kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Geodæsi

Geodæsi (græsk: γεωδαισία) er en videnskab der forsker i Jordens og andre himmellegemers form og størrelse. Det være sig i ændringer i tyngdefeltet, i tektoniske forskydninger og helt basalt i tidevand. Desuden også i de magnetiske ændringer i Jordens magnetfelt.

Geodæsiens fødsel 
Omkring 550 år f.v.t. havde man forståelsen af at Jorden var kugleformet. Det blev dog ikke opfattet ligeså i religiøse kredse. Den første kendte beskrivelse af Jordens størrelse er fra Aristoteles omkring (384-322) f.v.t.. Han kom op med et resultat på omkring 63.-84. tusinde kilometer (Bem. Dengang regnede man i stadier, og det er ikke præcist hvordan man skal oversætte det) 

Den første nogenlunde videnskabelige måling af Jordens størrelse kommer fra Eratosthenes, der ca. 200 år f.v.t. bestemte et nogenlunde præcist tal vha. afstandsmålinger mellen Syene og Alexandria og Solens skyggelængder i de to byer.

Jordens størrelse 
 Ækvatorial-raidius: 6.378,140 Km
 Pol-radius: 6.356,755 Km

Se også 
 Geoide
 Geodæsi, et vigtigt grundlag – af Mia Stampe, DRI 
 Meteorologi, Oceanografi og Geodæsi – Niels Bohr Institutet, Københavns Universitet

Kilder 

Kartografi
Astronomi
Two-phase commit

I datanet og databaser er Two-phase commit en distribuerede algoritme som lader alle noder i et distribueret system blive enige om at lave commit af en transaktion. Resultatet af at bruge two-phase commit er at enten laver alle noder commit af transaktionen eller alle ruller tilbage, selv i tilfælde af netværksfejl eller fejl på en node.

En forsimplet analogi er når et par i kirken siger ja til at gifte sig; først når både manden og konen har sagt ja er de gift og hvis blot en af dem siger nej er ingen af dem blevet gift.

Databaser
Datanet
Transaktion

En transaktion er en handling, som enten udføres helt eller slet ikke udføres.

En finansiel transaktion omfatter handel med finansielle instrumenter mellem banker eller andre finansielle institutioner. Som eksempler på de pågældende finansielle instrumenter kan nævnes værdipapirer, obligationer, aktier og derivater.

Fx er en bankoverførsel en transaktion. Den består af to handlinger: En nedskrivning af saldo hos personen, der overfører penge og en opskrivning af saldo for personen, der modtager penge. Disse to handlinger skal enten begge ske, eller begge ikke ske.
Transaktionsbegrebet sikrer denne sammenhæng.
Two-phase commit er en teknisk implementering af transaktioner.

Se også 
 ACID Transaktion.

Referencer 

Datanet
Persistens

Persistens er et begreb brugt i datalogi til at beskrive et computerprograms evne til at lagre data på et ikke-flygtigt medie. Et sådant medie kaldes også for sekundært lager og kan fx være et filsystem eller en relationel database.

Uden denne evne kan data kun eksistere i computerens primære lager, også kendt som flygtig hukommelse eller ram, og vil gå tabt når programmet afsluttes. Persistering tillader fx at et program kan genstartes og genindlæse datastrukturerne fra en tidligere udførsel af programmet.

Indenfor økonomi bruges begrebet undertiden synonymt med hysterese - dvs. det fænomen, at et rent midlertidigt konjunkturtilbageslag kan medføre en permanent stigning i ledigheden, f.eks. hvis ledighedsperioden medfører, at den ledige mere varigt mister vigtige kvalifikationer på arbejdsmarkedet.

Datalogi
Makroøkonomi
Arbejdsmarkedet
Elith Pio

Viggo Elith William Pio (3. juli 1887 i København – 10. februar 1983 i Bistrup) var en dansk skuespiller.

Elith Pio teaterdebuterede i 1907 i Peter Fjelstrups teaterselskab. Han var tilknyttet forskellige teatre indtil 1931, hvor han blev ansat ved Det kongelige Teater. Her forblev han, indtil han trak sig tilbage fra scenen i 1974. Af hans roller kan nævnes Aristophanes i Heibergs<ref>En Sjæl efter Døden </ref>, Dr. Relling og Gamle Ekdal i Ibsens Vildanden og kammerherren i sammes De unges forbund, Hugo i Indenfor murene og Mefistofeles i Faust.

