kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Isøkse

Isøkser minder om en hammer med et bøjet metalhoved med små modhagere. De anvendes til bjergbestigning og isklatring til dels for at få fæste i is og sne, men også for at give mulighed for at bremse en fald på en skråning ved at lægge sig ind over den med spidsen ind i bjergsiden.

Klatreudstyr
Økser
Karl von Graefe

Karl Ferdinand von Graefe (født 8. marts 1787 i Warszawa, død 4. juli 1840 i Hannover) var en tysk kirurg. Han var far til Albrecht von Graefe og farbror til Alfred Graefe.

Kilder 

Kirurger fra Tyskland
Tyskere i 1700-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Warszawa
Isskrue

Isskruer benyttes til isklatring og bjergbestigning. Iskruer består af hule metalrør med gevind på ydersiden med skarpe spidser. De drejes ind i isen med hånden og forbindes til klatrereb via en karabin.

Klatreudstyr
Heinrich Graefe

Heinrich Graefe (født 3. marts 1802 i Buttstädt i Thüringen, død 22. juli 1868 i Bremen) var en tysk skolemand.

Graefe studerede i Jena ved siden af de teologiske discipliner matematik og filosofi, blev 1823 ansat som medhjælper ved kirken og gymnasiet i Weimar, hvorfra han 1825 gik som rektor til Jena, hvor han udfoldede en betydelig organisatorisk virksomhed. I denne periode udgav Graefe matematiske og naturhistoriske skolebøger samt tidsskriftet Die deutsche Schule, der blev forbudt i Preussen og Østrig og ophørte at udgå efter et par års forløb; fremdeles Das Rechtsverhältnis der Volksschule von innen und aussen (1829) og Archiv für das praktische Volksschulwesen (8 bind, 1828—35). 1840 blev Graefe ekstraordinær professor i pædagogik ved universitetet i Jena og holdt der de forelæsninger, der ligger til grund for hans Allgemeine Pädagogik (2 bind, 1845) og Die deutsche Volksschule (2 bind, 1847). I 1842 blev Graefe kaldet til Kassel for at organisere skolevæsenet der, og han havde samme held med sig som i Jena. Snart kom skolen i stor anseelse, og såvel lærere som tilsynsmænd kom fra land og by for at lære den at kende og for at drage nytte af dens udmærkede rektors pædagogiske indsigt. Fra mange stæder i Tyskland, ja endog fra Sankt Petersburg kom skolens mænd for at høste udbytte af Graefes erfaringer. Ved siden af sit embede og stillingen som medlem af skolekommissionen samt som overinspektør for borgerskolen med mere fandt Graefe tid til litterære arbejder. Da 1848 en forandring i reaktionær retning af den kurhessiske forfatning var i anmarch, bragte hans frisind ham til kraftig at tage ordet derimod, og da tilmed hans skrift Der Verfassungskampf in Kurhessen (1851) udkom, blev han genstand for en retsforfølgning, der endte med, at han blev idømt fæstningsstraf i 1 år samt embedsfortabelse. Efter at være kommet på fri fod drog han 1853 til Schweiz, hvor han i Zürich søgte at ernære sig ved privatundervisning. I 1855 blev han kaldet til Bremen for at indrette en ny borgerskole. Under dette arbejde vågnede hans gamle energi, og med stor dygtighed udførte han det ham overdragne hverv, hvorpå han blev skolens forstander med titel af professor. Her tilbragte han resten af sine dage, syslende med pædagogisk forfattervirksomhed.

Kilder 

 

Skolefolk fra Tyskland
Professorer fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Thüringen
Pædagogik
Wesselburener Deichhausen

Wesselburener Deichhausen er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Büsum-Wesselburen under Kreis Dithmarschen. Kreis Dithmarschen har hjemsted i den sydvestlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
I kommunen ligger landsbyerne Hartenkröge og Hassenbüttel.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2013 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Dithmarschen
Leptodactylus fallax

Leptodactylus fallax (også kaldet bjerghønen) er en frø i slægten Leptodactylus fra familien Leptodactylidae, og den er en af verdens største frøer.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Springpadder
Rhododendron kanehirai

Rhododendron kanehirai var en art af plante i Ericaceae familien. Den var endemisk til Taiwan men er i dag blev udryddet i naturen og findes kun i dyrkede form.

