kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Zugspitz-Gletscherbahn

Zugspitz-Gletscherbahn er en svævebane fra 1992 ved Tysklands højeste bjerg Zugspitze, der ligger i Bayern. Banen er 1.000 meter lang og forbinder plateauet Zugspitzplatt direkte med den 360 m højere bjergtop.

Ved Zugspitzplatt ligger Tysklands højest beliggende jernbanestation, idet endestationen på tandhjulsbanen Bayerische Zugspitzbahn ligger her. I starten lå Zugspitzbahns endestation ved det, der hedder Schneefernerhaus og som oprindeligt var hotel og som i dag rummer en målestation.

Banen drives af samme selskab, som driver tandhjulsbanen nede fra Garmisch-Partenkirchen, nemlig Bayerische Zugspitzbahn Bergbahn AG. Svævebanen er med to lukkede kabiner (gondoler), indbyrdes forbundet med trækkablet efter samme princip som i en elevator, så vægten af den øverste kabine er med til at trække den anden op, dog godt hjulpet af et par el-motorer. Banen går mellem de to stationer (kaldet dalstation og topstation) uden nogen understøttende pyloner undervejs.

Stålwiren (kablet), der trækker de to vogne, er 50 mm tykt, mens kablet, som bærer vognene, er 34 mm tykt. De to elektromotorer er på hver 210 kW og er placeret i dalstationen. Kabinerne kan rumme op til 90+1 personer pr. tur, hvilket giver en kapacitet på ca. 1.000 personer i timen i hver retning.

Zugspitz-Gletscherbahn er bygget af et firma fra Sydtyrol, Hölzl Seilbahnbau, der i 2001 fusionerede med Doppelmayr Italia.

Referencer

Links 
 Banens hjemmeside 
 Svævebanen på Lift-World 

Bayern
Alperne
Svævebaner
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Tyskland
Volut

En volut er en spiralrullelignende ornamentering, der danner grundlag for den joniske orden og  findes i kapitælen af de joniske søjler. Den blev senere indarbejdet i den korintiske orden og den komposite ordens kapitæler. Der findes fire volutter på en jonisk kapitæl, otte på en komposit kapitæl og mindre udgaver (helix) på korintiske kapitæler.

Volutter benyttes i renæssance- og barokarkitektur og er en almindelig dekoration på møbler, sølv og keramik. En metode til at tegne volutter og anden kompleks geometri blev udarbejdet af den romerske arkitekt Vitruvius ud fra klassiske bygninger.

Eksterne henvisninger 

Søjler og entablement
Ornamentik
Romersk arkitektur
Øra naturreservat

Øra naturreservat er et 15,6 km2 stort naturreservat i Fredrikstad kommune i Viken fylke i Norge. Naturreservatet ligger øst for floden Glommas udmunding, og har siden 1985 status som ramsarområde, på grund af sin betydning for trækfugle.
 
Reservatet blev oprettet i 1979 for at beskytte store grunde områder som ved lavvande får præg af mudderormråder, og som i fugletrækperiodene, både forår og efterår, bruges som rasteplads. Området bruges også til yngleområde, myting og overvintring. Vegetationen består blandt andet af tagrør,og de almindligste fuglearter, er sangsvane, knopsvane, gråand, krikand, hvinand og almindelig ryle.

Reservatet er det eneste større blødbundsæstuarium i Norge med et interessant brakvandsmiljø. Området består af strand, øer og hav, og har en særegen fiskefauna med forekomster af både saltvands- og ferskvandsarter samtidig.

Kilder og henvisninger 
 dirnat.no: Naturbase faktaark
 Lovdata

Ramsarområder i Norge
Vikens geografi
Etableret i 1979
Naturreservater i Norge
Æstuarier
Chad Wackerman

Chad Wackerman (født 25 marts 1960 i Long Beach Californien USA) er en amerikansk trommeslager.

Wackerman blev kendt som trommeslager med Frank Zappas orkester. Han har også spillet med Bill Watrous , Barbra Streisand , Men At Work , Steve Vai , Albert Lee og James Taylor. 

