kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kristen Kristensen

Kristen Kristensen (29. marts 1777 – 17. januar 1849) var en dansk litterat, boghandler og redaktør af Politivennen.

Kristen Kristensen blev født i København, hvor hans fader, Jacob Christensen, var brændevinsbrænder. Han blev student 1795 og studerede filologi, men da det pædagogiske seminarium oprettedes, forlod han studierne og var fra 1799 boghandler i nogle år. Han var medlem af Københavns Borgervæbning, og sammen med sin forgænger som redaktør af tidsskriftet Politivennen underviste han her. Han var premierløjtnant, kaptajn, eksercerinspektør (1815-1826) og major (fra omkring 1827). Herfra gik han som 52 årig på pension.

Udover sin militære karriere levede han af litterære arbejder og oversatte romaner, men udgav også Kjøbenhavns nye Lejrkrans (1807), Krigstildragelser og Anekdoter i Anledning af Englændernes Overfald (1808), Optegnelser om det kjøbenhavnske borgerlige Artillerikorps (1811), ved hvilket korps han 1817 blev kaptajn og 1826 major.

Mest bekendt er han som udgiver af Politivennen (1816-42), der en tid vistnok var det mest læste blad i København.

Om hans liv findes kun ganske få kilder, fx Jacob Gabriel Davidsen: Kjøbenhavnerliv (1889), s. 313-315, der ikke kan anses for ganske pålidelig, samt en ganske kort notits i bibliotekar ved det Kongelige Bibliotek E. C. Werlauffs Erindringer af mit Liv (fra Memoirer og Breve, XIII, 1910, s. 112). Udover de annoncer han indsatte i diverse samtidige aviser. Et forsøg på at sammenstykke hans liv findes på Politivennen Live Blogging.

Han ægtede 17. maj 1800 Sophie Helene Achilla Beeken (død 11. november 1843), søster til hofboghandler Jens Lorentz Beeken. Med hvem han havde to døtre: Emilia (Emilie) Louise Caroline Kristensen, 27 august 1803 - 27 november 1884 og Johanne Ida Mathilde Kristensen, 22 maj 1808 - 19 december 1895.

Referencer 

Boghandlere fra Danmark
Chefredaktører fra Danmark
Personer fra København
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Altmannstein

Altmannstein er en købstad (Markt) Landkreis Eichstätt i Regierungsbezirk Oberbayern i den tyske delstat Bayern. Altmannstein ligger i Schambachtal i Naturpark Altmühltal.

Geografi 
Kommunen ligger i de sydøstlige udløbere af Fränkische Alb mellem Altmühl i nord og Donau i syd.

Inddeling 
Altmannstein består af følgende bydele, landsbyer og bebyggelser:

Historie 
Kommunen har sit navn efter Altmann II. von Abensberg og den i 1232 opførte Burg Altmannstein, der nu ligger som en ruin.

Eksterne henvisninger 

 Tidslinje over Altmannsteins historie
Böhmfeld

Böhmfeld er en kommune i Landkreis Eichstätt i Regierungsbezirk Oberbayern i den tyske delstat Bayern. Den er en del af Verwaltungsgemeinschaft Eitensheim.

Böhmfeld liggere i Region Ingolstadt.

Eksterne henvisninger
Hyracotherium

Hyracotherium er en uddød slægt af små uparrettåede hovdyr, der er fundet som fossiler. Det var et dyr på størrelse med en hund, der levede for omkring 53 millioner år siden. Dyret blev længe regnet for at være det tidligst kendte medlem af hestefamilien, men ifølge en nyere undersøgelse tilhører den først beskrevne art, Hyracotherium leporinum, der blev fundet i det sydøstlige England i stedet en mere basal, nu uddød familie. De øvrige arter i slægten er flyttet til andre slægter, heriblandt Eohippos, der tidligere var synonym for Hyracotherium.

