kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Italiensk Wikipedia

Den italiensksprogede Wikipedia blev lanceret 11. maj 2001 og nåede 849.000 artikler i 2011. Målgruppen er primært indbyggerne i Italien, Schweiz og tidligere italienske kolonier, foruden italienskkyndige i resten af verden. I november 2016 er den italiensksprogede wikipedia den ottendestørste udgave af Wikipedia.

Den italienske Wikipedia-strejke 

Den italienske Wikipedia-strejke varede fra den 4. til den 6. oktober 2011 og var en protest mod et lovforslag i det italienske parlament. Lovforslaget i sin oprindelige udgave forpligter websider, herunder Wikipedia, til inden 48 timer at bringe en berigtigelse, hvis en person føler at indholdet er skadende for vedkommendes omdømme. Strejken skete især på baggrund af at vurderingen af hvorvidt indholdet er skadeligt alene ligger hos den biograferede; ingen uvildig instans skal bedømme anken, hvilket kan opfattes som en mulighed for at udøve censur; tilsvarende, hvis Wikipedia fortsat skrives efter sine principper om neutral uafhængighed, vil lovforslaget i sidste ende kunne betyde juridiske konsekvenser for italienske brugere.

Brugerne på den italienske Wikipedia besluttede at lukke for adgangen til alle dens sider og erstatte dem med en forklarende tekst på ti forskellige sprog. Protesten fik efterfølgende international medieomtale.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Berlusconi-sensur rammer Wikipedia . 
 Wikipedia Shuts Down Italian Site In Response To Berlusconi's New Wiretap Act 
 Wikipedia raser over nyt censurforslag fra Berlusconi  Politiken 6. oktober 2011

Wikipedia efter sprog
Etableret i 2001
Peter Caspar Wessel Brown

Peter Caspar Wessel Brown (født 16. marts 1755 i Størdalen, Trondhjems Stift, død 20. juni 1840 i København) var en dansk søofficer.

Hans fader, Petter Wessel Brown, var en søstersøn af Peter Wessel Tordenskiold. Han blev sekondløjtnant 1776 og avancerede efterhånden til kontreadmiral 1826. 6 år senere fik han ved sin afgang viceadmirals rang. I sine yngre år færdedes han meget på søen. Som tredjekommanderende deltog han 1781 i fregatten Bornholms møjsommelige togt under kaptajn Matthias Bille. 1789 var han chef for stykprammen Lindormen, 1796 for briggen Glommen ved Norge, 1798-99 for fregatten Freia i Vestindien og 1801 for fregatten Iris, der dog ikke kom til at deltage i slaget 2. april. Straks efter fredsslutningen udsendtes han på ny til Vestindien, hvor han forblev til midten af 1802, og hvor hans officerer havde flere ærefulde småtræfninger med engelske kapere. I krigen 1807-14 tog Wessel-Brown ingen aktiv del, da han på den tid var for gammel til at føre de småfartøjer, hvoraf flåden væsentligst bestod. Som menneske var Wessel-Brown af en ualmindelig elskværdig og hæderlig karakter.

Han blev Ridder af Dannebrog 25. maj 1826, Kommandør af Dannebrog 1. november 1828 og Dannebrogsmand 22. september 1839.

Han blev 1788 gift med Anna Sophie Henriksen (1. juli 1768 – 2. juli 1855), datter af brygger Henriksen. Han døde 1840 i høj alder og er begravet på Holmens Kirkegård.

Der findes en silhouet af C. Limprecht.

Referencer

Kilder 
 C. With, "Peter Caspar Wessel-Brown", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Archiv for Søvæsen XII.

Admiraler fra Danmark
Personer i Englandskrigene fra Danmark-Norge
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Personer fra Trondheim
Peter Caspar
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Fokal virksomhed

En fokal virksomhed er den centrale del af en forsyningskæde og initiativtageren til en transaktion, hvor den fokale virksomhed udtænker, designer og producerer varer eller tjenester til et bestemt forbrug. Der vil typisk være mange underleverandører, der hjælper i fremstillingen af produktet, men det er den fokale virksomhed, der står som den primære aktør og ejer af færdigproduktet. 

Erhvervsliv
Under 17 Gulf Cup of Nations 2009

Under 17 Gulf Cup 2009 blev afholdt i i UAE fra den 5. September 2009 til den 14, 2009. Seks lande deltog i turneringen, to flere end i den tidligere turnering i Saudi-Arabien.

