kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jonathan Coulton

Jonathan Coulton (født 1. december 1970) er en amerikansk singer-songwriter, der især er kendt for sine sange om nørd-kulturen og sin brug af internettet til at tiltrække fans.

Coulton udgiver sine sange under "Creative Commons Attribution-Noncommercial"-licensen, hvilket betyder, at alle må bruge hans sange til deres egne ikke kommercielle formål. Dette har resulteret i en lang række musikvideoer, som fans har lavet med hans sange.

Fra 16. september 2005 til 16. september 2006 udførte Coulton "Thing a Week", hvor han hver eneste uge producerede et nyt nummer. Dette gjorde han for at presse sin kreativitet.
Blandt hans mest populære sange er "Code Monkey", "Re: Your Brains", "Still Alive" og "Want You Gone" (de sidste tre er blevet brugt i spil udviklet af Valve: Left 4 Dead 2, Portal og Portal 2). Han var husmusiker i NPR's ugentlige gåde-quizshow Ask Me Another fra 2012 til det stoppede i 2021.

Coulton er tidligere computerprogrammør.

Hans album Artificial Heart (2011) var det første som nåede hitlisten, hvor det nåede førstepladsen på Billboards Top Heatseekers og nummer 125 på Billboard 200.

Udgivelser

Studiealbums
Smoking Monkey (2003)
 Thing a Week One (2006)
 Thing a Week Two (2006)
 Thing a Week Three (2006)
 Thing a Week Four (2006)
The Aftermath (2009)
 Artificial Heart (2011)
Solid State (2017)
 Some Guys (2019)

EP'er 

Where Tradition Meets Tomorrow (2004)
Our Bodies, Ourselves, Our Cybernetic Arms (2005)

Opsamlingsalbum 
 JoCo Looks Back (2008)
 Jonathan Coulton's Greatest Hit (Plus 13 Other Songs) (2012)

Livealbums 

 Best. Concert. Ever. (2009)
 JoCo Live (2014)

Andre udgivelser 
 Other Experiments (Rarities Collection) (2005)
 Unplugged (Live on Second Life) (2006)
 The Orange Box Original Soundtrack (2007)
 1. "Still Alive" (Sung by Ellen McLain)
 19. "Still Alive" (Sung by Jonathan Coulton)
 Many Hands: Family Music for Haiti (2010)
 10. "The Princess Who Saved Herself"
 Portal 2 Soundtrack: Songs to Test By – Volume 3 (2011)
 13. "Want You Gone" (Sung by Ellen McLain)
 One Christmas at a Time (with John Roderick) (2012)
 Lego Dimensions (2015)
 "You Wouldn't Know" (Sung by Ellen McLain)
 SpongeBob SquarePants: The Broadway Musical (2017)
 "Bikini Bottom Day" (performed by the cast of SpongeBob SquarePants)

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Singer-songwritere fra USA
Got to Be Certain

"Got to Be Certain" er en sang af den australske sangerinde Kylie Minogue fra hendes debutalbum Kylie (1988). Sangen blev skrevet og produceret af Stock, Aitken og Waterman.

Udgivelse 
Sangen blev udgivet som albummets trejde single den 2. maj 1988 i Storbritannien og nåede nummer femten på UK Singles Chart. Sangen nåede senere nummer to og blev på hitliste i tre uger med salg af 278.000 eksemplarer. Uden for Storbritannien var sangen også vellykket og nåede førstepladsen i syv lande, herunder Finland og Israel. Singlen solgt mere end 17.200 eksemplarer i Sverige på tidspunktet.

Sangen nåede nummer to i New Zealand og var hendes mest succesfulde single derefter. I Australien blev sangen hennes anden single som nåede førstepladsen på ARIA Charts.