Eksterne henvisninger og kilder

Noter

Henvisninger 

Lyng-familien
Spids Nøgenhat (band)

Spids Nøgenhat er et dansk psykedelisk/syre-rockband. Gruppen blev oprindeligt dannet som et sideprojekt i 1998 af Henrik ”Hobbitten” Klitstrøm, Morten ”Aron” Larsen og forsangeren Lorenzo Woodrose. Bandet udgav ét album i 2001 og gik derefter i hi. I 2009 blev bandet genoprettet med Anders ”Moody Guru” Skjødt og Anders ”Fuzz Daddy” Grøn.

I 2011 optrådte de på Roskilde Festivalen, og koncerten blev optaget og udgivet året efter på De Sidste Her På Jorden. I 2013 udsendte de singlen "Lolland Falster".

Ved Danish Music Awards i 2014 modtog bandet både prisen for "Årets Danske Livenavn" og "Årets Danske Rockudgivelse" for albummet Kommer med Fred.

Diskografi

Albums 
 2001 En Mærkelig Kop Te
 2012 De Sidste Her På Jorden - Live Fra Roskilde Festivalen 2011 
 2013 Kommer Med Fred

Singler 
 2001 "Alrune Rod / En Drøm"
 2013 "Lolland Falster"

Referencer

Se også 
 Born to lose - En film om Lorenzo Woodrose

Eksterne henvisninger 
 

Rockgrupper fra Danmark
Har spillet på Roskilde Festival
Musikgrupper fra 1998
Sommerfuglegoodeide

Sommerfuglegoodeide (Ameca splendens) er en ferskvandsfisk fra den monotypisk slægt Ameca. Den levede tidligere i Ameca-floden i Mexico.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Tandkarper
Boulevard der Stars

Boulevard der Stars er et mindesmærke i nærheden af Potsdamer Platz i Berlin. Boulevard der Stars indgår i midterrabatten af den dobbeltsporede Potsdamer Straße frem til Ben-Gurion-Straße og inddrager også enkelte bygninger på begge sider. Boulevarden er inspireret af Walk of Fame i Los Angeles og er en hyldest til prominente mennesker, der har fremmet tysksproget film og tv. Grundstenen blev lagt den 5. februar 2010 i forbindelse med Berlinalen. Den 12. februar kom den første stjerne til, til ære for Marlene Dietrich. Da boulevarden officielt åbnede den 10. september 2010, havde den fået endnu 39 stjerner.

Historie 
Filmhistorikeren Gero Gandert fik ideen til Boulevard der Stars i år 2002. Den første konkurrence om indretning af mindesmærket slog fejl på grund af lokale omstændigheder. Efterfølgende blev projektets rammer modificeret og Berlins senat udskrev en konkurrence, som arkitektfirmaet Graft og designbureauet ART+COM vandt.
Projektet havde et budget på omkring en million euro, der primært stammede fra EUs erhvervsstøtte. Vedligeholdelse af boulevarden varetages af "Boulevard der Stars GmbH", som får sine indtægter fra donationer.

I Stadtentwicklungsplan Verkehr 2003 var det planlagt at Potsdamer Straße skulle have sporvognstrace, så Boulevard der Stars var en midlertidig udsmykning.

I 2013 fik Boulevard der Stars voldsom kritik for tilsmudsning og grimhed („Der "Boulevard der Stars" ist ein Panoptikum der Schäbigkeit. Ein unansehnliches, ungepflegtes Stück Mittelstreifen, das man freiwillig nur betritt, um schnell auf die andere Straßenseite zu gelangen. Wenn dieser Boulevard Werbung ist, dann bloß für konkurrierende Filmstandorte.“)
Det var planlagt at 10 nye stjerner skulle indvies i september 2013, men i august blev det offentliggjort at boulevarden skulle have ny belægning, så efter renovering genåbnede boulevarden den 4. september 2014, og 20 nye stjerner blev indviet (10 for 2013 og 10 for 2014).

Indretning 
Boulevard of Stars er dækket af en "rød løber" af farvet asfalt. De enkelte stjerner er af poleret bronze og overfladen er i niveau med asfalten; på hver stjerne fremgår navn, erhverv, fødsels- og evt. dødsdato samt den hædrede persons underskrift. Der er opstillet "Peppers spøgelse"-kameraer, som ved hjælp af et spejltrick gør det muligt for besøgende at blive fotograferet sammen med berømthederne. Hver stjerne oplyses om aftenen af en lille lyskaster.