Saudi-Arabien var den forsvarende mester.

Grupper

Resultater

Gruppe A

Gruppe B

Semifinaler

5.-plads Playoff 
En off match mellem 3. plads gruppespils-holdene

3.-plads Playoff 
En off match mellem taberne i semifinalen

Finale

Priser

Målscorer 

3 mål:
  Fahad AlMouallad
  Mubarak Salim
  Badr Mubarak
2 mål:
  Yousif Saeed
  Soud Adailam AlEnazi
  Mohammed AlHabsi
1 mål:
  Majed Shahin
  Saeed ali
  Salah Ali
  Abdullah Sultan
  Mohamed jamal
  Khamis Araimi
  Yassin Juma
  Mohammed AlFahad
  Abdallah Al-Ammar
  Jawhar Ahmed
  Faris Al-Ahmadi
  Abdallah Alfahad
  Abulrahman Al-Omairi
  Fahad Almalki
  Ahmad Ali

Fodboldlandshold efter mål 

10 mål 

7 mål 

 6 mål 

 4 mål 

 3 mål 

 2 mål

Se også 
Fodbold under Southeast Asian Games
AFC
AFC Asian Cup
East Asian Cup
Gulf Cup of Nations
South Asian Football Federation Cup
West Asian Football Federation Championship

Fodbold i 2009
2009
Hertugdømmet Bourbonnais

Duché de Bourbon (Borbonés , Bourbonnais ) var et hertugdømme beliggende i den centrale del af Frankrig og som indgik som en del af Kongeriget Frankrig fra 1531. Hertugdømmets udstrækning svarer nogenlunde til nutidens departement Allier.

Frankrigs tidligere provinser
Franskmænd
Mosjtjena

Mosjtjena (, , ) er en landsby i Volyn oblast i det vestlige Ukraine.

Landsbyen har 583(2015) indbyggere. De fleste tilhører den ukrainsk-ortodokse kirke.

Landsbyen nævnes for første gang i et dokument fra 1543. Landsbyen var på det tidspunkt en del af Den polsk-litauiske realunion. Fra Polens tredje deling i 1795 blev Mosjtjena og Volhynien en del af det Russiske Kejserrige. Under Den polsk-sovjetiske krig blev landsbyen indtaget af Polen i 1919, før den som følge af Molotov-Ribbentrop-pagten og i overenstemmelse med Curzonlinjen tilfaldt Ukraine og Sovjetunionen.

Den 27. juni 1941 under Operation Barbarossa indtog Nazityskland landsbyen mens landsbyboerne tilsluttede sig den stadigt voksende Sovjetiske modstandsbevægelse og blandt andet saboterede Brest-Kovel jerbanen, hvorunder en tysk soldat blev dræbt. Som hævn brændte nazisterne hele landsbyen ned.

Landsbyen blev befriet af Den Røde Hær den 7. juni 1944. Under krigen blev omkring 130 landsbybeboere dræbt.

I efterkrigstiden blev der opført 148 huse og i 1970 betjentes landsbyen af en fødeklinik, en forretning, et bibliotek, et kulturhus og en børnehave.

Noter

Eksterne henvisninger 

Byer i Volyn oblast
Lada 2110

Lada 2110 var en lille mellemklassebil bygget af den russiske bilfabrikant Lada. Modellen er en 4-dørs sedan bygget mellem 1995 og 2008, og er efterfølgeren for Lada Samara. Modellen fandtes i to forskellige motorvarianter (Li 8V med  og GLi 16V med , begge på 1,6 liter), som begge opfyldte Euro4-normen. Hos firmaet Suzuki Egypt S.A.E. med sæde i 6. oktober-byen bygges Lada 2110 stadigvæk.

Hos vesteuropæiske førere er Lada 2110 mest kendt for sin lave anskaffelsespris sammenlignet med europæiske, japanske eller sydkoreanske bilmodeller i samme klasse.

Lada 2110 findes i alle sine varianter også med autogasmotor.

I efteråret 2008 blev Lada 2110 afløst af den nye Lada Priora (type 2170) og sælges dermed ikke længere på det russiske nybilmarked.

Varianter 
Modellen findes også som combi coupé under navnet Lada 2112 og som stationcar under navnet Lada 2111. På eksportmarkederne bortfalder det første 2-tal, så modellerne blot hedder Lada 110/111/112.

