kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Personbil

En personbil er en bil eller et køretøj, der transporterer mennesker.

Der er mange forskellige udgaver af en personbil fra en 2-personers åben sportsvogn til en mange-personers lukket limousine.

Et moderne fænnomen er MPV´ere, Multi Purpose Vehicles, der er minibusser/stationcars, indrettet med flere siddepladser, hvor sæderne kan tages ud, midlertidigt, og MPV'en bruges som varebil.

Et særligt design koncept stationcars/MPV´ere er ´famiglietta´ chassis- og packaging- konceptet, der er indrettet med ekstra plads til bagage inde under gulvet af bilen.

Fra automobilets opfindelse til i dag har der været mange bilfabrikker om produktionen – dog har der i de senere år været tale om fusioner mellem kendte mærker (se afsnittet "Koncerner").

Navnet på bilmærket er ofte relateret til dets opfinder(e), f.eks. Rolls-Royce, der anses for at være den ædleste personbil.

Produktionen af personbiler finder overvejende sted i USA, Japan, Sydkorea, Kina, Indien, Tyskland, Frankrig, England, Sverige, Tjekkiet og Italien. 

Hertil kommer ældre udgaver, som opbevares af historisk interesse: Veteranbiler

Aktuelle mærker 
 Acura – Japan
 Aston Martin – England
 Audi – Tyskland
 Bentley – England
 BAW – Kina
 BMW – Tyskland
 BYD – Kina
 Brilliance – Kina
 Buick – USA
 Cadillac – USA
 Chery – Kina
 Chevrolet – USA
 Citroën – Frankrig
 Dacia – Rumænien
 Datsun – Japan
 Dodge – USA
 Dongfeng – Kina
 FAW – Kina
 Ferrari – Italien
 Fiat – Italien
 Folkevogn (VW) – Tyskland
 Ford – USA
 GAZ – Rusland
 Geely – Kina
 Great Wall – Kina
 Hafei – Kina
 Honda – Japan
 Hyundai – Sydkorea
 Isuzu – Japan
 JAC – Kina
 Jaguar – England
 Jeep – USA
 Kia – Sydkorea
 Lada- Rusland
 Lancia – Italien
 Land Rover – England
 Lexus – Japan
 Lifan – Kina
 Mahindra – Indien
 Mazda – Japan
 Mercedes – Tyskland
 Mitsubishi – Japan
 Nissan – Japan
 Opel – Tyskland
 Peugeot – Frankrig
 Pontiac – USA
 Porsche – Tyskland
 Proton – Malaysia
 Renault – Frankrig
 Rolls-Royce – England
 Seat – Spanien
 Škoda – Tjekkiet
 SsangYong – Sydkorea
 Subaru – Japan
 Suzuki – Japan
 Tata – Indien
 Toyota – Japan
 Volvo – Sverige

Koncerner 
 VAG-koncernen
 VW
 Audi
 Seat
 Skoda
 Bentley
 Bugatti
 Lamborghini
 Porsche

 Ford
 Ford
 Volvo
 Land Rover
 Mazda

 General Motors
 Chevrolet
 Saab
 Pontiac
 Holden
 Saturn

 PSA Peugeot Citroën
 Citroën
 DS
 Opel
 Peugeot

 Fiat
 Fiat
 Lancia
 Alfa Romeo
 Ferrari
 Maserati
 Iveco

Udgåede mærker/Veteranbiler 
 Reo – USA
 Rover – England
 Saab – Sverige
 Tatra – Tjekkiet

Se også 

 Platform (bil)

Biler
Terra (EOS-satellit)

Terra betyder "jord" på latin. Ordet er brugt som navn for den vigtigste af NASAs Earth Observing System (EOS) satellitter. Den blev opsendt den 18. december 1999, og den var i funktion fra februar måned det følgende år. 

"Terra" er bekostet af flere lande, og den udfører mange forskellige opgaver ved hjælp af sine fem langtrækkende måleinstrumenter. Man undersøger Jordens miljø og klimaforhold, og "Terra" er en afgørende del af NASAs geologiske forskningsprogram, der skal sætte os i stand til at forstå og beskytte klodens miljø.

