kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Effekt MOSFET

|- align = "center"
| N-channels: ||  || 
|- align = "center"
| P-channels: ||  || 
|- align = "center"
| || depletion IGFET || enhancement IGFET

En effekt MOSFET (eller power MOSFET – fabrikant salgsnavne: VMOS, TMOS, DMOS, MegaMOS, HEXFET, HiPerMOS, SIPMOS, TrenchMOS) er en af flere transistortyper, som er elektriske komponenter lavet af halvlederfaststof og formet som en chip og pakket ind i et hus med typisk tre ben (også kaldet terminaler). Deres formål i næsten al elektronik er at forstærke elektriske signaler (analog styring) eller fungere som en elektrisk kontakt (digital styring).

Effekt MOSFET anvendes hovedsageligt med digital styring i effektelektronik som f.eks. SMPS (f.eks. vekselrettere), elmotor-kommutering, udgangsforstærkere, radiosendere, fjernsyn.

En effekt MOSFET er en speciel MOSFET transistorversion, som er optimeret til at lede og spærre for store elektriske strømme (mere end 100 ampere eller mere end 1000 volt) i en brik på ca. 1 cm³. Den høje ydelse nås ved hjælp af en halvlederstruktur, som parallelkobler mange del-MOSFET linjer/baner på stort set hele chip-overfladen.

Det skal bemærkes at effekt MOSFET-transistorer i modsætning til bipolare transistorer ikke har en secondary breakdown-grænse, da resistiviteten i source-drain-kanalen stiger med temperaturen.

Fra ca. 1980 til 2010 er effekt MOSFETs FOM (Figure-of-Merit) blevet 40 gange mindre (bedre).

Se også
 LDMOS
 Safe operating area

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger

Generelt 
 Webarchive backup: microsemi.com: Introduction to Power MOSFETs (pdf)
 infineon.com: Power MOSFET Basics (pdf)

Teknisk 
 Elliott Sound Products: Amplifier Basics – How Amps Work: Part 3 – Field Effect Transistors and MOSFETs
 Surfacing the facts of DMOS Power RF transistors from Published Data Sheets (pdf)

Effektelektronik
Transistortyper
Potto

Pottoen (Perodicticus potto) er en halvabe i dovenabefamilien. Arten er den eneste i slægten perodicticus. Pottoer lever i det tropiske Afrika fra Guinea til Kenya. Pottoer når en længde på 30-40 cm, dertil en kort hale på 3-10 cm og deres maksimale vægt er 1,5 kg. Dyret lever i regnskove. De lever hele deres liv i træerne. Hunnen er drægtig i ca. 170 dage. Normalt består kuldet blot af en enkelt unge. Ungen bliver kønsmoden efter 18 måneder. Den højeste rapporterede alder er 22 år opnået af et dyr i fangenskab.

Halvaber
Slanklori

Slanklorien (Loris tardigradus) er en halvabe i dovenabefamilien. Den bliver 17,5-26 cm lang og vejer 85-350 gram. Den har ingen hale. Den lever i det sydlige Indien og på Sri Lanka. Den lever hovedsageligt af insekter. 

Hunnen bliver kønsmoden ti måneder gammel og er i brunst to gange om året. Hun er drægtig i 166-169 dage og føder en til to unger. Disse dies i 6-7 måneder.

Noter

Halvaber
Kattalemur

Kattalemuren (Lemur catta) er en halvabe i familien af ægte lemurer. Arten er den eneste i slægten Lemur. Den bliver 39-46 cm lang med en hale på 56-62 cm og vejer 2,5-3,5 kg. Kattalemuren lever udelukkende på Madagaskar.  Den er grå med sorte striber på halen.

I Danmark kan kattalemuren bl.a ses i Guldborgsund Zoo, Givskud Zoo, Knuthenborg Safaripark, Ree Park Ebeltoft, Odense Zoo, Aalborg Zoo, Blåvand Zoo, Jyllands Park Zoo, Jesperhus Feriepark, Glad Zoo og Zoologisk Have i København.