Formater og sanger 
CD single
 "Got to Be Certain" (Extended Mix) – 6:36
 "I Should Be So Lucky" (Extended Mix) – 6:08
 "Got to Be Certain" (Platter Plus Dub Mix – Instrumental) – 3:17

7" vinyl single
 "Got to Be Certain" – 3:17
 "Got to Be Certain" (Platter Plus Dub Mix – Instrumental) – 3:17

12" vinyl single
 "Got to Be Certain" (Extended Mix) – 6:36
 "Got to Be Certain" (Platter Plus Dub Mix – Instrumental) – 3:17
 "Got to Be Certain" – 3:17

12" remix
 "Got to Be Certain" (Ashes to Ashes – The Extra Beat Boys Remix) – 6:52
 "Got to Be Certain" (Platter Plus Dub Mix – Instrumental) – 3:17
 "Got to Be Certain" – 3:17

Hitlister

Referencer

Eksterne henvisninger 
Got to Be Certain på Allmusic

Kylie Minogue-sange
Singler fra 1988
Luke Kelly

Luke Kelly (irsk Lúcás Ó Ceallaigh, født 17. november 1940, død 30. januar 1984) var en irsk sanger og folkemusiker fra Dublin, Irland.

Han var en af grundlæggerne i folkemusikgruppen The Dubliners i 1962.

Død 
Den 30. juni 1980 under en koncert i Cork Operahus kollapsede han på scenen. Han havde allerede lidt af hovedpine og glemsomhed i nogen tid, men dette var tilskrevet hans alkoholforbrug. Efter episoden blev han diagnostiseret med en hjernesvulst.

Efter en operation fortsatte han med at turnere med The Dubliners, men hans helbred blev forværret yderligere. Han glemte tekster og blev nødt til at tage længere pauser under koncerterne. På en europaturne i efteråret 1983 blev han nødt til at gå af scenen i Traun, Østrig og igen i Mannheim, Tyskland. Kort efter blev han nødsaget til at aflyse touren i det sydlige Tyskland og efter et kort ophold på et hospital i Heidelberg blev han fløjet tilbage til Dublin. Efter endnu en operation tilbragte han julen derhjemme med familien. Efter nytår blev han bragt til hospitalet igen, og døde der den 30. januar 1984. På hans gravsten på Glasnevin kirkegård står skrevet: Luke Kelly – Dubliner.

Han blev afløst af Sean Cannon, som havde optrådt med Dubliners siden 1982 som følge af Luke's forværrede helbred.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Sangere fra Irland
Medlemmer af The Dubliners
Banjospillere
Personer fra Dublin
Marqvard Tidemand

Marqvard Tidemand (begravet 30. april 1550) var en dansk adelsmand.

Han var herre til Hellerup og Søbo, kaldtes af sin samtid "lille Marqvard Tidemand" til adskillelse fra en fætter af samme navn, der til sin død 1529 havde været lensmand på Annisse, som hans enke, Ingeborg Sparre, beholdt efter hans død. Lille Marqvard Tidemand var søn af Anders Tidemand til Holm, der i sin tid havde været lensmand på Aalborghus, Tranekær og Aalholm; moderen hed Kirsten Andersdatter Passow. 1516 skrives han til sin fædrenegård Holm. Vist fra 1519 var han lensmand på Holbæk Slot, hvorpå han 1527 fik livsbrev, og som han i 1531 fik i pant. Efter sine forældre havde han arvet et andet kronpant, Fuglebjerg og Haldager (Øster Flakkebjerg Herred), på hvilket han også 1527 fik livsbrev. 1532 var han en af høvedsmændene på toget til Norge mod Christian II, og atter 1535 var han skibshøvedsmand under Peder Skram. 1535-36 var han lensmand på Tranekær, men efter Grevefejdens ophør kom han tilbage til sit gamle len Holbæk. Han var en af den sjællandske adels befuldmægtigede på den store herredag i København 1536, og 1548 ledsagede han hertug Frederik til Norge.

Marqvard Tidemand, hvis begravelse stod 30. april 1550, levede i barnløst ægteskab med Karen Eilersdatter Bølle, der bragte ham hovedgårdene Hellerup og Søbo samt et pantelen, Toreby Birk. Hun ægtede siden Lage Urne til Rygård og døde 15. august 1582.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Godsejere fra Danmark
Lensmænd fra Danmark
Søofficerer fra Danmark
Danskere i 1500-tallet
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Mærsk Data

Mærsk Data A/S var en dansk it-virksomhed i A.P. Møller-gruppen. 