Se også 
 EOS (satellitprogram)

Eksterne link 
"Terra"-programmets netsted

Økologi
Jordobservations-satellitter
Agave

Agave er en slægt af planter, der er udbredt i Caribien, Mexico og det sydvestlige USA. Agaveslægten rummer 221 arter, hvoraf kun et fåtal er i kultur som prydplante og endnu færre har et dansk navn. En del af dem bliver dog brugt som stueplanter i Danmark. Slægtsnavnet betyder fremragende eller storslået. Planterne er flerårige, urteagtige planter uden eller med en ganske kort overjordisk stængel. Bladene er samlet i tætte rosetter, hvori de enkelte blade er kødfulde til læderagtige, spidse og som regel med tornet rand. Planterne vokser i tropiske og subtropiske, tørre områder og er ofte sukkulente eller indeholder meget styrkevæv i bladene, så de ikke falder sammen under tørkeforhold. De store amerikanske agaver kaldes for "century plants" eller "Texas asparges" i deres hjemland. Det antyder, at der måske går 100 år før de blomstrer, det er måske lidt overdrevet, men det tager mange år. Når de blomstrer, dør de til gengæld efterfølgende.

 Agave attenuata
 Agave ghiesbreghti
 Agave lophantha
 Agave parviflora
 Almindelig agave (Agave americana) 
 Arizonaagave (Agave arizonica) 
 Dronning Victoria-agave (Agave victoriae-reginae)
 Sisalagave (Agave sisalana)
 Trådagave (Agave filifera)

Galleri 

Anvendelse
Om sommeren kan de udmærket stå ude, ja i mange år helt til november, for de tåler en smule frost. Opbevares inden døre, tørt, køligt og lyst vinteren over. Nem formering ved sideskud, der fremkommer i stor mængde. De store planter kræver megen plads, og man skal helst ikke komme dem for nær. Hvis tornene på bladspidserne knækker, bliver bladene brune og kedelige at se på. 
Nogle af arterne bruges i Mexico til at lave Tequila og taverne af andre bruges til bast og tovværk (sisal).

 
CAM-planter
Elbrus

Elbrus (, ; ; , ; , ) er en udslukt stratovulkan i den nordvestlige del af Kaukasus. Elbrus ligger på grænsen mellem de russiske republikker Kabardino-Balkarien og Karatjajevo-Tjerkessien og tæt på grænsen til Georgien. Elbrus har to toppe på henholdsvis 5.642 moh. og 5.621 moh., hvilket gør Elbrus til det højeste bjerg i Kaukasus. Elbrus' permanente iskappe indeholder 22 gletsjere.

Det er forskelligt, hvor man trækker grænsen mellem Europa og Asien. Hvis man medregner den vestkaukasiske bjergkæde til Europa, er Elbrus Europas højeste bjerg. Men ofte regnes Manytj-lavningen umiddelbart nord for foden af bjergkæden for grænsen, og i så fald er Mont Blanc i Alperne Europas højeste bjerg.

Se også 
 Seven Summits

Referencer

Eksterne henvisninger 

Bjerge i Europa
Bjerge i Asien
Rusland
Bjergbestigning
Bjerge i Kaukasus
Hosni Mubarak

Muhammad Hosni Said Mubarak (født 4. maj 1928, død 25. februar 2020), normalt bare omtalt som Hosni Mubarak, var Egyptens fjerde præsident. Han efterfulgte d. 14. oktober 1981 Anwar Sadat efter dennes død ved et attentat 6. oktober 1981. Den 11. februar 2011 trådte Hosni Mubarak tilbage som Egyptens præsident efter 18 dages voldsomme demonstrationer og oprør i landet. Som Egyptens præsident ansås Mubarak som en af de mest magtfulde ledere i regionen. Han var kendt for sin moderate holdning til Israel-Palæstina konflikten og var ofte involveret i forhandlinger mellem de to sider.

Mubarak meddelte den 1. februar 2011 under de omfattende demonstrationer i 2011  – at han ikke ville genopstille ved det kommende valg. Hosni Mubaraks søn, Gamal Mubarak, der længe havde været spået at skulle efterfølge faderen som præsident, stiller heller ikke op ved det kommende valg.

