kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bjørnekult

Bjørnekult var et religiøst ritual, der tog udgangspunkt i drabet af en bjørn, og som sås praktiseret blandt samtlige regioner omkring den nordlige polarcirkel, herunder Skandinavien, Finland, Sibirien og Nordamerika. Ritualet indebar nedlæggelsen af en bjørn, der derefter blev fuldstændigt fortæret (inklusive knoglemarven) og ofret. I de mest formelle sammenhænge ofredes benstykkerne i den rækkefølge, de blev spist, og blev derefter begravet på samme vis, som knoglerne oprindeligt sad på dyret. De skandinaviske samers bjørnekult har inspireret flere sydeuropæiske kunstnere og forfattere, især med hensyn til den rolle, shamanen spillede i ritualet. 

Bjørnekult har givet ny indsigt i særligt Dorset-folkets måde at tænke på omkring krop og død. Der er fundet meget få skeletter fra dén tid, og kombineret med bjørnekultens rolle tyder det nu på, at de døde muligvis blev parteret og lagt ud naturen eller nedsænket i havet, for den måde at vende tilbage til naturen.

Referencer 

Nordisk mytologi
Ritualer
Lauritz Christian Ditlev Westengaard

Lauritz Christian Ditlev Westengaard (født 1795 i Kundby på Sjælland, død 13. oktober 1853 i Odense) var en dansk præst.

I 1805 kom han i Slagelse Skole, 1809 i Roskilde Skole, fra hvilken han 1812 blev student. I 1816 underkastede han sig den teologiske embedsprøve med
udmærkelse og var derpå i et par år lærer i fransk og religion i Københavns og Christianshavns Borgerdydskoler. I 1819 blev han adjunkt ved den genoprettede Vordingborg Latinskole, i hvis programmer han (1822 og 1827; 3. oplag 1860) gav en oversættelse af Platons apologi for Sokrates. Som adjunkt udgav han tillige en bearbejdelse af Jens Deichmanns franske grammatik (1820; 6. oplag 1835) og en fortegnelse over de uregelmæssige og defektive verber i fransk (1825), og han var medstifter og medarbejder ved en søndagsskole i byen. I 1827 blev han præst for Pedersborg og Kindertofte på Sjælland og 1830 for Sankt Hans Menighed i Odense. Der udgav han sammen med C.A.H. Kalkar i årene 1832-35 Christelig Kirketidende; endvidere alene Kommunionsbetragtninger for evangeliske Kristne (1836) og Nytaarsgave for evangeliske Kristne (1839), samt, i forening med Tage Müller og Kalkar, Opbyggelsesbog for Kristne til Brug ved den private og huslige Andagt (1844; 2. oplag 1855; oversat på islandsk af Sveinn Hallgrímsson 1852). Desuden oversatte han et par af Claus Harms' skrifter og gav forskellige bidrag til de kirkelige blade. 21. Maj 1820 ægtede han Else Marie Høyen (født 18. oktober 1800, død 16. oktober 1847), en søster til N.L. Høyen.

Kilder 

 

Præster fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
D.C. Prior

Daniel Christian Prior (født 8. maj 1834 i Hunstrup i Thy, død 31. januar 1925) var en dansk præst.

Prior blev student 1854, cand. theol. 1860, kateket ved Holmens Kirke 1863 og var 1876—1917 1. residerende kapellan ved Frue Kirke i København. Hans navn er særlig knyttet til den danske sømandsmission, som han arbejdede for siden 1875, og hvis ugeblad Havnen han redigerede i 36 år. Også for menighedsplejen var han virksom.

Kilder

Eksterne henvisninger 
  

Præster fra Danmark
Redaktører fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Thy
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Transuraner

Transuraner er grundstoffer der har atomnumre højere end 92: urans atomnummer.