Beskrivelse
Hyracotherium havde en skulderhøjde på ca. 20 centimeter. Den havde fire tæer med små hove på forbenene og tre på bagbenene. På undersiden af tæerne fandtes trædepuder. Kraniet var langt med 44 tænder. Kindtænderne var lavkronede og føden menes at have bestået af blade, frugter og nødder, ikke græs. Man mener, at Hyracotherium levede i sumpede skove.

Opdagelse
Det første fossil identificeret som hørende til denne slægt (et kranium) blev fundet i Kent i det sydøstlige England og beskrevet af palæontologen Richard Owen (1804 – 1892) i 1839. Owen syntes, kraniet, der var på størrelse med en hare, lignede formen af en klippegrævlings (på latin kaldet Hyrax) og navngav derfor den nye slægt Hyracotherium og tilføjede artsbetegnelsen leporinum.

En anden palæontolog fandt i 1876 fossilet af et fuldstændigt skelet af et lignende dyr i Nordamerika. Dette blev placeret i en ny slægt kaldet Eohippos. Senere i 1932 blev fossilerne sammenlignet og man mente, at de tilhørte samme slægt, så Eohippos blev synonym til Hyracotherium. Mange andre nordamerikanske hestelignende fossiler blev efterfølgende klassificeret som arter i slægten Hyracotherium, indtil man fornylig undersøgte dem på ny.

Taksonomi
Typearten, Hyracotherium leporinum, regnes nu for at tilhøre den uddøde familie Palaeotheriidae snarere end hestefamilien, Equidae. De fleste andre arter i slægten Hyracotherium regnes stadig som tilhørende hestefamilien og er blevet placeret i en række andre slægter, bl.a. Eohippos, der er del af denne familie og nu ikke længere er synonym for Hyracotherium.

Se også
 Hestens evolution

Noter

Eksterne henvisninger

Forhistoriske uparrettåede hovdyr
Nguyễn Minh Triết

Nguyễn Minh Triết (født 8. oktober 1942 i Bến Cát-distriktet, Bình Dương-provinsen i Sydvietnam) var præsident i Vietnam fra 2006 til 2011. Han er medlem af Det kommunistiske parti i Vietnam. 

i 1960 studerede Nguyễn Minh Triết matematik ved universitetet i Saigon under den syd vietnamesiske regering. Her begyndte han at deltage i elevbevægelsen,  mod Ngo Dinh Diem's regeringen. Senere i 1965 blev Nguyễn Minh Triết medlem af Det kommunistiske parti i Vietnam i det sydlige Vietnam under Vietnamkrigen der involverede USA.

Han har et bredt flertal med sig i befolkningen og har lavet forbedringer ved Vietnam. Han har fortsat den socialistisk orienterede markedsøkonomi og altså åbnet mere op for fri handel, men under statens kontrol. Diplomatisk har han fastholdt Vietnams gode forhold til Kina, Rusland, Nordkorea, Cuba og Venezuela men også til USA og en række EU-lande. USA's tidligere præsident Bush blev modtaget i 2006 på et besøg til Vietnam.

Eksterne henvisninger 

Præsidenter af Vietnam
Knabstrup Stationsby

Knabstrup er en lille by på Nordvestsjælland med , beliggende i Holbæk Kommune, Region Sjælland. Oprindeligt hed stationsbyen "Vented".

Byen ligger ved Nordvestbanen, og passeres syd for byen af Skovvejen og Kalundborgmotorvejen (Primærrute 23).

Fra Vented til Knabstrup Stationsby 

Vented var en by i Mørkøv Sogn, Holbæk Kommune.

Historie 

Vented opstod ved den gamle middelaldervej, der forbandt Knabstrup med Ringsted i syd med forbindelse til Krøjerup, Undløse og Uggerløse som de nærmeste byer på den gamle kongevej. Mod vest havde byen forbindelse med Mørche (Kirkeby) og Stigs Bjergby, der var en befæstet købstad på valdemarernes tid.