Som et resultat af de omfattende protester i 2011 trådte Mubaraks regering tilbage, og Mubarak blev fængslet. Han blev den 2. juni 2012 idømt livsvarigt fængsel for bl.a at have givet ordre til drab på demonstranter under urolighederne. Denne dom blev dog annulleret i 2014. En anklage for korruption førte i 2015 til en dom på tre års fængsel. I samme sag fik to af hans sønner samme dom.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Egyptens præsidenter
Riddere af Dannebrog
Riddere af Serafimerordenen
Distributed.net

Distributed.net er et såkaldt distributed computing-projekt. Frivillige downloader et klientprogram, som lægger sig i baggrunden på pc'en og udnytter ubenyttet processorkraft til at løse komplicerede kryptografiske problemer.

Distributed.net startede som et forsøg på at løse RSA's "RC5-56"-test, en 56-bit-krypteret streng, der skulle dekrypteres; til den, der fandt den behøvede nøgle, var en præmie på 10.000$. Nøglen blev fundet d. 19. oktober 1997 efter 250 dage. Det næste projekt blev RC5-64, som tog næsten fem år at gennemføre. Den korrekte nøgle blev fundet d. 14. juli 2002. I skrivende stund forsøger man at dekryptere en 72-bit-krypteret streng sideløbende med OGR-projektet, der går på at finde de såkaldte optimale "Golomb Rulers".

Officielle projekter 
 Optimal Golomb Rulers (OGR-24) – Afsluttet 13. oktober 2004 
 Optimal Golomb Rulers (OGR-25) – I gang
 RSA Lab's 56-bit RC5 Kryptering – Afsluttet 19. oktober 1997.
 RSA Lab's 64-bit RC5 Kryptering – Afsluttet 14. juli 2002.
 RSA Lab's 72-bit RC5 Kryptering – I gang
 CS-Cipher udfordring – Afsluttet 16. januar 2000.

Eksterne henvisninger 
Distributed.net 

Datalogi
Bareback

At ride bareback er at ride på en hest uden saddel og stigbøjler. I rodeo-sammenhæng findes der barebackkonkurrencer, hvor det gælder om at blive siddende længst muligt på en hest, der springer rundt. Rytteren har ikke noget andet at holde fast i end et "håndtag", der er spændt på hesten. Rytteren må kun benytte den ene hånd til at holde fast med, og på intet tidspunkt må den anden hånd røre noget.

Ridning

nl:Bareback
Güneli Gün

Güneli Gün (født i Urfa i 1939) er en tyrkisk forfatter, oversætter og underviser. Hun voksede op flere steder i Tyrkiet men primært i Izmir hvor hun gik på den private American School for Girls. Hun flyttede senere til USA, hvor hun studerede ved Hollins College i Virginia og senere ved Johns Hopkins University i Maryland.

Hun lever i dag USA og skriver på engelsk. Hun har i mange år undervist i kreativ skrivning og kvindestudier på Oberlin College og har oversat flere tyrkiske bøger til engelsk.

Hendes Book of trances fremkaldte denne kommentar fra John Barth:

På dansk er udkommet På vejen til Bagdad.

Bibliografi 
 Book of trances: A novel of magic recitals (ikke oversat til dansk)
 On the Road to Baghdad (På vejen til Bagdad)

Referencer 

Tjek fødselsår
Skønlitterære forfattere fra Tyrkiet
Oversættere
Kakapo

Kakapoen (Strigops habroptila), eller uglepapegøjen, er verdens tungeste papegøje, da den kan veje op til 3,5 kg. Kakapoen er samtidig verdens eneste papegøje, der ikke kan flyve. Den er aktiv om natten.

Udbredelse 
Kakapoen er endemisk for New Zealand, hvor den engang var udbredt overalt. Den findes nu kun på fire mindre øer, heriblandt Chalky Island og Codfish Island, hvortil den er blevet flyttet for at kunne blive beskyttet mod rovdyr.

Truet 
Arten er stærkt truet, således var der i 1997 kun ca. 62 eksemplarer tilbage, mens der nu (2012) findes 126 kakapoer med en stigende tendens.
For at få bestanden op, er der sat et stort avlsprojekt i gang, hvor blandt andet yngledygtige hunner fodres op for at få et ekstra fedtlag, som er krævet for at få unger. Hvis det lykkes at få unger, bliver disse optaget og overvåget i døgndrift med infrarøde kameraer.