Alle grundstoffer med højere atomnumre end uran, er først blevet påvist efter at de er blevet kunstigt fremstillet. Med undtagelse af ganske små mængder af neptunium (93), plutonium (94) og americium (95), findes ingen af dem i naturlig tilstand. Enten har man opdaget dem i atomreaktorer eller efter kernevåbensprængninger - eller også har man målrettet fremstillet dem i laboratorier.

Transuraner, som endnu ikke er blevet fremstillet, eller som ikke har fået et officielt navn, får tildelt et midlertidigt navn af IUPAC. Navngivning af transuraner var under den kolde krig en kilde til kontroverser.

Alle transuraner er radioaktive.

Fodnoter 

 Gyldendal Mini-lex. Fysik – side 144, Gyldendals forlag, 

 
Grundstoffer
Gjuke

I nordisk mytologi var Gjuke en sagnkonge, stamfar til ”gjukungerne”, dvs. modsvarigheden til den sydgermanske æt nibelungerne. Han var gift med den troldkyndige Grimhild. De mest kendte medlemmer af ætten er Gunnar Gjukeson og Gudrun Gjukedotter. Desuden sønnerne Høgne og Guttorm. De er nogle af hovedpersonerne i sagnkredsen om Vølsungeætten, Vølsungerne.

Gjuke har muligvis sin oprindelse i en historisk person burgunderkongen Gibica i begyndelsen af folkevandringstiden, omkring 400 e.Kr.

Se også 
 Völsungasaga − Sigurd Fafnersbane, gift med Gudrun Gjukadotter  
 Gundahar (†436) efterfølger som burgundisk konge
 Richard Wagner: Der Ring des Nibelungen

Noter

Eksterne henvisninger
 'Gjuke' af Finn Stefánsson i DSD, Den Store Danske

Mennesker i nordisk mytologi
Simon Zelotes

Simon Zelotes var en af Jesu disciple, og han nævnes i Matthæusevangeliet 10:4, Markusevangeliet 3:18, Lukasevangeliet 6:15, og Apostlenes gerninger 1:13. Tilnavnet kan forstås som, at han havde tilknytning til zeloterne, eller at han var ivrig i religiøs henseende. 

Hans helgendag er 28. oktober i vesten, mens de orientalske og ortodokse kirker fejrer ham den 10. maj.

Jesu apostle
Bartholomæus

Bartholomæus (, Bartholomaíos, ) var en af Jesu disciple. Han er blevet identificeret med Nathanael (alternativt stavet Nathaniel), der i Johannesevangeliet bliver præsenteret for Jesus af Philip (der også ville være apostel), [Joh 1: 43-51] selv om nogle moderne kommentatorer afviser identifikationen af Nathanael med Bartholomæus.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Jesu apostle
Badminton under sommer-OL 2016 - herredouble

Herrernes doubleturnering i badminton under sommer-OL 2016 fandt sted 11. - 19. august.

Medaljefordeling

Format
Turneringen begyndte med indledende kampe: Udøverne blev splittet op i fire grupper og spillede mod de andre udøvere i sine egne grupper. De fire bedst doubler var seedede og var placeret i hver deres indledende gruppe. De to bedste doubler fra de indledende gruppekampe gik videre til kvartfinalerne. Den bedste double i hver gruppe gik til hver sin kvartfinale, mens de fire toere var gennem lodtrækning for at blive placeret i kvartfinalen. Herefter var der semifinaler, kamp om bronze samt finalen.

Seedet 
I alt var fire par seedet i konkurrencen.

 Lee Yong-dae / Yoo Yeon-seong (Kvartfinaler)
 Mohammad Ahsan / Hendra Setiawan (Gruppespil)
 Kim Gi-jung / Kim Sa-rang (Kvartfinaler)
 Fu Haifeng / Zhang Nan (Guld)

Resultater

Gruppespil

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Gruppe D

Slutspil

Referencer

Herredouble
Badminton under sommer-OL 2016 - damedouble

Damernes doubleturnering i badminton under sommer-OL 2016 fandt sted 11. - 18. august.