Navnet Vented (Wendet, Vendet, Windet eller Wendre) er givetvis beslægtet med forstavelsen "Wend(e)-" og varianter som "Vind(e)-" eller "Hven(e)-". Huenditz (Møllebogen 1688) indeholder den velkendte suffiks -itz(e) eller -itse , som måske kan antyde vendisk indflydelse i ældre tid. Disse former menes at være afledt af folkenavnet "Vender", der antyder en bosættelse af vendere fra venderkrigenes tid.

I 1541 nævnes der i godsejer Jakob Trolles testamente én gård i Nøkkentved, 6 gårde i Bakkerup og 10 gårde foruden Ventthe Mølle (fra 1499) i Vented.

1874 anlagdes jernbanen med holdeplads ved Knabstrup og sidespor til et teglværk. Omkring år 1900 går byens navn af mode til fordel for Knabstrup Stationsby. Det var også på den tid, at en række virksomheder opstod: Stationsbager (1890), vandværk (1906), Skovly Kro (1906), elektricitetsværk (1912). Byen bestod omkring 1920 af ca. 50 huse, men i 1954 var den vokset betragteligt, så der var mange virksomheder og forretninger.

Befolkningsudviklingen var i hovedtræk følgende:
1916 – 387 indbyggere,
1921 – 367 indbyggere,
1925 – 525 indbyggere,
1930 – 424 indbyggere,
1935 – 628 indbyggere,
1950 – 495 indbyggere,
1955 – 617 indbyggere,
1976 – 966 indbyggere,
1981 – 979 indbyggere,
1994 – 968 indbyggere,
2000 – 958 indbyggere,
2004 – 981 indbyggere,
2008 – 953 indbyggere.

I 1930 var Knabstrup stationsbys 424 indbyggere næringsmæssigt fordelt således: 42 levede af landbrug, 235 af håndværk og industri, 36 af handel, 32 ved transport, 2 af tjenesteydelser, 29 ved husgerning, 43 var ude af erhverv, og 5 havde ikke angivet erhverv.

Litteratur 

 Jørgen Fink: Butik og værksted. Erhvervslivet i stationsbyerne 1840-1940; Selskabet for Stationsbyforskning, Viborg 1992; 
 Danmarks Statistik: Statistisk Tabelværk, Femte Række, Litra A, Nr. 20: "Folketællingen i Kongeriget Danmark den 5. november 1930"; København 1935

Noter 

Byer i Holbæk Kommune
Buxheim (Oberbayern)

Buxheim er en kommune i i Landkreis Eichstätt i Regierungsbezirk Oberbayern i den tyske delstat Bayern.

Buxheim ligger i den sydlige del af Fränkische Alb i Naturpark Altmühltal cirka 8 kilometer vest for Ingolstadt.

Kommunen omfatter ud over hovedbyen Buxheim landsbyen Tauberfeld.

Nabokommuner 
Buxheim grænser i nordøst til Hitzhofen, mod øst til Eitensheim, i sydøst til købstaden Gaimersheim, mod syd til Kreisfri by Ingolstadt, i vest til Nassenfels og i norvest til Adelschlag.

Eksterne henvisninger 

 Buxheim
Henrik Below

Henrik Below (6. december 1540 i Mecklenburg – 7. december 1606 på Spøttrup), var en mecklenburgsk adelsmand, der fik en kometagtig karriere ved det danske hof.

Ungdom 
Henrik Below var ud af en gammel mecklenburgsk adelsslægt og blev født på godset Klincken i 1540. Forældrene var Claus Below til Klincken og Dorothea Golitz. Han blev opdraget i sit hjem, indtil han som 9-årig kom i skole i Güstrow. Her var han dog kun et års tid, hvorefter han af faderen sendtes til universitetet i Rostock. Efter at have studeret her i 3 år måtte han afbryde sine studier, da faderen, som sad med en meget stor børneflok, ikke længere havde råd til at dække udgifterne for Henriks ophold ved universitetet. Henrik Below var dog fra naturens side lærenem, så han fortsatte på egen hånd sine studier og navnlig erhverve sig stor færdighed i at tale og skrive latin.