Virksomheden, der blev grundlagt i 1970, havde frem til 1990 som hovedopgave at levere it-ydelser til koncernen. Senere voksede virksomheden kraftigt, blandt andet ved opkøb. Sammen med Danske Bank og WM-data ejede Mærsk Data DMdata; dog således at Mærsk Data ejede 45 procent af selskabet.

I efteråret 2004 blev Mærsk Data frasolgt til amerikanske IBM inklusiv ejerandelen i DMdata. Mærsk Data havde et overskud før skat på 273 millioner kroner og en omsætning på 2,9 mia. kr. i 2003. Antallet af ansatte var 2.300. Salgsprisen blev ikke offentliggjort, men Mærsk meldte ud, at man forventede at salget påvirkede selskabets resultat positivt i størrelsesorden 2,5 milliarder kroner.

Mærsk Data havde hovedsæde i den tidligere Galle & Jessen-fabrik ved Vibenshus Runddel på Østerbro i København. Det blev overtaget af IBM, som i dag har sit danske hovedsæde i Brøndby.

Kilder

Etableret i 1970
Ophørt i 2004
It-virksomheder i Danmark
A.P. Møller - Mærsk
Edvard Bull

Edvard Bull henviser til flere personer:

 Edvard Bull den ældre (1881-1932) – norsk historiker og udenrigsminister.
 Edvard Bull den yngre (1914-1986) – norsk historiker.
 Edvard Hagerup Bull (1855-1938) – norsk politiker
 Edvard Hagerup Bull (1922-2012) – norsk komponist
 Edvard Isak Hambro Bull (1845-1925) – norsk læge
Jacob Riising

Jacob Terp Riising (født 10. maj 1978 i Herlev) er en dansk skuespiller, tv-vært og forfatter. Han har især været vært på forskellige børneprogrammer på DR, men har også haft værtsrollen på nogle programmer, som henvender sig til voksne.

Jacob startede sin karriere med et lille fritidsjob på en TV-station, dog uden nogen løn. Men så cyklede han om eftermiddagen ud til TV-stationen, i stedet for at spille fodbold, og så hjalp han med at lave kaffe og andre praktiske ting. Løbende begyndte han at få flere og flere opgaver og endte så til sidst som studievært.

Han har været vært på Amigo et quiz-show for børn med trillingerne Signe, Sara og Sandra Molin som hjælpere. Riising er også vært for Gepetto News og andre programmer på DR Ramasjang. Han var også vært for børnenes MGP i 2005, 2008, 2012, 2013 og 2021, først alene, siden hen sammen med først Bruno, dernæst Sofie Lassen-Kahlke, Szhirley og Anna Lin. Jacob Riising var i 2014 vært på Dansk Melodi Grand Prix sammen med Louise Wolff, i 2015 med Esben Bjerre og i 2016 med Anette og Hilda Heick.

I 2014 blev han vært på DR's quizshow Hvem var det nu vi var og efterfølgende vært for programmet Versus. Jacob Riising var vært på DR2's program Landeplagen, der handlede om specifikke danske sange, som var blevet en landeplage. Riising gik bag om musik stykket, teksten, tekstforfatter, sanger, opbygning af det instrumentale.
I 2015 udgav han børnebogen "Karmaboy. - kometen og den onde numsekløe" på Forlaget Carlsen.

Han har også skrevet en bog ved navn Den halvstore Gepetto bog som er om Gepetto News.

Han vandt også 5. Gear sæson 2 sammen med Krede og var vært på 5. Gear sæson 3.