Medaljefordeling

Format
Turneringen begyndte med indledende kampe: Udøverne blev splittet op i fire grupper og spillede mod de andre udøvere i sine egne grupper. De fire bedst doubler var seedede og var placeret i hver deres indledende gruppe. De to bedste doubler fra de indledende gruppekampe gik videre til kvartfinalerne. Den bedste double i hver gruppe gik til hver sin kvartfinale, mens de fire toere var gennem lodtrækning for at blive placeret i kvartfinalen. Herefter var der semifinaler, kamp om bronze samt finalen.

Seedet 
I alt var fire par seedet i konkurrencen.
 Misaki Matsutomo / Ayaka Takahashi (Guld)
 Tang Yuanting / Yu Yang (Fjerdeplads)
 Nitya Krishinda Maheswari / Greysia Polii (Kvartfinale)
 Jung Kyung-eun / Shin Seung-chan (Bronze)

Resultater

Gruppespil

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Gruppe D

Slutspil

Se også 
Badminton under sommer-OL 2016

Referencer

Damedouble
Badminton under sommer-OL 2016 - mixed double

Mix-doubleturnering i badminton under sommer-OL 2016 fandt sted 11. - 17. august 2016 i Rio de Janeiro.

Medaljefordeling

Format
Turneringen begyndte med indledende kampe: Udøverne blev splittet op i fire grupper og spillede mod de andre udøvere i sine egne grupper. De fire bedst doubler var seedede og var placeret i hver deres indledende gruppe. De to bedste doubler fra de indledende gruppekampe gik videre til kvartfinalerne. Den bedste double i hver gruppe gik til hver sin kvartfinale, mens de fire toere var gennem lodtrækning for at blive placeret i kvartfinalen. Herefter var der semifinaler, kamp om bronze samt finalen.

Seedet 
I alt var fire par seedet i konkurrencen.
 Zhang Nan / Zhao Yunlei (Bronze)
 Ko Sung-hyun / Kim Ha-na (Kvartfinale)
 Tontowi Ahmad / Liliyana Natsir (Guld)
 Joachim Fischer / Christinna Pedersen (Gruppespil)

Resultater

Gruppespil

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Gruppe D

Slutspil

Referencer

Mixed double
Total uorganisk carbon

Total uorganisk carbon, ofte betegnet TIC (), er en måde at måle den samlede mængde uorganisk carbon i vand, både i opløst og i fast form.

Henvisninger 

Miljøteknologi
Fisher Ames

Fisher Ames (født 9. april 1758 i Dedham, død 4. juli 1808 sammesteds) var en amerikansk politiker.

Ames blev 1781 sagfører i sin hjemstat, Massachusetts, og viste sig tidlig at være en ypperlig taler. I 1788 valgtes han til medlem af statens lovgivende forsamling og virkede for dens tilslutning til den nye unionsforfatning. Han valgtes derefter til kongressen, hvor han ivrig støttede Washingtons styrelse, særlig 1796 afslutning af en handelspagt med England. Ames holdt også 1797 afskedstalen til Washington, men trak sig derefter tilbage fra det offentlige liv. Dog opfordrede han 1798 sine landsmænd til kraftig modstand mod Frankrigs overdrevne krav. Hans skrifter udgavs 1854 i 2 bind og et udvalg af hans taler 1871.

Kilder 

  

Personer fra Massachusetts
Politikere fra USA
Amerikanere i 1700-tallet
Amerikanere i 1800-tallet
Bjergsialia

Bjergsialia () er en spurvefugl, der lever i det vestlige Nordamerika.

Noter 
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger 

Drosler
Fugle fra Rocky Mountains
J.C. Jacobsen (teolog)

Johannes Christian Jacobsen (født 6. marts 1862 i Hvornum ved Hobro, død 10. september 1948) var en dansk teolog.

