kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Emin Aristakesyan

Emin Aristakesyan (  ; født 19. november 1936 i Jerevan, Armenien, Sovjetunionen, død den 19. april 1996) var en armensk/sovjetisk komponist og pianist.

Aristakesyan studerede komposition og klaver på Jerevan Musikkonservatorium hos Gregori Egiazaryan med afgangseksamen i 1961. Han skrev tre symfonier, sinfonietta, orkesterværker, instrumentalværker, filmmusik, en ballet og en kantate. Aristakesyan specialiserede sig dog mest i at komponere orkestermusik. Han er har gjort sig mest bemærket med sin 2. Symfoni for orkester fra 1975.

Udvalgte værker 
 Symfoni nr. 1 (1962) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1975) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1986) - for kammerorkester
 Sinfonietta (1969) - for klaver, xylofon og strygeorkester
 Bratschkoncert (1963) - for bratsch og orkester
 "Prometheus" (1967) - ballet

Referencer

Eksterne henvisninger 
 om Emin Aristakesyan
 om Emin Aristakesyan på www.musicweb-international.com

Komponister fra Sovjetunionen
Komponister fra Armenien
Personer fra Jerevan
Grigor Hakhinyan

Grigor Akhinyan ( ,   ; født den 20. april 1926 i Jerevan i Transkaukasiske SFSR i Sovjetunionen - død den 6. marts 1991) var en armensk/sovjetisk komponist og lærer.

Hakhinyan studerede kompostion på Jerevan Musikkonservatorium hos Gregori Egiazaryan, og han blev senere lærer på samme skole i komposition. Hakhinyan skrev fire symfonier, orkesterværker, koncertmusik, kammermusik, operaer, sange, korværker, balletmusik, folkloremusik etc. Han hører til de vigtige komponister fra Armenien.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1969) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1976) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1978) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1980) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 Om Grigor Hakhinyan på www.musicweb-international.com

Komponister fra Sovjetunionen
Komponister fra Armenien
Personer fra Jerevan
Oscaruddelingen 1995

Oscaruddelingen 1995 var den 67. oscaruddeling, hvor de bedste film fra 1994 blev hædret af Academy of Motion Picture Arts and Sciences. Uddelingen blev afholdt 27. marts 1995 i Shrine Auditorium i Los Angeles, Californien, USA. Værten var David Letterman.

Vindere og nominerede 
Vindere står øverst, er skrevet i fed.

Æres-Oscar 
 Michelangelo Antonioni

Jean Hersholt Humanitær-Oscar 
 Quincy Jones

Irving G. Thalberg Memorial Award 
 Clint Eastwood

Referencer 

1995
Kultur i 1995
Edgar Hovhannisyan

Edgar Hovhannisyan (  ;   ; født den 14. januar 1930 i Jerevan i Transkaukasiske SFSR (nuværende Armenien) i Sovjetunionen, død den 28. december 1998) var en armensk/sovjetisk komponist, professor og lærer.

Hovhannisyan studerede komposition på Jerevan Musikkonservatorium hos Gregori Egiazaryan, og senere på Moskva musikkonservatorium hos Aram Khatjaturjan. Han skrev tre symfonier, orkesterværker, kammermusik, scenemusik, balletmusik, filmmusik etc. Hovhannisyan var administrator og lærer og professor i komposition på Jerevan Musikkonservatorium.

Udvalgte værker  

 Symfoni nr. 1 (1957) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1982) - for sopran, kor og orkester
 Symfoni nr. 3 (1983) - for slagtøj og strygeorkester 
 "Koreografisk" Sinfonietta (1965) - for orkester

Eksterne henvisninger 
  om Edgar Hovhannisyan på www.musicweb-interntaional.com

Komponister fra Sovjetunionen
Komponister fra Armenien
Personer fra Jerevan
Bronkospasme

Bronkospasme er en pludselig indsnævring af musklerne i bronkiolerne. Det er forårsaget af frigivelse (degranulering) af stoffer fra mastceller eller basofiler under indflydelse af anafylatoksiner. Det kan forårsage åndedrætsbesvær, der spænder fra mild til svær.

Eksterne henvisninger
 "Astma, anstrengelsesudløst" fra Sundhed.dk

Luftvejssygdomme
Kenneth Mikkelsen

Kenneth Dehn Mikkelsen (født 12. august 1971 i Holstebro, Danmark) er folketingsmedlem for Venstre i Vestjyllands Storkreds, efter Kristian Jensen nedlagde sit mandat i 2021, i forbindelse med at Jensen modtog et job som særlig repræsentant for Danmark i FN under regeringens ledelse. Ved Folketingsvalget 2022 opnåede Mikkelsen ikke genvalg.