Desuden har æggene 60% risiko for at mislykkes på grund af den meget ensformige genpulje fra de få individer. Derfor forsøges der med inseminering af hunnerne.

Kilder 
 BirdLife International 2013. Strigops habroptila. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2.

Fugle fra New Zealand
Papegøjer
Finansministeriet

Finansministeriet er et dansk ministerium, der bl.a har ansvaret for det samlede årlige statsbudget i form af et finanslovforslag, der vedtages af Folketinget. Dette forslag til finanslov skal senest fremsættes fire måneder før finansårets begyndelse, jf. grundlovens § 45, stk. 1. Finanslovsforslaget fremsættes som sådan i slutningen af august. Finansloven er den eneste grundlovsfæstede lov, som skal vedtages en gang årligt, ellers kan stat, kommuner og regioner ikke afholder deres udgifter, jf. grundlovens § 46, stk. 2. 

Finansministeriet spiller en fremtrædende rolle ift. regeringens økonomiudvalg (ø-udvalg), hvor den til enhver tid siddende finansminister sidder for bordenden som formand, og der desuden deltager en række af de øvrige ministre i regeringen.

Arbejdsområder 

Ministeriets arbejdsområder omfatter en effektiv styring af de offentlige finanser samt en række andre opgaver:
 Økonomisk politik
 Mere effektiv regulering, produktivitet og vækst
 EU og international økonomisk politik
 Offentlige finanser
 Kommuner og regioners økonomi
 Statens selskaber

Historie 

Den 24. november 1848 ved ministerialreformen oprettedes et samlet finansministerium. Der er en lige og ubrudt linje herfra til det finansministerium, vi kender i dag.

I 1968 blev Finansministeriet delt i et Finansministerium og et Ministerium for Statens lønnings- og Pensionsvæsen. Dette ministerium ophævedes den 11. oktober 1971, og området blev overført til det nyoprettede Budgetministerium, der fra 1973 igen blev lagt ind under Finansministeriet.

Organisation 

Organisatorisk består Finansministeriet af departementet og en række styrelser og institutioner, som tilsammen udgør Finansministeriets koncern:

 Departementet
 Økonomistyrelsen
 Digitaliseringsstyrelsen
 Medarbejder- og Kompetencestyrelsen
 Statens It
 Statens Administration
 DREAMgruppen

Se også 
 Danske finansministre

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Finansministeriets hjemmeside
Ammetræ

Et ammetræ er et træ, som udelukkende bliver plantet for at hjælpe andre, blivende træer op. Ammetræerne skal skabe det mikroklima, som de andre træer har brug for, og når disse selv kan klare sig, bliver ammetræerne ryddet.

Det er vigtigt, at ammetræerne bliver ryddet, inden de kvæler de blivende træer. Og det er vigtigt, at de ikke er både rodskydende og skyggetålende, da man så ikke kan komme af med dem igen.

Ideen med ammetræer stammer fra hedens tilplantning, hvor man først lavede nogle mislykkede forsøg med rødgran og senere nogle vellykkede forsøg med rødgran og bjergfyr blandet.

Eksempler på gode ammetræer 
 Grøn-El (Alnus viridis)
 Dun-Birk (Betula pubescens)
 Skov-Hassel (Corylus avellana)
 Hybrid-Lærk (Larix x eurolepis)
 Rød-Gran (Picea abies)
 Bjerg-Fyr (Pinus mugo)
 Bånd-Pil (Salix viminalis)

Eksempler på dårlige ammetræer 
 Rød-El (Alnus glutinosa) – kvælstofsamlende på våd bund, men skyder hurtigt igen.
 Grå-El (Alnus incana) – kvælstofsamlende på tør bund, men skyder hurtigt igen.
 Vorte-Birk (Betula pendula) – nedkæmper græs, men pisker de blivende træer med sine hængende grene.
 Vestamerikansk Balsampoppel (Populus trichocarpa) – hurtig vækst, men bliver hurtigt en hel skov.