Jacobsen blev student 1880 og cand. theol. 1885. 1888—89 foretog han en rejse til udlandet med studieophold i Göttingen og Erlangen, og 1891 udnævntes han efter forudgående konkurrence til professor i gammeltestamentlig teologi ved universitetet. I denne stilling optog og fortsatte han det arbejde, som forgængeren, Frantz Buhl, en halv snes år tidligere havde begyndt på, at bane vej for den moderne videnskabelige betragtning af det Gamle Testamente, og han har sikkert øvet en betydelig indflydelse på største delen af de teologer, som er udgåede fra universitetet i decennierne omkring forrige århundredeskifte. Han har hovedæren for indførelsen af den såkaldte laboratorieundervisning ved det teologiske studium, og hans forelæsninger og øvelser har for mange været en ypperlig vejledning i metodisk videnskabeligt arbejde. Sammen med biskop Gabriel Koch besørgede han den 1907 autoriserede revision af oversættelsen af det Nye Testamente, og han var medarbejder ved Buhls gammeltestamentlige oversættelse; han er desuden forfatter til Daniels Bog og de nyere Sprogundersøgelser (1900), Om Døden og Dødsriget i det gamle Testamente (1911), Den gammeltestamentlige Theologi som theologisk Disciplin (1912) samt til de kirkepolitiske
småskrifter: Om Symboler og Symbolforpligtelse (1906) og Retssagen mod Pastor Arboe Rasmussen (1913). I 1916 blev han Dr. theol. honoris causa.

Kilder 

 

Bibelforskere
Teologer fra Danmark
Professorer fra Københavns Universitet
Rektorer ved Københavns Universitet
Æresdoktorer ved Københavns Universitet
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Rexisme

Rexisme var en politisk bevægelse og ideologisk retning i Belgien, grundlagt i 1930 af Léon Degrelle.

I udgangspunktet var bevægelsen socialkristen, men blev overvejende fascistisk under 2. verdenskrig. Rexisterne arbejdede sammen med Nazi-Tyskland fra 1940 til 1944, mens Belgien var besat af tyskerne.

Litteratur 
 
 Conway, Martin. Collaboration in Belgium: Leon Degrelle and the Rexist Movement 1940-1944. 
 
 
 Littlejohn, David. The Patriotic Traitors: A History of Collaboration in German-occupied Europe, 1940-45. 
 Streel, José. La révolution du XXème siècle (réédition du livre paru en 1942 à la NSE à Bruxelles), préface de Lionel Baland, Déterna, Paris, 2010.

Belgiens historie
Fascisme
Léon Degrelle

Léon Joseph Marie Ignace Degrelle (født 15. juni 1906 i Bouillon, Belgien, død 31. marts 1994 i Málaga, Spanien) var en belgisk højreekstrem journalist og forfatter. Han grundlade og ledte den fascistiske Rex-bevægelse og blev senere officer i Waffen-SS på Østfronten. Han blev dømt til døden in absentia 1944, flygtede via Danmark og Norge til Spanien, hvor han fik varigt ophold.

Kilder 
 Jonathan Littell: Le sec et l'humide (Paris, 2008).

Eksterne henvisninger 

Journalister fra Belgien
Forfattere fra Belgien
SS-officerer
Personer fra Bouillon
Personer dømt til døden in absentia
Thomas Kaarsted

Thomas Kaarsted (født den 5. maj 1968) er en dansk historiker, biblioteksleder, forfatter og forhenværende forlagsdirektør. Han er souschef ved Syddansk Universitetsbibliotek.

Kaarsted beskæftiger sig med borgervidenskab, digital dannelse og læringsrum.. Han er medforfatter til bogen “De Sidste Amatører” (2012) og har skrevet flere anmeldelser og artikler i diverse aviser og fagmagasiner.

Thomas Kaarsted har udgivet kriminalromanerne "Steder tiden har glemt” (2020) og “Lyset skjuler alle synder” (2022) om psykologen Conor Becker. 

Thomas Kaarsted er søn af den danske historiker og forfatter, Tage Kaarsted.

