Tatarer (tyrkisk folk)

Tatarer (, ) er en etnisk gruppe der hovedsageligt bor i Rusland, Usbekistan, Kasakhstan, Ukraine, Kirgisistan, Tadsjikistan og Turkmenistan. Tatarer taler tatarisk et sprog der tilhører den tyrkiske gren i den altaiske sprogfamilie. Deres antal blev opgjort til 7 millioner i slutningen af det 20. århundrede.

De oprindelige tatarer ("Ta-ta") beboede den nordøstlige del af Gobiørkenen i det 5. århundrede, men da de var blevet underkastet Khitanerne i det 9. århundrede, vandrede de sydpå. I det 12. århundrede blev de undertvunget af det mongolske rige under Djengis Khan, og under ledelse af hans barnebarn, Batu Khan, flyttede de vestpå.

I Europa blev de assimileret i lokalbefolkningerne, eller også blev deres navn overført til de erobrede folkeslag: Kipchaker, Volgabulgarere, Alaner, Kimaker og andre, men navnet blev også hæftet på finsk-ugrisk talende folk, såvel som på resterne af de antikke, græske kolonier i Krim og på kaukasiere i Kaukasus.

Tatarer i Sibirien er rester af den tyrkisktalende befolkning i Ural-Altaj regionen, som til en vis grad er blandet med folk, der taler uralsk, og med mongolerne. Senere overtog hver gruppe det tyrkiske sprog og mange er også konverteret til islam. I begyndelsen af det 20. århundrede antog de fleste af disse grupper nye folkenavne, og de omtales ikke længere som tatarer bortset fra historiske sammenhænge. I dag er der kun to grupper af etniske efterkommere af den oprindelige migration mod vest i det 13. århundrede, nemlig Volgatatarerne og Krimtatarerne samt nulevende, oprindelige folk i Sibirien, såsom Chulymtatarerne, der normalt blot kaldes "tatarer".

Tatarer i Sovjetunionen 

Tatarernes antal i Sovjetunionen som helhed voksede fra 1959 fra 4.968.000 til i 1970 5.931.000 og i 1979 6.317.000. Ikke desto mindre oplevede også de datidens russificering i form af indflytning af især russere til deres autonome socialistiske sovjetrepublik. Desuden havde de (som andre folkegrupper) det problem, at de ikke boede samlet men var spredt over flere sovjetrepublikker, således i 1970:
Tatariske ASSR: 1.536.000
Baškiriske ASSR: 945.000
Usbekiske SSR: 574.000
Kazakhstanske SSR: 288.000
Tšelabinsk oblast: 217.000
Sverdlovsk oblast: 176.000
Perm oblast: 169.000
Orenburg oblast: 145.000
Uljanovsk oblast: 122.000
Moskva: 109.000
Tjumenske oblast: 103.000.

Tatariske ASSR 

Allerede i 1920 oprettedes Tatariske autonome socialistiske sovjetrepublik (Tatariske ASSR) på 68.000 km2 og med Kazan som hovedstad, formelt for at bevare tatarernes sprog og kultur. Denne målsætning undergravedes imidlertid af en voldsom befolkningstilflytning fortrinsvis af russere:

Foruden tatarer, russere og tjuvasser bestod befolkningen især af mordviner og udmurter. Tatariske ASSR udviklede i løbet af sovjettiden en betydelig olie- og gasproduktion, samt fremstilling af blandt andet syntetisk kautsjuk, polyetylen, kemiske midler til plantebeskyttelse, filmmaterialer og kemiske forbrugerartikler i Kazan. Desuden spillede landbrug, såvel kornavl som husdyravl en betydelig rolle i republikken.

Uzbekistanske SSR 

I Uzbekistan voksede tatarernes antal i hovedtal som følger:
1959: 445.000 (5,5%)
1970: 574.000 (4.9%)
1979: 620.000 (4.2%)

Noter

Litteratur 

 Eesti Nõukogude Entsüklopeedia (ENE), bd. 7: Rund-Ting; Tallinn 1975 (estisk)
 Ülo Ignats: Folkens fängelse. Nationalitetspolitiken i Sovjetunionen; Ordfronts Förlag, Stockholm 1982;  (svensk)

Eksterne henvisninger 

 Irek Bikkinin: "The Roots of Tatarophobia in Mordovia or an Inorculation against Tatars" (The Tatar Gazette Nr 9, 21.07.1998) (engelsk)
 G. A. Denisova, B. A. Malyarchuka, M. V. Derenkoa, and O. A. Kravtsova: "Population Structure of Volga Tatars Inferred from the Mitochondrial DNA Diversity Data" (, Russian Journal of Genetics, 2011, Vol. 47, No. 3, pp. 340–346. © Pleiades Publishing, Inc., 2011.) (engelsk)
 Gennady P. Luzin, Michael Pretes, Vladimir V. Vasiliev: "The Kola Peninsula: Geography, History and Resources" (Arctic, Vol 47, No 1 (1994); s. 1-15)  (engelsk)
 Malyarchuk B, Derenko M, Denisova G, Kravtsova O.: "Mitogenomic diversity in Tatars from the Volga-Ural region of Russia" (Mol Biol Evol. 2010 Oct;27(10):2220-6. Epub 2010 May 10.) (engelsk)
 Eizo Matsuki: "The Crimean Tatars and their Russian-Captive Slaves. An Aspect of Muscovite-Crimean Relations in the 16th and 17th Centuries"  (engelsk)
 Zufar MIFTAKHOV: "The First Bulgarian State Formations" (The Tatar Gazette)
 Sürgün: "The Crimean Tatars; deportation and exile" (http://www.massviolence.org Online Encyclopedia of Mass Violence –  – Edited by Jacques Semelin) (engelsk)
 Uyama Tomohiko: "From "Bulgarism" through "Marrism" to Nationalist Myths: Discourses on The Tatar, The Chuvash and The Bashkir Ethnogenesis"  (engelsk)
 Mirfatykh Z. Zakiev: "Etnic Roots of the Tatar People" (The Tatar Gazette) (engelsk)
 Mirfatykh Z. Zakiev: "Tatars: Who are Alans? Problems of the History and Language" (The Tatar Gazette) (engelsk)

Se også 

 Mongolernes invasion af Rusland
 Den Gyldne Horde
 Republikken Tatarstan