Han turnerede i en periode med Allan Holdsworths gruppe , og indspillede et par solo plader i eget navn.

Diskografi 

 Forty Reasons
 The View
 Scream
 Legs Eleven

Som Sideman:

 Live – Allan Holdsworth
 Wardencliff Tower – Allan Holdsworth

Trommeslagere fra USA
Musikere fra USA
Rudy Collins

Rudy Collins (24. juli 1934 i New York City USA – 15. august 1988) var en amerikansk jazztrommeslager.

Collins er nok bedst kendt som Dizzy Gillespie´s trommeslager i begyndelsen af 1960´erne , feks. på pladen Jambo Caribe.

Han har også spillet med Roy Eldridge , Kai Winding, Cab Calloway, J.J. Johnson, Quincy Jones og Lalo Schifrin.

Collins Startede som beboptrommeslager, men blev senere interesseret i free jazzen.

Han spillede bl.a. her med Cecil Taylor.

Diskografi 

With Ahmed Abdul-Malik
 Sounds of Africa (New Jazz, 1962)
With Gene Ammons
 Night Lights (Prestige, 1970 [1985])
With Ray Bryant
 The Ray Bryant Touch (Cadet, 1967)
With Billy Butler
 This Is Billy Butler! (Prestige, 1968)
With Dizzy Gillespie
 The New Continent (Limelight, 1962)
 New Wave (Phillips, 1963)
 Dizzy Gillespie and the Double Six of Paris (Phillips, 1963)
 Something Old, Something New (Phillips, 1964)
 Jambo Caribe (Limelight, 1964)
 I/We Had a Ball (Limelight, 1965) - 1 track
  Paris Jazz Concert Olympia Nov 24th 1965 (Laserlight (2002)
With J. J. Johnson and Kai Winding
 Dave Brubeck and Jay & Kai at Newport (Columbia, 1956)
With Junior Mance
 Live at the Top (Atlantic, 1968)
With Herbie Mann
 Flute, Brass, Vibes and Percussion (Verve, 1959)
 The Common Ground (Atlantic, 1960)
 The Family of Mann (Atlantic, 1961)
 Herbie Mann at the Village Gate (Atlantic, 1961)
 Herbie Mann Returns to the Village Gate (Atlantic, 1961 [1963])
 Our Mann Flute (Atlantic, 1966)
With James Moody
 Comin' On Strong (Argo, 1963)
With the Jimmy Owens-Kenny Barron Quintet
 You Had Better Listen (Atlantic, 1967)
With Dave Pike
 Bossa Nova Carnival (New Jazz, 1962)
With Lalo Schifrin
 Lalo = Brilliance (Roulette, 1962)
 Bossa Nova: New Brazilian Jazz (Audio Fidelity, 1962)
 Piano, Strings and Bossa Nova (MGM, 1962)
With Randy Weston
 Tanjah (Polydor, 1973)
With Leo Wright
 Suddenly the Blues (Atlantic, 1962)
With Quincy Jones
 Big Band Bossa Nova (Mercury, 1962)

Eksterne henvisninger 
 

Trommeslagere fra USA
Jazzmusikere fra USA
Bollaltebygget

Bollaltebygget er en fredet bondegård i udkanten af Bållalt nord for Knäred i Halland.

Gården, der er et bulhus, er fra 1700-tallet, men allerede 1603 omtales hus på stedet. Dele af gården, blandt andet hovedhuset (en såkaldt högloftsstuga), er flyttet hertil fra nabolandsbyen Jonsnahult. Fra 1935 har bygningerne været ejet af Södra Hallands hembygdsförening. Bygningerne fra Jonsnahult blev flyttet i forbindelse med foreningens køb af gården. I 1980 blev gården byggnadsminne, og i 2007 blev den overdraget til Knäreds forskarring och hembygdsförening.

Inde på gårdspladsen står et pæretræ, som blev plantet i 1838 af gårdens daværende ejere Johannes Nilsson og Johanna Persdotter.