Personer med stjerner

Links 
 Officiel website

Kilder 

Berlins geografi
Filmhistorie
Tysk kultur
Betula szaferi

{{taksoboks
| navn =Betula szaferi
| farve = lightgreen
| status = EW
| statussystem = iucn3.1
| status_ref =
| billede =
| billedbredde = 250px
| billedtekst = 
| domæne =  Eukaryota
| rige = Plantae (Planter)
| klasse = 
| orden = Fagales
| familie  = Betulaceae
| slægt = Betula
| slægt_da = Birk
| art = B. szaferi
| binomialnavn =Betula szaferi
| binomial_autoritet =Jent.-Szaf. ex Stasz.
| synonymer = Betula' ”nova”Betula oycoviensis cv. ’szaferi’
| udbredelseskort = 
| udbredelseskort_bredde = 225px
| udbredelseskort_tekst = 
}}
Betula szaferi er en art i Birke-familien. Den var endemisk til Polen, der er ingen vilde populationer kendt i øjeblikket , men der er en plantet i Ogród Botaniczny Uniwersytetu Jagiellońskiego (Kraków Botaniske Have).

Herbarieeksemplaret blev fundet i 1968 i bjergområdet Beskid Wyspowy i Vestlige Karpater, hvor nogle få planter voksede et samfund af birkearter og -underarter, i 720 m.o.h. Arten formodes at være den ene af forældrene til hybriden Betula x oycoviensis''.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Birk
Warrior (Nina Sublatti sang)

"Warrior" er en sang udført af den georgiske singer-songwriter Nina Sublatti. Sangen vil repræsenterer Georgien i Eurovision Song Contest 2015.

I et interview forud for den georgiske nationale finale sagde Sublatti, at hun skrev sangen i løbet af tre timer midt om natten. Sangen handler om georgiske kvinder, der stræber efter at være "gode kvinder, gode mødre, gode lærere."

Den 28. januar 2015 meddelt den georgiske Public Broadcaster, at Sublatti ville arbejde med den svenske komponist Thomas G:son forud for sin sceneoptræden i Wien.

"Warrior" var ved ESC med i den første semifinale, hvorfra den kvalificerede sig til finalen, og her opnåede sangen en 11. plads med 51 point.

Referencer 

Singler fra 2015
Sange fra 2015
Sange fra Eurovision Song Contest 2015
Eurovision Song Contest-sange fra Georgien
OFC Champions League

OFC Champions League, også kendt som O-League, er en klubfodboldturnering i Oceanien. Den er arrangeret af Oceania Football Confederation, der er det førende organ indenfor fodbold i Oceanien. Turneringen er blevet afholdt siden 2007 i sit nuværende format, hvilket erstattede det tidligere format under navnet Oceania Club Championship. Otte gange er titlen som mester af OFC Champions League vundet af et hold fra New Zealand, mens turneringen en gang er vundet en anden nation, Papua Ny Guinea. Klubben fra Papua Ny Guinea var PRK Hekari United, der vandt turneringen i 2009-10 efter at besejret det newzealandske hold Waitakere United.

Turneringen er i sæsonen 2014-15 sponsoret af Fiji Airways, således turneringen er gennavngivet som Fiji Airways OFC Champions League.

Statistik

Finaler

Oceania Club Championship

OFC Champions League

Vindende hold
Tidligere vindere er som følger:

Vundne pr. land 

Australien er ikke længere medlem af OFC.

Referencer 

Fodboldturneringer
Nilssonia nigricans

Nilssonia nigricans () er en art af ferskvandskildpadder fundet i Indien (Assam) og Bangladesh (Chittagong). Det blev længe ment at der var tale om indavlede individer af  (A. gangeticus eller N. gangeticus) eller   (A. hurum eller N. hurum), men der er tale om en nærslægtning af sidstnævnte, det er en særskilt art.

Baggrund 

Oprindeligt indfødte til Brahmaputra-floden, den eneste population nogensinde pålideligt kendt består af 150-300 skildpadder i en menneskeskabt sø, der er en del af Sultan Bayazid Bastami (også translitereret "Bostami" eller "Bustami") helligdom ved Chittagong, hvor de er afhængige af mennesker for at overleve. Af de lokale og tilbedere, bliver black softshell turtle kaldet mazari ("Mazar indbygger"); dyr fra denne helligdom blev anvendt i den første videnskabelig beskrivelse.

I 2002 klassificeret IUCN arten som uddøde i vild tilstand. Men det har siden vist sig, at i Assam er der mindst én vild bestand som stadig eksisterer, i Jia Bhoroli floden, som er en nordlig biflod til Brahmaputra. Desuden blev en population af disse skildpadder identificeret i Kasopukhuri dam på Nilachal Hill, ved siden af Kamakhya Temple i Guwahati i Assam.