Soldatertid 
15 år gammel sendtes han til hertug Albrecht af Preussen, som 1557 gjorde ham "væragtig", hvorefter han tog tjeneste blandt hertugens landsknægte. Da den franske konge det følgende år hvervede ryttere i Preussen i anledning af krigen med Spanien, lod også Henrik Below sig hverve og deltog i sommerens felttog. Ved vinteren drog han hjem til sin fader, hvor han blev til 1564, da han blev antaget som hofsinde hos hertug Johan Albrecht af Mecklenburg. Efter kun to år tog han orlov og gik i kejserlig tjeneste og deltog under grev Giinther af Schwarzburg i krigen i Ungarn mod tyrkerne.

Til Danmark 
Herefter vendte Below tilbage til hertug Johan Albrecht, som 1568 gjorde ham til sin hofmarskal og hofråd, i hvilken stilling han blev brugt til adskillige diplomatiske sendelser. Ved en sådan lejlighed kom han 1573 til Danmark, hvor han vandt kong Frederik 2.’s gunst i sådan grad, at han, efter at have taget sin afsked hos hertugen, 1575 drog til Danmark. Her fik han straks ansættelse som hofsinde, og inden året var omme, gjorde kongen ham til sin hofmarskal. Som yderlige udtryk for sin høje gunst hos kongen, fik han 1577 Ønnestad og Strø i Skåne og forlening, samt efter yderligere to år kongeligt gavebrev på Spøttrup i Salling. Da han samtidig tog sin afsked ved hoffet, blev han forlenet med Koldinghus. Allerede 1581, altså efter kun seks års ophold i Danmark, optoges han i rigsrådet. Da han desuden havde trolovet sig med en af dronningens Jomfruer, Lisbet Lauridsdatter Skram (1563-1600) til Hastrup, gav kongen ham et nyt bevis paa sin yndest ved at holde hans bryllup på Koldinghus 1583. 1584 ombyttede han Kolding Len med Skivehus, som han beholdt til 1592, da han blev lensmand på Hald, 1596 forflyttedes han her fra til Tranekær og året efter til Kalø, som han beholdt til sin død. I alle disse år blev han jævnlig brugt som gesandt til fremmede hoffer, til Skotland, England, Mecklenburg, Sachsen etc. År 1600 havde han den sorg at miste sin hustru, der havde skænket ham 4 sønner og 3 døtre. Selv døde Henrik Below på Spøttrup 6 år senere. Han blev begravet i Rødding Kirke.

Fodnoter 

Danskere i 1500-tallet
Godsejere fra Danmark
Condylarthra

Ordenen Condylarthra er forfædre til alle hovdyr. De havde fem tæer på hver fod med små, kraftige negle.

Noter 

Pattedyr
Sigfred Andresen

Sigfred Andresen (17. maj 1925 i Læk–21. juni 1993 i Læk) var dansk skoleleder i Sydslesvig og dialektforfatter. Egl. fornavnet Siegfried på tysk.

Han blev født i Kalleshave ved Agtrup i Læk Sogn i Sydslesvig som søn af gårdejer Jens Andresen (1892–1965) i Kalleshave, der var kendt som en af frontkæmperne for danskhedens sag og som meddeler af overleverede sønderjyske sange. En af Sigfreds brødre var kunstmaleren Karl Andresen.

Han gik i tysk folkeskole fra 1931 til 1936 og i den danske privatskole i Ladelund fra 1936-1940. Derefter gik han i smedelære og aflagde svendeprøven sidst på året 1942. Indkaldelsen til "Reichsarbeitsdienst" (rigsarbejdstjeneste) kom i januar 1943. Arbejdstiden var overstået i juni 1943; men tre måneder senere blev han soldat. Han kom til at opleve østfrontens gru.