Økologi
Træer
Havedyrkning
Morbær-familien

Morbær-familien (Moraceae) er en familie med 38 slægter og 1100 arter, som er udbredt i troperne, subtroperne og de varmt tempererede egne i alle verdensdele. De kan kendes på, at de som regel indeholder hvid mælkesaft i bark og blade. Blomsterne er små og enkønnede, og de er placeret i kompakte stande. Da nogle af arterne har stor interesse som nytteplanter, nævnes deres slægter her.

Note
Regeringen Poul Nyrup Rasmussen IV

Regeringen Poul Nyrup Rasmussen IV var Danmarks regering 23. marts 1998 – 27. november 2001.
Ændringer: 1. juli 1999, 10. juli 1999, 27. september 1999, 23. februar 2000 og 21. december 2000.

Den bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet (S) og Det Radikale Venstre (RV):

 Statsminister Poul Nyrup Rasmussen (S),
 Økonomiminister og minister for nordisk samarbejde Marianne Jelved (RV),
 Finansminister Mogens Lykketoft (S), indtil 21. december 2000 derefter Pia Gjellerup (S),
 Udenrigsminister Niels Helveg Petersen (RV), indtil 21. december 2000, derefter Mogens Lykketoft (S)
 Miljø- og energiminister Svend Auken (S),
 Minister for udviklingsbistand Poul Nielson (S), indtil 10. juli 1999, derefter Jan Trøjborg (S) indtil 21. december 2000, derefter Anita Bay Bundegaard (RV),
 Undervisnings- og kirkeminister Margrethe Vestager (RV), fra 21. december 2000 undervisningsminister. Kirkeministeriet overtages af Johannes Lebech (RV),
 Indenrigsminister Thorkild Simonsen (S), indtil 23. februar 2000 derefter Karen Jespersen (S),
 By- og boligminister Jytte Andersen (S), fra 1. juli 1999 tillige minister for ligestilling – titlen ændret 27. september 1999 til by- og boligminister og minister for ligestilling. Udtrådt af regeringen den 21. december 2000, ministeriet overdraget til Lotte Bundsgaard (S),
 Forsvarsminister Hans Hækkerup (S), indtil 21. december 2000, derefter Jan Trøjborg (S),
 Forskningsminister Jan Trøjborg (S), indtil 10. juli 1999 derefter Birte Weiss (S), den 21. december 2000 ændres titlen til IT- og forskningsminister
 Socialminister Karen Jespersen (S), indtil 23. februar 2000 derefter Henrik Dam Kristensen (S),
 Justitsminister Frank Jensen (S),
 Fødevareminister Henrik Dam Kristensen (S), indtil 23. februar 2000 derefter Ritt Bjerregaard (S),
 Sundhedsminister Carsten Koch (S), indtil 23. februar 2000 derefter Sonja Mikkelsen (S) indtil den 21. december 2000 hvor hun efterfølges af Arne Rolighed (S),
 Skatteminister Ole Stavad (S), indtil 21. december 2000 derefter Frode Sørensen (S),
 Erhvervsminister Pia Gjellerup (S), indtil 21. december 2000 derefter Ole Stavad (S),
 Trafikminister Sonja Mikkelsen (S), indtil 23. februar 2000 derefter Jacob Buksti (S),
 Kulturminister Elsebeth Gerner Nielsen (RV),
 Arbejdsminister Ove Hygum (S),

Se også 
 Danmarks regeringer
 Ministerium
 Minister

Ekstern kilde/henvisning 
 Statsministeriets hjemmeside

Rasmussen, Poul Nyrup, 4, Regeringen
Regeringen Poul Schlüter II

Regeringen Poul Schlüter II var Danmarks regering 10. september 1987 – 3. juni 1988. Den blev også kaldt Firkløverregeringen (af den selv) eller VCQM-regeringen efter partiernes 

listebogstaver.