Indendørs hænger hængeklæder og almuegobeliner  på deres oprindelige pladser, hvad der er særligt for denne gård. Flere af gobelinerne er malet af Johannes Nilsson i Breared. I det vestlige herberg er der dekorative vægmalerier, og i det østlige er der faste, indbyggede senge og malede kister. Gårdmiljøet er velbevaret.

Se også 
 Larsagården
 Knäreds forskarring och hembygdsförening

Referencer

Kilder

Litteratur 
  Også 1980
 
 
 

Byggnadsminnen i Hallands län
Mickey Roker

Granville "Mickey" Roker (3. september 1932 i Miami USA - 22. maj 2017) var en amerikansk jazztrommeslager.

Roker spillede med alle jazzens store musikere, men var nok bedst kendt som Dizzy Gillespies foretrukne trommeslager i 1970'erne. Han spillede også med Sonny Rollins , Ella Fitzgerald , Horace Silver , Zoot Zims , Herbie Hancock , Oscar Peterson , Bobby Hutcherson og Hank Jones og mange andre.

Roker der var inspireret af Philly Joe Jones, spillede i bebop-stil, men spillede også hardbop, rythm and blues og latinmusik.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Biografi mm

Trommeslagere fra USA
Jazzmusikere fra USA
Alex Acuña

Alejandro Neciosup "Alex" Acuna (født 12. december 1944 i Pativilca i Peru) er en sydamerikansk percussionist og trommeslager.

Acuna flyttede til Las Vegas i USA i 1974, hvor han bl.a. spillede med Elvis Presley og Diana Ross.

Han blev samme år hyret af Joe Zawinul til gruppen Weather Report, hvor han først spillede percussion, men på Jaco Pastorius' opfordring skiftede han til trommesæt.

Han var med på to af gruppens vigtigste indspilninger Black Market (1976) og Heavy Weather (1977).

Acuna forlod gruppen i 1978 og blev sessionmusiker i Californien, hvor han spillede med Chick Corea, Ella Fitzgerald, Joni Mitchell, Carlos Santana, Whitney Houston, Plácido Domingo, Herbie Hancock, Antonio Carlos Jobim, Al Jarreau og Peter Gabriel etc.

Han spillede også percussion for Paul McCartney, Blondie og U2.

Acuna har indspillet et par plader i eget navn.

Udvalgt diskografi 
 Thinking of You
 Acuarela de Tambores
 Los Hijos del Sol
 No Accent

Som sideman 
 Black Market – Weather Report
 Heavey Weather – Weather Report
 Kilowatt – Kazumi Watanabe
 Rejoice Africa – Lionel Peterson

Eksterne henvisninger 
 Alex Acuna på drummerworld.com
 

Percussionister fra USA
Trommeslagere fra USA
Camilla Høiby

Camilla Høiby (født 1958), også kendt som Camilla Cool, var en central person i det tidligste danske punkmiljø og bliver normalt betragtet som danmarks første punker.

Efter at have været au pair i England, kom Camilla Høiby den 1. juli 1977 til Danmark som full-blown punker med blåt hår og sikkerhedsnåle stukket gennem huden. Vel at mærke før den legendariske Sex Pistols koncert på diskoteket Daddy's Dance Hall i København fandt sted den 13. og 14. juli 1977. En koncert der under fire måneder senere førte til dannelsen af Danmarks første punkband Sods (senere kendt som Sort Sol), der debuterede den 24. november 1977 på Rødovre Statsskole. Og før Sex Pistols udgav deres indflydelsesrige debutalbum "Never Mind The Bollocks" den 27. oktober 1977.

Camilla Høiby blev under sit au pair-ophold i England interviewet, om der fandtes nogle danske punkbands, hvorpå hun svarede "Ja, vi har et punkband, der hedder Sods". Dette var imidlertid ikke sandt, da der endnu ikke var nogle punkbands i Danmark.