Han filmdebuterede i 1908 på Nordisk Film, var engageret flere sæsoner hos Søren Nielsen på Filmfabrikken Skandinavien og blev også brugt af Benjamin Christensen og Carl Th. Dreyer i den lange række af stumfilm (omkring fyrre), som han medvirkede i, inden han i 1931 dukkede op i sin første tonefilm som Fridolin i Hotel Paradis. Herefter medvirkede han i mere end tredive tonefilm, hvoraf den sidste i 1969 – Manden der tænkte ting med John Price – var med i konkurrencen ved Cannes Filmfestival.

Han blev berømt for sine utallige roller ved Radioteatret. Hans meget karakteristiske stemme var et uvurderligt aktiv.

Han spillede som statsadvokat overfor bl.a. Poul Reichhardt og Bodil Kjer i Soldaten og Jenny fra 1947 (filmversion af Soyas Brudstykker af et Mønster). Hans rolle som konsulen i TV-serien Livsens ondskab fra 1972, skal heller ikke glemmes.

Pio blev Ridder af Dannebrog 1939, Dannebrogsmand 1949 og modtog Ingenio et arti 1971.

Familie
Han var søn af skuespiller og instruktør William Pio (1850-1909) og skuespiller Anna Henriette Winsløw (1859-1913). Carl Winsløw var hans oldefar. Elith Pio blev 23. oktober 1912 gift med Soffy Marie Eleonore Christensen (1892 – 1982). Parret fik i 1917 en søn, tegneren Palle Pio.

Han er begravet på Assistens og Søholm Kirkegård i Birkerød.

 Filmografi 
(uddrag)
 Mysteriet Blackville – 1917
 Mod Lyset – 1919
 Hotel Paradis – 1931
 Kirke og orgel – 1932
 Tango – 1933
 Kongen bød – 1938
 Et skud før midnat – 1942
 Forellen – 1942
 Tordenskjold går i land – 1942
 Vi kunne ha' det så rart – 1942
 Alt for karrieren – 1943
 Drama på slottet – 1943
 Kriminalassistent Bloch – 1943
 Når man kun er ung – 1943
 Som du vil ha' mig – 1943
 Otte akkorder – 1944
 Biskoppen – 1944
 Affæren Birte – 1945
 Mens sagføreren sover – 1945
 Ta', hvad du vil ha' – 1947
 Soldaten og Jenny – 1947
 For frihed og ret – 1949
 Den opvakte jomfru – 1950
 Familien Schmidt – 1951
 Sønnen – 1953
 Eventyrrejsen – 1960
 Ullabella – 1961
 Løgn og løvebrøl – 1961
 Duellen – 1962
 Tine – 1964
 Dyden går amok – 1966
 Manden der tænkte ting'' – 1969

Eksterne henvisninger 
 
 

Stumfilmskuespillere fra Danmark
Skuespillere fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1900-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Modtagere af Ingenio et arti
Riddere af Dannebrog
Nostradamus

Nostradamus, egentlig Michel de Nostredame, (født 14. december 1503, død 1. juli 1566) var en fransk læge, astrolog og matematiker. Han er især kendt for sine profetier, Centuria, som han publicerede i 1555. 

Nostradamus studerede i sin ungdom medicin og blev med tiden kendt for behandling af pestsyge. Nostradamus blev en prominent læge ved det franske hof, hvor han blandt andet stillede et horoskop for kong Henrik 2.

Efter Nostradamus' død har hans Centuria fascineret generationerne. Kritikerne mener, at det er muligt at tolke hans profetier præcis som man vil, men trods det, eller måske på grund af det, har hans spådomme endnu i vore dage en fascinerende tiltrækningskraft.

I 1781 blev hans værker forbudt af paven, fordi en forudsigelse kunne tolkes til at forudsige pavedømmets fald.

Referencer 
Nostradamus

Eksterne henvisninger 

Esoterik
Læger fra Frankrig
Astrologer
Spådom
Franskmænd i 1500-tallet
Erik Skinhøj

Erik Skinhøj (18. marts 1918 i Aalborg – 1. marts 1983 i Taarbæk) var professor og dr.med. i neuromedicin, rektor ved Københavns Universitet 1979-82 samt far til Peter Skinhøj.

Skinhøj var søn af overlærer Jens Skinhøj (23. oktober 1882, Ettrup, Hurup Sogn – 1931) og sygeplejerske Mary Gudrun Geckler (født 1893)

Ved rektorvalget i 1979 vandt Erik Skinhøj over den daværende rektor Morten Lange.

