kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bergslagsbanan

Bergslagsbanan er Banverkets navn på jernbanerne i Sverige på strækningen Gävle-Falun-Ställdalen-Kil og Ställdalen-Frövi. I daglig tale og af historiske årsager medtager man også jernbanen Kil-Göteborg, som Banverket kalder Norge-Vänern-banan. Banen er enkeltsporet med undtagelse af strækningerne Gävle-Hagaström og Grängesberg-Ställdalen. På sidstnævnte strækning danner Silverhöjdsspåret (en af jernbaneselskabets TGOJ's forhenværende linjer) et funktionelt dobbeltspor sammen med den ordinære linje på Hörkenspåret. På Silverhöjdsspåret er der ikke svejsede skinnesammenføjninger, hvorfor hjulene dunker, når de passerer en sammenføjning.

Der er passagertrafik på strækningen Gävle-Falun-Ställdalen-Frövi, og disse tog fortsætter til Örebro og Hallsberg. Desuden er der passagertog på strækningen (Borlänge-)Ställdalen-Nykroppa(-Kristinehamn). På strækningen Nykroppa-Kil er der kun godstrafik. Bergslagsbanan er vigtig for godstrafik mellem Bergslagen og Göteborg.

Bergslagsbanan blev anlagt i årene 1855-1879 af jernbaneselskaberne Gävle-Dala järnväg og Bergslagernas järnvägar. Banen blev især anlagt til godstrafik, og man lagde den ikke ind omkring flere vigtige byer såsom Filipstad, Karlstad og Vänersborg, delvis begrundet i hvilker byer og kommuner, der købte aktier i selskabet.

Den 13. januar 1956 skete der en alvorlig togulykke, hvor en motorvogn og et malmtog stødte sammen lige syd for Ställdalen. Tyve personer blev dræbt, deriblandt mange skoleelever.

Se også 
 Sveriges jernbanehistorie
 Sveriges jernbaner
 Bergslagen

Ekstern henvisning 
 Banverket om Bergslagsbanan

Jernbanestrækninger i Sverige
Alfred Beit

Alfred Beit (født 15. februar 1853, død 16. juli 1906) var en britisk guld- og diamantmagnat og tilhænger af britisk imperialisme i det sydlige Afrika.

Beit var født i Hamburg i Tyskland og var den ældste søn og den næstældste af seks børn i en jødisk familie. Hans far var en succesfuld handelsmand i Hamburg. Beit blev lærling i Jules Porgès & Cie, diamantfirmaet i Amsterdam. Han blev sendt til Kapkolonien i 1875 af sit firma for at købe diamanter efter diamantstrejken i Kimberley. Han blev forretningsven med Cecil Rhodes, og de gik i gang med at opkøbe virksomheder og at eliminere modstandere som Barney Barnato. Han kom hurtigt med i en gruppe investorer, som skaffede sig kontrol over rettighederne til diamantminerne Central, Dutoitspan og De Beers. Rhodes var den aktive politiker, og Beit sørgede for planlægning og finansiel støtte.

Beit udvidede i 1886 sine interesser til de nyopdagede guldfelter i Witwatersrand. I sine foretagender der samarbejdede han med investorerne Hermann Eckstein og Joseph Benjamin Robinson. Han grundlagde Robertson Syndicate og firmaet Wernher, Beit & Co. Han importerede mineingeniører fra USA og var blandt de første, som anvendte dybe gruber. Rhodes indgik en aftale med Lobengula. Beit grundlagde British South Africa Company som et resultat af dette i 1888. Beit blev præsident på livstid for De Beers, samtidig med at han var direktør i talrige andre selskaber som Rand Mines, Rhodesia Railways og Beira Railway Company. 

Beit flyttede i 1888 til London hvor han følte, han havde større forudsætninger for at styre sit finansielle imperium og støtte Rhodes i dennes sydafrikanske ambitioner. Beit flyttede ind i Tewin Water nær Welwyn, en stor bolig med victorianske tilbygninger på et areal på 28 km², mens Julius Wernher til slut købte Luton Hoo med 21,1 km² nogle få kilometer derfra.