Referencer 

Tidligere folketingsmedlemmer fra Venstre
Folketingsmedlemmer i 2020'erne
Sulkhan Nasidze

Sulkhan Nasidze (født 17. marts 1927 i Tbilisi i Transkaukasiske SFSR (nuværende Georgien), død den 21. september 1996) var en georgisk/sovjetisk komponist, lærer og rektor.

Nasidze studerede komposition på Tbilisi Musikkonservatorium, hvor han også blev lærer i komposition og senere rektor. Han skrev 11 symfonier, orkesterværker, kammermusik, korværker, scenemusik, sange etc. Nasidze var også kunstnerisk leder for Georgiens Symfoniorkester. Mange af hans værker har opnået international anerkendelse. Nasidze hører til de ledende komponister fra Georgien. En del af hans symfonier er indspillet og udgivet på pladeselskabet Melodiya.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1957) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1963) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1969) - for kammerorkester
 Symfoni nr. 4 "Colchian" (1975) - for orkester
 Symfoni nr. 5 ""Pirosmani" (1978) - for orkester
 Symfoni nr. 6 "Passion" (1979) - for orkester
 Symfoni nr. 7 "Dalai" (1979) - for orkester
 Symfoni nr. 8 "Fresko" (1981) - for orkester
 Symfoni nr. 9 (1983) - for bassanger, kor og orkester
 Symfoni nr. 10 "Et tilbud til J.S. Bach" (1989) - for orkester
 Symfoni nr. 11 "Liturgisk" (1991) - for blæserkvintet, slagtøj og strygeorkester

Eksterne henvisninger 
 om Sulkhan Nasidze på www.musicweb-internatinal.com

Komponister fra Georgien
Komponister fra Sovjetunionen
Mikhail Nosyrev

Mikhail Nosyrev (, født 28. maj 1924 i Leningrad, død den 24. marts 1981 i Voronesj i Sovjetunionen) var en russisk/sovjetisk komponist og dirigent.

Nosyrev studerede komposition på Leningrad Musikkonservatorium. Han skrev fire symfonier, orkesterværker, kammermusik, balletmusik etc.

Nosyrev blev i 1943 sammen med sin mor og stedfar arresteret af NKVD og dømt til døden for kontra-revolutionære aktiviteter. Det væsentligste bevis var fundet af en dagbog under en ransagning i Nosyrev. En måned senere blev dødsdommen omstødt til 10 års fængsel i gulagarbejdslejr. Han blev indsat i arbejdslejren i Vorkutlag nær byen Vorkuta i det nordlige Rusland 2.500 km fra Moskva og blev ved sin løsladelse sendt i eksil i byen Syktyvkar, hvor han fandt arbejde som dirigent for statsteatrets orkester i byen. Nosyrov blev medlem af Sovjetunionens Komponistforening i 1967 efter anbefaling fra Dmitrij Sjostakovitj, og var leder af opera og ballet teatret i Voronesj fra 1958 til sin død i 1981.

Han blev efter sin død rehabiliteret af Sovjetunionens højesteret i 1988.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1965) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1977) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1978) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1980) - for orkester

Referencer

Eksterne henvisninger 
 om Mikhail Nosyrev på www.musicweb-international.com

Komponister fra Rusland
Komponister fra Sovjetunionen
Tjary Nurymov

Tjary Nurymov (  ; født den 23. april 1940 i Bairam-Alisk, Turkmenske SSR i Sovjetunionen, død den 1. februar 1993 i Moskva i Rusland) var en turkmensk/sovjetisk komponist, oboist og lærer.

Nurymov studerede musik på Den Statslige Turkmenske Musikskole (1955-1959), hvor han studerede obo, musikhistorie og teori. Nurymov studerede senere komposition på Gnesin Musik Institut i Moskva (1959-1970). Han skrev 3 symfonier, orkesterværker, kammermusik, korværker, scenemusik, sange, filmmusik, instrumentalværker, og skrev også den første turkmenske ballet. Nurymov var også leder af den Turkmenske Komponistforening.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Sinfonietta" (1974) - for strygeorkester
 Symfoni nr. 2 (1984) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Maru-gren-hvornår" (1989) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 om Chary Nurymov
 om Chary Nurymov på www.musicweb-international.com

Komponister fra Sovjetunionen
Komponister fra Turkmenistan
Revaz Gabitjvadze

Revaz Gabitjvadze ( ; født 11. juni 1913 i Tbilisi i Det Russiske Kejserrige i det nuværende Georgien, død 9. juni 1999 samme sted) var en georgisk/sovjetisk komponist og lærer.