Halvaber
Indri

Indrien (Indri indri) er en halvabe i familien Indrier. Arten er den eneste i slægten Indri. Dyret når en længde på 60 cm dertil en hale på blot 5 cm. Den vejer 6-7 kg. Den lever udelukkende på Madagaskar. Indrien er sort med hvide pletter.

Dyrets navn betyder "Se!" på malagasy. En opdagelsesrejsende hørte en indfødt pege på dyret og tog ordet som værende dyrets navn.

Madagaskars fauna
Halvaber
Ymer

Ymer har flere betydninger:

Ymer (nordisk mytologi) – jætte
Ymer (surmælksprodukt)
Ymer (måne)
Ymer (tidsskrift)
Ymer (Ø)
Indrier

Indrier eller silkemakier (Indriidae) er en familie af halvaber i ordenen primater. Alle arter er endemiske for Madagaskar. Det er mellemstore eller store lemurer med kun fire tænder i tandkammen i stedet for seks, der ellers er det normale for halvaber. Tandkammen dannes af fremadrettede tænder i undermunden og bruges bl.a. til at pleje pelsen.

Beskrivelse 
Størrelsen varierer fra uldmakier (slægten Avahi), der uden hale kun måler 30 cm i længden, til indrien, der er den største nulevende halvabe. Halen hos indrien er kun en kort stump, mens uldmakier og sifakaer har haler, der er så lange som kroppen. Pelsen er lang og oftest hvidlig, rødlig eller grå. Ansigtet er sort og altid ubehåret. Baglemmerne er længere end forlemmerne, hænderne er lange og slanke og deres tommelfingre er ikke helt modstillet de øvrige fingre. Indrier har færre forkindtænder end andre lemurer og mangler desuden en fortand/hjørnetand i hver halvdel af underkæben. Tandformlen kan derfor skrives enten som  eller , altså i alt 30 tænder.

Levevis 
Indrier er planteædere, idet de mest æder blade, frugter og blomster. Som visse andre planteædere har de en stor blindtarm med bakterier, der hjælper med at nedbryde cellulosen.

Alle arter er trælevende, men kommer dog lejlighedsvis ned på jorden. På jorden bevæger de sig i opret stilling med korte hop fremad med armene højt løftet. I træerne kan de dog foretage lange spring og er meget adrætte, når de bevæger sig fra træ til træ. Som alle bladædere holder de lange pauser, for at fordøje den næringsfattige føde. Ofte kan de ses liggende udstrakt i træerne, mens de tager solbad. Indrier lever sammen i familiegrupper på op til 15 individer. De kommunikerer med hinanden med skrig og diverse ansigtsgrimasser.

Hunner og hanner lever sammen i monogame par i årevis. Oftest ved slutningen af tørtiden føder hunnen en enkelt unge efter en drægtighedsperiode på 4-5 måneder. Ungen lever i familien i et stykke tid efter den er blevet fravænnet i en alder af 5-6 måneder.

Klassifikation 
De 19 nulevende arter i familien deles i tre slægter.
 Slægt Indri
 Indri Indri indri
 Slægt Avahi
 Avahi cleesei
 Uldmaki Avahi laniger
 Avahi mooreorum
 Avahi occidentalis
 Avahi unicolor
 Avahi peyrierasi
 Avahi meridionalis
 Avahi ramanantsoavani
 Avahi betsileo
 Slægt Sifakaer Propithecus
 Østlig sifaka Propithecus diadema
 Propithecus edwardsi
 Propithecus candidus
 Propithecus perrieri
 Propithecus coquereli
 Vestlig sifaka Propithecus verreauxi
 Propithecus deckenii
 Propithecus coronatus
 Propithecus tattersalli

Noter

Eksterne henvisninger 

Lemurer
Springspidsmus

Springspidsmus også kaldet elefantspidsmus (latin: Macroscelidea) er en orden under pattedyrene. Ordenen består kun af en familie: Macroscelididae. Navnet elefantspidsmus skyldes dyrenes lange fleksible snude, der kan minde lidt om elefantens snabel. Dyrene er 17-58 cm lange inklusiv halen. Der er omkring 15 arter i ordenen.