Inspireret af Rhodes' imperialistiske vision deltog han i planlægningen og finansieringen af det mislykkede Jameson Raid sent i 1895, som skulle udløse et kup i den Sydafrikanske republik. Som et resultat af denne uro gik Rhodes af som premierminister, og både han og Beit blev fundet skyldige efter en undersøgelse foretaget af det britiske underhus. Beit måtte trække sig som direktør i BSAC, men blev valgt til vicepræsident i selskabet nogle få år senere. 

I sit testamente indsatte han som arving Beit Trust, hvorigennem han gav store summer til udvikling af infrastruktur i det centrale og sydlige Afrika, til universitetsuddannelse og forskning i Sydafrika, Rhodesia (£1.200.000), Storbritannien og Tyskland. 

Personer fra Sydafrika
Personer fra Hamborg
De Beers

De Beers er en koncern, som driver virksomhed med bl.a udvinding af og handel med diamanter. Koncernen blev grundlagt i det sydlige Afrika af Cecil Rhodes. De forskellige datterselskaber indenfor De Beers-gruppen er ansvarlig for cirka 40 procent af verdens diamantproduktion, i værdi .

Selskabet er aktivt i alle kategorier af diamantgravedrift: brud, underjordisk, udvaskning i stor skala, langs kysten og dybt til søs. De Beers er ikke involveret i uformel drift i lille skala, som sjældent er økonomisk rentabel for graveselskaber.

De Beers er tilstede i 25 lande, stort set på grund af sine omfattende ledeaktiviteter. Gravedrift finder sted i Botswana, Namibia, Sydafrika og Tanzania. Gravedriften i Botswana finder sted gennem graveselskabet Debswana , et foretag som er et delt foretag med regeringen i Botswana. I Namibia finder det sted gennem Namdeb , et foretag som er delt med regeringen i Namibia. Gravedriften i Sydafrika finder sted gennem De Beers Consolidated Mines , et partnerskab med den Ponahalo Investments. I Tanzania sker det gennem et partnerskab med regeringen i Tanzania, 75 % ejet af De Beers og 25 % af regeringen. De Beers er i 2007 forventet at åbne sin første grave i Canada, kaldt "Snap Lake", som ligger i Canadas Northwest Territories.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Selskabets hjemmeside  

Mineselskaber fra Storbritannien
Mineselskaber fra Sydafrika
LVMH-selskaber
Etableret i 1888
Lobengula

Lobengula Kumalo (født 1833, død 23. januar 1894) var matabelernes anden og sidste konge. De er nu kendt som ndebelerne. 

Han blev konge, da hans far Mzilikazi døde i 1868.

Personer fra Zimbabwe
Konger
Paul Kruger

Stephanus Johannes Paulus Kruger, bedst kendt som Paul Kruger (født 10. oktober 1825, død 14. juli 1904) var en fremtrædende leder for boerne og præsident for republikken Transvaal i Sydafrika. Krugerranden viser Paul Krugers profil.

Politikere fra Sydafrika
Eventyret om Karl-Bertil Jonssons juleaften

Eventyret om Karl-Bertil Jonssons juleafton (), også kendt som Karl-Bertil Jonssons juleaften er en fortælling af Tage Danielsson udgivet på Wahlström & Widstrand i 1964. I 1975 lavede Per Åhlin en tegnefilm over historien. Filmen vises hver juleaften i Sveriges Television. Musikken er skrevet af Gunnar Svensson. Fortællingen har også dannet basis for operasagaen "Snäll rebell" der blev førsteopført i 2004.