Noter

Referencer 
  (1875): Description of some new Asiatic mammals and Chelonia. Ann. Mag. Nat. Hist. 4(16): 282-285.
  (2002): Identity of the black softshell turtle Aspideretes nigricans (Anderson 1875) with remarks on related species. Faunistische Abhandlungen 23: 87-116.
  (2007): Genetic evidence for wild-living Aspideretes nigricans and a molecular phylogeny of South Asian softshell turtles (Reptilia: Trionychidae: Aspideretes, Nilssonia). Zool. Scripta 36(4): 301–310.  (HTML abstract)

Eksterne henvisninger 

Skildpadder
Ljubomir Sagajev

Ljubomir Konstantinov Sagajev (, født 12. januar 1917 i Plovdiv, død 28. oktober 2001 i Sofia) var en fremtrædende bulgarsk musikforsker og forfatter.

Levnedsløb 
Ljubomir Sagajev var søn af Konstantin og Olga Sagajev, og bror til Dimitar Sagajev. Han blev uddannet fra musikkonservatoriet i Sofia i 1941. I studietiden og efterfølgende var han aktiv i mange dele af bulgarsk musikliv (som teaterpianist, operaakkompagnatør osv.) og blev direktør for det bulgarske kultur- og informationscenter i Warszawa. Han var desuden i en årrække sekretær og næstformand i den bulgarske komponistforening, og i 1977 modtog han den bulgarske ærestitel "Заслужил".

Sagajev skrev en række bøger om bulgarsk opera og ballet.

Kilde 

Personer fra Bulgarien
Musikvidenskabsfolk
Konservering (museum)

Konservering har sin oprindelse fra latin conservare, som betyder 'bevare, holde ved lige'.

Konservering har til formål at modvirke nedbrydning af museumsgenstande gennem påvirkning fra omgivelserne. I modsætning til restaurering som er istandsættelse af genstande så de får deres oprindelige udseende igen.

Kunstkonserveringen (tidligere 'Fælleskonserveringen') er de danske kunstmuseers bevarings- og konserveringscenter,

Galleri 

Kunsthistorie
Maleri
Lille Métropole Musée d'art moderne, d'art contemporain et d'art brut

Lille Métropole Musée d'art moderne, d'art contemporain et d'art brut (eller blot LaM), tidligere Musée d'Art moderne de Villeneuve-d'Ascq er et kunstmuseum i Villeneuve d'Ascq i Frankrig.

Museet indeholder mere end 4.500 kunstværker på 4.000 m2 udstillingsareal og er det eneste museum i Europa der samtidigt udstiller de væsentligste elementer af det 20. og 21. århundredes moderne kunst, samtidskunst og art brut (outsiderkunst). LaM's samlinger omfatter mesterværker af Pablo Picasso, Amedeo Modigliani, Joan Miró, Georges Braque, Fernand Léger, Alexander Calder og den største franske samling af art brut.

LaM omfatter også et bibliotek og en park med adskillige skulpturer.

Kunstmuseer i Frankrig
Museer etableret i 1983
Frederik Weis

Frederik Anton Weis (født 28. november 1871 i Beder ved Aarhus, død 12. juli 1933) var en dansk plantefysiolog.

Weis blev student fra Aarhus 1890, studerede plantefysiologi under Rasmus Pedersen og tog magisterkonferens i dette fag 1897; i 1902 tog han doktorgraden, og i 1903 studerede han i udlandet, blandt andet i Paris. Fra 1898—1905 var han assistent ved Carlsberg Laboratoriums kemiske afdeling, i 1904 blev han docent i bakteriologi ved Landbohøjskolen og 1905 professor i plantefysiologi sammesteds. I denne stilling udfoldede Weis en frugtbar lærervirksomhed, og den plantefysiologiske undervisning udviklede sig stærkt under hans hænder. Hans evne til at fremstille fysiologiens problemer i let tilgængelig form var betydelig; herom vidner hans store værk: Livet og dets Love (1911, 2. udgave 1923) og hans sammen med Johannes Schmidt udgivne bog om bakterierne (1901). Af hans videnskabelige arbejder kan i øvrigt fremhæves hans doktordisputats: Studier over proteolytiske Enzymer i spirende Byg (Malt). Senere hen beskæftigede han sig fortrinsvis med skovbrugsundersøgelser og udgav dels alene, dels i forbindelse med P.E. Müller flere fortjenstfulde arbejder om stofomsætningen i skovbunden. Weis var ligeledes forsøgsleder ved en række gødningsforsøg, der på hans initiativ blev sat i gang af Dansk Skovforening. Weis havde også udpræget sociale interesser. Han var således medstifter af og i flere år formand for foreningen "Den personlige Friheds Værn".