Blev gift første gang den 27. januar 1940 med en anden overlæge, Vibeke Dahl, og fik en datter i august samme år. Blev skilt og giftede sig for anden gang den 6. januar 1943 med cand. psych. Kirsten Høy. Med hende fik han en søn og en datter i henholdsvis april 1943 og august 1947.

Victor Brockdorff malede i 1978 et portræt af ham. Fogtdals kunstleksikon (bind 2, 1989, side 78)

Kilde 
 Geckler, Hammelsvang og Lyhne familiernes stamtræ  og Thisted Amts Tidende

Eksterne henvisninger 
 

Rektorer ved Københavns Universitet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Neurologer fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Aalborg
Professorer fra Københavns Universitet
Głogów

Głogów () er en by i Województwo dolnośląskie (voivodskabet Nedre Schlesien) beliggende ved floden Oder. Befolkning: 68.813 indbyggere (2014). Areal: 35,37 km². Byen var fra 1741 til 1945 preussisk med en hovedsageligt tysktalende befolkning.

Byens historie 
Allerede i 1100-tallet var Głogów befæstet og i perioden 1251–1506 var byen hovedstad i hertugdømmet Głogów. Fra 1526 var byen en del af kongeriget Böhmen og dermed også af det habsburgske (østrigske) rige, men i 1741 blev området erobret af den preussiske konge, Frederik den Store, og hørte derefter til Preussen. Under Trediveårskrigen var byen en overgang under svensk herredømme, og under Napoleonskrigene i fransk besiddelse fra 1806 til 1814. I det tyske kejserrige fra 1871 var byen en fæstning af 2. klasse og én af Preussens større garnisonsbyer. Glogau var dengang et jernbaneknudepunkt og en betydelig industriby. Ved en i henhold til Versaillestraktaten afholdt folkeafstemning i 1921 stemte 12 % af byens indbyggere for et tilhørsforhold til Polen.

Under den 2. Slesvigske Krig i 1864 var et stort antal danske krigsfanger interneret i fæstningen Glogau.

I 1945 under 2. verdenskrig blev byen af Hitler erklæret som en fæstning, der skulle holdes for enhver pris, og blev belejret i seks uger af Den Røde Hær, hvorefter 98% af byen lå i ruiner. Efter Jaltakonferencen blev byen, ligesom det meste af Nedre Schlesien, overdraget til Polen og de tysktalende indbyggere blev fordrevet. I maj 1945 ankom de første polske bosættere til ruinerne. Efter at et kobberstøberi blev bygget i Głogów i 1967 begyndte byen at udvikle sig. Støberiet er stadig den største industrivirksomhed i byen.

Fra 1945-1950 var Głogów del af voivodskabet Wrocław og blev i 1950 en del af det nyoprettede Zielona Góra voivodskab. Fra 1975-1998 var byen en del af voivodskabet Legnica, og efter den administrative reform i 1999 blev Głogów en del af voivodskabet Nedre Schlesien.

Ekstern henvisning 
 www.glogow.pl

Byer i Polen
Mogens Zieler

Mogens Holger Zieler (6. marts 1905 – 17. marts 1983) var en dansk maler og tegner, født i København.

Zieler var elev af Harald Giersing 1926-27 og af Karl Larsen 1928. Han gik på Det Kongelige Danske Kunstakademi 1927-32.

Han foretog i 1940 en studierejse til Østen, som senere satte tydelige spor i hans kunstneriske arbejder, hvor Bali-piger og de optrukne sort/hvide fiskerbåde på Celebes' kyst blev tilbagevendende motiver i hans arbejder. Han har udsmykket festsalen i Risskov skole i 1960 – titel: Nattens bortdragende stjerner trompeterer for den frembrydende sol. Mogens Zieler var i flere år bosat i Sondrup Bakker nær Horsens, hvor han fandt sine motiver.

Mogens Zieler modtog Eckersberg Medaillen i 1954

Litteratur 
 Helge Georg Jensen: Vejlby Billeder  (artikel – afsnit: Risskov Skole), Vejlby 2005

Eksterne henvisninger 
 
 Mogens Zieler 
 

Malere fra Danmark
Modtagere af Eckersberg Medaillen
Danskere i 1900-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Studenter fra Metropolitanskolen
Henrik V. Ringsted

Henrik Vibe Ringsted (19. oktober 1907 i København – 4. november 1983 smst) var en dansk journalist og forfatter. Han blev student fra Østre Borgerdydskole i 1925.