Handling 

Den rødhårede og fregnede Karl-Bertil, der er en stor beundrer af Robin Hood, iklæder sig sin fars noget for store julemandskostume og uddeler julegaver til beboere i slumkvartererne. Disse gaver er velhavende folks pakker  som han har tiltusket sig via sit feriearbejde på postens pakkeafdeling. Efterfølgende har han kontrolleret 
adressatens indkomst  i takseringskalenderen. Hans far, som er chef i et stormagasin bliver oprørt over sønnens kriminelle aktion, men det viser sig at de rige der blev berøvet deres julegaver, er glade for at slippe for dem.

Stemmer 
 Tage Danielsson – fortæller
 Per Andrén – Karl-Bertil Jonsson
 Toivo Pawlo – Tyko Jonsson, Karl-Bertils strenge far
 Marianne Stjernqvist – Karl-Bertils ømme mor
 Åke Fridell – Direktør H.K Bergdahl
 Catrin Westerlund – Fru Bergdahl

Ekstern henvisning 
 Hele teksten (på svensk)

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Svenske film fra 1975
Tegnefilm fra Sverige
Karl-Bertil Jonssons juleaften
Julefilm fra Sverige
Svensksprogede film
Wayne Palmer

Wayne Palmer er en fiktiv person i tv-serien 24 timer.

 Wayne Palmers familiære forbindelser:
 David Palmer Bror (Sæson 1-5) 
 Sandra Palmer Søster (Sæson 6) 
 Sherry Palmer Svigerinde (Sæson 1-3)
 Keith Palmer Nevø (Sæson 1 & 2)
 Nicole Palmer Niece (Sæson 1)

 Wayne Palmers uddannelser:
 Bachelor (B.A) i Politisk Videnskab fra Stanford University
 Doktorgrad i jura fra Yale Law School
 Marinesoldat fra den amerikanske hær

 Wayne Palmers tidligere stillinger:
 Marinesoldat i den amerikanske hær
 Advokat
 Chef i Milliken Enterprises
 Stabschef for David Palmer

 Wayne Palmers nuværende stilling:
 Præsident for USA

Sæson 3 
Wayne Palmer er blevet hyret som stabschef for sin bror David Palmer, og man ser ham første gang, da han er ved at forberede et debatmøde mellem Præsident David Palmer & Præsidentkandidat John Keeler.
Men han finder ud af at John Keeler har en mappe med skadelige informationer om David Palmer og hans kærlighedsforhold med Anne Packard. 
Imellemtiden finder Waynes tidligere arbejdsgiver Alan Milliken, der er David Palmers største finansielle støtte, ud af at Wayne Palmer har en affære med Alan Millikens kone; Julia Milliken kræver han at Wayne Palmer bliver fyret som stabschef.
I stedet for at fyre Wayne Palmer tilkalder David Palmer sin eks-kone, Sherry Palmer, for at få hende til at finde "skidt" til at afpresse Alan Milliken. 
Sherry Palmers mislykkede afpresning der resulterer i et forsætligt drab af Alan Milliken, og da hun truer David Palmer med afpresning tager Wayne Palmer og en specialist af sted for at stjæle Sherry Palmers beviser i hendes hus, men Sherry Palmer kommer hjem og senere ankommer Julia Milliken der har givet op og skyder Sherry Palmer og på trods af at Wayne Palmer forsøger at afværge det, skyder Julia Milliken sig selv. 

Imellem Sæson 3 og 5 gifter Wayne Palmer sig, men hans kone bliver aldrig offentliggjort eller vist i serien

Sæson 5 

.

Sæson 6 

.

Figurer i 24 Timer
Limpopo

Limpopo er en grænseflod mellem Sydafrika og Botswana og derefter mellem Sydafrika og Zimbabwe. Den er mellem 1600 og 1700 km lang, den næstlængste flod som render i østlig retning i Afrika efter Zambezi. Limpopo render ud i havet ved byen Xai-Xai i Mozambique.