Efter krigen arbejdede han som smedesvend til november 1946. I vinterhalvåret 1946/47 var han på Danebod Højskole på Als. I 1947 begyndte han på Tønder Statsseminarium og afsluttede sin uddannelse i 1952. Han virkede i fem år som enelærer ved Klitskolen i Skt. Peter på Ejdersted og to år ved den danske skole i Hatsted nord for Husum. I 1959 blev han leder af den danske privatskole i Bredsted til sin pensionering i 1988.

Sigfred var en af de fremtrædende personligheder i sydslesvigsk kulturliv, både som foredragsholder og som forfatter af egnslitteratur. Han har skrevet novellesamlinger på sønderjysk (den sydtønderske dialekt fra Kalleshave lige syd for grænsen, hvor han voksede op), og han har skrevet en del teaterstykker til den sønderjyske teatergruppe »Æ Amatøer«, og han blev nutidens sydligste meddeler til den jyske ordbog, der redigeres på Aarhus Universitet.

Sigfred Andresens kendteste novellesamlinger er Æ gahmands bænk (1976) og Jørn Bommands enghø (1986).

I 1979 modtog Sigfred Andresen Sprogforeningens Sprog- og Kulturpris.

Kilder 
 Ord & Sag 9 (1989) side 20 ff. 
 En nevøs slægtshistorie
 Dansk Skoleforening for Sydslesvigs publikationer
 Se også: Søren Ryge Petersen: Bette Anna og andre historier. Gyldendals Forlag.  — Side 213–234, Krigsbrødrene, handler om Andresen-familien i Kalleshave, der var gode venner med Ryge-familen; Søren Ryge Petersens far, Gunnar (1914-2009), kom til Sydslesvig som lærer på skolen i Agtrup i 1946 og blev her til pensioneringen i 1981.

Skolefolk fra Danmark
Novelleforfattere fra Danmark
Dramatikere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Danske sydslesvigere
Dansksprogede forfattere fra Sydslesvig
Væragtig

Væragtig var en en gammel germansk ceremoni, hvor en fyrste ophøjede en page til hofsinde, eller den adelige dreng blev erklæret for mand og gik fra den personlige tjeneste over i krigstjensten. Skikken forsvandt mere eller mere efter år 1600. Ofte blev ophøjelsen betragtet som belønning fra fyrstens side, for mod, evner og flid. Da den personlige opførsel derfor var medvirkende, synes tidspunktet for ceremonien heller ikke at have været fast. Oftest var den begunstigede 20—25 år gammel. Det var altid hans herre, fyrsten, der gjorde ham væragtig. Tilsyneladende skete det ofte overværelse af hele hoffet og var dermed forbundet med en vis højtidelighed. Herren gav ham typisk hest og harnisk. Undertiden blev den unge adelsmand i den samme fyrstes tjeneste efter at være gjort væragtig, men typisk skiftede han netop stilling efter ophøjelsen. Om Axel Brahe siges det, at da grev Gunther af Schwarzburg havde gjort ham væragtig, tog han sin afsked fra ham, "kom her ind udi landet igen og stafferet sig med heste", og derefter gik han i tjeneste hos kurfyrsten af Brandenburg. Og om Steen Maltesen Sehested fortælles der, at han tjente som "spitzdreng og opvarter" hos prinsen af Oranien, indtil han gjorde ham væragtig, "så tjente han blandt knægtene".

Kilde 
 Historisk Tidsskrift, Bind 9. række, 4 (1925 – 1926): Studier over danske Adelsmænds Udenlandsrejser i Tiden 1560—1660.

Overgangsriter
Typehus

Et typehus er et ofte arkitekttegnet parcelhus, typisk i et plan, der er masseopført og således ikke unikke som specialtegnede huse er det. Mange af de parcelhuse, der opføres i Danmark er typehuse. Ofte opføres husene af byggefirmaer, der har specialiseret sig i typehuse.