Eksterne henvisninger 

2110
Små mellemklassebiler
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 1995
Biler fra 1990'erne
Biler fra 2000'erne
Stationcars
Ytre Hvaler nationalpark

Ytre Hvaler nationalpark  er en norsk nationalpark som ligger i kyst- og skærgårdslandskabet i Viken fylke i Norge. Parken blev oprettet 26. juni 2009, for at «bevare et egenartet, stort og relativt urørt naturområde ved kysten i sydøst-Norge, bevare et undersøisk landskab med varieret bundtopografi, og bevare økosystemer på land og i hav med naturlig forekommende arter og bestande, kystlandskab med havoverflade og havbund med koralrev, hård- og blødbund.»  og den dækker et område på 354 km2, hvoraf 340 km2 er havareal.

Nationalparken ligger i kommunerne Fredrikstad og Hvaler; og den erstatter de fire tidligere havfuglereservater Akerøya, Heia, Møren og Søndre Søster. Parken grænser op til den svenske Kosterhavets nationalpark som blev oprettet samtidig.

Geografi, landskab, geologi 
Nationalparken har store bevaringsværdige naturværdier knyttet til flora og fauna, strand- og kysttyper, kystskov, lyngheder og det intakte storslagne kystlandskab. Området har specielle marine egenskaber pga. Glommas udløb og en meget varieret undersøisk topografi og bundforhold. Dette giver Ytre Hvaler en stort mangfoldighed af marine naturtyper både på grundt og dybt vand. Der er flere koralrev i området.

Kulturminder 
Området er præget af lang tids brug af kysten og havet: rejefiskeri, hytter, fritidsbåde og andre fritidsaktiviteter.

Kilder og henvisninger 

 www.ytrehvaler.no
 Informationsside om Ytre Hvaler nasjonalpark  hos Direktoratet for naturforvaltning.
 regjeringen.no: Pressemelding ved oprettelsen

Nationalparker i Norge
Vikens geografi
Hvaler kommune
Etableret i 2009
Runebergprisen

Runebergprisen er en litteraturpris som uddeles i Finland. Prisen er en af de mest prestigefyldte i landet. Prisen blev første gang uddelt i 1987 på Johan Ludvig Runebergs fødselsdag den 5. februar. Prisen er nu på  euro.

Prisen finansieres af Borgå by og avisen Uusimaa og foreningerne Suomen Kirjailijaliitto, Suomen arvostelijain liitto og Finlands svenske forfatterforening.

Modtagere af Runebergprisen

Noter 

Litteraturpriser fra Finland
Mathilde Heltbech

Mathilde Steenberg Heltbech (født 22. maj 1995 i Roskilde) er en dansk hækkeløber. Mathilde startede sin atletik karriere i Helsingør IF Atletik som 10 årig i 2005 - og skiftede i 2019 til Frederiksberg IF, hvor hun trænes af Poul Beck.

Ved Bassen Sprint i Bærum i Norge den 29. januar 2022 klarede Mathilde det direkte kvalifikationskrav på 8,16 sek. til VM Inde 2022 ved at løbe 8,13 sek. og samtidig tage en 1. plads.

Danske mesterskaber 
  2021 100 m hækkeløb
  2021  60 m hækkeløb
  2020 100 m hækkeløb
  2020  60 m hækkeløb
  2019 100 m hækkeløb
  2019  60 m hækkeløb
  2018 100 m hækkeløb
  2017 100 m hækkeløb 
  2017  60 m hækkeløb 
  2016 100 m hækkeløb 
  2016  60 m hækkeløb 
  2015 100 m hækkeløb 
  2015  60 m hækkeløb
  2012 100 m hækkeløb
  2011  60 m hækkeløb
  2011 100 m hækkeløb

Danske ungdomsmesterskaber 
  2012 Guld 60 m hækkeløb (inde) 
  2011 Guld 100 m hækkeløb 
  2011 Sølv 100 m
  2011 Guld 60 m hækkeløb (inde) 
  2011 Guld 200 m (inde)
  2011 Bronze 60 m (inde)
  2010 Sølv 100 m 
  2010 Sølv 80 m hækkeløb
  2010 Bronze 200 m
  2010 Guld 200 m (inde)
  2010 Bronze 60 m (inde)

Eksterne henvisninger 
 Personlige rekorde m.v. 
 IAAF Profil

Atleter fra Helsingør IF
Hækkeløbere fra Danmark
Dr. James Wilson

Dr. James Wilson er en fiktiv karakter i den berømte, amerikanske dramaserie House M.D., spillet af Robert Sean Leonard. Wilson er onkolog, og desuden Houses bedste og eneste ven. Wilson mister sin kæreste Amber i sæson 4 episode 24 "No Reason", i en busulykke.

