kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ofotfjorden

Ofotfjorden er en fjord i Nordland fylke i Norge. Navnet stammer fra det norrøne stednavn Ófóti, og fótr, 'fot', muligvis efter fjordens form. Byen Narvik ligger på sydbredden i den østlige del af fjorden.

Ofotfjorden er en østlig fortsættelse af Vestfjorden og er den længste fjord i Nordland fylke. Den er  82 km lang  målt fra Tjeldsundet til Rombaksbotn; Største dybde er  554 meter. 
De vigtigste forgreninger er Herjangsfjorden, Rombaken, Beisfjorden og Skjomen.

Se også 
 Fjorde i Norge

Eksterne henvisninger 

Fjorde i Nordland
Tjeldsund
Evenes
Narvik
Ballangen
Ising

Ising (Limanda limanda) er en fladfisk, der minder om rødspætten og skrubben, men er mindre og tyndere. Øjensiden er ensfarvet brungrå. Blindsiden er hvid.
Ising lever fra Biscayen til Hvidehavet og i store dele af Østersøen på dybder fra 1 til 100 meter. Den er almindelig i Danmark.

Det er en mager fisk, som er rig på jod og selen.

På den danske vestkyst saltes og tørres ising (daps) i april/maj måned. Den tørrede daps er en delikatesse, som både kan spises rå, kogt eller stegt.

Fladfisk
Ille-sur-Têt

Ille-sur-Têt (på Catalansk: Illa de Tet) er en by og kommune i departementet Pyrénées-Orientales i Sydfrankrig. Ille ligger i Roussillon, som er den franske del af Catalonien.

Geografi 
Ille ligger ved floden Têt i den lille region Ribéral.

Mod øst ligger Perpignan (25 km), Millas (10 km) og Thuir (13 km). Mod vest ligger Prades (19 km).

Historie 
Ille-sur-Têt nævnes første gang i 850. Dengang en lille by beliggende omkring kirken. I det 11. århundrede blev byen befæstet med en ringmur. Som byen voksede blev der bygget en ny ringmur i det 13. århundrede og igen i det 14. århundrede. Efter Pyrenæerfreden i 1659 kom byen endeligt under Frankrig og behovet for en befæstning forsvandt. Byen spredte sig herefter uden for murene.

Demografi

Udvikling i folketal

Seværdigheder 
 Saint Etienne (catalansk: Sant Esteve del Pedreguet) er byens store sognekirke. Den blev påbegyndt i 1664 og først færdiggjort i 1774.
 Orgues er nogle spektakulære klippeformationer tæt på Ille men på den anden side af Têt.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Pyrénées Catalanes fransk

Byer i Pyrénées-Orientales
Orlamünde

Orlamünde ligger i den sydligste del af Thüringen, Tyskland, direkte ved floden Orlas udmunding i Saale, dvs. mellem byerne Jena og Rudolstadt. Med et areal på 758 ha og de ca. 1.300 indbyggere er den blandt de mindste byer i Thüringen.

Byens oprindelse var grænseborgen Orlamünde, der var stamsæde for greverne af Orlamünde. Borgen blev anlagt i det 11. århundrede, men opgivet allerede i det 15. århundrede. Stedbetegnelsen Orlamünde findes nævnt i kilderne for første gang i 1071. Indbyggerne udnyttede vandkraften allerede omkring 1100, og fra 1194 har man belæg for, at der var en vandmølle på stedet, Saalemøllen i Orlamünde. Greverne slog omkring 1200 mønter på stedet.

Note

Byer i Thüringen
Black Mask

Black Mask (da. Sorte Maske) var et amerikansk kriminalnovellemagasin (et såkaldt pulp magazine), som udkom i perioden 1920-1951.