Kilder 

Historikere fra Danmark
Cebidae

Cebidae er en af fem familier af vestaber. Den omfatter dødningehovedaber og kapucineraber. Familien omfattede tidligere også sakiaber, uakarier, springaber, edderkopaber, uldaber og brølaber, der til sammen blev kaldt sapajuer eller pelsaber.

Beskrivelse 
Arterne i familien har en kropslængde på 25 til 55 centimeter med en lige så lang hale. Dødningehovedaber vejer mellem 700 og 1100 gram, mens kapucineraber vejer 2 til 4 kilogram. Pelsen er kort og tæt og oftest sort, brun eller grå, undertiden med kontrasterende farver. Kroppen er langstrakt og halen kan i et vist omfang anvendes som gribehale (hos dødningehovedaber dog kun hos unge dyr). Fingre og tæer er alle forsynet med negle.

Hovedet er rundt, snuden er kort og øjnene sidder tæt sammen. Tandformlen er som hos de fleste vestaber , i alt har de altså 36 tænder.

Udbredelse 
Udbredelsesområdet strækker sig fra Mellemamerika (Honduras) over amazonbækkenet til det sydøstlige Brasilien. De lever i skove af meget forskellig karakter.

Levevis 

Kapucineraber og dødningehovedaber er dagaktive dyr, der opholder sig i træerne. De er dygtige klatrere og bevæger sig mest på alle fire. De træffes af og til på jorden.

De lever i grupper på 8 til 100 dyr, der består af både hunner og hanner og deres fælles unger. Oftest findes et hierarki indenfor begge køn. Grupper af kapucineraber bliver anført af en dominant han, mens grupper af dødningehovedaber oftest domineres af hunner, der presser hannerne i baggrunden. Medlemmerne af en gruppe kommunikerer ved hjælp af talrige lyde.

De er altædende og ernærer sig af frø, blade og knopper, men også af insekter og andre smådyr, undertiden også små hvirveldyr og fugleæg.

Efter en drægtighedsperiode på 150 til 180 dage føder hunnen en enkelt unge. Fædrene deltager stort set ikke i opfostringen, hvad dog hyppigt de andre hunner i gruppen gør.

Klassifikation 

Tidligere blev vestaber opdelt i Callitrichidae og denne familie, Cebidae. Omkring 2005 blev silkeaber, tamariner og løveaber placeret i en underfamilie af Cebidae, mens de andre slægter fra Cebidae blev flyttet til egne familier: Aotidae, Pitheciidae og Atelidae. Ifølge den nyeste inddeling af vestaberne er silkeaber, tamariner og løveaber igen i deres egen familie Callitrichidae, hvilket kun efterlader dødningehovedaber og kapucineraber i denne familie:

 Familie Cebidae
 Underfamilie Cebinae: kapucineraber
 Slægt Cebus
 Cebus kaapori
 Cebus olivaceus
 Kapucinerabe (hvidhalset kapucinerabe), Cebus capucinus
 Hvidpandet kapucinerabe, Cebus albifrons
 Slægt Sapajus
 Sapajus libidinosus
 Sapajus nigritus
 Sapajus flavius
 Gulbrystet kapucinerabe, Sapajus xanthosternos
 Brunhovedet kapucinerabe, Sapajus apella
 Unerfamilie Saimiriinae: dødningehovedaber
 Slægt Saimiri
 Saimiri ustus
 Saimiri vanzolini
 Sorthovedet dødningehovedabe (Bolivia-dødningehovedabe), Saimiri boliviensis
 Centralamerikansk dødningehovedabe, Saimiri oerstedi
 Dødningehovedabe, Saimiri sciureus

Noter

Kilder 
 Thomas Geissmann: Vergleichende Primatologie. Springer-Verlag, Berlin u. a. 2003, .
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. 6th edition. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD 1999, .