Fiktive personer
Onkologer
The Wolf Man (film fra 1941)

The Wolf Man er en amerikanske monster – varulve – gyser fra 1941. Filmen er skrevet af Curt Siodmak og produceret og instrueret af George Waggner. I rollerne ses Lon Chaney, Jr. som The Wolf Man, samt Claude Rains, Evelyn Ankers, Ralph Bellamy, Patric Knowles, Bela Lugosi, og Maria Ouspenskaya.
The Wolf Man har haft en stor indflydelse på Hollywoods skildringer af legenden om varulv. Filmen er den anden varulv film fra Universal Pictures, I 1935 havde man forsøgt sig med “Werewolf of London”(Varulv i London), der dog ikke blev nogen stor kommerciel succes. En genindspilning blev udgivet i begyndelsen af 2010. Medvirkende Benicio del Toro og Anthony Hopkins.

Handling 

Larry Talbot (Lon Chaney Jr.) vender tilbage til Wales for at møde sin far, Sir John Talbot (Claude Rains). Han forelsker sig i Gwen Conliffe. En nat bliver han bidt af, hvad der synes at være en ulv, men det viser sig at være en varulv, hvis forbandelse bliver overført til Larry, som derved bliver til en varulv.

I filmen er der det berømte digt, der senere dukkede op i flere af filmens efterfølgere:

Even a man who is pure in heart
 and says his prayers by night
 may become a wolf when the wolfbane blooms
 and the autumn moon is bright.

Digtet siges at være et gammelt digt, men det blev skrevet af Curt Siodmak. I de senere film har den sidste linje ofte været ændres til "Og Fuldmånen er lys", og varulve har derefter kunne opstå, ved fuldmåne.

Medvirkende 
 Lon Chaney, Jr. som Larry Talbot / The Wolf Man
 Claude Rains som Sir John Talbot
 Warren William som Dr. Lloyd
 Ralph Bellamy som Colonel Montford
 Patric Knowles som Frank Andrews
 Béla Lugosi som Bela
 Maria Ouspenskaya som Maleva
 Evelyn Ankers som Gwen Conliffe
 J.M. Kerrigan som Charles Conliffe
 Fay Helm som Jenny
 Forrester Harvey som Twiddle

Se også 
 The Wolfman

Noter

Eksterne Henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1941
Gyserfilm fra USA
Varulvsfilm
Film fra Universal Pictures
Engelsksprogede film
Pokal

En pokal (fra italiensk boccale „løgformet drikkekar“, fra græsk bá͞ukalis (βαύκαλις) „krus“) er et drikkebæger på fod af metal eller glas.

En pokal bliver i dag brugt som trofæ. En alterkalk er typisk udformet som en pokal.

En ærespokal tildeles en idrætsudøver, som udviser god sportsånd og er en god kammerat. Pokalen kan uddeles af hovedbestyrelsen.

Ærespokaler kan skifte ejer hvert år og kaldes så en vandrepokal.

Kilder/referencer 

Hædersbevisninger
Sport
Væskebeholdere
Kosterfjorden

Kosterfjorden er farvandet mellem fastlandskystens yderste skærgård og Kosterøerne og skærgården syd for Sydkoster, i Bohuslän ved Sveriges vestkyst sydvest for byen Strømstad. Mod nord går Kosterfjorden over i Säcken og mod syd i Väderöfjorden. mod vest ligger Skagerrak. Kosterfjorden er en del af Norra Bohusläns kustvatten.

Gennem Kosterfjorden går en dyb rende,  som i syd fortsætter gennem Väderöfjorden og som mod  nord står i forbindelse med Norske Rende.

I renden fiskes rejer (nordhavsrejer, Pandalus borealis) med trawl og på de grundere lersletter fiskes jomfruhummer (Nephrops norvegicus) med tejn.

Kosterfjorden er en del af Sveriges første marine nationalpark, Kosterhavets nationalpark.

