kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jens Andersen Sinning

Jens Andersen Sinning (formodentlig fra Sinding i Hids Herred, død 1547) var en dansk professor.

Biografi 
I sin ungdom gik han i Aarhus Skole, der dengang havde stor agtelse takket være skolemændene Morten Børup og Terkel Abildgaard, og han viste allerede her sin store begavelse. I 1534 drog han til Wittenberg, hvor han grundet flid, fortrinlige evner og god opførsel vandt sine læreres, især Melanchthons, store yndest og erhvervede sin magistergrad i filosofi og
bakkalavrgrad i teologi.

På hjemrejsen i 1537 landede han i Ystad og traf her uventet sin ungdomsven Jens Pedersen Grundet som skolemester. I sin glæde over mødet opgav denne sin tjeneste for sammen med Sinning at begive sig til København, hvor universitetet nyligt var genoprettet. Kort efter ankomsten her til blev Sinning kaldt til professor i dialektik i 1538. Senere overtog han også forelæsningen i Hebraisk og blev i 1545 professor i teologi efter forud at have erhvervet Doktorgraden, da han havde vist sin teologiske dygtighed ved at deltage i de religionsdisputatser, der i den senester tid var blevet afholdt med katolsksindede medlemmer af flere af landets domkapitler. Kort efter sin tiltrædelse af dette professorat blev han desuden universitetets rektor fra 1545-1546.

Han døde imidlertid allerede 30. november 1547 til stort tab for universitetet, der i ham havde haft en udmærket dygtig og meget afholdt lærer. Mange år efter hans død udgav Anders Vedel (1591) hans Oratio de studiis philosophicis theologiæ studioso necessariis, et for sin tid betydningsfuldt og interessant arbejde.

Kilde 
 Rørdam, Kbhvns Universitets Hist. 1537—1621 I, 553 f. af H. F. Rørdam.

Rektorer ved Københavns Universitet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Niels Arent

Tjenestekarlen Niels Larsen Pedersen, også kendt som Niels Arent (29. juni 1804 i Tullebølle - 1834 i Skrøbelev), var den sidste, som blev henrettet på Langeland.

Niels Arent blev som barn sat i pleje hos Arent Olsen, indsidder i Skebjerg. Niels Arent tjente på Bjerrebygaard, men besvangrede Dorthe Helene Larsdatter  -tjennestepige fra Eskebækgaard. Parret blev gift i oktober 1833 og fik bopæl på Eskebækgaard, men samtidig stod Niels Arent i forhold til Ellen Kirstine Jørgensdatter en anden af gårdens piger, og da hun skulle have et barn aftalte de at tage livet af hans kone. De forsøgte først at forgive hende med nogle forgiftede pandekager, men forsøget mislykkedes, fordi konen fik mistanke og først prøvede at lade katten spise én af dem, og da den døde, ville hun selvfølgelig ikke selv røre ved dem. 
Derefter forsøgte Niels Arent, Nytårsmorgen 1834 at skyde konen, men skød hende låret.
Niels Arent kom for retten ved Langelands Birk 26. marts 1834 og dømt til "at miste sin hals og hans legeme lægges for stejle og hjul". Han blev i april samme år halshugget på Skrøbelev Hede lige ved Skrøbelev Gods.

Niels Arent blev begravet på Skrøbelev Kirkegårds ringeagtede sydvestlige hjørne. Det siges, at han ikke fik ro i sin grav. Han blev siden set af mange, når han om natten uden hoved vandrede rundt omkring på kirkegården.