Filmografi 
 Rutsj (2002)
 Amigo (2004-2011)
 Jul i verdensrummet (2006)
 Gepetto News (2007-09)
 Landeplagen (2010)
 Ramasjangskolen (2011-12)
  Versus (2014)
 Far til fire - på toppen (2017)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra Herlev
Ansatte i DR
Modtagere af Orla-prisen
Stamhuset Lønborggaard

Stamhuset Lønborggaard blev oprettet 31. august 1757 af kancelliråd Kristen Hansen.  1760 til brorsønnen Niels Hansen, 1792 til hans datter Christence Jermiin, f. Hansen, 1810 til hendes datter Nielsine von Benzon, f. Jermiin. 1813 bevillinger til substitution 

Stamhuset bestod af Lønborggård og Skrumsager, hvilken sidste (366 tdr. hartkorn) efter bevilling af 20. december 1805 ombyttedes med Lundenæs (396 tdr. hartkorn). 
Stamhuset Lønborggaard havde ved oprettelsen 1757 639 tdr. hartkorn. Det blev nedlagt efter bevilling 28. september 1813.

Ejere af Stamhuset Lønborggård 
 Christen Hansen (1760-1792)
 Niels Hansen (1792-1807)
 Niels Jermiin (1807- )
 Christence Hansen, gift 1) Jermiin, 2) Petersen ( -1810)
 Christen Petersen (1810-1811)
 Nielsine Jermiin, gift Benzon (1811-1814)
 Chr. F.O. Benzon (1814-1816)

Lønborggård
M.P. Weibel

Marius Peter Weibel (6. oktober 1896 i Tønder – 1. oktober 1981 Frederiksberg) var en dansk ingeniør og erhvervsleder.

Han var uddannet civilingeniør og var først ansat på DISA A/S, men gik i 1936 solo, idet han grundlagde elektronikvirksomheden M.P. Weibel, i dag Weibel Scientific A/S. Sammen med civilingeniørerne J.C. Jensen og Carl Schrøder grundlagde han desuden i 1947 maskin- og ammunitionsfabrikken A/S Wejra. Weibel var medlem af Wejras bestyrelse til 1975, da han solgte sine aktier til direktør Poul Bilgart. I 1977 trak han sig også ud af M.P. Weibel, som blev overtaget af Erik Tingleff Larsen.

Han var gift med Edith Pingel og far til Bent Weibel.

Kilder 
 Slægtsside
 Weibel Scientifics historie

Ingeniører fra Danmark
Erhvervsfolk fra Danmark
Personer fra Tønder
Danskere i 1900-tallet
Rosens navn (film)

Rosens navn (italiensk: Il nome della rosa, tysk: Der Name der Rose) er en italiensk-vesttysk-fransk filmatisering fra 1986 af Umberto Ecos succesroman af samme navn, instrueret af Jean-Jacques Annaud. Sean Connery spiller hovedrollen som franciskaner-munken William af Baskerville, der sammen med sin elev Adso af Melk, spillet af Christian Slater, forsøger at løse et dødsensfarligt mysterium i et middelalderligt kloster, beliggende i Norditalien tilhørende Benediktinerordenen.

Medvirkende 
 Sean Connery - (William af Baskerville)
 Christian Slater - (Adso af Melk)
 Helmut Qualtinger - (Remigio da Varagine)
 Elya Baskin - (Severinus)
 Michael Lonsdale - (Abbeden)
 Volker Prechtel - (Malachia)
 Feodor Chaliapin Jr. - (Jorge de Burgos)
 William Hickey - (Ubertino da Casale)
 Michael Habeck - (Berengar)
 Urs Althaus - (Venantius)
 Valentina Vargas - ("Pigen")
 Ron Perlman - (Salvatore)
 Leopoldo Trieste - (Michele da Cesena)
 Franco Valobra - (Jerome af Feodosija)
 Vernon Dobtcheff - (Hugh af Newcastle)
 Donald O'Brien - (Pietro d'Assisi)
 Andrew Birkin - (Cuthbert af Winchester)
 F. Murray Abraham - (Bernardo Gui)
 Lucien Bodard - (Kardinal Bertrand)
 Peter Berling - (Jean d'Anneaux)
 Pete Lancaster - (Biskop af Alborea)
 Dwight Weist - (Adsos stemme som gammel)

Litteratur 
 Der Film: Der Name der Rose. Eine Dokumentation (Hans D. Baumann, Arman Sahihi, Beltz-Verlag 1991),

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Film fra Italien
Tyske film fra 1986
Franske film fra 1986
César for bedste udenlandske film
Film der foregår i middelalderen
Jean-Jacques Annaud

Jean-Jacques Annaud (født 1. oktober 1943 i Juvisy-sur-Orge, Frankrig) er en fransk filminstruktør, filmproducer og manuskriptforfatter.

