år korpsstabslæge. Med opbydelse af alle sine kræfter søgte han at udfylde denne så vigtige og ansvarsfulde post, men opgavens store vanskeligheder i forbindelse med en vis urolig og mindre vel overvejet færd, som han af og til gjorde sig skyldig i, voldte en del utilfredshed med hans administration, navnlig fra de underordnede lægers side, medens han derimod hos de øverste myndigheder fandt medhold og fuldstændig blev frifunden for de beskyldninger for malkonduite, der navnlig efter slaget ved Fredericia rettedes mod ham; han vedblev at beklæde sin overordnede post til krigens slutning. 

1848-53 var Bendz medudgiver af "Hospitals-Meddelelser". Da den ondartede ægyptiske øjensygdom i 1853 begyndte at brede sig 
i garnisonerne, tog han med sin sædvanlige energi fat på bekæmpelsen deraf; han arbejdede ikke alene rent praktisk derpå, men fordybede sig tillige i videnskabelige oftalmologiske Studier, ligesom han også med iver deltog i den store oftalmologiske kongres i Brüssel 1857 og nød den udmærkelse at blive en af dennes vicepræsidenter. Men også hans virken på dette betydningsfulde felt blev vanskeliggjort ved en af forskellige af hans kolleger rejst skarp kritik af hans hele standpunkt og færd, der vistnok frembød blottelser ved den ensidighed og hensynsløse heftighed, som i tiltagende grad kom til syne hos ham, og som navnlig prægede hans næsten lige til hans død energisk og utrættelig fortsatte litterære kamp for hans opfattelse af sygdommen. Han er begravet på Assistens Kirkegård.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

 

Oftalmologer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Odense
Kirurger fra Danmark
Titulære professorer fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Redaktører fra Danmark
Studenter fra Odense Katedralskole
Renault Midliner

Renault Midliner var en mellemtung lastbil til distributionskørsel fra Renault Trucks. Modellen fandtes som ladvogn og som chassis til opbygning. Renault Trucks byggede i første omgang modellen på fabrikken i Blainville-sur-Orne. Midliner havde de fires klub-førerhus og startede oprindeligt som en model fra Renaults datterselskab Saviem som Saviem JP/JN i let udførelse og Saviem HB i tung udførelse. På de tungere versioner bestod forskellen i de i kofangeren i stedet for i kølergrillen monterede forlygter, og den fandtes også med dobbeltkabine. Efter sammenlægningen af Renaults datterselskaber Saviem og Berliet i 1978 til Renault Véhicules Industriels blev modellen på hjemmemarkedet først solgt som Renault Saviem JP/JN und GF/GR/GB, og efter et facelift i 1979 forsvandt varemærket Saviem. Fra 1982 hed modellen på det franske hjemmemarked Renault JK/G og fra 1985 Renault S eller Renault G.

Allerede fra 1979 blev modellen solgt af Renaults partner Mack Trucks solgt som Mack Midliner, hvor den på eksportmarkederne blev solgt som Renault S- eller G-serien. I løbet af 1980'erne blev navnet Midliner også indført på eksportmarkederne, f.eks. i Tyskland fra 1983. Efter den første modernisering ved overgangen fra Saviem til Renault kom der i 1987 et nyt facelift med mere moderne designet front. Samtidig kom de tungere versioner til at ligne S-serien udefra og blev i eksport solgt som Renault Midliner M eller MK, på hjemmemarkedet Renault M/MK. I 1991 blev modelserien på hjemmemarkedet omdøbt til Midliner. I 1995 fulgte endnu et kraftigt facelift af karrosseriet og kabinen. Hvor modellen i sin byggetid fra 1975 til 2000 kun har gennemgået etapevise forandringer udenpå, er der teknisk set sket evolutioner. Hvor man i 1975 startede med dieselmotorer med indirekte indsprøjtning, fulgte hurtigt modeller med turbolader. I løbet af 1980'erne fik motorerne direkte indsprøjtning ligesom modellen fik ABS-bremser. I løbet af 1990'erne fulgte også airbags og commonrail-indsprøjtning samt flere andre tekniske forbedringer. I 2000 blev produktionen indstillet og modellen afløst af Renault Midlum.

Eksterne henvisninger 

Midliner
Baghjulstrukne biler
Biler introduceret i 1979
Biler fra 1970'erne
Biler fra 1980'erne
Biler fra 1990'erne
Biler fra 2000'erne
Spærreværdi

En såkaldt spærreværdi () var siden 1955 i DDR et særfrimærke, der generelt var gyldigt til postforsendelser, men hvis forholdsvis lille oplag ikke stod i forhold til de postale behov. Oplaget blev derimod fastlagt i forhold til den handelspolitiske efterspørgsel fra udlandet, og postale kunder kunne hovedsagelig kun anskaffe disse ved brug af et såkaldt samlerbevis. Begrebet spærreværdi blev brugt i daglig tale, også i sprogbrug ved kundekontakt, men blev ikke brugt i det officielle postale og filatelistiske sprogbrug. Der talte man først om såkaldte "bundne værdier" og senere om "værdier i mindre oplag".