Efter hun var kommet hjem fra au pair-opholdet i England blev hun kæreste med forsanger Steen Jørgensen, der netop havde startet et punkband sammen med vennen Peter Peter, samt Knud Odde og Tomas Ortved som de bl.a. havde mødt til Sex Pistols koncerten på "Daddy's". Bandet havde endnu ikke fundet på noget navn, så det lå lige for at kalde bandet "Sods", og på den måde kom Camilla Høiby, udover at være danmarks første punker, også til at navngive danmarks første punkband.

I 1978 overtog Camilla Høiby sammen med Jesper Reisinger fra punkbandet No Knox, Sods-fanzinet "The Latest Crap From The Sods", der tidligere var skrevet alene af Peter Peter fra Sods. Bladet blev transformeret til det bredere og i dag musikhistorisk væsentligt dansk punk-fanzine "Iklipsx", der beskrev og anmeldte samtlige helt tidlige danske punkbands, som bl.a. Sods, Brats, No Knox, Elektrochok, Bollocks og Prügelknaben.

Efter sidste nummer af Iklipsx blev sendt på gaden i 1980, blev Camilla Høiby i 1981 musikredaktør på kulturtidsskriftet "Sidegaden". Senere var hun bl.a. involveret i "Bagtropper" og forskellige bands.

Camilla Høiby skrev teksterne til Sods-numrene "Police" og "Military Madness" på bandets debutalbum "Minutes To Go" fra 1979. "Military Madness" var også B-side på Sods' første udgivelse, singlen "Television Sect", fra 1979.

I 1985 medvirkede hun ved tilblivelsen af opslagsværket Dansk Rock - fra pigtråd til punk.

Camilla Høibys betydning for punkmiljøet er beskrevet i Jan Poulsens bog "Something rotten" (2010). Hendes betydning for den samtidige Michael Strunge, som hun var meget kritisk overfor, er beskrevet andetsteds.

Referencer

Eksterne kilder/henvisninger 
 Rasmussen, A.B. (2007) Punk forklaret. Information, 25. juli 2007. Hentet 1. november 2021.
 Artikel om punk-fanzinet "Iklipsx" på Wikipedia
 Tomas Ortved om Camilla Høiby's navngivning af Sods i DR2 Tema om "Dansk Punk"

Personer fra København
Redaktører fra Danmark
Musikkritikere fra Danmark
Musikere fra Danmark
Terry Bozzio

Terry John Bozzio (født 27. december 1950 i San Francisco, Californien, USA) er en amerikansk trommeslager. 

Bozzio er mest kendt for sit virke i Frank Zappa´s gruppe , f.eks. nummeret The Black Page fra albummet Zappa In New York, er blevet en trommesoloklassiker, og blevet kopieret Verden over. 

Han spillede også i The Brecker Brothers ledet af Michael Brecker og Randy Brecker, hvor han lavede pladen Heavy Metal Bebop.

Bozzio afløste i 1979 Bill Bruford i den engelske gruppe UK med bl.a. Allan Holdsworth.

Han dannede så sit eget orkester Missing Persons , som opløstes i 1986. Bozzio må betegnes som fusionstrommeslager, men han har også spillet jazz med f.eks. Woody Shaw og Art Lande.

Bozzio koncentrere sig i dag om at komponere solo musik for trommer. Med sit specielle trommesæt som er et arsenal af trommer og bækkener, spiller han som solist melodiske suiter i Stravinsky stil.