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

 
 

Plantefysiologer
Botanikere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
A.P. Weis

Andreas Peter Weis (født 30. oktober 1851 i København, død 8. september 1935 i Gentofte) var en dansk embedsmand, søn af Carl Mettus Weis.

Weis blev student 1871, cand. jur. 1877, 1879 assistent i kultusministeriet, samtidig 1880—88 assistent ved Kobberstiksamlingen, 1888 fuldmægtig, 1892 kontorchef, 1909—13 konstitueret chef for Det Kongelige Teater, 1912—21 departementschef i Kultusministeriet, 1921 administrator ved Kunstakademiet. I sin gerning i Kultusministeriet trak Weis navnlig et stort læs under forarbejderne til Skoleloven af 24. marts 1899; at hele den ældre indviklede lønningsordning (tiende, nannest og andre) blev afløst af et på mere moderne principper bygget system med stigende pengeløn, skyldes for en væsentlig del Weis medlem af statens komité til understøttelse af bogsamlinger og af direktionen for de forenede skoler. Sammen med H. Hage udgav Weis De gældende Retsregler for det højere Skolevæsen i Danmark. En systematisk og kronologisk Haandbog (I—II, 1891), som departementschef Meddelelser angaaende de højere Almenskoler i Danmark for skoleårene 1912-21 (1914-22, for årene 1917-21 sammen med Kai Glahn). Som teaterchef virkede Weis med Karl Mantzius som direktør; særlig duumviratets første sæsoner — "Gyldenaaret" — syntes at varsle bedre tider for Det Kongelige Teater; i øvrigt slog Weis kraftigt til lyd for indførelsen af en talescene. Selv kunstnerisk begavet har Weis spillet en fremtrædende rolle i dansk kunstliv. Han stod Julius Lange nær og var Carl Jacobsens fortrolige ven og rådgiver, var derfor også aktivt medlem af komiteen til ordningen af Ny Carlsberg Glyptoteks bygnings- og bestyrelsesforhold, medlem af bestyrelsen både for Ny Carlsberg Glyptotek — en tid lang også formand — og for Ny Carlsbergfondet. Også i ordningen af den Hirschsprungske Samlings forhold, særlig ved dens overgang til staten, tog Weis betydelig del. Hans musikalske interesser skaffede ham sæde i bestyrelsen for forskellige musikalske foreninger i København; 1910 blev Weis Kultusministeriets delegerede i Det Kongelige Danske Musikkonservatorium. Hans ministerielle stilling medførte tillige, at han fik sæde i en række udvalg vedrørende universitets- og museumsforhold med mere.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

 
 

Departementschefer i Kultusministeriet
Det Kongelige Teaters direktører
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Tom Hooper

Tom Hooper (født 1. oktober 1972) er en britisk filminstruktør.

Hooper begyndte sin karriere som reklameregissør, før han gik over til fjernsyn hvor han arbejdede med på serier som EastEnders og Cold Feet. Han filmdebuterede med Red Dust (2004), og fulgte op med Elizabeth I (2005). Etter TV-filmen Longford (2006) og TV-serien John Adams (2008), instruerede han filmen The Damned United (2009), baseret på bogen af samme navn skrevet af David Peace om Brian Cloughs tid som manager i Leeds United A.F.C..

I 2010 instruerede han den kritikerroste film Kongens store tale, som gav ham Oscar for bedste instruktør.

I 2012 instruerede han musicalfilmen Les Misérables, som blev nomineret til otte Oscar, blandt andet bedste film.

Eksterne henvisninger 
 

Oscar for bedste instruktør
Filminstruktører fra Storbritannien
Carl Weis

Carl Mettus Weis (født 9. april 1809 i Aarhus, død 18. januar 1872 i Valby) var en dansk embedsmand. Han var søn af distriktslæge Ernst Peter Weis (født 25. februar 1776 , død 17. februar 1845) og Marie Kirstine Bolette, født Marcussen (døbt 8. september 1786, død i maj 1821) samt far til A.P. Weis. 