Floder i Sydafrika
Michelle Shocked

Michelle Shocked (født Karen Michelle Johnston) er en amerikansk singer-songwriter født 24. februar 1962 i Dallas, Texas, USA. Hun fik sit gennembrud og sine største successer i slutningen af 1980'erne.

Diskografi (udvalgt) 
 The Texas Campfire Tapes (1986)
 Short Sharp Shocked (1988)
 Captain Swing (1989)
 Arkansas Traveller (1992)
 Kind Hearted Woman (1994, udgivet 1996)
 Artists Make Lousy Slaves (med Fiachna O'Braonain, 1996)
 Good News (1998)
 Dub Natural (2001) (kun solgt ved koncerter, senere udgivet som bonus-cd til "Deep Natural")
 Deep Natural (2001)
 Don't Ask Don't Tell (2005)
 Got No Strings (2005)
 Mexican Standoff (2005)

Ekstern henvisning 
 Officiel hjemmeside

Komponister fra USA
Guitarister fra USA
Dar Williams

Dar Williams (født Dorothy Snowden Williams, 19. april 1967) er en amerikansk singer-songwriter i genren "folk-pop".

Hun medvirker ofte ved folk-festivaler i USA. Hun har desuden turneret med kunstnere som Mary Chapin Carpenter, Patty Griffin, Ani DiFranco, The Nields, Shawn Colvin, Girlyman, Joan Baez, and Catie Curtis.

Diskografi 
 The Honesty Room (1995)
 The Christan and the Pagans (EP, 1996)
 Cool as I Am (1996, EP)
 Mortal City (1996)
 End Of The Summer (1997)
 What Do You Hear in These Sounds (1997, single)
 Cry Cry Cry (1998; med bandet Cry Cry Cry)
 The Green World (2000)
 Out There Live (2001)
 The Beauty Of The Rain (2003)
 My Better Self (2005)
 Live At Bearsville Theater (DVD, 2007)
 Promised Land (2008)
 It's Alright (2008, EP)
 Many Great Companions (2010)
 In the Time of Gods (2012)

Eksterne henvisninger 
 

Komponister fra USA
Guitarister fra USA
Singer-songwriter

En singer-songwriter ('sanger-sangskriver') er en sanger, som selv skriver og komponerer de sange, som han eller hun optræder med. Formen vandt frem i 1960'erne og lægger vægt på autenticitet, integritet og personligt engagement i tekster og fremføring.

Singer-songwriter-stilen havde i 1960'erne fremtrædende repræsentanter som Bob Dylan og Joan Baez og blev videreført af Neil Young, Leonard Cohen, Randy Newman, James Taylor, Nick Drake, Joni Mitchell, Cat Stevens og mange flere. Senere kom bl.a. Michelle Shocked til, og i dag domineres genren af Ryan Adams, Josh Rouse, Damien Rice, Sufjan Stevens, Jason Mraz og andre.

Anne Linnet var en af de første danskere til at tage stilen op.

Referencer
Abraham Fischer

Abraham Fischer (født 1850, død 13. november 1913) var den eneste statsminister i Orange River Colony i det sydlige Afrika. 

Han var oprindelig advokat i Kapkolonien. Han blev vicepræsident i Oranjefristatens Volksraad i 1893 og medlem af det udøvende råd i 1896. Under anden boerkrig drog han til Europa for at samle støtte for boerne. Han returnerede i 1903 for at praktisere i den nyligt oprettede Orange River Colony.

Fischer fortsatte at fremme boernes sag og hjalp til med at danne partiet Oranje Unie i maj 1906, som han blev formand for. Partiet vandt flertallet af repræsentanter i koloniens første valg, som blev holdt i november 1907. 27. november blev han valgt som statsminister og fortsatte i denne stilling, til den ophørte med at eksistere, da Unionen Sydafrika blev oprettet den 31. maj 1910. Han sluttede sig så til regeringen i den nye union.

Han var bedstefar til Bram Fischer, en kendt antiapartheid–aktivist.