Han fik sit gennembrud med debuten Noirs et blancs en couleurs (Sorte og hvide i farver, 1976) som vandt Oscar for bedste udenlandske film. Med La Guerre du feu (Kampen om ilden, 1981), Le Nom de la rose (Rosens navn, 1986) efter Umberto Ecos bestseller, L'Ours (Bjørnen, 1988) og Duras-filmatiseringen L'Amant (Elskeren, 1992) har han brugt helt forskellige formler for at nå et stort publikum, og lykkes. Enemy at the Gates (2001) var en stiliseret beretning fra slaget om Stalingrad under 2. verdenskrig.

Eksterne henvisninger 

 
 

Filminstruktører fra Frankrig
Manuskriptforfattere fra Frankrig
Filmproducere fra Frankrig
César for bedste instruktør
Pierre Brasseur

Pierre Brasseur, egentlig Pierre-Albert Espinasse, (født 22. december 1905 i Paris, Frankrig, død 16. august 1972 i Bruneck, Italien) var en fransk skuespiller.

Han debuterede på film i 1924, og fik gennembrud i Marcel Carnés Le Quai des brumes (Tågernes kaj, 1938). Brasseur huskes ikke mindst for rollen som skuespilleren Frédérick Lemaître i Carnés Les Enfants du Paradis (Paradisets børn, 1945). Han spillede ellers et meget stort antal karakterroller i fransk film, i film som Le Plaisir (Kærlighedens glæder, 1952), Porte des Lilas (1957), La Tête contre les murs (1959), Les yeux sans visage (Øjne uden ansigt, 1960).

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Frankrig
Personer fra Paris
Jean-Pierre Léaud

Jean-Pierre Léaud (født 28. maj 1944 i Paris, Frankrig) er en fransk filmskuespiller.

Som 15-årig vandt han berømmelse med sin gribende præstation som François Truffauts alter ego i Les Quatre Cents Coups (Ung flugt, 1959), og senere spillede han for Truffaut i bl.a. L'amour à vingt ans (De unge elskende, 1962). I efterfølgere Baisers volés (Stjålne kys, 1968), Domicile conjugal (Elsker, elsker ikke, 1970) og L'amour en fuite (Kærlighed på flugt, 1979) hans co-stjerne som kærester og som en kone Christine er skuespillerinden Claude Jade. Han har også haft roller i en serie film af Jean-Luc Godard, bl.a. Weekend (Udflugt i det røde, 1967), og i film som Bernardo Bertoluccis Ultimo tango a Parigi (Sidste tango i Paris, 1972), Aki Kaurismäkis I Hired a Contract Killer (1990) og Olivier Assayas' Irma Vep (1996).

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Frankrig
Personer fra Paris
Ærescesar
Vestegnen (flertydig)

Vestegnen har flere betydninger:

 Vestegnen – betegnelse for geografisk område vest for København
 Vestegnen (lokalavis) – lokalavis

Se også 
 Vestegnens Brandvæsen
 Vestegnens Kraftvarmeselskab
Kronprinsessegades Kaserne

Kronprinsessegades Kaserne eller Artillerikasernen, Kronprinsessegade 46 A-E, er en tidligere kaserne i København.

Forhuset og den tilstødende længe i gården samt portpiller mod Kronprinsessegade er opført 1803 af Philip Lange (portpillerne ombygget flere gange), mens forhuset og baghuset atter blev udvidet 1805-06 af Andreas Hallander og J.H. Rawert). 

I tilfælde af mobilisering kunne kasernen rumme 300 mand.

De tre bygninger blev fredet 1918, og fredningen blev udvidet 1979. Der er tinglyst bevaringsdeklaration på ejendommen.