I forhold til de specialtegnede huse er typehusene ofte billigere, ligesom byggetilladelsen ofte opnås hurtigere, idet tegninger og beregninger kan bruges igen når først de er udarbejdet.

Det var især op igennem 1960'erne at typehuse vandt gehør. I denne periode fik mange danskere økonomisk mulighed for at eje egen bolig, og med den hurtige planlægnings- og byggeproces kunne dette ske hurtigt og i stort antal. 

Typehuse i et plan er det mest almindelige parcelhus i Danmark, og er kendetegnet ved en rumfordeling omkring en pistolgang og med 25 graders tag.

Kilder 

Hustyper
Hofsinde

Hofsinde var en adelig dreng eller ung mand, der gjorde lønnet tjeneste ved hoffet. Hofsinden havde ingen særlige ansvarsområder, men opvartede kongen eller et andet medlem af kongehuset. Efter at have tjent en tid som hofsinde, ville han typisk blive udnævnt til page eller endnu finere titler.

Deres opgave var til en vis grad blot at give hoffet anseelse, vel også at tjene kongen til beskyttelse, skønt de ikke i egentlig forstand var hans livvagt, hvilket var Drabanternes sag. De var beredne og dannede i forening med deres svende et særligt militært korps (Hoffanen eller Livfanen).

Selve betegnelsens hofsinde kommer af det gammeldanske "sinne", dvs. følgesvend.

Titler
Eurodan-huse

eurodan-huse er et dansk familieejet byggefirma, der specialiserer sig i opførelsen af typehuse. Virksomheden blev grundlagt i 1978 af Niels Chr. Dahl. Firmaet ledes i dag af sønnerne Thomas Dahl, som er administrerende direktør, og Rasmus Dahl, som er direktør. eurodan-huse har salgskontorer og showrooms i Rødekro, Aarhus, Roskilde, Odense, Aalborg, Herning, Hillerød og Vejle, hvor der findes prøver på alle de materialer, der indgår i husene. Siden grundlæggelsen har eurodan-huse opført 12.000 huse over hele landet.

eurodan-huse har udstillingshuse fordelt over hele landet, hvor det er muligt at se udvalget i arkitekturer, indretning, materialer og lavenergiløsninger.

Kilder og eksterne henvisninger 
 eurodan-huses hjemmeside 

Etableret i 1978
Entreprenørvirksomheder i Danmark
Bygge-, konstruktions- og anlægsvirksomheder i Danmark
Page

Page er en titel for en dreng eller ung adelsmand, der opdrages ved hoffet og gør tjeneste der. Det var især anvendt i middelalderen, hvor en tid som page var et nødvendigt gennemgangsled for at opnå ridderslaget. 

Den middelalderlige page havde typisk skulderlangt hår; en frisure der i dag kaldes pagehår.

Se også 
 Pagekorpset

Feudalisme
Adelige titler
Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn

Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn var et blad grundlagt i 1803 af Johan Werfel, og som eksisterede til 1837.

Johan Werfel døbte bladet Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn til minde om sin ven samfundsrevseren Niels Ditlev Riegels, som var død året før. Riegels havde 1786-1790 udgivet det samfundskritiske blad Månedsskriftet Kjøbenhavns Skilderie, men efter Trykkefrihedsforordningen af 1799 var grænserne for, hvad man kunne skrive, væsentligt indskrænkede. Werfel forsøgte i nogle numre af sit blad at mindes Riegels ved at udgive nogle af hans efterladte skrifter, men måtte efter nogle numre stoppe forsøget. Boghandleren og forlæggeren Salomon Soldin blev snart ansat som redaktør, og efter at Werfel i 1808 forsvandt og foregav at være død for at undgå sine kreditorer, overtog Soldin også udgivelsen af bladet.

I de første årgange var bladet et lille ugeblad, der udkom i kvartformat, men det udvidedes snart, så bladet i format og udgivelse kunne konkurrere med tidens andre populære blade såsom Berlingske Tidende og Adresseavisen.