Personer fra Sydafrika
Politikere fra Sydafrika
World Heavyweight Championship (WWE)

World Heavyweight Championship var en VM-titel inden for wrestling i World Wrestling Entertainment (WWE), der eksisterede mellem 2002 og 2013. I denne periode komplementerede den WWE's originale VM-titel, WWE Championship, indtil de to VM-titler blev forenet under navnet WWE World Heavyweight Championship i december 2013. 

VM-titlen blev skabt i efteråret 2002 af RAW's administrerende direktør, Eric Bischoff. Mellem 2002 og 2013 skiftede WWE's to VM-titler mellem organisationens to brands – RAW og SmackDown – adskillige gange, men WWE's World Heavyweight Championship har for det meste været forbundet med SmackDown.

Til trods for at WWE's World Heavyweight Championship aldrig har opnået samme status i WWE som WWE Championship, har en lang række af de største og mest succesrige WWE-stjerner båret VM-titlen siden 2002, heriblandt Triple H, Shawn Michaels, Randy Orton, The Undertaker og Edge. Ifølge mange WWE-kritikere har VM-titlens prestige lidt af, at mindre succesrige wrestlere som Christian, Jack Swagger, Chris Jericho, The Great Khali og Dolph Ziggler har opnået at blive verdensmestre ved at vinde VM-titlen. Det var en af grundene til, at WWE forenede sine to VM-titler i december 2013, så WWE kun har én verdensmester.

Historie 
Efter at Brock Lesnar vandt WWE Undisputed Championship i 2002, skrev han en kontrakt med brandet SmackDown!, der gik ud på, at han kun ville forsvare sin titel hos dem. Det efterlod RAW uden en VM-titel og derfor introducerede RAW's administrerende direktør, Eric Bischoff, World Heavyweight Championship som en ny VM-titel. Selve bæltet blev det klassiske "Big Gold Belt", som tidligere havde repræsenteret NWA World Heavyweight Championship og senere WCW World Heavyweight Championship. Triple H blev tildelt titlen med begrundelsen, at han var den seneste til at bære det fysiske bælte. I marts 2003 blev bæltet dog skiftet ud med et lignende bælte med WWE's logo.

Der har været world heavyweight champions (verdensmestre) siden 1904 og senere både i National Wrestling Alliance og World Heavyweight Championship. WWE promoverede også sin VM-titel som WWF World Heavyweight Championship op igennem 1980'erne og 1990'erne. WWE's World Heavyweight Championship var dog en ny titel fra 2002, der ikke historisk set havde noget med de andre titler at gøre. Til gengæld vil tidligere world heavyweight champions kunne refereres til som så, også selvom de nødvendigvis ikke har båret WWE's titel. WWE anerkender eksempelvis Ric Flair som "a 16-time world heavyweight champion" (en 16-dobbelt verdensmester), selv om han aldrig har båret WWE's World Heavyweight Championship. Flair har derimod båret både titlerne hos NWA og WCW. WWF Championship og WCW World Heavyweight Championship blev i 2001 forenet, til hvad der i dag er WWE World Heavyweight Championship (en forening af WWE Championship og WWE's World Heavyweight Championship fandt sted i december 2013).

Wrestling
Orange River Colony

Orange River Colony var en britisk koloni som blev oprettet gennem annekteringen af Oranjefristaten i 1900, efter anden boerkrig, til den sluttede sig til Unionen Sydafrika i 1910.

Der havde i 1904 vokset et tiltagende ønske frem om selvstyre. Oranjie Unie, et afrikanerparti, blev formelt oprettet i maj 1906, men havde eksisteret i flere måneder. En lignende organisation kaldt Het Volk, blev formelt dannet af afrikanderne i Transvaal i januar 1905. Begge disse organisationer havde lovværk som var næsten identiske med Afrikaner Bonds, og deres mål var meget lidet, at sikre de boerske idealers triumf i stat og samfund. Abraham Fischer blev formand for Oranjie Unie.