Klassifikation 

 Orden Springspidsmus Macroscelidea
 Familie Macroscelididae
 Slægt Macroscelides
 Art Kortøret springspidsmus Macroscelides proboscideus
 Slægt Elephantulus (10 arter)
 Slægt Petrodromus (1 art – P. tetradactylus)
 Slægt Rhynchocyon (3 arter)
Ymer (surmælksprodukt)

Ymer er et dansk surmælksprodukt, der har været kendt siden 1930. Det fremstilles af sødmælk syrnet med den almindelige bakteriekulture DL bestående af Lc. Lactis, Lc. Cremoris, Lc. Diacetylactis og Leu. Cremoris. (Lc. = Lactococcus og Leu. = Leucanostoc).  Ved fremstilling af ost og syrnede mælkeprodukter, som f.eks. yoghurt, ymer, tykmælk, skyr, kvark og A-38, tilsættes mælken bestemte nyttige mælkesyrebakterier, der omdanner mælkesukker til mælkesyre og andre stoffer. Syrningen gør mælken tykkere og giver den en syrlig smag. Desuden forøger det holdbarheden med nogle dage.

Ymer er opkaldt efter jætten Ymer fra skabelsesberetningen i den nordiske mytologi. Mejeribestyrer E. Larsen i Hatting fik i 1937 sit nye syrnede mælkeprodukt registreret som ymer, og det navn blev også brugt af andre mejerier, der begyndte at fremstille produktet.

I modsætning til andre tykmælksprodukter bliver der drænet valle fra, når man laver ymer. Det betyder, at ymer får et højere indhold af tørstof, herunder protein, mens fedtindholdet ligger på 3,5 % som i sødmælk.

Ymer er populært som morgenmad, mellemmåltid, dessert, dressing og til bagning.
1 deciliter ymer indeholder 35 kilokalorier.
	
Ymer er produceret af skummetmælk tilsat en en start-kultur og opbevaret ved 18° C, indtil pH-værdien falder til 4,6. Vallen er brudt op og drænet efter gæringen. Fløde tilsættes for at producere ymer.

Litteratur 
 Barry A. Law (Editor): Microbiology and biochemistry of cheese and fermented milk. Springer, Heidelberg 1997.
 Adnan Tamime (Editor): Structure of Dairy Products. Blackwell Publishing, Oxford 2007.

Referencer 

Syrnede mejeriprodukter
Konsummælk
Bulet dværgmispel

 
Bulet dværgmispel (Cotoneaster bullatus) er en stor, løvfældende busk med en åben, tragt-agtig vækstform. Der er kun få og svagt forgrenede hovedgrene, som er oprette til svagt overhængende. Blomsterne søges meget af bier, og frugterne er elsket af fugle. Busken fremkalder jordtræthed.

Beskrivelse 
Barken er først gråbrun og tæt håret. Senere bliver den brun og glat med spredte korkporer. Gamle grenes bark er grålig og furet. Knopperne er spredte, aflange, tilliggende og noget sjuskede at se til. Knopskællene er tæt besat med grå hår. Bladene er elliptiske og helrandede med lang spids. Oversiden er rynket og mørkegrøn, mens undersiden er tæt behåret og grågrøn. Høstfarven er klart rød. 

Blomsterne sidder 3-7 sammen i små halvskærme ved bladhjørnerne. De er små og hvide til lyserøde. Frugterne er røde kærnefrugter med 2-3 hårde kerner. Frøene modner godt og spirer villigt i Danmark. Arten er formentlig apomiktisk

Rodnettet består af 4-5 hovedrødder, som når langt ud og ned, men som kun er svagt forgrenede. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 4 x 4 m (20 x 20 cm/år).

Hjemsted 
Busken danner skovbryn og krat på næringsrig og sommerfugtig bund i det vestlige Kinas bjerge (bl.a. på Emei-bjerget). Arten er desuden naturaliseret mange steder i både Nordamerika og Europa, og den betragtes som en invasiv art af myndighederne.