Eksterne kilder og henvisninger
High-Latitude Bioerosion: The Kosterfjord Experiment

Fjorde i Sverige
Bohuslen
Bert Jansch

Herbert "Bert" Jansch (født 3. november 1943 i Glasgow i Skotland, død 5. oktober 2011 i Hampstead i London i England) var en skotsk folkemusiker og stiftende medlem af bandet Pentangle. Han fandt en fremtrædende plads i London i 1960'erne, som akustisk guitarist samt singer-songwriter. Han indspillede mindst 25 albums og har turneret ekstensivt begyndende i 1960'erne og helt ind i det 21. århundrede.

Jansch var en ledende skikkelse i genoplivningen af den britiske folkemusik i 1960'erne, hvor han turnerede folkemusikklubber og indspillede flere solo albums, samt samarbejdede med andre musikere som John Renbourn og Anne Briggs. I 1968 blev han medlem af bandet Pentangle, turnerede og indspillede med dem, indtil de brød op i 1972. Herefter tog han et par års pause fra musikken, og vendte tilbage i slutningen af 1970'erne for at arbejde på en række projekter med andre musikere. Han kom til et reformeret Pentangle i begyndelsen af 1980'erne og forblev sammen med dem, da de udviklede sig gennem forskellige ændringer i personsammensætninger indtil 1995.

Jansch's værker har haft indflydelse på kunstnere såsom Paul Simon, Johnny Marr, Bernard Butler, Jimmy Page, Nick Drake, Graham Coxon, Donovan, Neil Young og Devendra Banhart. Han modtog to Lifetime Achievement Awards i forbindelse med BBC Folk Awards: den første i 2001 for hans soloresultater, og den anden i 2007 som medlem af Pentangle.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside 

Musikere fra Skotland
Christian Hansen Møller

Christian Hansen Møller (født 24. februar 1804 i Rødekro, død 18. august 1888 på Jørgensgård ved Aabenraa) var en slesvigsk stænderdeputeret.

Hans forældre var gæstgiver Jens Christian Møller (1766 – 26. februar 1812) og Elisabeth Hinrichsen (10. december 1767 – 18. januar 1844). Møller fik en tysk opdragelse. Efter faderen arvede han Røde-Kro og en gård i Brunde, men solgte 1844 begge dele og købte en anden gård i Brunde, samlede ved magelæg sine splittede jorder og byggede sig gården Skovgård, på hvilken han drev et mønsterlandbrug. 1852 valgtes han til stænderdeputeret for 4. slesvigske landvalgdistrikt og mødte 1853 i Flensborg, hvor han stod ene som dansk mindretal i forfatningsudvalget, der skulle behandle regeringens udkast til Slesvigs særforfatning og sprogordning. Han blev ignoreret i udvalget, sad ikke i underudvalgene, hvorfor han udarbejdede en minoritetsbetænkning, der med enkelte ændringer sluttede sig til regeringens udkast. Møller modsatte sig flertallets forslag om at skille sprogordningen fra forfatningen, ligesom han ivrigt gik i brechen for regeringsforordningerne om jagtfrihed og oprettelse af en appellationsret for Slesvig

1854 valgtes han til stændersuppleant, 1860 atter til deputeret og mødte i den korte samling 1863. Han udnævntes 1862 til kammerråd og var medlem af Aabenraa Herredsråd. 1865, dvs. efter den 2. Slesvigske Krig, henvendte slesvigholsteneren Andreas Hansen-Grumby sig til Møller om støtte i en aktion mod Preussen, men denne afslog opfordringen.

1876 solgte han Skovgård og købte Jørgensgård ved Aabenraa, hvor han døde ugift 18. august 1888, efterladende betydelige legater til trængende i Rise Sogn.

Han er begravet på Rise Kirkegård.

Der findes et litografi fra 1856 af I.W. Tegner & Kittendorff.

Kilder 
 H.R. Hiort-Lorenzen, "Christian Hansen Møller", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Frederik Barfod, Dansk Rigsdagskalender, s. 197.

Eksterne henvisninger 

Landmænd fra Danmark
Stænderdeputerede fra Slesvig
Danskere i 1800-tallet
Legatstiftere fra Danmark
Filantroper fra Danmark
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerråder fra Danmark
Max Weinreich

Max Weinreich (født 22. april 1894 i Goldingen i Guvernement Kurland, død 29. januar 1969 i New York City i USA) var en sprogforsker, som havde specialiseret sig i jiddisch. Han var far til Uriel Weinreich, som redigerede ordbogen Modern Yiddish-English English-Yiddish Dictionary.