Gabitjvadze studerede komposition på Musikkonservatoriet i Tbilisi. Han studerede senere videre hos Boris Arapov (). Han skrev 9 symfonier, sinfonietta, 4 kammersymfonier, orkesterværker, operetter, balletmusik, sange, filmmusik, etc.

Gabitjvadze var lærer i komposition på Musikkonservatoriet i Tbilisi i over 40 år. Han hører til Georgiens ledende komponister.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1963) - for klaver, pauker og strygeorkester
 Symfoni nr. 2 (1966) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Rostokskaja" (1972) - for orkester
 Symfoni nr. 4 Til minde om "Sjostakovitj" (1976) - for strygeorkester
 Symfoni nr. 5 (1980) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1980) - for orkester
 Symfoni nr. 7 (1980) - for orkester
 Symfoni nr. 8 (1980) - for orkester
 Symfoni nr. 9 (19?) - for orkester
 Kammersymfoni nr. 1 (1965) - for 9 instrumenter
 Kammersymfoni nr. 2 (1968) - for kammerorkester
 Kammersymfoni nr. 3 "9 variationer" (1970) - for nonet
 Kammersymfoni nr. 4 (19?) - for kammerorkester

Eksterne henvisninger 
 om Revaz Gabitjvadze på www.musicweb-international.com

Komponister fra Georgien
Komponister fra Sovjetunionen
Manchesters skibskanal

Manchesters skibskanal (engelsk: Manchester Ship Canal) er en 58 km lang indlands vandvej i Nordvestengland, der forbinder Manchester med Det Irske Hav. Den har sin begyndelse ved Merseys udmunding nær Liverpool, og følger generelt den oprindelige rute for floderne Mersey Irwell igennem de historiske counties Cheshire og Lancashire. Kanalen har adskillige sæt sluser, der regulerer de 18 meters højdeforskel mellem kanalens yderpunkter fra Manchester og til havet. Blandt de vartegn, som findes lang floden Barton Swing Aqueduct, er bl.a. verdens eneste svingakvædukt og Trafford Park, der er verdens første planlagte industriområde, og stadig er det største i Europa.

Floderne Mersey og Irwill blev først gjort navigerbare i begyndelsen af 1700-tallet. Varer blev også transporteret på Runcorn-forlængelsen af Bridgewater Canal (fra 1776) og via Liverpool and Manchester Railway (fra 1830), men i slutningen af 1800-tallet var Mersey and Irwell Navigation blev forfalden og var ofte ubrugelig. Manchesters erhvervsliv var utilfredse med de afgifter, der var blevet pålagt af Liverpools havne- og jernbaneselskaber. En skibskanal blev derfor foreslået for at give oceangående fartøjer direkte adgang til Manchester. Regionen led under den lange depression; kanalens fortalere argumenterede med, at planerne ville øge konkurrencen og skabe arbejdspladser. Planer om offentlig blev præsenteret første gang i Det britiske parlament som et lovforslag i 1882, men planerne blev mødt med kraftig modstand fra Liverpool, og byggeriet blev ført igangsat i 1885.

Opførslen begyndte i 1887 og tog næsten 6 år og kostede £15 mio. (svarende til omkring £1,65 mia. i 2011. Da skibskanalen åbnede i januar 1894, var det den største navigerbare kanal i verden og den muliggjorde, at den nye Machester havn blev landets tredje-travleste på trods af, at ligge omkring 64 km inde i landet. Ændringer i shippingmetoderne og udbredelsen af containere i 1970'erne og 1980'erne betød, at mange skibe blev for store til at benytte kanalen, og trafikken mindskedes, hvilket resulterede i at havnen ved Salford lukkede.

På trods af at have plads til kunne akkommodere kystskibe og interkontinentale fragtskibe, så er kanalen ikke stor nok til de fleste moderne fragtskibe. I 2011 var trafikken faldet fra sit højdepunkt i 1958 på 18 millioner long tons (20 millioner short tons) fragt årligt til omkring 7 millioner long tons (7,8 millioner short tons). Kanalen er i dag privatejet af Peel Holdings, der har planer om at genudvikle og udvide den, så man kan øge varetransporten fra 8.000 containere om året til 100.000 i 2030 som en del af deres Atlantic Gateway project.