Han fik sin debut som forfatter i 1945 med Omkring Tysklands Fald og skrev også om Nürnbergprocessen i Maskerne falder i Nürnberg sammen med kollegaen Helge Knudsen.

Det var Henrik V. Ringsted, der efter Nazi-Tysklands fald i 1945 fandt H.W. Bissens bronzemonument Istedløven (oprindelig mindesmærke i Flensborg over danske soldater, som faldt i slaget på Isted Hede i 1850) i Berlin. Han var i Berlin som krigskorrespondent for dagbladet Politiken. Ringsted kontaktede De Allieredes overkommando ved general Dwight D. Eisenhower for at få løven til Danmark. Dette gav resultat, og monumentet stod, siden 1945, ved Tøjhusmuseet på Slotsholmen i København. Istedløvens transport til dens oprindelige plads tilbage i Flensborg, blev gennemført september 2011.

Om sit flerårige ophold i London skriver han morsomt i En have i London (1949; ofte optrykt). Ligeledes om sin barndom på Østerbro i Lille dreng med trillebaand (1958). 

Blev i 1945 den første modtager af Cavlingprisen.

Han er også kendt for sin novellesamling Klokkebøjen fra 1959. Sin tid som journalist har han beskrevet i Erindringer i 3 bind (1978-80).

Eksterne henvisninger 
 

Faglitterære forfattere fra Danmark
Journalister fra Danmark
Selvbiografer fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1900-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Journalister ved Politiken
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Cavlingprismodtagere
Studenter fra Østre Borgerdyd Gymnasium
VHS

VHS, fork. for Video Home System, er en standard for videobånd udviklet af japanske JVC.

Video Home System blev sendt på markedet i 1976 og blev i løbet af de første år kastet ud i en formatkrig med konkurrenten Sonys Betamax-standard og Philips' Video 2000. På trods af at både Betamax og Video 2000 præsterede en bedre teknisk kvalitet, lykkedes det VHS at etablere sig som de facto standard i løbet af 1980'erne.

VHS-båndet indsættes i kassetterummet i en VHS-maskine, som kan læse og skrive på et VHS-bånd. I kasetterummet føres båndet forbi flere faste elektromagnetiske hoveder, blandt andet et slettehoved og hoveder, der kan læse og skrive båndets langsgående lyd- og kontrolspor.
Videosignalet skrives og aflæses af videohoveder, der sidder på en roterende tromle kaldet videotromlen. Tromlen er skråstillet i forhold til båndet, så videosporene kommer til at ligge skråt på båndet. Den roterende tromle bruges for at opnå den relativt store hastighed mellem bånd og videohoveder, der er nødvendig for at skrive eller læse det højfrekvente videosignal på båndet. Mens selve båndet bevæger sig med 2,339 cm/s i normal hastighed, bevæger videohovederne sig hen over båndet med flere meter i sekundet.

Dimensionerne (bredde) for S-VHS-C, VHS-C, S-VHS og VHS-bånd er ½ ″ (1,27 cm).

Lyd 
På de første VHS-maskiner blev lyden kun optaget på et monospor, der lå på langs af båndet. På grund af den lave båndhastighed var lydkvaliteten ikke særlig god. Senere blev stereomaskiner udviklet. På disse maskiner bliver lyden også optaget af hoveder på den roterende tromle – i stereo og i langt bedre kvalitet.

Bånd 
Der er T- og E-standarder for båndene. T-standarden er tilpasset hastigheden i en maskine til det amerikanske NTSC-system. E-standarden er tilpasset hastigheden i en maskine til det tyske PAL-system og det franske SECAM-system.

Positionen som standard blev bibeholdt op i 90'erne, men blev vendt da DVD mediet blev lanceret i 1995.

I dag er man for længst holdt op med at udgive film i VHS-format. Det er afløst af dvd'en, og det er kun et spørgsmål om tid før mediet er endeligt dødt. I 2008 stoppede JVC produktionen af VHS-maskiner. Det er svært at finde en VHS-maskine der ikke er kombineret med dvd afspiller. Men Panasonic er begyndt at producere kombinerede Blu-ray- og VHS-maskiner. På det amerikanske marked findes afspilleren Panasonic DMP-BD70VK, og på det japanske marked findes Panasonic DIGA DMR-BR360V der kan optage. Det vides ikke, om der kommer sådan en maskine der er tilpasset europæiske Blu-ray- og dvd-regionskoder og PAL/DVB-T/DVB-C-systemer.