Weinreich begyndte sin skolegang i den tyske skole i Goldingen, og efter fire års undervisning overførtes han til det russiske gymnasium i Libau. Dernæst boede han i Dünaburg og Łódź og fra 1909 til 1912 i Sankt Petersborg, hvor han gik på I.G. Eizenbets private jødiske gymnasium for drenge. Weinreich opvoksede i en tysk-talende familie, men blev fascineret af jiddisch.

I 1925 etablerede Weinreich sammen med andre jødiske intellektuelle YIVO - Institute for Jewish Research () i sin lejlighed i Vilnius og var institutdirektør fra 1925 til 1939.

Weinreich opholdt sig i Danmark med sin hustru Regina Shabad Weinreich (datter af den kendte læge og jødiske leder Zemach Shabad fra Vilnius) og deres ældste søn Uriel, da 2. verdenskrig brød ud i 1939. Hun rejste hjem til Vilnius, hvorimod Max og Uriel forblev udenlands og flyttede til New York City i 1940. Weinreichs hustru og yngre søn Gabriel tilsluttede sig dem i den korte periode, hvor Vilnius var en del af det uafhængige Litauen. Weinreich blev professor i jiddisch ved City College of New York og genetablerede YIVO i New York.

Kildehenvisninger

Kilder 
 David E. Fishman, The Rise of Modern Yiddish Culture, University of Pittsburgh Press (2005), .
 Gershon David Hundert, YIVO Encyclopedia of Jews in Eastern Europe, Yale University Press (2008), .

Personer fra Kuldīga
Personer fra Kurland
Jøder fra Rusland
Lingvister fra Rusland
Independencia (1865)

Independencia var det første søgående panserskib, der blev leveret til et land i Sydamerika, bygget i England for Peru. Den peruvianske regering sendte to søofficerer til England i begyndelsen af 1864, og i marts skrev de kontrakt med værftet. Arbejdet gik dog ikke i gang straks, da der var problemer med at få overført betalingen, og bygningen af Independencia var i det hele taget den største maritime satsning i Peru i det 19. århundrede. Navnet betyder "Uafhængighed". I januar 1866, da skibet var næsten færdigt, blev det sejlet til et værft ved Schelde-floden, hvor kanonerne blev monteret. Årsagen var, at den peruvianske regering frygtede, at de engelske myndigheder ville konfiskere skibet på grund af konflikten mellem Peru og Spanien.

Tjeneste 
Fra Europa stævnede skibet over Atlanterhavet til Sydamerikas sydspids, og efter at have rundet den, nåede Independencia frem til Callao i Peru den 24. august 1866. Krigen mod Spanien havde medført et spansk bombardement af Callao den 2. maj 1866, men den spanske eskadre havde forladt Sydamerika inden Independencia anløb byen. Da skibet for første gang affyrede sine kanoner for alvor, var det i 1877, hvor Perus næststørste krigsskib, Huascar, havde sluttet sig til en oprørsbevægelse. Da de to skibe mødtes i kamp, viste det sig, at Independencias kanoner ikke var i stand til at gennembryde pansringen på Huascar, på trods af flere træffere. I marts 1879 blev der gjort et forsøg på at råde bod på dette, da Independencia fik to ekstra kanoner, og det nye skyts kom straks i brug, idet der var udbrudt krig mod Chile i februar 1879. Den 21. maj overraskede Independencia og Huascar to mindre chilenske skibe ved Iquique og mens Huascar gjorde relativ kort proces med sin modstander, havde Independencias kanonbesætninger svært ved at ramme modstanderen, den upansrede kanonbåd Covadonga. Til sidst besluttede chefen på Independencia at vædre sin modstander, men det chilenske skib søgte ind på lavt vand, og det endte med, at Independencia gik uhjælpeligt på grund. Nu kunne Covadonga i ro og mag beskyde det hjælpeløse skib, men måtte dog fortrække, da Huascar kom til undsætning. Slaget endte med, at besætningen fra Independencia blev reddet over på Huascar, og peruvianerne så ingen anden udvej end at sætte ild til deres flådes største skib, så det ikke faldt i chilenske hænder.

Litteratur 
 Roger Chesneau and Eugene M. Kolesnik, ed., Conway's All The Worlds Fighting Ships, 1860-1905, (Conway Maritime Press, London, 1979), 
 Otto Lybeck, Allmän Sjökrigshistoria, Bind 1: 1853-1914, Stockholm 1919.

Eksterne links

Noter 

Krigsskibe fra Peru
Panserskibe