Den bestod af følgende ministre fra Det Konservative Folkeparti (K), Venstre (V), Centrum-Demokraterne (CD) og Kristeligt Folkeparti (KF):

 Statsminister: Poul Schlüter (K), 
 Udenrigsminister: Uffe Ellemann-Jensen (V), 
 Finansminister; Palle Simonsen (K), 
 Justitsminister: Erik Ninn-Hansen (K), 
 Minister for økonomisk samordning: Erhard Jakobsen (CD), 
 Økonomiminister: Knud Enggaard (V), 
 Miljøminister: Christian Christensen (KF), 
 Undervisnings- og forskningsminister: Bertel Haarder (V), 
 Socialminister: Mimi Jakobsen (CD), 
 Kirkeminister: Mette Madsen (V), 
 Energiminister: Svend Erik Hovmand (V), 
 Fiskeriminister og minister for nordisk samarbejde: Lars P. Gammelgaard (K), 
 Arbejdsminister: Henning Dyremose (K), 
 Indenrigsminister: Thor Pedersen (V), 
 Kultur- og kommunikationsminister: Hans Peter Clausen (K), 
 Industriminister: Nils Wilhjelm (K), 
 Trafikminister: Frode Nør Christensen (CD), 
 Skatteminister: Anders Fogh Rasmussen (V), 
 Sundhedsminister:Agnete Laustsen (K), 
 Landbrugsminister: Laurits Tørnæs (V), 
 Forsvarsminister: Bernt Johan Holger Collet (K), 
 Boligminister: Flemming Kofod-Svendsen (KF), 

Schlyter, Poul, 2, Regeringen
Regeringen Poul Schlüter I

Regeringen Poul Schlüter I var Danmarks regering 10. september 1982 – 10. september 1987. Den blev også kaldt Firkløverregeringen (af den selv og pressen) eller VCQM-regeringen efter partiernes listebogstaver.

Ændringer den 23. juli 1984, 12. marts 1986, 14. august 1986 og den 1. september 1987.

Den bestod af følgende ministre fra Det Konservative Folkeparti (K), Venstre (V), Centrum-Demokraterne (CD) og Kristeligt Folkeparti (KF):

 Statsminister: Poul Schlüter (K), 
 Finansminister: Henning Christophersen (V) til 23. juli 1984, derefter Palle Simonsen (K),
 Udenrigsminister: Uffe Ellemann-Jensen (V), 
 Justitsminister: Erik Ninn-Hansen (K), 
 Økonomiminister: Anders Andersen (V), 
 Landbrugsminister: Niels Anker Kofoed (V) til 12. marts 1986, derefter Britta Schall Holberg (V).
 Energiminister: Knud Enggaard (V) til 12. marts 1986, derefter Svend Erik Hovmand (V),
 Industriminister: Ib Stetter (K) til 12. marts 1986, derefter Nils Wilhjelm (K),
 Socialminister: Palle Simonsen (K) til 23. juli 1984, derefter Elsebeth Kock-Petersen (V), som den 12. marts 1986 efterfulgtes af Mimi Jakobsen (CD),
 Miljøminister og minister for nordiske anliggender: Christian Christensen (KF), 
 Undervisningsminister: Bertel Haarder (V), 
 Minister for offentlige arbejder: Arne Melchior (CD) til 14. august 1986, derefter Frode Nør Christensen (CD),
 Fiskeriminister: Henning Grove (K) til 12. marts 1986, derefter Lars P. Gammelgaard (K),
 Boligminister: Niels Bollmann (CD), til 12. marts 1986, derefter Thor Pedersen (V), 
 Arbejdsminister: Grethe Fenger Møller (K) til 12. marts 1986, derefter Henning Dyremose (K), 
 Minister for kulturelle anliggender: Mimi Jakobsen (CD) til 12. marts 1986, derefter H.P. Clausen (K),
 Kirkeminister: Elsebeth Kock-Petersen (V) til 23. juli 1984, derefter Mette Madsen (V),
 Indenrigsminister: Britta Schall Holberg (V) til 12. marts 1986 derefter Knud Enggaard (V), 
 Minister for skatter og afgifter: Isi Foighel (K), 
 Minister for Grønland: Tom Høyem (CD) til 1. september 1987 derefter Mimi Jakobsen (CD), 
 Forsvarsminister: Hans Engell (K). 

Schlyter, Poul, 1, Regeringen
Regeringen Anker Jørgensen V

Regeringen Anker Jørgensen V var Danmarks regering 30. december 1981 – 10. september 1982

Ændring den 27. april 1982.