Se også 
 S-VHS
 VHS-C
 S-VHS-C
 Betamax
 U-matic
 Dvd
 Blu-ray
 HD DVD
 Video 2000
 LaserDisc
 PAL
 SECAM
 NTSC

Eksterne henvisninger 
 Why VHS was better than Betamax – Guardian Unlimited 
 Video på Den Store Danske
 En æra er slut: Videoen er død 
 PANASONIC’S EXPANDED 2009 BLU-RAY LINE UP FEATURES VIERA CAST®, BD LIVE™, WORLD’S FIRST VHS-BLU-RAY PLAYER AND REDUCED POWER CONSUMPTION   
 Panasonic's DIGA DMR-BR360V Supports Both Blu-ray Discs AND VHS Tapes
Aton (gud)

Aton er Re i sin fysiske form som en solskive. Amenophis IV mente, at Aton, som var solen, skabte livet med sit lys og opretholdte således også livet på Jorden. Solen bestemte over det enkelte menneskes liv og død ifølge Aton-religionen. Aton-religionen omfattede stadig, at man fik evigt liv efter døden. Dog foregik det ikke gennem dødekulten ved Osiris, som det gjorde før.
Netop pga. at Aton-religionen opstod, ændrede Amenophis IV sit navn til Akhenaton, som betød ”Den som er god for Aton” eller ”Atons ånd”. Akhenaton var Atons talerør. Derfor skulle Ægyptens folk tilbede Aton gennem Akhenaton. Akhnaton og hans førstehustru Nefertiti var de eneste som skulle tilbede Aton direkte. Der er altså tale om en triade mellem Aton, Akhenaton og Nefertite.

Historie 
Allerede i begyndelsen af nye rige fandtes der en Aton tilhængere ved hoffet. På Det tidspunkt var Aton den eneste Gud.
Under Amenophis III fik Aton en stadig større betydning end under de foregående Faraoer.
Det kulminerede, da Amenophis IV ændrede sit navn til Akhenaton, forbød dyrkelsen af andre guder, særligt den menneskelige Amon, og hengav hovedstaden til Al-Amarnas befolkning. Under Akhenatons søn Tutankhamon hengav befolkningen igen hovedstaden til Amon. De efterfølgende Faraoner gjorde alt for at slette Akhenaton fra Egyptens historie og sandheden om dyrkelsen af menneskelige guder på Jorden.

Egyptiske guder
Solguder
Ellen Malberg

Ellen Malberg (2. april 1907 i Frederiksberg – 26. december 1983) var en dansk skuespiller og teaterpædagog.

Hun blev født i København som datter af Henrik Malberg og fik allerede sin filmdebut som femårig i 1912 i stumfilmen Skæbnebæltet. Hun medvirkede senere i syv film og specialiserede sig sideløbende i oplæsning. I 1929 debuterede hun på Det Kongelige Teater.

Hun blev gift med forfatteren Nis Petersen i april 1931, men ægteskabet opløstes i 1934 efter flere rundrejser i Nordeuropa og ægtemandens op- og nedture.

Skuespilleren Ellen Malberg må ikke forveksles med skuespilleren Peter Malbergs kone, som også hed Ellen Malberg (f. Nimb). Hun var hendes tante.

Ellen Malberg er begravet på Søndermark Kirkegård.

Udvalgt filmografi 
 I folkets navn – 1938
 Skilsmissens børn – 1939
 Det store ansvar – 1944
 For frihed og ret – 1949
 Kærlighedsdoktoren – 1952
 Andre folks børn – 1958
 Det støver stadig – 1962

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Frederiksberg
Skuespillere fra Danmark
Dværgrethval

Dværgrethvalen (Caperea marginata) er en bardehval. Det er den eneste art indenfor slægten caperea, der tillige er den eneste slægt indenfor familien dværgrethvaler. Den måler 5,5-6,5 m og vejer 3-3,5 t. Dens føde består af krebsdyr.

Bardehvaler
Alice O'Fredericks

Mitzi Otha Alice Frederiksen, kendt som Alice O'Fredericks (8. september 1900 i Göteborg – 18. februar 1968 i Hellerup), var en dansk-svensk filminstruktør.