Udvlagt Diskografi 
 Solo Drum Music I
 Solo Drum Music II
 Drawing The Circle
 Chamber Works
 Prime Cuts
 Four From Ten Twenty Nine
 Seven Night´s In Japan

Som Sideman 
 Bongo Fury – Frank Zappa
 Zoot Allures – Frank Zappa
 Zappa In New York – Frank Zappa
 Studio Tan – Frank Zappa
 Sleep Dirt – Frank Zappa
 Sheik Yerbouti' – Frank Zappa
 Orchestral Favourites – Frank Zappa
 Heavy Metal Bebop – The Brecker Brothers
 Danger Money – UK
 Night After Night – live – UK
 Spring Session M – Missing Persons
 Ryhme And Reason – Missing Persons
 Color In Your Life – Missing Persons
 Late Night´s Early Days'' – Missing Persons

Eksterne kilder/henvisninger 

 Officiel hjemmeside
 Terry Bozzio på drummerworld.com

Trommeslagere fra USA
Musikere fra USA
Flygvapnet

Det svenske flyvevåben (svensk: Flygvapnet) er Sveriges luftvåben og har monopol på svensk militærflyvning. Den 1. juli 1926 blev den svenske hærs Flygkompaniet og den svenske flådes Marinens Flygväsen fusioneret til et selvstændigt værn. I 1950'erne oprettede både den svenske hær og flåde helikopterenheder. I 1998 blev den svenske hærs Arméflyget, den svenske flådes Marinflyget og Flygvapnets helikoptere samlet i fællesværnsenheden Försvarsmaktens Helikopterflottilj, der i 2003 blev en del af Flygvapnet.

Litteratur og referencer 
 Om flygvapnet  Försvarsmakten  hentet d. 5. april 2011 

Luftvåben
Sveriges militær
Spinning Jewelry

Spinning Jewelry ApS et en dansk smykkevirksomhed med hovedsæde i Kongens Lyngby på Sjælland. Firmaet producerer designsmykker og sælger dem i en stor del af verden. Alle smykkerne laves i ægte materialer: guld, sølv, diamanter og andre ædelstene og kan kombineres på kryds og tværs. Alle smykkerne designes og udvikles i Danmark.

Historie 
Hans Henrik Nygaard startede firmaet Ravsmeden i Frederiksgade i Aarhus i 1985. Navnet ændredes senere til Unika Design A/S, og forretningen var i en periode et typisk smykke-grossistfirma, der hvert år kunne producere to, tre eller fire kollektioner. Hans Henrik Nygaard er oprindeligt uddannet socialpædagog og er opvokset på Fyn. Hans forældre drev både en smykkeforretning og en farvehandel. I 2006 skiftede virksomheden navn til Spinning Jewelry. Firmaets hovedkvarter lå på det tidspunkt i Søften uden for Aarhus.

23. maj 2013 indgav Spinning Jewelry konkursbegæring til skifteretten i Randers efter flere år med negativt regnskab. 28. juni samme år udsendtes en fondsbørsmeddelelse der meddelte, at konkursboet havde solgt aktiviteten og rettighederne til at føre Spinning Jewelry videre til et konsortium med Henrik Kähler som administrerende direktør. I januar 2014 tiltrådte Kim Wandel Olsen som ny administrerende direktør for et nykonstrueret Spinning Jewelry. Kim Wandel Olsen har en fortid hos det danske smykkefirma PANDORA. Spinning Jewelry smykker sælges gennem forhandlere i Denmark, Sverige, Tyskland og Rusland.

Designer 
Lina Mørk designede de første ringe, som kunne kombineres efter kundernes ønsker. Hun var ansat i virksomheden fra juni 1994 til maj 2013. Hun havde afslutningsvis titel af chefdesigner. Lina Mørk er uddannet guldsmed og har boet i Italien. Designprocessen i Spinning Jewelry varetages nu af et internt designteam.

Baggrund for valg af navn 
Inspirationen til navnet Spinning Jewelry fik Hans Henrik Nygaard fra den amerikanske rockgruppe Blood, Sweat & Tears, som indspillede nummeret "Spinning Wheel". Fra 2003 blev der produceret smykker med navnet, og nogle år senere fik firmaet sit nuværende navn.

Smykkeserier 
Spinning Jewelry, der talte følgende smykkeserier:
Spinning Rings
Spinning Charms
Spinning Earrings
Spinning More
Spinning Diamond
Spinning Link

Referencer

Eksterne henvisninger 
Firmaets hjemmeside

Smykkevirksomheder i Danmark
Etableret i 1985
Francisco Antonio Javier de Gardaqui Arriquíbar

Francisco Antonio Javier de Gardaqui Arriquíbar (9. oktober 1747 i Bilbao i Spanien – 27. januar 1820 i Rom) var en af den katolske kirkes kardinaler. 