Se også 
 Liste over kanaler i Storbritannien

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kanaler i England
Etableret i 1929
Skibskanal
Albrecht-Dürer-Haus

Albrecht-Dürer-Haus er et bindingsværkshus i Nürnberg, Tyskland, der var hjem for renæssancekunstneren Albrecht Dürer fra 1509 til hans død i 1528. Huset ligger i udkanten af den nordøstlige del af Nürnbergs Altstadt, nær Kaiserburg-delen af Nürnberger Burg og Tiergärtnertor i Nürnbergs bymur.

Huset blev opført omkring 1420. Det har fem etager; de to nederste har sandstensmure mens de øvre er bindingsværk. Hele bygningen har valmet tag. I 1501 blev huset købt af Bernhard Walther, der var en købmand og fremtrædende astronom. Walter ombyggede huset og tilføjede små vinduer i taget, så det kunne fungere som observatorium. Walter døde i 1504, hvorefter Dürer købte det i 1509.

Siden 1817 har Albrecht-Dürer-Haus været et museum dedikeret til Dürers liv og arbejde. Det blev restaureret i 1909, hvor kvisten blev erstattet. Under de allieredes bombninger i oktober 1944 under anden verdenskrig blev det skadet. Det blev genopført i 1949, men åbnede først som museum i 1971 ved Dürers 500-års fødselsdag.

Museet er indrettet med møbler fra Dürers periode og hans værksted er genskabt, så besøgende kan se demonstrationer af printteknikker, samt skiftende udstillinger af Dürers malerier og tegninger.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Official site

Nürnberg
Museer i Tyskland
Etableret i 1871
Nürnberger Burg

Nürnberger Burg er en samling forskansede middelalderbygning på en sandstenrygning i den historiske del af Nürnberg i Bayern, Tyskland.

Den første fæstning på stedet synes at være blevet opført omkring år 1000. Efterfølgende har der været tre store konstruktionsperioder:
 Borgen blev bygget under de saliskekonger og tysk-romerske kejsere (1027–1125)
 En ny borg, der blev opført under Hohenstaufen-kejsere (1138–1254)
 Genopførsel af paladset samt forskellige modifikationer og tilføjelser i slutningen af middelalderen

Sammen med bymuren, der omgiver den gamle det af Nürnberg, bliver borgen betragtet som en af Europas mest imponerende middelalderfæstninger. Den repræsenterede vigtigheden af det tysk-romerske rige og den enestående rolle som Kejserbyen Nürnberg havde.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Imperial Castle of Nuremberg, Bavarian Administration of State-Owned Palaces, Gardens and Lakes
 https://www.inuremberg.com/imperial-castle-of-nuremberg-kaiserburg/ Photos of Imperial Castle of Nuremberg,]
 Birgit Friedel: Nürnberger Burg. Article of 4 October 2010 in: Historisches Lexikon Bayerns

Burg
Slotte i Bayern
SOS Dansk Autohjælp

SOS Dansk Autohjælp er en dansk virsomhed, der yder autohjælp. Firmaet blev stiftet i 1979. I 1992 blev SOS Dansk Autohjælp omdannet til et aktieselskab med stationerne som hovedaktionærer. I 2012 blev SOS Dansk Autohjælp købt af SOS International og fik derefter tilføjet SOS foran Dansk Autohjælp

SOS International  har vejhjælpsnetværk i hele Norden . SOS International leverer vejhjælp på vegne af forsikringsselskaber og bilproducenter mv.virksomheder.

Henvisninger

Tryghedsvirksomheder i Danmark
Bilvirksomheder
Oscaruddelingen 1996

Oscaruddelingen 1996 var den 68. oscaruddeling, hvor de bedste film fra 1995 blev hædret af Academy of Motion Picture Arts and Sciences. Uddelingen blev afholdt 25. marts 1996 i Shrine Auditorium i Los Angeles, Californien, USA. Værten var Whoopi Goldberg.

Vindere og nominerede 
Vindere står øverst, er skrevet i fed.

Æres-Oscar 
 Chuck Jones
 Kirk Douglas

Special Achievement Award 
 John Lasseter for Toy Story

Referencer 

1996
Kultur i 1996
Nürnberg bymur

Nürnbergs bymur er en middelalderlig forsvarsmur, der omgiver den gamle by i Nürnberg, Tyskland.