I Lamagetou Nature Reserve, Sichuan, Kina, findes rester af Taxus-Tsuga-blandede, løvfældende skove med Rhododendron-Salix-bambus underetage i 2.650-2.720 m højde. Her vokser arten sammen med bl.a. aksnøkketunge, alm. kællingetand, Buddleja albiflora (en art af buddleja), Deutzia discolor (en art af stjernetop), Enkianthus deflexus (en art af Pagodebusk-slægten), finnet bronzeblad, Gaultheria hookeri (en art af bjergte), magnoliapil, omeirose, Rhododendron lutescens (en art af rododendron), Rubus tricolor (en art af brombær) og Skimmia arborescens.

Sygdomme 
Busken rammes dødeligt af ildsot.

Noter

Kilde 
Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Eksterne henvisninger 

Buske
Haveplanter
Hvide blomster
Lyserøde blomster
Smukke frugter
Dværgmispel
Ludvig 16. af Frankrig

Ludvig 16. af Frankrig (; født som Louis-Auguste, også kaldet Louis Capet) (23. august 1754 – 21. januar 1793) var konge af Frankrig og Navarra fra 10. maj 1774 til 1792.

Ludvig var sønnesøn af Ludvig 15.. Hans far, der også hed Ludvig, døde i 1765).

Ægteskab 
16. maj 1770 blev han gift med ærkehertuginde Marie-Antoinette af Østrig, datter af kejserinde Maria Theresia af Østrig og kejser Frans 1. Stefan (Tysk-romerske rige).

Regering 
Ludvig savnede erfaring og autoritet, og hans regering prægedes af mislykkede reformforsøg og voksende økonomisk krise, ligesom hans hustru Marie Antoinette blev yderst upopulær ved sin ødselhed.

Den franske revolution 
I 1791 forsøgte kongen og hans familie at flygte ud af Paris for at igangsætte en modrevolution. De blev dog pågrebet i den lille by Varennes og blev ført tilbage til Paris og Kongefamilien blev indespærret i Tuilerierne.

I august 1792 blev Ludvig erklæret for afsat og han og hans familie blev fængslet i Le Temple

Både Ludvig 16. og Marie Antoinette blev offentligt henrettet i guillotinen, Ludvig først og Marie-Antoinette ni måneder senere.

Børn 
Ludvig 16. og Marie Antoinette fik fire børn, hvoraf kun et nåede voksenalder:
 Marie Thérèse Charlotte af Frankrig (19. december 1778 – 1851), fængslet under revolutionen, udvekslet med østrigske fanger.
 Louis Joseph Xavier François af Frankrig (22. oktober 1781 – 4. juni 1789), død af tuberkulose.
 Louis Charles af Frankrig (27. marts 1785 – 8. juni (ca.) 1795), kaldet Ludvig 17. Fængslet og død i fængslet af tuberkulose.
 Marie Sophie Hélène Beatrix af Frankrig (9. juli 1786 – 19. juni 1787).

Se også 

 Tidslinje over nogle europæiske regenter i det 18. århundrede

|-
 

Konger af Frankrig
Huset Bourbon
Franskmænd i 1700-tallet
Personer i oplysningstiden
Personer guillotineret under Den franske revolution
Przewalski-hest

Przewalski-hesten (Equus przewalskii, ) er et dyr i hestefamilien. Hesten er en sjælden og truet underart af den vilde hest (Equus ferus) hjemmehørende på stepperne i Centralasien. På et tidspunkt var den uddød i naturen (i Mongoliet var de sidste vilde Przewalski-heste set i 1966). Den er senere blevet genudsat på sit oprindelige levested i Mongoliet ved Khustain Nuruu National Park, Takhin Tal Nature Reserve og Khomiin Tal. Den taksonomiske position diskuteres stadig, og nogle taksonomer behandler Przewalski-hesten som en art, Equus przewalskii.

Andre navne for hesten er bl.a. takhi, asiatisk vildhest og mongolsk vildhest, Hesten er opkaldt efter den russiske geograf og opdagelsesrejsende Nikoláj Przjeválskij ().

Przewalski-hesten er aldrig blevet domesticeret og er den eneste rigtige vilde hest i verden i dag. Przewalski-hesten er en af tre kendte underarter af Equus ferus, de andre er tamhest (Equus ferus caballus) og den uddøde tarpan (Equus ferus ferus).