Litteratur 
 Michel-Katalog Deutschland-Spezial 1999, München, Schwaneberger Verlag 1999, 
 Peter Fischer, Frithjof Skupin und Wolfgang Gudenschwager (Hrsg.): DDR-Universalkatalog, Transpress, Verlag für Verkehrswesen, Berlin, 
 DNK Deutschland Briefmarkenkatalog 2007, Leuchtturm Albenverlag, 2006

Filateli
DDR
Andreas Æreboe

Andreas Æreboe (20. august 1723 i København – 28. august 1813 sammesteds) var en dansk konsul.

Han var søn af notarius publicus Rasmus Æreboe (1685-1744) og Karen Wartberg (1696-1724). Som ung købmand sendtes han 1753 til Adam Frederik Lützows eskadre i Middelhavet, for at der kunne være et konsulsemne ved hånden, når den under forhandling værende traktat med Marokko, hvoraf man ventede sig megen fordel for den danske handel, kom i stand. Dette skete 18. juni samme år, og Æreboe blev den første danske konsul hos barbareskerne. Næste forår lykkedes det ham at slutte en tillægstraktat til Lützows, der var et virkelig fortjenstfuldt arbejde og meget vigtig for sejladsens sikkerhed. En udførligere meddelelse fra hans egen hånd om, hvad han måtte opleve i denne farlige og vanskelige stilling, findes trykt som tillæg til nedenfor citerede værk af dr. J.L. Rasmussen, der anfører den som et agtværdigt vidnesbyrd om hans retskaffenhed og utrættelige iver i at røgte de ham betroede hverv. Æreboe vendte 1756 hjem, blev 1757 agent, var 1763-71 konsul i Algier, fik 1773 etatsråds rang og blev 1777 virkelig etatsråd.

Æreboe blev først i en høj alder gift 2. maj 1787 med Marianna Bruun (13. januar 1738 på Gerdrup - 8. juni 1801 i Holbæk), datter af kancelliassessor, senere justitsråd, birkedommer, byfoged i København, godsejer Oluf Bruun til Gerdrup (1711-1767, gift 2. gang med Margrethe Frederica Storm) og Conradine Sophie Rostgaard (1704-1758, gift 1. gang 1720 med ritmester Frederik von der Maase til Tybjerggård og Førslevgård, 1696-1728).

Ægteskabet blev barnløst, og ved testamente af 15. december 1795 bestemte Æreboe, at hans lod skulle anvendes til et legat for enker af familien. Hans hustru døde 9. juni 1801, han selv 28. august 1813 i København, over 90 år gammel. Han udgav 1793 nogle ganske kortfattede breve til en ven, indeholdende oplysninger og berigtigelser til Georg Høsts skrift om den marokkanske kejser Mahomed Ben Abdalla.

Han er begravet på Assistens Kirkegård.

Æreboe er muligvis afbildet på C.G. Schules stik (1786) af indgangen til Frederiksberg Have; efter dette xylografi af Bernhard Olsen.

Kilder 
 G.L. Grove, "Andreas Æreboe", i: C.F. Bricka (red.), Dansk biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 J.L. Rasmussen, Det Dansk-Afrikanske Kompagnis Historie, København 1818.
 G.L. Grove, Rasmus Æreboes Autobiografi, s. 230 f. 240.

Eksterne henvisninger 
 

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Konsuler fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Legatstiftere fra Danmark
Etatsråder fra Danmark
San Pawl il-Baħar

San Pawl il-Baħar (engelsk St. Paul's Bay) er en by på Malta med 13.412 indbyggere (2005). Den ligger i den nordvestlige del af øen Malta, 16 km fra hovedstaden Valletta. 

Navnet refererer til Paulus' skibsforlis, som er dokumenteret i Apostlenes Gerninger. Man mener at hans skib forliste på St. Paulus-øen, som ligger udenfor bugten. 

Selv om byen har lidt over 13.000 indbyggere, stiger folketallet til omkring 60.000 fra juni til september på grund af de mange turister som kommer hertil.

Eksterne henvisninger

Byer i Malta
Zeenat Aman

Zeenat Aman (Hindi: ज़ीनत अमान, Urdu: زینت امان) (født 19. november 1951) er en indisk skuespiller, der har spillet med i en række Bollywood-film i 1970'erne og 1980'erne.

Hun fik tredjepladsen i Miss India-konkurrencen og vandt i 1970 Miss Asia Pacific-konkurrencen.

Zeenat Aman blev født i Mumbai (tidl. Bombay). Hendes far var muslim og moderen hindu.