Opførslen startede i 1100-tallet og blev officielt afslutte ti 1500-tallet. Murene er omkring 5 km lange (hvoraf ca. 4 km stadig er bevaret) og omkranser den gamle by. Sammen med Nürnberger Burg bliver bymuren betragtet som et af Europas mest imponerende middelalderlige fæstningsværker.

Muren er en af de vigtigste monumenter i Nürnberg. Mod nord er den store borg fuldt integreret i fæstningen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

commons:Stadtmauer Nürnberg Coding and pictures of wall towers and gates.
baukunst-nuernberg  Map and photographs (German only)

Bymure
Bymur
Melville Island (Northwest Territories og Nunavut)

Melville Island ( Inuktitut : ᐃᓗᓪᓕᖅ, Ilulliq ) er en ubeboet ø i det arktiske øhav med et areal på 42.149 km2. Den er den 33. største ø i verden og Canadas ottende største ø.

Bjergene på Melville Island, der er nogle af de største i det vestlige canadiske Arktis, når højder på 750 meter. Der er to subnationale eksklaver, der ligger vest for den 110 meridian og udgør en del af Northwest Territories. Disse kan kun nås ad landevejen fra Nunavut eller båd fra de Northwest Territories.

Melville Island deles af de nordvestlige territorier, som er ansvarlige for den vestlige halvdel af øen, og Nunavut, som er ansvarlig for den østlige halvdel. Grænsen løber langs den 110. meridian vest .

Geografi 
Øen har ringe eller ingen vegetation. Hvor kontinuerlig vegetation opstår, består den normalt af knolde med mos, lav, græs og halvgræsser . Den eneste træagtige art, dværgpilen, (Salix herbacea) vokser som en tæt snoet måtte, der kravler langs jorden.

Der findes en forskelligartet dyrepopulation: isbjørne, Peary caribou (en rensdyr-variant), moskusokse, halsbåndlemming, polarulv, polarræv, polarhare og hermelin er almindelige. En observation fra 2003 af en grizzlybjørn og grizzly-spor ved en ekspedition fra University of Alberta repræsenterer de nordligste rapporter om grizzly-bjørne, der nogensinde er registreret.

Melville Island er et af to store yngleområder for brantgæs . DNA-analyse og feltobservationer antyder, at disse fugle kan adskille sig fra andre brantbestande .   Med nummer 4.000–8.000 fugle kan dette være en af de sjældneste gåsebestande i verden.

Historie 
Den første europæer, der besøgte Melville Island, var den britiske opdagelsesrejsende, Sir William Parry, i 1819. Han blev tvunget til at tilbringe vinteren ved det, der nu kaldes "Winter Harbor", indtil den 1. august 1820 på grund af is på havet.

Øen er opkaldt efter Robert Dundas, 2. Viscount Melville, som på det tidspunkt var First Sea Lord. I søgen efter den forsvundne Franklinekspedition blev dens østkyst udforsket så langt som Bradford Point af Abraham Bradford i 1851, mens dens nord- og vestkyst blev undersøgt af Francis Leopold McClintock, Richard Vesey Hamilton og George Henry Richards i 1853.

Den 30. januar 1920 rapporterede The Pioche Record, at den islandske opdagelsesrejsende Vilhjalmur Stefansson opdagede et forsvundet depot fra McClintock-ekspeditionen fra 1853 på Melville Island. Tøj og mad fra cachen var i fremragende stand på trods af de barske arktiske forhold.

I 1930 blev en tre meter høj sandsten der markerer Parrys overvintringssted i 1819 ved Winter Harbor, udpeget som et nationalt historisk sted i Canada.

Kilder og henvisninger

Yderligere læsning 
 Melville Island i Atlas of Canada - Toporama; Naturressourcer Canada
 Salt Dome "Craters" på Melville Island  ved NASA Earth Observatory
 Miljø Canada feltprojekter: Gæs og svaner

Øer i Nunavut
Øer i Northwest Territories
Andrij Sjtoharenko

Andrij Sjtoharenko (  født 15. oktober 1902 i Novi Kajdaky, død 15. november 1992 i Kyiv, Ukraine) var en ukrainsk komponist, rektor og lærer.