Kilde 
 Afskrift af en Tale holdt af Chr. Kiilsgaard ved Afsløringen af Mindestenen paa Ting- og Retterstedet paa Skrøbelev Hede 13. Oktb. 1946.
 Pedersen, Niels Larsen Arent

Personer henrettet ved halshugning
Mordere fra Danmark
Personer fra Langeland
Willy Rasmussen

Willy Rasmussen (født 6. november 1910, København, død 3. september 1958, Horsens) var en dansk atlet og sagfører. Han var medlem af Brande IF (-1928) og Københavns IF (1929-). Har vundet 16 indv. DM og 4 i stafet. Præsterede i 1929 som bare 19 årig at vinde det danske mesterskab i længdespring og tikamp og blive toer i højdespring. For det blev han af Politiken kåret til Årets Fund i dansk idræt. Han var to gange på landsholdet. Deltog i længdespring på OL 1936 i Berlin.

Sideløbende med sin idrætskarriere læste Willy Rasmussen jura på Københavns Universitet, og efter endt eksamen indstillede han idrætskarrieren og tog fat på en karriere som sagfører med kontor i Rædersgade og senere i  i Søndergade i Horsens. En kort periode var han formand for Horsens fS’ atletikafdeling og næstformand for HfS’ hovedafdeling. Han døde i 1958, blot 47 år gammel.

Danske mesterskaber 
Længdespring: 1929-34 og 1936

Trespring: 1931-32

Trekamp: 1931-32

Femkamp: 1930

Tikamp: 1929-30, 1932 og 1934

4*100 meter: 1935-37

Danske rekorder 
Længdespring: 7,12 1930-1930

Længdespring: 7,29 1930-1931

Længdespring: 7,30 1931-1971 (DR i 33 år!)

Højdespring: 1,83 1929-1935
 
Femkamp: 3191 point 1930-33 (3072 point efter dagens pointtabel)

Tikamp: 6326 point 1930-33

Tikamp: 6559 point 1933-34

Tikamp: 6774 point 1934-37(5814 point efter dagens pointtabel)

4*100 meter: 42,8 1935

Bedste resultat 
100 meter: 10.9 Østerbro 23. maj 1936

200 meter: 22.5 1933

110 meter hæk: 16.1 1930

400 meter hæk: 59.6 Østerbro 20. August 1933

Højdespring: 1,83 1929

Længdespring 7,30 1931

Trespring: 14,49 1931

Femkamp: 3072 point 1930

Tikamp: 5814 point

Kilder 
 Dansk Sportsleksikon udgivet i samarbejde med Dansk Idræts-Forbund. Redaktion Axel Lundqvist Andersen og Jørgen Budtz-Jørgensen. Bind 1 og 2. Standard-forlaget 1944
 KIF 100 Aar – Københavns Idrætsforening 24. oktober 1992. Udgivet i anledning af Københavns Idræts Forenings 100 års jubilæum 24. oktober 1992.

Eksterne henvisninger 
 

Mangekæmpere fra Danmark
Danske OL-deltagere i atletik
Atleter fra Københavns IF
Personer fra København
Længdespringere fra Danmark
Trespringere fra Danmark
Advokater fra Danmark
Årets fund i dansk idræt
Niels Hvid

Niels Hvid (18. marts 1535 i København – 19. juni 1589) var en dansk biskop.

Biografi 
Efter at have studeret hjemme og udenlands skal han en kort tid (rimeligvis 1557-58) have været rektor ved vor Frue Skole i København. Derefter er han formodentlig atter draget ud til fremmede universiteter. I 1562 blev han kapellan ved Frue Kirke i København, men fratrådte embedet efter et par måneders forløb. I 1564 kaldtes han til sognepræst ved Helligåndskirken i København og tog året efter magistergraden. I 1571 forlenedes han med et kanonikat i Lund. Da han var udrustet med gode sjæls-
og legemsgaver og ikke nød ringe anseelse som prædikant, blev han af provsterne og købstadpræsterne i Lunds Stift valgt til
deres biskop. Valget modtog 21. marts 1578 kongelig stadfæstelse. Som biskop havde han en højst ubehagelig sag i anledning af, at han af kirkeværgerne ved Lunds Domkirke havde tilforhandlet sig en ligsten, der lå over en begravelse tilhørende Ulfstandernes slægt. Ved kongens foranstaltning lykkedes det vel at tilfredsstille familien; men en afsat præst, M. Jacob Nielsen fra Skurup, gav sin vrede mod biskoppen luft i et par smædeviser, hvori Niels Hvid sigtedes for tyveri. Præsten blev vel dømt som paskvillant af det akademiske konsistorium og siden henrettet; men sladderen døde ikke med ham og forbitrede biskoppens sidste år.