Udbredelse 

Alle przewalski-heste, der i dag lever, nedstammer fra 9 af de 31 heste, der var i fangenskab i 1945. To af disse var hybrider, den ene stammede fra en vild hingst og en domesticeret hoppe og en anden fra en vild hingst og en tarpanhoppe. Disse 31 heste nedstammede fra ca. 53 heste fanget omkring 1900. Et samarbejde mellem Zoological Society of London og mongolske forskere har resulteret i en vellykket genudsættelse af disse heste fra zoos til deres naturlige habitat i Mongoliet; i 2011 var der en fritlevende bestand på anslået over 300. Fra en bestand på 31 heste i fangenskab i 1945 var det samlede antal i begyndelsen af 1990'erne steget til over 1.500.

En bestand blev udsat i det afspærrede område ved Tjernobyl i 1998 beskyttet mod menneskers indblanding. Det antages at bestanden er stigende.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Vildhest
Onager

Onageren eller det asiatiske vildæsel (Equus hemionus) er et dyr i hestefamilien. Den bliver 2-2,5 m lang med en hale på 30-49 cm og vejer 200-260 kg. Onageren bebor ørkner i Syrien, Iran, Indien og Tibet. Den lever af græs og andre planter. 

Hesteslægten
Grevys zebra

Grevys zebra (Equus grevyi) er en art i hestefamilien. Den bliver 2,5-3 m lang med en hale på 38-60 cm og vejer 350-450 kg. Arten er den største zebraart og samtidig den største af alle nulevende arter i hesteslægten bortset fra de tæmmede former. Grevys zebra lever i det østlige Afrika. Den er opkaldt efter den tidligere franske præsident Jules Grévy.

Kilder og eksterne henvisninger 
 IUCN Red List of Threatened Species: Equus grevyi

Zebraer
Almindelig zebra

Den almindelige zebra (Equus quagga), også kaldet steppezebraen eller Burchells zebra, er et dyr i hestefamilien. Den bliver 2,2-2,5 m lang med en hale på 47-56 cm og vejer 175-385 kg. Den lever i det østlige og sydlige Afrika.

Zebraer
Amerikansk bison

Amerikansk bison (Bison bison) er en art i bison-slægten. Den når en længde på 2-3,5 m med en hale på 30-91 cm og vejer 318-1000 kg. Arten deles i to underarter, skovbison (Bison bison athabasacae), der lever i Canada og præriebison (B. b. bison), der lever i USA og få steder i Canada.

Nær udryddelse 
I det 19. århundrede blev dyret jaget til næsten udryddelse, og bestanden i USA var helt nede på 300 individer i 1890. Siden er et stort redningsforsøg sat i værk, og bestanden anslås nu til mere end 500.000, hvoraf hovedparten findes i private, kommercielle farme. Dette tal skal sammenlignes med en bestand på mere end 60 millioner før europæerne kom til Amerika.

Levevis 
Bisonen bliver kønsmoden i 3-års alderen og lever i op til 15 år i naturen. Den er en planteæder og græsser på den amerikanske prærie. Amerikansk bison kan nå en topfart på 56 km/t. Den vejer ca. 1000 kg. En han spiser 30 - 40 kg planter om dagen, mens en hun spiser ca. 25 kg

Noter 

Bisoner
Nordamerikas fauna
Europæisk bison

Den europæiske bison eller visenten (Bison bonasus) er et dyr i bisonslægten af skedehornede. Dyret kan blive 1,88 m i stangmål og 2,1-3,4 meter langt med en hale på 30-60 cm og vejer 300-920 kg. Den er Europas tungeste landdyr. I 1927 blev det sidste vilde eksemplar dræbt i Kaukasus. Der eksisterede nu kun 54 individer i zoologiske haver. Siden 1951 er dyret med succes blevet genudsat i naturen. I 2009 var der 4.200 europæiske bisoner, men da de alle stammer fra blot 12 forfædre, er de sårbare overfor sygdomme som mund- og klovsyge. Den europæiske har været registreret på IUCNs rødliste som en truet art, men i 2019 var bestanden vokset til 6.200 dyr, og i december 2019 meddelte life-bison.com at IUCN havde ændret status til næsten truet (ses dog stadig ikke på iucnredlist.org i januar 2021).