Pelsaber
Ukrainere

Ukrainere (, , historisk kaldet rutenere) er en østslavisk etnisk gruppe der er hjemmehørende i Ukraine, der regnet i den samlede befolkning er den sjette mest folkerige stat i Europa. Forfatningen i Ukraine anvender udtrykket "ukrainere" om alle borgere i landet. Hviderussere og russere betragtes som ukrainernes nærmest beslægtede folkeslag, mens rutenere enten betragtes en nært beslægtet gruppe, eller en etnisk undergruppe af ukrainerne.

De fleste etniske ukrainere bor i Ukraine, hvor de udgør over tre fjerdedele af befolkningen. Den største gruppe af etniske ukrainere uden for Ukraine bor i Rusland, hvor omkring 1,9 millioner russiske borgere betragter sig som etniske ukrainere, mens millioner af andre (primært i det sydlige Rusland og Sibirien) har ukrainsk afstamning. Indbyggerne i Kuban er for eksempel splittet mellem tre identiteter, ukrainsk, russisk, og kosaker. Ca. 800.000 mennesker af ukrainske herkomst lever i det russiske Fjernøsten i et område historisk kendt som "Grønne Ukraine".

Ifølge nogle tidligere antagelser, bor et anslået antal på næsten 2,1 millioner af ukrainsk oprindelse i Nordamerika (1,2 millioner i Canada og 890.000 i USA). Et stort antal af ukrainere bor i Brasilien (500.000), Moldova (375.000), Kasakhstan (ca. 333.000), Polen (skøn mellem 300.000 og 400.000), Argentina (300.000), Hviderusland (skøn mellem 250.000 og 300.000 ), Portugal (52.300), Rumænien (skøn mellem 60.000 og 90.000) og Slovakiet (55.000). Der er også ukrainske indvandrere i Storbritannien, Australien, Tyskland, Letland, Schweiz, Østrig, Italien, Irland, Sverige og det tidligere Jugoslavien.

Referencer

Noter

Kilder

Eksterne henvisninger
Den ældste saga om Olav den Hellige

Den ældste saga om Olav den hellige eller Den første saga om Olav den hellige er en af de allerældste og første kongesagaer som vi kender.

Sagaen fortæller om Olav Haraldsson, helgenkåret til Olav den Hellige. Den blev af tidlige forskere dateret til ca. 1160, men senere forskere har flyttet datoen ti år frem. Som andre kongesagaer bliver skjaldekvad brugt til både at verificere hændelserne og dekorere teksten.

Arbejdet er kun bevaret i seks korte fragmenter. Et syvende fragment med hagiografisk indhold antog man tidligere, også var en del af Den ældste saga, men nyere forskning indikerer, at det stammer fra et andet værk. Den legendariske saga om Olav den hellige har lånt en stor del af indholdet fra Den ældste saga, og man har benyttet Den legendariske saga som en hentydning til omfanget af Den ældste saga. Snorre Sturlason, som var kendt for at bruge og vurdere alle tilgængelige tekster, benyttede også Den ældste saga eller noget tekst afledet fra denne, da han skrev sin enkeltstående saga om Olav den Hellige og tilsvarende, da han omformede denne til sin Olav den helliges saga i Heimskringla. Man antager også at Styrmir Kárason har benyttet Den ældste saga til at skrive Olavs saga (Óláfs saga).

Se også 
 Den legendariske saga om Olav den Hellige
 Olav den Helliges saga

Referencer

Litteratur 
 Andersson, Theodore Murdock (2006). The Growth of the Medieval Icelandic Sagas, 1180-1280. Cornell University Press. 
 Bjarni Aðalbjarnarson (red.) (1941). Íslenzk fornrit XXVI : Heimskringla I. Hið íslenzka fornritafélag.
 Chase, Martin (2005). Einarr Skúlason's Geisli : A Critical Edition. University of Toronto Press. 
 Finlay, Alison (redactor og oversetter) (2004). Fagrskinna, a Catalogue of the Kings of Norway. Brill Academic Publishers. 
 Hoops, Johannes (1999). Reallexikon der germanischen Altertumskunde: Band 14. Walter de Gruyter.