Hans hustru Dorothea overlevede ham. Af trykte skrifter har han efterladt nogle veludarbejdede ligprædikener.

Personer fra København
Biskopper over Lund Stift
Danskere i 1500-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Eshtaol

Esjtaol (Hebrew: אשתאול) er en Moshav (en slags kollektiv / kibbutz) i det centrale Israel. Beliggende nord for Beit Shemesh, og hørende ind under Mateh Yehuda Regionale Råd. I 2006 havde Esjtaol en befolkning på 876.

Historie 
Esjtaol lå i området somvar tildelt Dans stamme. Ifølge Bibelen, begyndte Samson at profetere "mellem Zora og Esjtaol". Efter hans død i Gaza, blev Samsons krop bragt tilbage til begravelse i sin fars grav mellem Eshtaol og Zora. Fem spejdere fra Esjtaol og Zora blev sendt ud for at finde et stykke land egnet til Dans stamme.

Det moderne Esjtaol blev grundlagt på jorden fra to affolkede palæstinensisk-arabiske landsbyer, Ishwa og Islin efter den arabisk-israelske krig i 1948. Det var en del af en plan om at etablere bosættelser i Jerusalem-korridoren med henblik på at skabe en sammenhængende blok mellem kystsletten og Jerusalem. De første beboere var jødiske immigranter fra Yemen, der bosatte sig i december 1949. De arbejdede med landvinding og skovbrug. Den Jødiske Nationale Fond (JNF) etablerede et 45-dunam (knap 45000 m3) gartneri i Esjtaol for at levere små træer til JNF skove. Senere udvidede Moshav med fjerkræavl og anden landbrugsvirksomheder. I slutningen af 1990'erne optog Moshav 100 nye familier.

Noter 

Kultur i Israel
Svend Fleuron

Svend Fleuron (4. januar 1874 på Katrinedal ved Keldby på Møn – 5. april 1966 i Humlebæk) var en dansk forfatter. Svend Fleuron (døbt Svend Fleron Christensen) blev født på Katrinedal ved Keldby på Møn og var søn af en godsejer.

Svend Fleron slog sig op som forfatter til romaner, hvor hovedpersonerne er dyr med menneskelige følelser og evner, fx skinsyge og evnen til at ræsonnere. Bøgerne med titler som "Haren den grå" og "Det tuder om natten" var umådeligt populære og udkom i utallige oplag.

Med den polemiske roman Fasandyret (1934) gik Fleuron ind i debatten om jagt og vildtopdræt. Romanen giver en realistisk beskrivelse af efterstræbelsen af rovdyr og rovfugle – alt som kunne true det for godsejerne givtige fasanopdræt. Den sparer imidlertid ikke på patos og moraliserende pegefingre. Fleuron sendte eksemplarer til fruerne på en række danske godser til julen 1934 med en hilsen om, at de ikke vidste, hvad der foregik i "mændenes skove". Dette træk gjorde Fleuron forhadt i godsejerkredse.

Svend Fleuron var inden 2. verdenskrig en respekteret forfatter og nød i udlandet særligt anderkendelse i Tyskland. Forbindelserne til Tyskland medførte, at Fleuron efter krigen blev betragtet som kollaboratør. Han var medlem af Europæisk Forfatterforening (stiftet i Weimar i 1942). Han blev ekskluderet af Dansk Forfatterforening i 1946, og en villavej i Søborg, der i 1925 var blevet opkaldt efter Svend Fleuron, blev omdøbt til Maglegårds Allé. Siden blev Svend Fleuron i 1952 tilbudt at genindtræde i forfatterforeningen, hvilket han afslog.