Han blev udnævnt til kardinal af pave Pave Pius 7. i marts 1816.

Katolske præster fra Spanien
Kardinaler fra Spanien
Personer fra Bilbao
Nils Schmid

Nils Schmid (født 11. juli 1973 i Trier) er en politiker fra SPD. Schmid er uddannet jurist og var fra 2009 leder af SPD i Baden-Württemberg.

Links 

 officiel hjemmeside 

Politikere fra SPD
Jurister fra Tyskland
Personer fra Trier
Hans Tilkowski

Hans Tilkowski (født 12. juli 1935 i Dortmund, Tyskland, død 5. januar 2020) var en tysk fodboldspiller (målmand) og -træner.

Han spillede i løbet af karrieren for Westfalia Herne, Borussia Dortmund og Eintracht Frankfurt. For de to sidstnævnte nåede han at spille i alt 121 kampe i Bundesligaen, og med Dortmund var han med til at vinde både DFB-Pokalen og Pokalvindernes Europa Cup.

Tilkowski spillede desuden, mellem 1957 og 1967, 39 kampe for det vesttyske landshold. Han var den tyske reservemålmand under VM i 1962 i Chile. Ved VM i 1966 i England var han avanceret til førstemålmand, og var en del af holdet der nåede finalen. Her kunne han dog ikke forhindre et 2-4 nederlag. Dermed var han også målmanden der blev passeret af Geoff Hurst ved det berømte fantom-mål, den måske mest berømte scoring i fodboldhistorien, hvor bolden via overliggeren slog ned bag Tilkowski på/bag mållinjen, hvorefter den sprang i spil igen. På trods af store vesttyske protester fra blandt andet Tilkowski dømte kampens schweiziske dommer mål.

Efter sit karrierestop begik Tilkowski sig desuden som træner. Han stod blandt andet i spidsen for Werder Bremen, 1860 München og FC Nürnberg.

Titler 
DFB-Pokal
 1965 med Borussia Dortmund

Pokalvindernes Europa Cup
 1966 med Borussia Dortmund

Referencer 

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra Borussia Dortmund
Fodboldspillere fra Eintracht Frankfurt
Fodboldtrænere fra Tyskland
Personer fra Dortmund
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1962
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1966
Sukkenes Bro

Sukkenes Bro (på italiensk: Ponte dei Sospiri) er en bro i Venedig i regionen Veneto i det nordlige Italien.

Beskrivelse af broen 
Broen er lukket både i siderne og ovenover og er bygget af hvide sandsten. Den har vinduer med midtersprosser, ligeledes af sandsten. Sukkenes Bro fører over kanalen Rio di Palazzo, som er en sidekanal til Canal Grande. Broen forbinder Venedigs gamle fængsel med rettergangsrummene i Dogepaladset, hvor Dogen levede og hvorfra han regerede. Broen, der blev bygget i 1602, blev designet af Antoni Contino, en nevø til Antonio da Ponte, som havde konstrueret Rialtobroen.

Navnets opståen 
Den sparsomme udsigt fra broen var det sidste glimt af Venedig, som de dømte fik, inden de blev ført til fængslets fugtige kældre. Navnet på broen, Sukkenes Bro, er fundet på af den engelske digter Lord Byron engang i starten af det 19. århundrede, da han forestillede sig, hvordan fangerne ville sukke højlydt over deres sidste glimt af det skønne Venedig gennem broens vinduer, inden de blev ført ned til deres celler.

Broen benyttet 
Blandt de mange, der blev ført over Sukkenes Bro for at sidde i Venedigs fængsel i kortere eller længere tid, var den kendte venetianske kvindebedårer, forfatter og eventyrer Giacomo Casanova, der i midten af 1700-tallet blev smidt i fangehullet efter en tur gennem inkvisitionen. Han flygtede fra fængslet under et karneval, hvor alle vagterne var berusede.