Knoglefund viser, at arten fandtes i både Danmark og Sydsverige i den præboreale tid for flere tusinde år siden, men derefter forsvandt den fra Skandinavien. Naturstyrelsen Bornholm udsatte i juni 2012 visenter i Almindingen på Bornholm, og i 2019 blev der udsat 4 bisoner i Lille Vildmose i Jylland, og flere er kommet til. Desuden er der visenter i Blåvand Zoo og i Ree Park.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Bisoner
Europas pattedyr
Ryder Cup

Ryder Cup er en golfturnering, hvor to hold bestående af 12 af de bedste europæiske og 12 af de bedste amerikanske spillere mødes til et sæt af dyster. I øjeblikket spilles der 8 foursomes, 8 fourballs og 12 single-matcher. Foursome og fourball er to spiltyper, hvor man spiller to mod to, mens man i singlen spiller en mod en. Vinderen eller det vindende par får et point til holdet – i alt er der altså 28 point på højkant. Bliver en match uafgjort gives et ½ point til hvert hold.

Holdkaptajnen for hvert hold bestemmer hvem der spiller sammen to og to, og han bestemmer dermed også, hvem der sidder over i de enkelte dyster (matcher).

I nyere tid foregår Ryder Cup over tre dage fra fredag til søndag en gang hvert andet år. Fredag og lørdag spilles foursomes og fourballs, og søndagen spilles de 12 singler, hvor alle spillere deltager.

Historien 
Ryder Cup blev grundlagt i 1927 af Samuel Ryder og trofæet bærer stadig hans navn. Oprindeligt var det Storbritannien mod USA, men efter en mangeårig amerikansk dominans fik Storbritannien støtte af Irland i 1973, og i 1979 blev holdet udvidet til hele Europa. Siden da har turneringen skabt fornyet interesse, idet europæerne begyndte at vinde oftere. 

Turneringen har været spillet hver andet år siden 1927, på nær under anden verdenskrig, hvor den holdt pause i årene 1939, 1941, 1943 og 1945. Derudover blev rækkefølgen brudt, da turneringen i 2001 blev aflyst og rykket til 2002 på grund af terrorangrebet på World Trade Center.

Danskere i Ryder Cup 
Den danske golfspiller Thomas Bjørn har været på det europæiske Ryder Cup-hold i 1997 og 2002 og 2014. I alle tre tilfælde vandt det europæiske hold. I 2004, 2010 og 2012 var han vicekaptajn, men ikke spiller, på holdet. I 2018 opnåede han den kæmpe ære at blive valgt som kaptajn for Europa og fik sikker en sejr med hjem fra Frankrig.

Søren Hansen blev i 2008 den anden dansker til at kvalificere sig til et europæisk Ryder Cup-hold.

Thorbjørn Olesen blev den tredje dansker i Ryder Cup, da han i 2018 med Thomas Bjørn som kaptajn vandt over USA.

Lignende turneringer 
Kvindernes ækvivalent, hvor USA og Europa mødes kaldes Solheim Cup. I Europa spilles også turneringen The Seve Trophy, hvor de bedste irske og britiske spiller møde de bedste spillere fra det europæiske kontinent.

Resultater og spillesteder

Kilder / eksterne henvisninger 
 Ryder Cup 
 Ryder Cup-resultater 1927-2006, kvalifikation 1979-2006
Celeste

Celeste kan henvise til:

 Celeste (pigenavn) – et pigenavn
 Celeste (sanger) – amerikansk-britisk sanger
 Celeste (Fallulah-album) – album af Fallulah
 Celeste (computerspil) – et platformspil
Kallerupstenen

Kallerupstenen (eller Høje Tåstrup-stenen) er en af Danmarks ældste runesten. Der er små skål­formede fordyb­ninger i stenen. De menes at være meget ældre end runerne. En kultsten kan være genbrugt i vikingetiden. Da en stenhugger i 1827 var i færd med at kløve sten på en mark i Kallerup nord for Hedehusene, så han en sten på jorden. Stenen lå ikke langt fra Roskilde Landevej "i Nærheden af 3 store, dog nu for det meste ødelagte Stensætninger, liggende tæt ved hinanden i fortløbende Række. Om denne Plads sagde Beboerne, at den pleiede at kaldes Gjettetinget eller Jættetinget".