Han er begravet på Sorgenfri Kirkegård.

Romaner (udvalg) 
 En Vinter i Jægergaarden (1909).
 Det røde Kobbel (1914).
 Det tuder om Natten – Roman om den sidste store Hornugle Strix Bubo (1916) (tysk udgave 1920 Strix: Die Geschichte eines Uhus fuldtekst  (2006-udgave)).
 Ib Fidelius Adeltand (1917).
 Haren den graa (1918).
 Killingerne: En Familiekrønike (1920) (engelsk udgave 1922 Kittens: A Family Chronicle; New York: Alfred A. Knopf fuldtekst).
 Grum – Roman fra Sø og Mose (1920).
 Det fængslede Vildnis (1925).
 Flax Aedilius (1929) (svensk udgave 1929 Schäfern Flax – En hunds brokiga liv; Stockholm: Albert Bonniers Förlag).
 Fasandyret – Farvel til Nordens Fauna (1934).
 Myregeneral Kallus (1935).

Naturguider 
 Fører i Dyrehaven, Danmark Nationalpark (1914).
 Hareskovene: Fører i Store og Lille Hareskov samt Jonstrupvang (1915).
 Skovene om Fursøen: Fører i Frederiksdals Skove og Nørreskov (1915).
 Rude- og Geelsskov: Fører i Skovene om Holte (1917).

Eksterne links 
 
 Svend Fleuron på Dansk Forfatterleksikon

Romanforfattere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Irena Sendler

Irena Stanisława Sendler også kendt som Irena Sendlerowa (født 15. februar 1910, død 12. maj 2008) var en polsk katolik, der under 2. verdenskrig i det tysk-besatte Polen var med til at smugle 2.500 jødiske børn ud af Warszawa-ghettoen og sikre dem falske identiteter.  

Hun var medlem af den polske undergrunds- og modstandsorganisation Żegota. Som sundhedsinspektør i Warszawas socialvæsen kunne hun besøge ghettoen, hvor hun tog et jødisk armbind på og forfærdedes over forholdene. Hun havde selv et lille barn. 

I oktober 1943 blev hun anholdt af Gestapo, der brækkede begge hendes ben og dømte hende til døden, da de ikke fik noget ud af hende. En tysk soldat lod sig dog bestikke af Żegota til at føre hende op på listen over henrettede. Hun var efterfølgende i stand til at fortsætte sit virke under falsk identitet. Irenas historie var næsten ikke kendt udenfor Polens grænser før i 1999, da en gruppe skolebørn fra Uniontown i Kansas skrev teaterstykket Life in a jar om hende. 

Var i 2007 nomineret til Nobels fredspris.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Irena Sendler.org

Kvinder i 2. verdenskrig
Personer fra Polen
Retfærdige blandt nationerne
Henry Petersen (atlet)

Henry Petersen  (1. oktober 1900, Ring, Brædstrup – 24. september 1949, København) var en dansk atlet og gymnast medlem af Københavns IF (atletik) og ”Athen” (gymnastik). 

Familjen flyttede kort efter han blev født fra Jylland til København, hvor hans far Hans Jacob Petersen arbejdede som karetmagermester. Henry Petersen var uddannet ingeniør, cand. polyt..
 
Henry Petersen vandt en sølvmedalje i stangspring ved OL 1920 og blev nummer fire i stangspring ved OL 1924. Han måtte stoppe med idrætten på grund af tuberkulose kort før OL 1928. Han satte sin første af sine otte danske rekord som 17-årig og vandt seks danske mesterskaber i stangspring samt tre mesterskaber på 4 x 100 meterløb. Derudover blev det fem danske mesterskaber i holdgymnastik.