Eksterne henvisninger 

 Sagsbeskrivelse hos Kulturarvsstyrelsen
 Kronprinsessegade 46-46a-e på Indenforvoldene.dk

Kilder 

Militære anlæg i København
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Københavns Kommune
Etableret i 1803
Indre By (København)
Fredede militæranlæg i Danmark
Nedlagte kaserner i Danmark
Ove Mulvad

Ove Mulvad (født 7. november 1950, død 20. august 2012) var en dansk erhvervsleder og tidligere administrerende direktør for TV 2/Fyn.

Mulvad blev uddannet i musikvidenskab og dramaturgi fra Aarhus Universitet. Fra 1978 til 1989 var han regissør og senere produktionsleder ved DR Provinsafdelingen i Århus og arbejdede blandt andet med Jul i Gammelby og Jul på Slottet. I 1989 kom han til TV Midt/Vest som programmedarbejder og producer, men rykkede i 1994 til TV 2 i Odense, hvor han blev uddannelsesleder. Fra september 1997 til marts 2012 var han direktør for TV 2/Fyn. Han har desuden været formand for Foreningen af TV 2-regioner og på vegne af alle otte regioner forhandlet overenskomster med fagforbundene. Mulvad døde den 20. august 2012 efter længere tids sygdom.

Kilde 
 

Tv-personligheder fra Danmark
Tv-producere fra Danmark
Ansatte i DR
Ansatte ved TV 2
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Patsy Watchorn

Patsy Watchorn (født 16. oktober 1944 ) er en irsk folkemusiker, sanger. Han var med i Dublin City Ramblers fra dannelsen i 1960'erne frem til 1995. Han var medlem af The Dubliners fra 2005 til gruppen trak sig tilbage i 2012. I 2013 fortsatte han med at turnere sammen med Eamonn Campbell, Seán Cannon og Gerry O'Connor under navnet The Dublin Legends.

Karriere 
Patsy begyndte sin karriere som forsanger i bandet The Quare Fellas i midten af 60'erne. Bandet udviklede sig senere til Dublin City Ramblers. Her havde han succes med sange som "The Ferryman", "The Flight of Earls" og "Dublin in the Rare Auld Times", som alle er skrevet af Pete St. John.

I 1998 skrev og sang han den irske fodbold slagsang "We are the Boy's in Green" sammen med Dublin City Ramblers, som blev brugt til europamesterskabet i Tyskland og igen i 1990 i Italien. Teksten ændrede sig en smule fra '88 til '90.

Watchorn forlod Dublin City Ramblers i 1995, hvorefter han udgav et antal solo albummer. Her optrådte han under navnet "Patsy Watchorn, agus a Cháirde" (hvilket betyder "og venner" på irsk). I 2005 kom han med i The Dubliners, hvor han overtog pladsen efter Paddy Reilly, hvor han blev vel modtaget af fans. Han er med på gruppens Tour Sampler EP i 2005 og på dobbeltalbummet Live at Vicar Street fra 2006.

Watchorn spiller banjo, bodhrán og skeer.

Familie 
Watchorn blev født ind i en musikalsk familie. Hans far Ernest og dennes brødre spillede klaver, mandolin og violin. Hans mor Christina var sanger.

Diskografi 
Udover at have udgivet albums med The Quare Fellas og senere Dublin City Ramblers i perioden 1969-1995 og sammen med The Dubliners fra 2005 og frem, har Watchorn lavet en lang række andre udgivelser.

Solo 
 
 1996 Pub With No Beer
 1998 The Craic & Porter Too
 1998 Shindig — Recorded Live at the Old Jameson Distillery
 2002 The Very Best Of Patsy Watchorn
 2003 Hearts On Fire)
 2004 Irish Rebel Heroes
 2011 Now

Singler og EP'er 
 1996 Spot the Paddy
 1996 Sonia's Song
 1997 The Celtic Warrior
 1998 Insurrection '98
 2004 Raglan Road/Dublin In My Tears

Antologier 
 2001 Come On You Boys In Green

Genudgivelser 
 2001 Irish Pub Songs Collection – genudgivelse af Shinding med yderligere 4 numre
 2003 The Craic Was Ninety – genudgivelse af The Craic & Porter Too
 2008 Hearts On Fire – genudgivelse af Hearts On Fire med to bonus tracks.