En modorganisation blev dannet af tidligere burgere som helhjertet havde accepteret den nye orden. De kaldte sig det konstitutionelle parti, og John Fraser blev valgt til formand. I Bloemfontein havde de konstitutionelle stor støtte, andre steder var deres støttespillere ikke lige talrige. Programmerne til de to partier var meget lige, den reelle forskel mellem dem var deres holdning ovenfor relationerne til briterne. Mens idealet for Unie var en afrikansk stat, ønskede de konstitutionelle lighed mellem de to hvide etniske grupper.

Kolonien fik selvstyre i 1907, og den 27. november blev Fischer fra Oranjie Unie dens første og eneste statsminister. Den første regering bestod af 29 medlemmer fra Unie, fem kontitutionalister og fire uafhængige.

Orange River Colony deltog i en interstatslig konference som blev afholdt i Pretoria og Cape Town i maj 1908. Her blev det bestemt at fornye den eksisterende toldkonvention og ikke at gøre ændringer i jernbaneraterne. Disse afgørelser var resultatet af en aftale om at føre en resolution frem for de forskellige koloniers parlamenter som talte for en tættere union af de sydafrikanske stater og udnævnelse af delegater til en national konvention som skulle lave et udkast til konstitution. I denne konvention tog Steyn en ledende og forsonende rolle, og efter gik den lovgivende forsamling i Orange River med på betingelserne som konventionen trak op for foreningen af de fire selvstyrende kolonier, Unionen Sydafrika. Under et imperielt vedtag blev unionen etableret den 31. maj 1910, og Orange River gik ind i kolonien som Free State Province. Fischer og general Barry Hertzog blev medlem af den første administration til Free State som provins af unionen.

Forhenværende britiske kolonier
Forhenværende afrikanske monarkier
Kortlivede stater
Etableret i 1902
Ophørt i 1910
Sydafrikas historie
Volksraad

Volksraad  ("Folkets råd") var parlamentet i den tidligere sydafrikanske republik (ZAR), også kendt som Republikken Transvaal, som eksisterede fra 1857 til 1902 i en del af det, som nu er Republikken Sydafrika. Den var et etkammersparlament med 24 medlemmer. Parlamentet ophørte, efter at briterne sejrede i anden boerkrig og den efterfølgende oprettelse af Unionen Sydafrika. Oranjefristaten havde også et Volksraad. Også det sluttede med at eksistere i 1902 efter den britiske sejr i anden boerkrig. "Volksraad" var også navnet på afrikaans for det sydafrikanske underhus, som eksisterede i forskellige former fra 1910 til 1994. Hollænderne oprettede en forsamling kaldt Volksraad som en rådgivende instans for Hollandsk Østindien i 1918. Et lignende råd for Hollandsk Ny Guinea eksisterede mellem 1949 og 1969.

Volksraad i Den sydafrikanske republik blev delt i to kamre i 1890 for at beholde boernes kontrol over staten, mens det gav "uitlanderne" en stemme i lokale sager. Dette blev gjort for at undgå britiske klager over uitlandernes manglende indflydelse, men uden at afgive reel magt.

Denne tokammers lovgivende forsamling bestod af et Andet Volksraad med stemmeret for alle hvide mænd over 16 år foruden et Første Volksraad, som var den højeste myndighed med ansvar for statens politik, og som havde begrænset stemmeretten til personer over 40 år med permanent ejendom og en længere bosætningshistorie i landet.

Politiske forsamlinger
Sydafrikas historie
Peter Minuit

Peter Minuit (1589 – 5. august 1638) var en valloner fra Wesel i Hertugdømmet Kleve (i dag i Nordrhein-Westfalen, Tyskland). Han var kolonichef i den hollandske koloni Nieuw Nederland fra 1626 til 1633 samt grundlægger af den svenske koloni Ny Sverige i 1638.