Danske mesterskaber

Danske rekorder

Stangspring 
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
! Resultat
! Årstal
|-
| 3,69 m || 1918
|-
| 3,73 m || 1919
|-
| 3,75 m || 1920
|-
| 3,80 m || 1921
|-
| 3,81 m || 1921
|-
| 3,85 m || 1922
|-
| 3,905 m || 1923
|-
|  4,04 m || 1925-1934
|}

4 x 100 meter 
44,6  1919
44,0  1920

Placering på verdensranglisten

Stangspring 
 
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
! År
! Resultat
! Placering 
! Plads
! Dato
|-
| 1918 ||3.69 ||8 ||København ||30. juni 
|-
| 1919 ||3.80 ||5 ||København ||15. juni 
|-
| 1920 ||3.75 ||13 ||København ||6. juni 
|-
| 1921 ||3.81 ||11 ||Århus ||21. august 
|-
| 1922 ||3.85 ||8 ||København ||6. august
|-
| 1923 ||3.90 ||9 ||København ||8. juli 
|-
| 1924 ||3.90 ||12 ||Colombes, Frankrig ||10. juli 
|-
| 1925 ||4.03 ||3 ||København ||26. juli 
|-
| 1926 ||3.90 ||16 ||København ||9.juli 
|-
| 1927 ||3.90 ||23 ||København ||15.juni 
|}

Personlige rekorder 
 100 meter: 11,0 (Østerbro, 16. maj 1920)
 10.000 meter: 36.20.0 (1943)
 110 meter hæk: 19.3 (1920)
 Højdespring: 1.75 (26. maj 1917)
 Længdespring: 6.26 (1921)
 Stangspring: 4,04 (København, 26. Juli, 1925)

Eksterne henvisninger 
 Track and Field Statistics  -- Henry Petersen
 DAF i tal – Henry Petersen

Danske OL-deltagere i atletik
Stangspringere fra Danmark
Atleter fra Københavns IF
Olympiske sølvmedaljevindere fra Danmark
Medaljevindere ved sommer-OL 1920
Personer fra Brædstrup
Sprintere fra Danmark
Insomnium

Insomnium er et finsk melodisk dødsmetal-band fra Joensuu, som blev dannet i 1997. Bandet har fået indflydelse fra blandt andet doom metal, og spiller sange, der omhandler sorg, død og tab. Deres musik inddrager også elementer fra nordisk folke og symfonisk musik.

Medlemmer

Nuværende medlemmer 
 Niilo Sevänen − Vokal, bas (1997− )
 Ville Friman − Guitar (1997− )
 Markus Hirvonen − Trommer (1997− )
Markus Vanhala - Guitar (2011− )
Jani Liimatainen - Vokal, Guitar (2019− )

Tidligere medlemmer 
 Tapani Pesonen − Trommer, guitar (1997−1998)
 Timo Partanen − Guitar (1998−2001)
Ville Vänni − Guitar (2001−2011)

Gæstemusikere 
 Varpu Vahtera − Keyboard på In the Halls of Awaiting 
 Jone Väänänen − Keyboards
 Aleksi Munter − Keyboards
 Laura Naire − Cello

Diskografi 
 Demo '99 (demo) (1999)
 Underneath the Moonlit Waves (demo) (2002)
 In the Halls of Awaiting (2002)
 Since the Day it All Came Down (2004)
 Above the Weeping World (2006)
 Across the Dark (2009)
 One for Sorrow (2011)
 Shadows of the Dying Sun (2014)
Winter's Gate (2016)
Heart Like A Grave (2019) - album release 4. oktober 2019

Eksterne henvisninger 

 www.insomnium.net/ – Insomniums officielle hjemmeside
 

Musikgrupper fra Finland
Melodisk dødsmetal-grupper
Musikgrupper fra 1997
Davey Havok

David Paden Marchand
 (født 20. november 1975 i Rochester, New York), bedre kendt under kunstnernavnet Davey Havok, er forsanger i det amerikanske rockband AFI.