Karriere 
Hun startede sin filmkarriere som statist i Benjamin Christensens Heksen i 1922. Samme år startede hun et filmselskab sammen med skuespilleren Johannes Meyer og fungerede også siden hen som assistent for den berømte filminstruktør Lau Lauritzen junior.

Alice O'Fredericks debuterede som instruktør i 1934 med Ud i den kolde sne i et samarbejde for filmselskabet Palladium og senere ASA filmstudierne. Hun var dermed Danmarks første kvindelige filminstruktør. Først i et samarbejde med Lau Lauritzen junior, senere som eneinstruktør fra 1943.

Hun vil dog nok mest blive husket for sine Morten Korch-film og Far til fire-film i 1950'erne. I begge tilfælde var det en meget stor succes med de meget folkelige historier fra det meste af landet. Filmatiseringen af De røde heste blev en af danmarkshistoriens største biografsucceser med omkring 2,3 millioner solgte billetter (tallet er et estimat, der eksisterer ingen officiel opgørelse).

Frederiksen er begravet på Hellerup Kirkegård.

Udvalgt filmografi 
 De røde heste (1950)
 Det gamle guld (1951)
 Far til fire (1953)
 Far til fire i sneen (1954)
 Arvingen (1954)
 Far til fire på landet (1955)
 Far til fire i byen (1956)
 Flintesønnerne (1956)
 Far til fire og onkel Sofus (1957)
 Vagabonderne på Bakkegården (1958)
 Far til fire og ulveungerne (1958)
 Far til fire på Bornholm (1959)
 Kampen om Næsbygaard (1964)
 Næsbygaards arving (1965)
 Krybskytterne på Næsbygaard (1966)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Stumfilmskuespillere fra Danmark
Kvindelige filminstruktører fra Danmark
Personer fra Göteborg
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Danskere i 1900-tallet
Instruktør

En instruktør bruges vanligvis som betegnelse for en person der underviser eller instruerer andre f.eks. i fodbold, førstehjælp, fitness m.v.

Betegnelsen instruktør bruges dog også om en person, der har det kunstneriske ansvar for produktionen af en spillefilm, et teaterstykke, en opera eller lignende; disse kaldes således hhv. filminstruktør, teaterinstruktør og operainstruktør. Til tider har instruktøren også ansvar for budgettet. Instruktørens opgave består bl.a. i at vejlede de medvirkende skuespillere eller sangere i bevægelser, udtryk mm.

Instruktørens virke er meget forskelligt, afhængigt af projektet og konditionerne. Ofte er faglige kompetencer som dramaturgi, personinstruktion og ledelse centrale.

I Danmark er instruktører organiseret i henholdsvis Danske Filminstruktører og Foreningen af Danske Sceneinstruktører, to af landets mindste fagforbund, som i øvrigt deler lokaler på Nørrebro i København.

Eksempler på udenlandske instruktører

Teater 
 Robert Wilson
 Berthold Brecht
 Ingmar Bergman
 Frank Castorf

Film 
 Woody Allen
 John Ford
 Alfred Hitchcock
 Howard Hawks
 Akira Kurosawa
 Mike Leigh
 Steven Spielberg
 Francois Truffaut
 Luchino Visconti
 Tim Burton

Opera 
 Calixto Bieito
 Patrice Chéreau
 Peter Konwitschny
 Harry Kupfer
 David McVicar
 Peter Sellars
 Wieland Wagner
 Francesca Zambello
 Franco Zeffirelli

Eksempler på danske instruktører

Teater 
 Herman Bang
 Sam Besekow
 William Bloch
 Peter Eszterhás
 Johanne Luise Heiberg
 Kasper Bech Holten
 Frederik Ludvig Høedt
 Peter Langdal
 Karl Mantzius
 Birgitte Price
 John Price

Film 
 Erik Balling
 Susanne Bier
 Bent Christensen
 Pernille Fischer Christensen
 Carl Th. Dreyer
 Per Fly
 Søren Kragh-Jacobsen
 Jørgen Leth
 Ole Christian Madsen
 Alice O'Frederiks
 Niels Arden Oplev
 Lone Scherfig
 Christian Braad Thomsen
 Anders Thomas Jensen
 Lars von Trier

Opera 
 Kasper Bech Holten
 Peter Langdal
 Mikael Melbye
 Niels Pihl

Se også 
 Dramatisk Bibliotek
 Filmfotograf
 Filmkomponist
 Filmproducer
 Filmselskab

Film
Teater
Tv-produktion
 
Stillingsbetegnelser