Sjtoharenko studerede komposition på Kharkiv Musikkonservatorium. Han var lærer i komposition og leder af komponistafdelingen på Kijev musikkonservatorium, og senere blev han rektor for stedet. Sjtoharenko har skrevet 6 symfonier, orkesterværker, kammermusik, korværker, sange, instrumentalværker for mange instrumenter etc.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Mit Ukraine" (Symfoni kantate) (1942-1943) - for solister, kor og orkester
 Symfoni nr. 2 "Fortællinger" (1947-1948) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Til minde om en ven" (1966) - for strygeorkester
 Symfoni nr. 4 "Kiev" (1972) - for orkester
 Symfoni nr. 5 "Dedikeret til Komsomolen" (1976) - for orkester
 Symfoni nr. 6 "Biografisk"'' (1979) - for orkester

Eksterne henvisninger 

 om Andriy Shtoharenko på www.musicweb-international.com

Komponister fra Ukraine
Leonid Vaynsteyn

Leonid Vaynsteyn ( ; født 20. april 1945 i Baku, Aserbajdsjan - død 20. juli 1994) var en aserbajdsjansk komponist.

Vaynsteyn studerede komposition på musikkosnervatoriet i Asebajdsjan hos Kara Karayev. Han har skrevet 6 symfonier, orkesterværker, kammermusik, korværker, operetter, balletmusik, oratorier, instrumentalværker etc.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1968) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Dialog til minde om min broder" (1971) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1974) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1976) - for klaver og strygeorkester
 Symfoni nr. 5 (1983) - for bas og kammerorkester
 Symfoni nr. 6 (19?) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 om Leonid Vaynsteyn på www.musicweb-international.com

Komponister fra Aserbajdsjan
Lev Knipper

Lev Konstantinovitj Knipper ( ; født 3. december 1898 i Tbilisi, Georgien - død 30. juli 1974 i Moskva, Rusland) var en georgisk/russisk komponist.

Efter endt militærtjeneste, studerede han på Moskva musikkonservatorium hos bl.a. Reinhold Gliere. Han blev herefter sendt til Tyskland på et medicinsk ophold, hvor han studerede komposition videre hos Philip Jarnach, som præsenterede ham får den nye tyske kompositionsskole i tiden, med komponister som Paul Hindemith og Arnold Schönberg som kom til at præge og inspirere hans egen stil fremover. Knipper har skrevet 21 symfonier, og var sammen med Nikolaj Mjaskovskij en af de mest betydelige og produktive symfonikere i sovjettiden. Han har også skrevet 3 sinfoniettas, orkesterværker, kammermusik, operaer, koncertmusik, balletmusik etc. Han var viceformand i Sovjetunionens komponistforening. Knipper var af tysk afstamning.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Dedikeret til Olga Knipper" (1926) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Lyrisk" (tabt) (1929) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Fjernøsten" (1932) - for solister, herrekor, 2 harmonikaer, militærorkester og orkester
 Symfoni nr. 4 "Digt til Komsomol-krigere" (1934, rev. 1966) - for solister, kor og orkester
 Symfoni nr. 5 "Lyrisk digt" (tabt) (1935) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1936) - for baryton, herrekor og orkester
 Symfoni nr. 7 "Militær" (1938) - for orkester
 Symfoni nr. 8 (1941) - for orkester
 Symfoni nr. 9 (1944–1945) - for orkester
 Symfoni nr. 10 (1946) - for orkester
 Symfoni nr. 11 (1949) - for orkester
 Symfoni nr. 12 (1950) - for orkester
 Symfoni nr. 13 "Dedikeret til Nikolaj Mjaskovskij" (1951–1952) - for kor og orkester
 Symfoni nr. 14 (1954) - for orkester
 Symfoni nr. 15 (1961–62) - for strygeorkester
 Symfoni nr. 16 (1968) - "Dramatisk" - for orkester
 Symfoni nr. 17 "Lenin" (1962–1969) - for solister, cello og orkester
 Symfoni nr. 18 (1970) - for kvindestemmer og orkester
 Symfoni nr. 19 (1971) - for orkester
 Symfoni nr. 20 (1972) - for violin, cello og orkester
 Symfoni nr. 21 "Danse" (1974) - for orkester
 Sinfonietta "Till Eulenspiegel" (1932) - for orkester
 Sinfonietta (1961) - for bratsch og celloorkester
 Sinfonietta (1972) - for strygeorkester

Eksterne henvisninger 
 om Lev knipper på www.musicweb-international.com

Komponister fra Georgien
Komponister fra Rusland