Davey har italienske forfader. Davey er døbt till David Paden Passaro men da Davey var tre, døde hans far og da hans mor gifte om sig tog han sin stedfaders efternavn, Marchand. Da Davey var seks år gammel, flyttede han og hans familie fra Rochester til Ukiah, Californien. Der begyndte Davey i en katolsk skole til ottende klasse. Davey har en yngre bror.

Davey er vegan, nykterist og Straight Edge.

Referencer 

Sangere fra USA
Personer fra New York
Triangel

Trianglen er et musikinstrument og bliver brugt som slagtøj, som oftest i forbindelse med symfoniorkestre. Trianglen er konstrueret af metal og er formet som en trekant, hvoraf navnet forekommer (en: triangle; direkte oversat: da: tre-kant). Metallet er på moderne triangler oftest af stål. I folkemusik, samba og rockmusik er trianglen ofte håndholdt, så en side kan bliver dæmpet ved hjælp af fingrene, hvilket påvirker tonens frekvens, i modsætning til klassiske sammenhænge hvor trianglen hænger fra en snor.

Udformning 
Den ene af vinklerne i trianglen er åben, så enderne ikke rører hinanden. Dette gør at instrumentet ikke er stemt i én tone. Trianglen er hængt op i en snor ved en af hjørnerne, medmindre trianglen er designet til at skulle bruges håndholdt. Man anslår normalt trianglen med en metalstav, hvilket frembringer en klingende høj tone, alt afhængigt af håndteringen af instrumentet, og trianglens størrelse. 

Det er normalt at triangler i dag er formet som ligesidede trekanterer, hvorimod de før hen oftest var formet som ligebenede trekanter.

Oprindelse 
Trianglens oprindelse er ukendt, men en række malerier fra middelalderen viser en engel, der spiller på triangel. Dette kan tyde på at instrumentet dengang har spillet en rolle for kirken. Andre malerier viser at den har været brugt i folkemusik.

Musikere 
En betydningsfuld musiker som har spillet triangel er John Deacon, som var medlem af rock-gruppen Queen. Han spillede bl.a. trianglen live i sangen Killer Queen, hvor den hang fra hans mikrofon. 
Trianglen kan også høres i Joni Mitchell sang "Big Yellow Taxi".

Musikinstrumenter
Gross-Rosen koncentrationslejr

Gross-Rosen var en koncentrationslejr nær Striegau (Strzegom) i Polen, opkaldt efter den nærliggende landsby Gross-Rosen (i dag kaldt Rogoznica) sydvest for Wroclaw. Den blev oprettet i 1940 som en underlejr til Sachsenhausen, men blev i 1941 en selvstændig koncentrationslejr.  Den havde da kun plads til 800 fanger, men blev efterfølgende udvidet til at modtage op mod 20.000 fanger.  Til sidst var Gross-Rosen knudepunkt for 118 underlejre. 

Gross-Rosen leverede fanger til det SS-ejede granitbrud i nærheden og til de mange industrier i Wroclaw. Ligesom Dachau, Buchenwald, Flossenbürg og Mauthausen blev Gross-Rosen anlagt ved et stenbrud.  Et stort antal af de jødiske fanger mod slutningen af krigen kom fra 28 tvangsarbejdslejre, som var en del af Organisation Schmelt-systemet i Schlesien. Jøder begyndte ikke at komme til hovedlejren før i efteråret 1944, da Auschwitz blev evakueret. Mange arbejdede for virksomheder som Krupp, I.G. Farben og Daimler Benz. I Gross-Rosens underlejr Brünnlitz, oprettet af Oskar Schindler, overlevede 1.100 af "Schindlers jøder" krigen. Den Røde Armé befriede hovedlejren 13. februar 1945. Det er anslået, at af de 120.000 fanger, der passerede Gross-Rosen, døde 40.000 enten i lejren eller under evakueringen. 

På sin flugt for de fremrykkende russere forlod dr. Mengele Auschwitz i januar 1945 og tilbragte nogle uger i Gross-Rosen før han fortsatte vestpå.