Bladet blev grundlagt af journalisten H. L. Mencken og teateranmelderen George Jean Nathan, og var oprindeligt tiltænkt at være et indbringende sideprojekt, der skulle finansiere deres ambitiøse men konstant underskudsgivende litteraturtidsskrift The Smart Set. Foruden kriminalnoveller af den hårdkogte type, indeholdt bladet også kærligheds-, eventyr- og gysernoveller.

Bladet lancerede bl.a. crime noir genrens grundlæggere Dashiell Hammett (med detektiverne Continental Op og Sam Spade) og Raymond Chandler, samt andre berømte krimiforfattere såsom Erle Stanley Gardner og Paul Cain.

I løbet af sidste halvdel af 1930'erne var bladet dog, på grund af konkurrence fra tegneseriehæfterne, i konstant nedgang indtil det endelig gik ind i 1951.

Bladet oplevede en kort genoplivning i 1985-87, hvor det blandt andet, foruden genoptryk af de oprindelige bidragsyderes historie, indeholdt historier af krimiforfatterne James Ellroy, Michael Collins, Sara Paretsky og Bill Pronzini. Men på grund af juridiske stridigheder om rettighederne til navnet, blev udgivelsen stoppet få år efter dets relancering.

Litteratur 
 Kurt Kreutzfeld (red.), Berømte kriminalnoveller fra Black Mask, Forum, 1987. .

Tidsskrifter fra USA
Etableret i 1920
Oliver Sykes

Oliver "Oli" Scott Sykes (født 20. november 1986) er forsanger i Metalcore-bandet Bring Me The Horizon fra Sheffield, Yorkshire.

Karriere 
Albummet Sempiternal, som blev udgivet i 2013, handler om Sykes’ svære tider som ung og voksen.

Sykes synger om misbrug og depression i hits som Can You Feel My Heart og Sleepwalking.

Efter at have modtaget Album of the Year-prisen ved de første Alternative Press Music Awards i 2014 afslørede Sykes en historie om afhængighed og misbrug af lægemidlet ketamin.

Opvækst og tidlige liv 
Sykes havde en svær opvækst og var deprimeret. Det gjorde at han senere blev afhængig af ketamin, omend Sykes er ikke en misbruger mere.

Fra en alder af 12 år har Sykes lidt af en form for natteforstyrrelser kendt som Sleep Paralysis, som er manglende evne til at bevæge sig under søvn.

Privat 
Sykes blev vegetar i 2003 efter at have set en dokumentarfilm om dyremishandling online og blev senere en veganer i 2013. Han blev et af ansigterne for PETA og designede velgørenheds-T-shirts med sloganet "Meat Sucks".

Sykes er ateist.

Den 12. juli 2015 blev Sykes gift i Toscana, Italien, med model og tatoveringskunstner Hannah Pixie Snowdon. I 2016 meddelte Sykes, at han og Snowdon var blevet skilt.

Sangere fra England
Erik Barslev

Erik Barslev, født 18. maj 1955 i Aalborg, er en dansk tidligere atlet og tidligere atletiktræner, Er nu lærer på Elise Smith skole i Aarhus.

Barslev var aktiv i Aalborg Atletik Klub og flyttede til Aarhus hvor han var træner i Viby IF 1978. I 1990 blev han elitechef og træner i Aarhus 1900 senere i Silkeborg AK 77, hvor han bl.a. var træner for Annelouise V. Jensen, Louise Biede og tidligere i Viby også for Sara Petersen, Karen Gydesen, Erik Sidenius Jensen, Inge Barslev, Ane Skak, Peter Regli og Morten Kjems. Han var landstræner i sprint/hæk/stafet fra 1983 til 1998. Hans aktive har vundet over 100 danske seniorguldmedaljer. Barslev er pt træner i Aalborg Atletik og Motion, hvor han blandt andre træner Benjamin Lobo Vedel, Monika Benserud, Martin Johansen, Nathalie Richter og Mathilde Prietzel Nielsen. Barslev har også undervist på DGI's og DAF's kurser siden 1983 og har deltaget i IAAF og EAA's trænerseminarer om sprint/hæk/hurtighedsudvikling i Bad Blankenburg, DDR 1989, Rom 1996 samt Malta 2004.