Broen i det lokale folkesagn 
En legende i Venedig siger, at elskende kan se frem til evig forelskelse og for altid være velsignede hvis de kysser hinanden i en gondol, mens de i solnedgangen passerer under Sukkenes Bro, samt at de vil få et lykkeligt ægteskab der vil bestå resten af deres dage.

Links 
 a view on cities-beskrivelse af Sukkenes Bro

Broer i Italien
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Venedig
Johan Frederik Frølich

Johan Frederik Frølich (29. september 1681 i Christiania – 12. december 1757) var en dansk-norsk officer og godsejer, far til Cecilie Christine Schøller.

Han blev født i Christiania, hvor hans fader, Marcus Frølich, der skal have været svensk af fødsel, var stadskirurg; moderen hed Kirsten Nicolaisdatter. Frølich trådte tidlig ind i oplandske infanteriregiment, hvor han blev adjudant, 1703 sekondløjtnant og 1704 premierløjtnant. I besiddelse af et fordelagtigt ydre og andre betingelser, som datiden satte pris på hos en officer, blev Frølich året efter forsat til Fodgarden som sekondløjtnant, og i løbet af Den Store Nordiske Krig, hvor han bl.a. nævnes i beretningerne om slagene ved Helsingborg og Gadebusch, steg han så rask i vejret (han blev 1709 premierløjtnant i Garden, 1710 kaptajn ved det såkaldte ungarske dragonregiment, 1711 i Garden, 1715 oberstløjtnant ved Hans Jacob Arnoldts gevorbne regiment), at han, kun 36 år gammel og 12 år efter, at han som ung løjtnant havde forladt Norge, vendte hjem som oberst og chef for 2. smålenske regiment (1717).

I Danmark havde han ægtet Hylleborg von Wettberg, datter af oberst Johan von Wettberg og Sidsel Grubbe af Østrupgård, hvilken ejendom Frølich havde arvet, men nu solgte, hvorimod han købte gården Teje ved Tønsberg. 1733 blev han chef for det senere nordenfjeldske gevorbne regiment og generalmajor, 1740 kommanderende general nordenfjelds, hvorefter han flyttede til Trondhjem og solgte Teje. I denne stilling, hvor han 1744 udnævntes til Ridder af Dannebrog, 1746 til generalløjtnant, virkede han til sin død, 12. december 1757.

Kilder 
 H.W. Harbou, "Johan Frederik Frølich", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Generalløjtnanter fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Personer i Den Store Nordiske Krig fra Danmark-Norge
Godsejere fra Norge
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer fra Oslo
Godsejere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Francis Fowke

Francis Fowke (7. juli 1823 i Ballysillan, Belfast i Irland – 4. december 1865) var en britisk ingeniør, arkitekt og kaptajn i det britiske militærregiment Corps of Royal Engineers. 

De fleste af hans arkitektoniske arbejder blev udført i en historicistisk pastiche over renæssancen, selv om han gjorde brug af relativt ny teknologi fra denne tid for at lave flere bygninger indrammet i jern og andre metaler. Fowke studerede ved det britiske militærakademi Royal Military Academy i Woolwich. Som arkitekt og ingeniør havde han ansvaret for bygningen af flere offentlige bygninger, bl.a. Royal Albert Hall og dele af Victoria and Albert Museum. Hans pludselige dødsfald i december 1865, da han kun var 42 år gammel, skete på grund af en blodåre der sprængte. Han blev gravlagt i Brompton Cemetery i London. En medalje blev udstedt af Royal Engineers i 1865. Som et minde over hans mange arkitektoniske værker fik han et mindesmærke opkaldt efter ham. Dette mindesmærke blev produceret af medlemmer af hans eget korps.

Arkitekter fra Storbritannien
Ingeniører fra Storbritannien
Officerer fra Storbritannien
Personer fra Belfast