Noter 

Koncentrationslejre i Polen
Matthew Macfadyen

David Matthew Macfadyen (født 17. oktober 1974) er en britisk skuespiller. Han medvirkede i "Stolthed og fordom" (Pride and Prejudice) og har en af hovedrollerne i tv-serien Spooks.

Filmografi

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Plaszow koncentrationslejr

Plaszow koncentrationslejr lå nær Krakow, Polens gamle kongeby.

Arbejdet på lejren, der var tænkt som en arbejdslejr, blev påbegyndt allerede i 1940 under 2. verdenskrig.
 
De første fanger var polakker, men i 1941 blev lejren udvidet, og de første jøder sendt dertil.

I sommeren 1944, da den Røde Hær nærmede sig, begyndte man at afvikle lejren.

Fangerne blev i togvogne sendt til Auschwitz, Stutthof, Flossenbürg, Mauthausen-Gusen samt andre koncentrationslejre.

Plaszow er den lejr, som skildres i filmen Schindlers Liste.
  

Koncentrationslejre i Polen
Tipslørdag

Tipslørdag/Sportslørdag var et fodboldprogram, der med skiftende titler blev sendt på DR1 fra lørdag d. 29. november 1969 til lørdag d. 18. december 1999.   

Kronologien i programtitlerne er:  

29. november 1969 (første udsendelse): Tipskamp.

6. december 1969: Fodboldkamp fra tipskuponen.

13. december 1969 til 27. marts 1971: Tips-fodbold.

13. november 1971 til 17. december 1977: Tipsfodbold.

7. januar 1978 til 7. marts 1992: Sportslørdag.

21. november 1992 til 14. marts 1998: Tipslørdag.

19. september 1998 til 18. december 1999: Sportslørdag.  

Den første Tipslørdag-kamp i 1969 var Wolverhampton - Sunderland. En kamp Wolverhampton vandt 1-0.  

Programmet var bygget op omkring en fodboldkamp fra den bedste engelske række, men aftalen indebar at der udelukkende kunne vises kampe fra det midtengelske område. 

Tipslørdag huskes især for den mangeårige, legendariske vært, Tommy Troelsen, der med spøjse vittigheder og stor fodboldindsigt guidede seerne gennem programmerne. Programmet huskes også for kendte kommentatorer som Svend Gehrs og Claus Borre samt for den såkaldte "dong"-lyd, der signalerede, at nu var der scoret i en samtidig kamp. 

Tipslørdag står for mange danske fodboldelskere som indgangen til et livslangt forhold til en engelsk fodboldklub. Uden Tipslørdag ville der næppe være en masse danske fodboldfans, der den dag i dag følger klubber som eksempelvis Stoke City, Derby, Ipswich, Wolverhampton og Sheffield Wednesday på tæt hold.

I dag er det TV3+ og Viasat der har programmet Tipslørdag. Det gjorde comeback i 2013 efter 15 års fravær og med fodboldkommentatorerne Carsten Werge og Per Frimann som er værter på programmet.

Kendingsmelodier 
Skiftende musiknumre har været benyttet som kendingsmelodi til programmet. Nogle af dem er 
Mezzoforte – "Garden Party", 
George Duke – "Reach Out", 
Earth Wind & Fire – "In The Stone", 
Phil Collins – "Something happened on the way to heaven", 
Mark Tanner – "American Flyers", 
Keith Mansfield – "Theme from Grand Stand", 
Hank Marvin/The Shadows – "Cricket Bat Boogie" og 
George Duke – "Overture".

Kilder

 

DR-programmer
Fodbold i Danmark
Familienavn

Familienavn er et andet udtryk for efternavn, dog en anelse mere sigende, da det, som udtrykket antyder, er et navn, der tilhører en bestemt famile.

Ofte anvendte familienavne i Danmark er -sen-navnene (Jensen, Hansen, Clausen osv.), som i gammel tid fortalte, at man var søn (-sen) af i ovenstående tilfælde Jens, Hans og Claus.

Navne