Opsamlingsalbums 
 2000 Raised On Songs & Stories

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside
 

Medlemmer af The Dubliners
Sangere fra Irland
SILA

SILA er Nationalmuseets Center for Grønlandsforskning, hvilket er grundlag for et samarbejdsprojekt mellem Nationalmuseet i København og Grønlands Nationalmuseum og Arkiv i Nuuk, Grønland med det formål at koordinere et dansk-grønlandsk forskningarbejde. SILA blev startet i 1999. Baggrunden var, at en stor del af det materiale, som gennem tiden var indsamlet i Grønland, skulle tilbageføres til et nyt landsmuseum.

Projektet har form af forskningsrejser og delprojekter for at belyse bestemte videnskabelige problemstillinger, især vedrørende samspillet mellem mennesket og landskabet i Grønland i forhistorisk og historisk tid. SILA koordineres af Bjarne Grønnow.

SILA skal sikre samarbejdet mellem ældre og yngre forskere (herunder studerende), især arkæologer men også folk inden for fx etnografi og geografi.

SILA har udgivet et større antal forskningsrapporter (feltrapporter), hvoraf de fleste er tilgængelige på internettet

Noter

Litteratur 

Hans Christian Gulløv m.fl.: Grønlands forhistorie, Gyldendal 2005;

Eksterne henvisninger 

Nationalmuseets hjemmeside om SILA  (engelsk)

Nationalmuseets afdelinger og lokationer
Museer på Grønland
Museer etableret i 1999
Live (Sebastian-album)

Live er et livealbum med Sebastian, udgivet i 1980. Modsat Sebastian i Montmartre fra 1978, som er et solo-livealbum, er Live optaget med band.

Numre

Side 1 
 "Når lyset bryder frem" (3:08)
 "Blød lykke" (4:51)
 "Vintervise" (3:45)
 "Du er ikke alene" (5:10)
 "Linedanseren" (4:16)

Side 2 
 "Cirkus Fantastica (Sprechtstallmeisteren)" (2:50)
 "Cirkusvognen" (3:43)
 "Den lille malkeko" (2:46)
 "Danmark (dum og dejlig)" (5:38)
 "Gøgleren" (3:34)
 "Måske ku' vi" (3:37)

Noter

Litteratur 
 Bille, Torben (1984): Sebastian – Gøgleren, Knud og de andre. København: Forlaget Fremad.

Eksterne henvisninger 
 Discogs – Sebastian – Live (22-04-2012)

Sebastian-album
Album fra 1980
Dimitris Dragatakis

Dimitri Dragatakis (født 22. januar 1914 i Epirus, død 18. december 2001 i Athen) var en græsk komponist, musikpædagog og violinist.

Dragatakis studerede violin på det Græske Nationale Musikkonservatorium (1930-1939). Han studerede fra 1949 komposition hos bl.a. Manos Kalomiris og fik sin afgangseksamen i 1955.

Dragatakis, som er en af de betydningsfulde komponister af moderne klassisk musik, har komponeret syv symfonier, orkesterværker, kammermusik og koncerter for mange instrumenter. Hans stil er inspireret af mange faktorer, bl.a. den græske mytologi og postmoderne, atonale og minimalistiske teknikker. 

Dragatakis modtog i 1997 Maria Callas- prisen.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1959) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1960) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1964) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1966) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1979-1980) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1989) - for orkester
 Symfoni nr. 7 (1994-1995) (ufuldendt) - for orkester
 Klaverkoncert (1975-1977) - for klaver og orkester
 Violinkoncert (1969) - for violin og orkester
 5 Strygerkvartetter (1957-1974)
 "Lyriske skitser" (1958) - for orkester
 "Minder" (1981-1982) - for orkester

Kilde 
  Om Dimitris Dragatakis 
 Om Dimitris Dragatakis på musicweb-international.com 

Komponister fra Grækenland
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Violinister fra Grækenland
Musikpædagoger