Barslev var, som fysisk træner, med til at starte det danske bobslædeprojekt i 1998.

Barslev er lærer i tysk, engelsk, historie og idræt på privatskolen Elise Smiths Skole i Aarhus centrum.

Danske mesterskaber 
  1997 Danmarksturneringen med Aarhus 1900
  1976 Danmarksturneringen med Aalborg Atletik Klub
  1975 Danmarksturneringen med Aalborg Atletik Klub

Eksterne henvisninger 
 Erik Barslevs hjemmeside

Atleter fra Aalborg AK
Atleter fra Aarhus 1900
Trænere fra Danmark
Personer fra Aalborg
Lærere fra Danmark
Sprintere fra Danmark
Carrick-on-Shannon

Carrick-on-Shannon (irsk: Cora Droma Rúisc) er en by med 3163 indbyggere (2006) i grevskabet Leitrim (nær grænsen til grevskabet Roscommon) i Irland og administrationsby for grevskabet Leitrim. 

Carrick-on-Shannon er en mellemstation på togstrækningen Dublin – Sligo og ligger ved hovedvej N4, der også forbinder de to byer.

Byen ligger direkte ved floden Shannon og er et vigtigt udgangspunkt for turister der vil leje en båd og sejle på Shannon. Den kendte Carrick-on-Shannon Roklub blev, oprettet 1836. Det gamle klubhus og mange af de gamle traditioner er bevaret.  

Den katolske kirke St. Mary fra 1879 er bygget i gotisk stil, blev renoveret i 2010. Den anglikanske kirke St. George's Church er fra 1829. 

Inden for en radius af 10 km ligger der 41 søer, som velegnet til lystfiskeri. Fiskekort kan købes på byens turistkontor.  

Byen er veskabsby med den franske by Cesson-Sévigné.

Eksterne henvisninger 

Byer i Irland
Carl M. Cohr

Carl Mads Cohr (11. august 1862 i Fredericia – 25. august 1925 i Silkeborg) var en dansk sølvvarefabrikant.

Carl M. Cohr var søn af guldsmed Ditlev Madsen Cohr (1829-1883) og Sidse Anne Cathrine Jørgensen (eller Caspersen). Han overtog 1887 for egen regning faderens guldsmedeforretning i Fredericia, der var grundlagt 1860. På det tidspunkt havde han allerede i nogle år bistået moderen med forretningen efter faderens død. Til guldsmedebutikken var efter tidens skik knyttet et lille værksted, og ved hjælp af dette begyndte Cohr at fabrikere sølvskeer, som han solgte til guldsmede i andre jyske købstæder. I løbet af en halv snes år var værkstedet nået til at beskæftige 16 mand, og på basis af denne beskedne start påbegyndte Cohr en storfabrikation af sølvvarer, der blev afsat på både det store indenlandske marked og på eksportmarkederne i Sverige og Norge. 1906 kunne han på basis af en styrket position overtage Flérons Sølvvarefabrik i København. Samme år blev firmaet omdannet til et aktieselskab med Cohr som administrerende direktør og hovedaktionær.

Cohr var både en forudseende købmand og en kompetent kunsthåndværker, og under hans ledelse blev virksomheden den største sølvvarefabrik i Skandinavien. Fra 1921 producerede Carl M. Cohr A/S også genstande i sølvplet. Han var desuden dygtig til at knytte tidens designere til fabrikken, således fx Knud V. Engelhardt.

Samtidig bestred Cohr en række tillidsposter i sin fødeby. Han var æresmedlem af Håndværkerforeningen samt 1905-1913 medlem af Fredericia Byråd. 1923 blev han Ridder af Dannebrog.

Han er begravet i Fredericia.