Eksterne henvisninger 
 Tekst fra fragemterne 
 Brot úr Elztu sögu  Indholdsfortegnelse af kvadene i sagaen

Nordiske sagaer
Vi maler byen rød

"Vi maler byen rød" er en dansk sang sunget af Birthe Kjær, der vandt Dansk Melodi Grand Prix 1989 med Jarl Friis-Mikkelsen som vært, tekstforfatteren var Keld Heick. Sange som blandt andet fugle og sommerregn var også med det år.

Singler fra 1989
Popsange fra Danmark
Sange fra Dansk Melodi Grand Prix
Eurovision Song Contest-sange fra Danmark
Fáfnismál

Fáfnismál ('digtet om Fafner' ; 'sangen om Fåvne') er et af heltedigtene
i den ældre Edda, hvis hovedindhold er en
samtale mellem Sigurd (Fafnersbane) og den til døden
sårede drage, Fáfnir, samt − efter dennes død −
mellem Sigurd og Regin, Sigurds fosterfader, som er dværgesmed og bror til Fafner og Odder.

Digtet ender med at lade nogle fugle give Sigurd råd med hensyn til,
hvad han skal gøre, nemlig ride lige til kong
Gjuke og ikke op på Hindarfjeld, hvor
Brynhild sover. Det er det skæbnesvangre møde
med hende fuglene ville hindre, men det var forgæves.

Digtet er i en fragmentarisk
tilstand med flere indskudte prosastykker. Det
hører til de yngre heltedigte fra slutningen af 10. århundrede.

Fáfnismál indgår i Codex Regius.

Kilde 
  af professor Finnur Jónsson

Eksterne henvisninger 
 "Sangen om Fåvne" på Heimskringla.no. Oversat af Hans Georg Møller, udgivet 1870. − Desuden tre andre oversættelser af Olaf Hansen 1911, Frederik Winkel Horn 1869 og Finnur Magnússon 1821
 "Fafnismol"  (en.) Kommentar og oversættelse og af Henry Adams Bellows.



Litteratur fra Island
Nordisk litteratur fra middelalderen
Salmonsens
Human Torch

The Human Torch er en fiktiv superhelt , der optræder i Amerikanske tegneserier udgivet af Marvel Comics. Karakteren er et af de første medlemmer af Fantastic Four. En lignende karakter med samme navn og evner blev lavet i 1939 af forfatteren Carl Burgos for Marvel Comics' forgænger selskab, Timely Comics.

Ligesom resten af de Fantastiske Fire, fik Jonathan "Johnny" Storm sine evner på et rumskib, der blev bombarderet med kosmisk stråling. Hans evner er, at han kan ændre sin krop til en "menneskelig flamme", han kan absorbere flammer uden skade til egen krop, og kontrollere omkringliggende flammer af ren og skær viljestyrke."Flame on!", som The Human Torch råber, når han aktiverer sine evner, er blevet hans slagord.

Som yngste medlem af gruppen er han fræk og utålmodig i forhold til sine tilbageholdende og medfølende ældre søster, Susan Storm, hans fornuftige svoger, Reed Richards, og den brummende Ben Grimm.

Offentliggørelses historie 
Skabt af forfatteren Stan Lee og kunstneren Jack Kirby, Johnny Storms versionen af Human Torch dukkede først op i De Fantastiske Fire #1 (nov. 1961), som del af De Fantastiske Fire.

Fiktiv biografi

Tidligt liv 
Johnny voksede op i Glenville, New York, en fiktiv forstad på Long Island.

Romantik 
Human Torch har været involveret i flere romatiske forhold gennem årene, herunder, men ikke begrænset til, Umenneskelig Krystal, Frankie Raye, Skrull agent Lyja forklædt som Alicia Masters, og den Atlantiske Namorita.

Referencer 

Superhelte
Tegneseriefigurer
Fantastic Four
Figurer fra Marvel Comics