Ifølge overleveringer købte han øen Manhattan af canarsee-indianerne den 24. maj 1626. Men canarsee-indianerne boede i virkeligheden hvor Brooklyn i dag ligger, mens Manhattan var hjemsted for weckquaesgeek-stammen, der ikke var tilfreds med handlen og senere kæmpede mod hollænderne i Kiefts krig.

Reference 

Personer fra Nederlandene
Omkomne ved naturkatastrofer
Madison Avenue

Madison Avenue er et nord-syd-gående boulevard i bydelen Manhattan i New York, USA, med ensrettet trafik i nordgående retning. Den løber fra Madison Square (ved 23. street) til Madison Avenue Bridge ved 138th street. Vejen løber gennem Midtown Manhattan, Upper East Side (med Carnegie Hill), Spanish Harlem og Harlem. Den er opkaldt efter og tager udgangspunkt i Madison Square, der igen er opkaldt efter James Madison, den fjerde præsident af USA.

"Madison Avenue" bruges nogle gange synonymt med reklameindustrien - og især New Yorks. Grunden er de mange reklamefirmaer, der sprang op i 1920'erne og frem. I det 21. årh. er industrien mindre repræsenteret end før i kvartererne omkring boulevarden.

Gader på Manhattan
Bjørn Floberg

Bjørn Floberg (født 12. september 1947) er en norsk skuespiller, der har medvirket i film, teater og TV. Han er i Danmark mest kendt for at have medvirket i den danske drama-serie Ørnen og den internationale film Jeg er Dina fra 2002.

Filmografi 
 2014: Kingsman: The Secret Service
 2012: 90 minutter
 2012: Varg Veum – Kalde hjerter
 2012: Varg Veum - De døde har det godt
 2011: Varg Veum - I mørket er alle ulver grå
 2011: Varg Veum – Dødens drabanter
 2011: Varg Veum – Svarte får
 2010: Varg Veum – Skriften på veggen
 2010: Maria Wern - Stum sitter guden
 2010: En ganske snill mann
 2008: Varg Veum – Begravde hunder
 2008: Varg Veum – Kvinnen i kjøleskapet  
 2008: Varg Veum – Falne engler 
 2008: Varg Veum – Din til døden 
 2008: Varg Veum – Tornerose 
 2007: Varg Veum – Bitre blomster 
 2006: Uro
 2004: Uno
 2004: Ørnen
 2003: The Return of the Dancing Master
 2003: Tur & retur
 2003: Salmer fra kjøkkenet
 2003: Villmark
 2002: Jeg er Dina
 2002: Musikk for bryllup og begravelser
 2000: Ikíngut
 2000: Dykkerne
 2000: Dykaren
 1999: Misery Harbour
 1998: 1732 Høtten
 1997: Den siste kontrakten
 1997: Ørnens øje
 1997: Insomnia
 1997: Den sidste viking
 1995: Hører du ikke hva jeg sier!
 1994: Ti kniver i hjertet
 1993: Secondløitnanten
 1992: Telegrafisten
 1990: Herman
 1988: Brun bitter
 1985: Papirfuglen
 1979: Kronprinsen
 1978: Blindpassasjer (mini-serie)
 1977: Lykkespill (TV-serie)

Eksterne henvisninger 
 
 Roller  hos Nationaltheateret

Filmskuespillere fra Norge
Teaterskuespillere fra Norge
Tv-skuespillere fra Norge
Martin Skaug

Martin Skaug (født 23. november 1978 i Tromsø i Norge) er en norsk skuespiller.

Han spillede en af de krediterede roller i filmen Uno i 2004.
Martin startede sin karriere på Stakkevollan skole, hvor han og flere andre deltog i «Melodi Grand Prix». I senere år har han spillet revy på Grønnåsen Skole, i en af byens mange skolerevyer, Tromsøpalmen.

Filmografi 
 2004 – Uno

Eksterne henvisninger 
 
 Filmfront.no Martin Skaug

Skuespillere fra Norge