Kilder 
 P. Koch Jensen, "Carl M. Cohr", i: Povl Engelstoft & Svend Dahl (red.), Dansk Biografisk Leksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1932-44.

Eksterne henvisninger 
 

Riddere af Dannebrog
Medlemmer af Fredericia Byråd
Personer fra Fredericia
Sølvsmede fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Fabrikanter fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Carl M. Cohr (virksomhed)

Carl M. Cohr's Sølvvarefabriker A/S var en dansk sølvvarefabrik i Danmarksgade 9 i Fredericia.

Ditlev Madsen Cohr (født 1829 i Fredericia, død 1882) begyndte d. 25. april 1860 som guldsmed i Fredericia. I 1887 overtog sønnen, Carl M. Cohr (1862-1925), forretningen, udvidede efterhånden værkstedet med maskiner, lavede korpusarbejder fra 1892 og lagde derved grunden til den kunstindustrielle virksomhed, som i 1906 omdannedes til et aktieselskab med Carl M. Cohr som administrerende direktør og hovedaktionær og fabrikant Ditlev von Voss som formand for bestyrelsen. Samme år overtoges afdøde fabrikant Flerons sølvsmedie i København. I 1940 flyttedes denne til Fredericia, medens kontor og lager for København bibeholdtes i firmaets ejendom i Løvstræde 6. Cohr knyttede forskellige kendte designere til fabrikken, bl.a. Knud V. Engelhardt. H.P. Jacobsen, der blev ansat i 1926, havde i 40 år den kunstneriske ledelse. Sølvsmeden Hans Bunde prægede Cohrs produktion afgørende i 1950'erne.

Virksomheden beskæftigede i 1950 ca. 350 personer. Indtil 1922 udførtes firmaets varer (spisebestik, fade, skåle, kander, stager osv.) kun i ægte sølv. Dette år indledtes fremstillingen af forsølvede varer under navnet ATLA sølvplet.

I 1931 optoges endvidere fremstillingen af rustfri stålvarer, som blev anvendt i mange danske hjem og kantiner. Fra 1925 havde firmaet en ret betydelig eksport, især til det øvrige Skandinavien. Samtidig opnåede firmaet anerkendelse på verdensudstillingerne i Bruxelles 1935 og Paris 1937.

Bestyrelsen bestod i 1950 af konsul Einar Cohr (f. 1901), der er formand, konsulinde, fru Ellinor
Cohr (f. 1901) og konsul Harald Lützen (f. 1884).

Carl M. Cohr blev i 1925 efterfulgt som direktør af Harald Lützen (adm.), Osvald Møller (tekn.) og Einar Cohr (merkantil). Einar Cohr overtog ledelsen i 1959. Han tegnede selv, bl.a. bestik og kirkesølv. Einar Cohr døde i 1970 og virksomheden blev solgt til grev Jens Krag-Juel-Vind-Frijs. 

Dernæst blev Horsens Sølvvarefabrik og Dansk Kronesølv i Slagelse overtaget af Cohr. En ny fabriksbygning blev opført og indviet i 1985. Men allerede i september samme år gik virksomheden i betalingsstandsning, men blev søgt videreført af Keld Poulsen. Fabrikken måtte imidlertid lukke den 20. august 1987.

Litteratur 
 Nogle Arbejder af Kunstneren H.P. Jacobsen, Fredericia: Carl M. Cohr A/S [ca. 1936].
 Osvald Møller, Carl M. Cohr Sølvvarefabriker A/S Fredericia – en milieuskildring 1860-1925, 1960.
 "Carl M. Cohr – 60 Aar", Guldsmede Bladet, juli 1922.
 Ibi Trier Mørch, Sølvsmeden Hans Bunde, Fredericia 1962.