Stenen står i dag ved Ansgarkirken i Hedehusene.

Indskriften

Kallerupstenen – ældre end Jellingestenene. 

Kallerupstenens historie: Da en stenhugger i 1827 var i færd med at kløve sten på gårdejer Niels Larsens mark ved Kallerup, så han en sten ragende næppe en tomme over jorden. På den side, som vendte mod jorden, var udhugget bogstaver. Degnen H.F.H.Mossin i Høje-Tåstrup meddeler 18. december 1827 fundet til Nationalmuseet.
Stenen lå midt mellem Roskilde Landevej og Nedrevejen fra Kallerup til Baldersbrønde. Nationalmuseets sognebeskrivelse siger, at den lå syd for Græshøj og nord for enden af Græshøjvej.

Da kultusminister J.J.A. Worsaae ved sit besøg i 1850 fandt runestenen næsten tildækket af jord, fik han den 1851 opstillet ved hjørnet af Roskildevej og Kallerupvej. Men skoledrengene pyntede desværre for meget på stenen ved at ridse runerne tydeligere med kridt. Derfor blev den efter opfordring fra provst P. Heegaard i 1921 flyttet hen på kirkegården ved Ansgarkirken. Stenen var en gravsten over en fornem hedensk vikingehøvding fra omkring år 800 e.Kr.
Mens stenen endnu stod ude ved landevejen, blev den af egnens kunstmaler, L.A. Ring, foreviget på et maleri: Runesten ved Roskilde Landevej. På billedet af den øde vej med stenen og en række telegrafpæle ser man i forgrunden en krage svæve lavt over snedækket landskab.

Runerne på Kallerupstenen, ”der lå ved Roskilde kulturbygden Kallerup ved Roskilde Fjords indre vige” , er fra 700-tallet e.Kr. Der er i Danmark kun fundet ganske få andre runestene fra 700-tallet. En af dem er Snoldelevstenen, der er flyttet til Nationalmuseet. Disse tidlige runestene er kun fundet på øerne og i Skåne.

Se også 
Vikingerne i Frankerriget – stednavne

Henvisninger

Kildehenvisning 
 Ansgarkirken :: Historie: Kallerupstenen

Runesten i Danmark
Hedehusene
Foursome

Foursome er en type hulspil for fire spillere i golf. Der spilles to mod to med én golfbold på hvert hold. Hvert hold vælger før start hvilken af holdets to spillere der skal slå det første slag på de ulige huller (1., 3., 5. osv) og hvem der skal slå det første slag på de lige huller (2., 4., 6. osv). Efter det første slag på hullet er slået, skiftes holdets to spillere til at slå til bolden indtil den er i hul.

Se også
Slagspil
Hulspil
Stableford
Fourball

Golf
Fourball

Fourball er en type hulspil for fire spillere i golf. Der spilles i hold af to, men alle fire spillere spiller hvert hul igennem med egen Golfbold. Det hold, der havde den spiller, der brugte færrest slag på det spillede hul, vinder hullet. Det hold, der har vundet flest huller til sidst, vinder matchen. Kaldes også four ball, best ball.

Se også
Slagspil
Hulspil
Stableford
Foursome

Golf
Slagspil

Slagspil er en grundtype af spil inden for golfsporten. Hver spiller i matchen tæller det antal slag, vedkommende har brugt på de enkelte huller, sammen. Den, der har brugt færrest slag til sidst, vinder. Man regner med 2 forskellige former. Enten kan man spille med brutto score, hvilket vil sige uden handicap, og med Netto-score hvilket vil sige efter ens handicap er blevet trukket fra scoren. Dette gør at alle golfspillere vil kunne spille mod hinanden uanset niveau.

Se også
Hulspil
Stableford
Fourball
Foursome

Golf