Regeringen bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet:

 Statsminister: Anker Jørgensen, 
 Udenrigsminister: Kjeld Olesen, 
 Finansminister: Knud Heinesen, 
 Økonomiminister: Ivar Nørgaard, 
 Industriminister: Erling Jensen, 
 Undervisningsminister: Dorte Bennedsen, 
 Minister for kulturelle anliggender og minister for nordiske anliggender: Lise Østergaard, 
 Forsvarsminister: Poul Søgaard, 
 Arbejdsminister: Svend Auken, 
 Boligminister: Erling Olsen, 
 Fiskeriminister: Karl Hjortnæs, 
 Energiminister: Poul Nielson, 
 Indenrigsminister: Henning Rasmussen, 
 Miljøminister: Erik Holst, 
 Justitsminister: Ole Espersen, 
 Kirkeminister og minister for Grønland: Tove Lindbo Larsen, 
 Landbrugsminister: Bjørn Westh, 
 Minister for skatter og afgifter: Mogens Lykketoft, 
 Minister for offentlige arbejder: Jens Kristian Hansen, 
 Socialminister: Bent Hansen til 27. april 1982, derefter Bent Rold Andersen.

Jørgensen, Anker, 5, Regeringen
Regeringen Anker Jørgensen IV

Regeringen Anker Jørgensen IV var Danmarks regering 26. oktober 1979 – 30. december 1981 

Ændringer den 28. februar 1980, 20. januar 1981 og 15. oktober 1981.

Regeringen bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet:

 Statsminister: Anker Jørgensen, 
 Udenrigsminister: Kjeld Olesen, 
 Finansminister: Svend Jakobsen, 
 Økonomiminister: Ivar Nørgaard, 
 Miljøminister: Ivar Nørgaard til 28. februar 1980, derefter Erik Holst,
 Minister for kulturelle anliggender: Niels Matthiasen til sin død 16. februar 1980, derefter Lise Østergaard,
 Industriminister: Erling Jensen, 
 Kirkeminister og minister for Grønland: Jørgen Peder Hansen, til 20. januar 1981, derefter Tove Lindbo Larsen,
 Socialminister: Ritt Bjerregaard, 
 Landbrugsminister: Poul Dalsager, til 20. januar 1981, derefter Bjørn Westh,
 Fiskeriminister: Poul Dalsager, til 20. januar 1981, derefter Karl Hjortnæs
 Minister for offentlige arbejder: Jens Risgaard Knudsen, til 15. oktober 1981, derefter Knud Heinesen,
 Undervisningsminister: Dorte Bennedsen, 
 Forsvarsminister: Poul Søgaard, 
 Arbejdsminister: Svend Auken, 
 Boligminister: Erling Olsen, 
 Minister for skatter og afgifter: Karl Hjortnæs, til 20. januar 1981, derefter Mogens Lykketoft,
 Energiminister: Poul Nielson, 
 Indenrigsminister: Henning Rasmussen, 
 Justitsminister: Henning Rasmussen, til 20. januar 1981, derefter Ole Espersen,
 Minister uden portefølje med særligt henblik på udenrigspolitiske spørgsmål: Lise Østergaard, til 28. februar 1980
 Minister for nordiske anliggender: Lise Østergaard, fra 28. februar 1980.

Jørgensen, Anker, 4, Regeringen
Regeringen Anker Jørgensen III

Regeringen Anker Jørgensen III, også kaldet SV-regeringen, arbejder-bonde-regeringen eller ministeriet Anker Jørgensen III, var Danmarks regering fra 30. august 1978 til 26. oktober 1979. 

På nær samlingsregeringerne i forbindelse med henholdsvis 1. og 2. Verdenskrig var det i mange år den eneste gang, Socialdemokratiet og Venstre har siddet i regering sammen, indtil koalitionsregeringen Mette Frederiksen II blev dannet i december 2022 med deltagelse af Socialdemokratiet, Venstre og Moderaterne.

Sammensætning 

Regeringen bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet (A) og Venstre (V):

Som det fremgår af tabellen skete der ændringer i regeringens sammensætning den 22. december 1978, 5. januar 1979 og 13. marts 1979.

Kilder 

Jørgensen, Anker, 3, Regeringen