Weis blev 1826 student fra Aarhus Katedralskole, 1831 juridisk kandidat, 1834 volontær og 1839 kancellist i Danske Kancelli samt auditør i hæren. Han foretog derefter indtil 1842 med offentlig understøttelse en videnskabelig udenlandsrejse, udnævntes 1843 til fuldmægtig i kancelliet og fik samme år tilladelse til at holde retsfilosofiske forelæsninger ved universitetet. I 1845 udgav han, der allerede tidligere havde leveret retsfilosofiske bidrag til forskellige tidsskrifter, et retsfilosofisk skrift Staten og dens Individer, Indledning i Retsvidenskaben, som ved sin fremkomst satte adskillige kritiske penne i bevægelse. I 1847 blev han departementssekretær og kontorchef i kancelliets 1. departement og ved kollegiernes omdannelse i 1848 chef for Kultusministeriets 1. departement, hvilken stilling han beklædte til sin død. 1853-59 fungerede 
han tillige som departementschef for kunstanstalternes anliggender, ligesom han 1853 blev medlem af og 1854 sekretær i kommissionen til kirkeforfatningens ordning. Han var 1849 bleven justitsråd og 1852 etatsråd. 

28. november 1849 ægtede han Marie Angelica Schønheyder (født 20. august 1829 på Asmild Kloster, død 3. september 1875), en datter af etatsråd Frederik August Schønheyder og Maren, født Bruun. Sin store kærlighed til musik arvede han vistnok fra faderen. Denne ytrede ved sit giftermål som sit højeste ønske: at få fire sønner, der kunde danne en strygekvartet. Ønsket gik i opfyldelse, og Carl Weis blev primarius i kvartetten, der skal have udmærket sig ved sit fortrinlige sammenspil, ligesom han og broderen, overretsassessor Ernst Weis, udmærket violonceldilettant (død 1873), var blandt stifterne og de ledende ånder i Musikforeningens første periode. Sin fritid anvendte Weis til både praktisk og teoretisk at studere strygeinstrumenternes natur og væsen. Frugten heraf blev dels en mængde gode violiner, han selv byggede og ombyggede, dels et lille skrift Om Violiner og deres Bygning (1861), tilegnet hans afdøde venner koncertmester Frederik Thorkildsen Wexschall og den bekendte musiklærde bibliotekar Siegfried Wilhelm Dehn i Berlin.

Kilder 

 

Departementschefer i Kultusministeriet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Aarhus
Kiwi Danmark

Kiwi var en kæde af discountbutikker i Danmark, som oprindeligt stammede fra Norge, hvor kæden hedder Kiwi Minipris. Da kæden lukkede ned i Danmark havde de 103 butikker på landsplan.

Historie 
Den første butik blev åbnet i Hokksund i Norge i 1979. Navnet kommer fra grundlæggernes efternavne, Tor Kirkeng, Henning Kirkeng og Svein Wike, hvor de to første bogstaver i Kirkeng og Wike danner KIWI.

I 2008 indgik den norskejede dagligvarekoncern Dagrofa et samarbejde om etablering af 50 Kiwi butikker i Danmark, primært i Jylland og på Fyn. Disse butikker var tidligere Alta butikker, som blev konverteret til Kiwi butikker.

28. april 2017 oplyste Dagrofa at Kiwi ville lukke i Danmark, hvilket kostede 2400 medarbejdere jobbet (heraf 1100 fritidsjobs). Ca. 30 af Kiwi's butikker blev konverteret til Spar eller Meny butikker. Lukningen skete grundet en hård konkurrence på discount område i Danmark.

Referencer 

Supermarkedskæder i Danmark
Etableret i 2008
Ophørt i 2017
Anton Weichselbaum

Anton Weichselbaum (født 8. februar 1845 i Schiltern, Niederösterreich, død 23. oktober 1920 i Wien) var en østrigsk bakteriolog.

Weichselbaum tog doktorgraden 1869, blev prosektor ved Rudolfstiftung 1882 og 1885 professor i patologisk anatomi i Wien. Fra prosektortiden stammer et arbejde over de senile ledsymptomer ved arthritis, men senere beskæftigede Weichselbaum sig så godt som udelukkende med bakteriologi, specielt indåndingstuberkulosen, snive hos mennesket, tuberkelbacillerne i blodet og ætiologien til lunge- og lungehindebetændelserne (Centralblatt for Bakteriologie, I, 1887). År 1887 påviste han en intracellulær diplokok som årsag til meningitis (Fortschritte der Medicin, V, 1887).

Kilder 

 

Patologer
Læger fra Østrig
Faglitterære forfattere fra Østrig
Tysksprogede forfattere
Østrigere i 1800-tallet
Østrigere i 1900-tallet