Kilder 
 Danmarks ældste forretninger 1100-1911, Kraks Forlag 1950
 Om Cohr Sølv
 Grever, godsejere og gullaschbaroner (5:6), DR TV 2019

Virksomheder i Fredericia
Danske virksomheder etableret i 1860
Ophørt i 1987
Isenkramproducenter i Danmark
J.F. Hansen (fabrikant)

Johan Frederik Hansen (født 25. marts 1799 i København, død 22. december 1873) var en dansk bøssemager, mekanikus og fabrikant.

Hans forældre var bøssemager Jacob Hansen og Ane Marie født Hausmann. Efter en mangelfuld skolegang og uden anden værkstedsundervisning end den, han fik på faderens værksted, blev han 1824 ved dennes død i hans sted bøssemager ved Kongens Regiment, til hvilket han derefter var knyttet under dets vekslende navne (Kronens Regiment, 5. Linjeinfanteribataillon) til 1845. Hans væsentlige
betydning ligger imidlertid i hans private virksomhed. Det store mekaniske talent, som han sad inde med, og som han bl.a. viste ved i en meget ung alder at fremstille 2 større ure med slagværk, udviklede han ved selvstudium i matematik, mekanik og sprog og blev efterhånden en søgt mekanikus og maskinbygger. Han byggede bl.a. en savmaskine til en broder, der var snedkermester,
og da den 1831 kom i gang, dreves den af en dampmaskine, som han også havde bygget. Da der imidlertid føjedes en høvlemaskine til savmaskinen, byggede han 1833 en ny dampmaskine til den. Også til et par brændevinsbrænderier byggede han små dampmaskiner, og han indtager i det hele en væsentlig plads i Danmarks maskinudvikling.

1840 gik han i kompagni med C.A. Rames, der året før fra Amerika havde hjembragt nogle sømmaskiner. De etablerede ved deres hjælp en sømfabrik her (fra 1853 i Rabeshave på Christianshavn), søgte at skaffe den filialer i Tyskland og havde et valseværk til dens brug i Sverige. Efter Rames' død 1869 blev Hansen eneindehaver af fabrikken. 1838 var han medstifter af Industriforeningen.

Han døde 22. december 1873. 25. juli 1830 havde han ægtet Nicoline Christine Svendsen (24. november 1804 – 16. august 1875), datter af skibsfører Rasmus Svendsen og Margrethe f. Brandt.

Kilder 
 C. Nyrop, "Johan Frederik Hansen", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Handels- og Industri-Tidende, 1833, s. 314.

Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Bøssemagere fra Danmark
Fabrikanter fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Mekanikere fra Danmark
Johan Georg Schwartz

Johan Georg Schwartz (ved dåben: Schwarz) (23. februar 1789 i Büdingen ved Hanau – 20. august 1864 i København) var en dansk-tysk kunstdrejer, far til Johan Adam Schwartz.

Han var født Büdingen ved Hanau, hvor faderen var fragtmand og landbruger. Allerede i sin hjemstavn sat i drejerlære kom han 1805 til sin farbroder i København, kunstdrejer Johan Adam Schwartz, hos hvem han blev udlært, hvorefter han alt i 1808 fik borgerskab som kunstdrejer i København og i 1812, for at undgå militærtjenesten i sit hjem, blev udnævnt til hofkunstdrejer. Ved farbroderens død i 1835 overtog han hans virksomhed, som han en tid væsentligt havde styret, og fik samme år prædikat af det Kirurgiske Akademis kunstdrejer ligesom bevilling som fiskebensfabrikant. Hans etablissement, som han navnlig udviklede i fabrikmæssig tilvirkning af fx paraplyer og kamme, blev det største i sin retning her hjemme, hvad han fra 1840 viste bl.a. paa de her stedfindende udstillinger. 1847 optog han sin søn Johan Adam Schwartz som medinteressent. Han var en af Industriforeningens stiftere (1838), var særlig virksom ved dens forevisninger og stod 1845-47 som formand for den. Han var forstander for den tysk-reformerte Kirke i København fra 1838 til sin død, 20. august 1864.