Soldin fremlagde et program for bladets indhold. Første sektion af bladet skulle bringe: 1)små satiriske og humoristiske stykker, hvori herskende dårligheder revses, 2)moralske og filosofiske stykker af blandet indhold og 3)historiske og politiske stykker, der viser den i fædrelandet herskende ånd. I anden sektion, som tryktes med en mindre skrifttype, bragtes notitser om forskellige emner, som kunne interessere den opvakte borger. Således om handelen, skibsfarten, industrien og udenrigske begivenheder.

Soldin skrev selv en stor del af indholdet i bladet, men også flere af tidens betydelige personligheder som Rasmus Nyerup, Knud Lyne Rahbek, Christian Molbech og Nikolaj Frederik Severin Grundtvig bidrog ofte med indlæg.

Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn var et særligt københavnsk blad, og det læstes fortrinsvis af de dannede borgere. Det var desuden i sin levetid et af de væsentligste blade, hvor bl.a. mange af de vigtigste litterære fejder stod.

Fra 1816, efter at regeringen havde strammet reglerne overfor blade der bragte politiske nyheder, opgav bladet at sende politisk stof, og holdt sig udelukkende til filosofiske, litterære og moralske emner.

Allerede i 1825 afhændede Soldin redaktionen af bladet til Frederik Thaarup. Omgangskredsen frygtede for bladets skæbne, og selv sagde Soldin, at han ved overgivelsen til Thaarup havde sørget for, at de fik "kristelig Begravelse". Det var dog ikke Thaarup, der lagde det i graven, for efter 6 år på posten overlodes det til Hans Christian Wosemose, Claudius Rosenhoff og J. H. Stabell som omdøbte det til Allernyeste Skilderie. Det levede endnu 6 år, men i 1837, samme år som Soldin døde, gik bladet endeligt ind.

Henvisninger

Kilder
Chr. Kirchhoff-Larsen, Den danske Presses Historie, bind II, Ejnar Munksgaards Forlag, 1947, s. 325-331.

Eksterne henvisninger
Læs udvalgte numre af Nyeste Skilderie af Kjøbenhavn på wikisource.org

Aviser fra Sjælland
Etableret i 1803
Ophørt i 1837
København i 1800-tallet
Lemvig Folkeblad

Lemvig Folkeblad også blot kendt som Folkebladet er en dansk lokalavis, der er en aflægger af Dagbladet Holstebro-Struer. Avisen blev grundlagt i 1881. I 2007 var oplaget 3.190 .

Oprindeligt indgik Lemvig Folkeblad i De Bergske Blade, men det er i dag en del af Jysk Fynske Medier. 

Avisen dækker redaktionelt Lemvig, Thyborøn, Ulfborg og Vemb.

Eksterne henvisninger 
 Lemvig Folkeblad – Officiel hjemmeside
 Digitaliserede udgaver af Lemvig Folkeblad i Mediestream
 Læs om Lemvig Folkeblad i opslagsværket "De Danske Aviser"

Kilder 

Aviser fra Jylland
Folkeblad
Midtjyske Medier
Arnold Busck

Arnold Andreas Bull Ahrensen Busck (født 29. november 1871 i Roskilde, død 22. februar 1953 på Frederiksberg) var en dansk boghandler og forlægger.

Arnold var søn af kancelliråd, forstander for Duebrødre Kloster, cand. jur. Theodor Busck og Fanny Elisabeth f. Ahrensen.

I 1896 grundlagde han sin boghandel i København i eget navn, der i dag er Danmarks største kapitalkæde på bogmarkedet. I 1922 købte Arnold Busck Nyt Nordisk Forlag og i 1965 Det Schønbergske Forlag og markerede sig særligt med skønlitteratur.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Erhvervsfolk fra Danmark
Boghandlere fra Danmark
Personer fra Roskilde
Forlæggere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)