Eksterne henvisninger

Referencer 

Skuespillere fra Indien
Personer fra Mumbai
Karin Mørch

Karin Elise Pernille Mørch (født 19. september 1961) er en dansk journalist, der gennem mange år har været ansat i DR, blandt andet som vært på TV Avisen.

Mørch, der er datter af filminstruktøren Gabriel Axel, er desuden forfatter til to personlige bøger, Gabriels gæstebud – Portræt af en filmmager fra 2008 om faderen og Kan jeg dø af det, mor? fra 2011, der omhandler hendes datters sygdom.

Karin Mørch er gift, mor til fire og bosiddende på Indre Østerbro i København.

Eksterne henvisninger 
 

Journalister fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Ansatte i DR
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Liancourt-øerne

Liancourt-øerne (koreansk: Dokdo (독도), japansk: Takeshima (竹島), engelsk: Liancourt Rocks) er en lille ubeboet øgruppe 215 km øst for Koreahalvøen, beliggende i Japanske Hav. Administrativt er øgruppen en del af det administrative område Ulleung i provinsen Nordgyeongsang i Sydkorea. Området består af 44 øer hvoraf fire er beboede. Dokdo er ubeboet, men sydkoreansk kystvagt har siden 1954 været stationeret på øerne.

Dokdo er et politisk omstridt område trods sin beskedne størrelse på 187,450 m² fordelt på 90 øer, holme og skær. Japan gør krav på området som klassificeres som en del af Okinoshima i præfekturet Shimane. Årsagen til stridighederne kan være at området antages at være rigt på naturressourcer, ikke kun fisk, men også naturgas.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Takeshima (japansk hjemmeside) 
 Dokdo Research Institute  (koreansk hjemmeside) 

Øer i Japan
Øer i Sydkorea
Øgrupper i Stillehavet
Omstridte områder
Frederick Holman

Frederick "Fred" Holman (født 9. februar 1883, død 23. januar 1913) var en britisk svømmer, som deltog i OL 1908 i London.

Holman var allerede som stor dreng et stort talent, og han vandt i alle aldersgrupper fra 11 år og frem. Som senior vandt han en række mesterskaber på regionalt plan, men aldrig noget britisk mesterskab.  

Han blev udtaget til OL 1908 i London, hvor han stillede op i 200 m 
brystsvømning. Han stillede op i første heat, som han vandt sikkert i tiden 3.10,6 minutter, hvilket han i semifinalen forbedrede til 3.10,0 (begge gange satte han olympisk rekord). I finalen 
var svenske Pontus Hanson bedst i begyndelsen, men blev indhentet af briten William Robinson, men ved sidste vending skød Holman frem og vandt guld i verdensrekordtiden 3.09,2 minutter, mens Robinson blev nummer to, mere end tre sekunder efter, og Hanson nummer tre, yderligere næsten to sekunder efter. 

Holman var kok af profession og arbejdede i lokale restauranter i Devon. Han havde ambitioner om at få sin egen restaurant, men blev syg og døde af komplikationer af tyfus og lungebetændelse.

I 1988 blev han optaget i International Swimming Hall of Fame.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Svømmere fra Storbritannien
Deltagere for Storbritannien ved sommer-OL 1908
Olympiske mestre fra Storbritannien
Hovenring

Hovenring er en skråstagsbro, der tjener som rundkørsel for cykler. Den ligger på grænsen mellem Eindhoven og Veldhoven i Holland. Det er den første hængende cykelrundkørsel i verden.

Historie 
Hovenring opstod som idé i 2008, da øget trafik mellem Eindhoven og Veldhoven begyndte at overstige kapaciteten i den eksisterende rundkørsel i krydset mellem Heerbaan i Veldhoven og Meerenakkeweg/Heistraat.

For at øge sikkerheden og passagen af trafik blev det besluttet at adskille motoriseret trafik og cykeltrafik totalt. Det blev tillige besluttet at omlægge rundkørslen for biler til et almindeligt vejkryds for at øge passagen af trafik. Der var således kun tilbage at træffe en beslutning om hvorledes cykeltrafikken skulle håndteres. Byrådet i Eindhoven besluttede at de ville skabe et iøjefaldende projekt, der var i tråd med de ambitioner, der var sat af Brainport top technology-regionen (der er et vidensøkonomisk kooperativ i Eindhovens metropoliske område).

Hovenrings design blev skabt af designbureauet ipv Delft. Navnet blev valgt gennem en konkurrence blandt indbyggerne i Eindhoven og Veldhoven. Navnet betyder direkte oversat "Hovenernes ring" og hentyder til Eindhoven, Veldhoven og Meerhoven (beboelsesområdet, Hovenring ligger i). Derudover refererer navnet til Hovenrings hængende ring, samt til ringen og nålen (den centrale pylon) af lys, der skabes af de lys, der beklæder konstruktionen. Med tilføjelsen af lysene hentyder navnet også til Eindhovens uofficielle titel som "lysenes by".