Han var to gange gift: 1. gang 28. januar 1813 med Dorothea f. Spendrup (død 1814) og 2. gang 29. oktober 1815 med Augusta Margrethe f. Frels (28. december 1791 – 8. februar 1885).

Kilder 
 C. Nyrop, "Johan Georg Schwartz", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 C. Nyrop, Johan Adam Schwartz, s. 5 f.
 C. Nyrop, Camillus Nyrop.

Foreningsformænd fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Håndværkere fra Danmark
Hofkunstnere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Johan Georg
Fritz Meyer

Fritz Meyer er navnet på flere personer:

 Fritz Meyer (blikkenslager) (1806-1877) – dansk hofblikkenslager
 Fritz Meyer (højesteretsdommer) (1817-1891) – dansk højesteretsdommer
 Fritz Meyer (NSDAP) (1881–1953) – tysk nazistisk politiker
 Fritz Meyer (CDU) (1901–1980) – tysk politiker fra CDU
 Fritz Meyer-Struckmann (1908–1984) – tysk bankier og jurist

Desuden:
 Fritz Meyer (virksomhed)
 Fritz Meyer Holding – schweizisk automobil- og oliefirma
Fritz Meyer (blikkenslager)

Fritz Meyer (30. oktober 1806 i Aalborg – 24. april 1877 i København) var en dansk kgl. hofblikkenslager og industridrivende.

Han var født i Aalborg, hvor hans fader, Friderich Wilhelm Meyer (24. december 1774 – 30. august 1844), drev en stor blikkenslagerforretning. Han var 1802 indvandret fra Hamborg og tilhørte en udmærket dygtig slægt, der i over 100 Aar stadig havde drevet blikkenslageri i Tyskland; 1820 hedder det, at hans arbejder ikke alene er fortræffelige ved deres udførelse, men at de ved «deres Form og Tegning satte denne mand iblandt Rækken af Danmarks første Professionister». Også hans hustru, Johanne Marie f. Wulff (1773-1843), datter af skibskaptajn Wulff i Hals, var på sin vis fremragende, hun nævnes som «sin Tids dygtigste kvinde i Haandarbejde i Aalborg». Efter familiens tradition skulle sønnen selvfølgelig være blikkenslager. Han blev oplært hos en fætter, Diderich Meyer i Hamborg, og efter i 1829 at være blevet svend rejste han på sin profession i Tyskland, hvor han navnlig opholdt sig i Dresden. Her blev han forlovet med sin senere hustru, Therese Charlotte Wilhelmine Zincke (19. marts 1811 – 11. marts 1869).

Hjemkommet til Danmark etablerede han sig 1835 i København, hvor han anlagde et blikkenslageri og lakereri, hvis arbejder fik et godt omdømme allerede på udstillingen i København 1836, og dette gode omdømme vedblev senere. 1843 udnævntes han til hofblikkenslager. Det er herefter naturligt at se ham i spidsen for Blikkenslagerlavet, han var dets oldermand endog 2 gange (1842-46 og 1865-72), og desuden var han livligt med i tidens industrielle bevægelser. Han var medstifter af Industriforeningen (1838), af Teknisk Institut (1843) og af den nye Håndværkerskole (1868), sad i Industriforeningens repræsentantskab (1838-66), i bestyrelsen for Hjorths Håndværkerstiftelse, i Det tekniske Selskabs bestyrelse (1843-56), var formand for Haandværkerforeningen (1845-47) osv. Han døde 24. april 1877, og hans virksomhed gik da over til sønnen Torben Meyer (1. oktober 1848 – 1911), der fortsatte den, og senere sønnesønnen Torben Meyer (1879-1968).

Han er begravet på Assistens Kirkegård.