Konstruktionen af Hovenring blev sat i gang den 11. februar 2011. Den nye overgang blev åbnet 30. december 2011. Omtrent en uge senere blev overgangen lukket for al trafik igen, da man fandt at suspensionskablerne vibrerede på en måde, der blev anset for at være skadelig. Hovenring blev således endeligt åbnet for offentligheden den 29. juni 2012.

konstruktion

Design 
Hovenring er officielt en rundkørsel, men den er reelt en cirkulær skråstagsbro. Dækket er 24 meter i diameter og hænger fra en 70 meter høj pylon i 24 kabler. Hele konstruktionen er lavet af stål.

Vibrationsproblemer 
Broen måtte lukkes næsten umiddelbart efter færdiggørelse grundet uventede vibrationer forårsaget af vinden i kablerne. Adskillige civil- og maskiningeniør-professorer fra Eindhoven University of Technology undersøgte problemer over de følgende uger, i samarbejde med professor Albert Zasso fra Politecnico di Milano.

Til slut blev det fastslået at problemet var at vinden skabte hvirvler på kablernes læside, der lavede langt større vibrationer end man havde forventet under designet af broen. Løsningen blev at koble yderligere støddæmpere på kablerne. Dette skabte desværre en forsinkelse på en måned, inden broen kunne åbnes, da den oprindelige konstruktør havde monteret dæmperne forkert.

Galleri

Referencer 

Hængebroer
Eindhoven
Harald Goldschmidt

Harald Naphtali Julius Goldschmidt (født 12. november 1857 i København, død 9. december 1923 på Frederiksberg) var en dansk veterinær.

Liv og gerning 

Efter afsluttet skolegang blev han sat i handelslære, men efter 2 års forløb fik han lov til at følge sin barndomslyst at komme til landvæsenet. Efter i 3 år at have beskæftiget sig med det praktiske landbrug kom han til Veterinær- og Landbohøjskolen, hvor han tog landbrugseksamen i 1880. Snart efter tog han fat på veterinærstudiet og bestod dyrlægeeksamen i 1882 (1. karakter med udmærkelse). Derefter praktiserede han som dyrlæge i København og læste samtidig til artium, som han tog 1884, hvorefter han begyndte på studiet af lægevidenskaben. I 1885 bestod han den filosofiske prøve. Samme år døde Prosch, og Goldschmidt besluttede da at uddanne sig til at overtage lærerposten i husdyrbrug ved Veterinær- og Landbohøjskolen.

Forfatter om husdyrbruget 

Han rejste til Dresden og kastede sig der med stor iver over studiet af dyrefysiologien under Ellenbergers ledelse, men allerede efter 1/2 års forløb måtte han rejse hjem for at deltage i konkurrencen i anledning af den vakante lærerpost. Efter på en tilfredsstillende måde at have besvaret den ham stillede opgave (En Oversigt over Kvægbrugets Udvikling her i Landet i de sidste 25-35 Aar og en paa egne Undersøgelser grundet Fremstilling af den for Sorø og Præstø Amter karakteristiske Kvægbestands Udvikling i det samme Tidsrum) foretog han med statsunderstøttelse en studierejse af omtrent 1/2 års varighed til England, Skotland, Frankrig og Tyskland. I 1888 blev han konstitueret og 1889 fast ansat som lærer i husdyrbrug ved Veterinær- og Landbohøjskolen. 

Goldschmidt foretog efter sin ansættelse som lærer flere mindre rejser i ind- og udland for at studere husdyrbruget, og han tog livlig del i diskussionen om husdyrbrugsforhold. Som resultat af sine studier i Dresden meddelte han i Hoppe-Seylers fysiologiske tidsskrift (på tysk) nogle mindre afhandlinger om fordøjelsen hos hesten og om spyttets fysiologi. I 1885 skrev Goldschmidt Regler for Arbejdshestens Behandling i Stalden og under Brugen, en afhandling, der blev prisbelønnet og udgivet af Foreningen til Dyrenes Beskyttelse, og som senere er oversat til svensk og finsk. Hans konkurrenceafhandling blev i 1890 udgivet af Det kgl. danske Landhusholdningsselskab. 

Han var medudgiver af "Landmandsbogen" og udgav en vejledning i bedømmelsen af hestens ydre.

Hædersbevisninger 

I 1912 blev han Ridder af Dannebrog.

Gravsted 

Han er begravet på Bispebjerg Kirkegård.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

 
 

Dyrlæger fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Ansatte ved Den Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole
Riddere af Dannebrog
Jøder fra Danmark
Personer der er konverteret til kristendommen
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer fra København
Dansksprogede forfattere fra Danmark