Kilder 
 C. Nyrop, "Fritz Meyer", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Rawert, Industrien i de danske Provinser (1820) S. 20.
 Tidsskrift for Kunstindustri, 1895, s. 136.
 C. Nyrop, Industriforeningen i Kjøbenhavn.
 C. Nyrop, Dansk Haandværkerundervisn.
 A. Bauer, Haandværkerforeningen i Kjøbenhavn.

Eksterne henvisninger 
 

Danskere i 1800-tallet
Foreningsformænd fra Danmark
Personer fra Aalborg
Blikkenslagere fra Danmark
Hofkunstnere fra Danmark
Fabrikanter fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Oldermænd fra Danmark
Fritz Meyer (virksomhed)

Fritz Meyer var et dansk hof-blikkenslager- og lakererfirma. Det blev grundlagt i 1803 i Aalborg af Friderich Wilhelm Meyer (1774-1844), hvis søn, Fritz Meyer (1806-1877), i 1835 flyttede forretningen til København og blev hof-blikkenslager i 1843. Efter hans død blev det overtaget af Torben Meyer (1848-1911) og efter dennes død blev det videreført af Torben Meyer (1879-1968) og Frits Wium (1921-).

Virksomheden lå i Nyhavn 42 A i København og er siden ophørt.

Kilder 
 Danmarks ældste forretninger 1100-1911, Kraks Forlag 1950 

Danske virksomheder etableret i 1803
Tidligere virksomheder i København
Leverandører til Det Kongelige Danske Hof
Håndværksvirksomheder i Danmark
Rosenstands xylografiske Atelier

Rosenstands xylografiske Atelier, opr. Henneberg & Rosenstand's xylographiske Atelier var en dansk grafisk virksomhed beskæftiget med xylografi og fotografi.

J.F. Rosenstand lærte hos Kittendorff & Aagaard fagfællen H.C. Henneberg at kende. Henneberg var nok denne virksomheds mest talentfulde medarbejder, og sammen grundlagde de i 1862 (måske allerede 1858) en selvstændig virksom­hed, Atelier for Photographi og Xylographi i Gothersgade 30 i København, hvor Henneberg var eneindehaver 1865-68. Rosenstand fortsatte virksomheden, stadig også med et fotografisk atelier, indtil sin død 1887.

Atelieret blev 1887 fortsat (uden fotografisk virksomhed) af Herman Rudolf Müller og Herman L. Basse og eksisterede som Rosenstands xylografiske Atelier, indtil det som det sidste træskærerværksted i Danmark lukkede i 1933.

Grafiske virksomheder i Danmark
Etableret i 1862
Ophørt i 1933
Tidligere virksomheder i København
Mauro Silva

Mauro da Silva Gomes (bedre kendt som Mauro Silva) (født 12. januar 1968 i São Bernardo do Campo, Brasilien) er en tidligere brasiliansk fodboldspiller, der spillede som defensiv midtbanespiller. Han var på klubplan primært tilknyttet Deportivo La Coruña i den spanske La Liga, hvor han spillede i 13 sæsoner. Han havde også ophold i de brasilianske klubber Guarani og Bragantino.

Med Deportivo vandt Silva det spanske mesterskab i år 2000 og pokalturneringen Copa del Rey i 1995 og 2002.

Silva spillede i årene mellem 1991 og 2001 59 kampe for Brasiliens landshold. Han blev verdensmester med holdet ved VM i 1994 i USA, og var også med til at vinde Copa América i 1997.

Titler 
Campeonato Paulista
 1990 med Guarani

La Liga
 2000 med Deportivo La Coruña

Copa del Rey
 1995 og 2002 med Deportivo La Coruña

Supercopa de España
 1995, 2000 og 2002 med Deportivo La Coruña

VM
 1994 med Brasilien

Copa América
 1997 med Brasilien

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Footballdatabase.eu spillerinfo
 National-Football-Teams.com spillerinfo

Fodboldspillere fra Brasilien
Fodboldspillere fra Deportivo La Coruña
Verdensmestre i fodbold
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1994