kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jørgen Melskens

Jørgen Lind Melskens (født 14. november 1943 - død 16. februar 2018) var en dansk skuespiller.

Melskens var autodidakt og havde således ingen formel skuespilleruddannelse. I 1970'erne og 80'erne var han med i teatergruppen Skifteholdet og i 1971 blev han leder af Debatteatret, som Danmarks yngste teaterleder. Han har medvirket i flere film og har også spillet med i bl.a. Dragør-Revyen.

Melskens var medlem af Enhedslisten og før det medlem af Danmarks Kommunistiske Parti. I 1996 var han med til at starte Sundby Lokalhistoriske Forening, som han var formand for i en årrække. Derudover har han været medlem af Ældrerådet i Københavns Kommune. Melskens var også kulturanmelder på dagbladet Arbejderen og stod indtil 2017 bag det ugentlige radioprogram 'Radio Spartakus' på lokalradioen Christianshavns Kanal.

Filmografi 
 Har du set Alice? (1981)
 Midt om natten (1984)
 Christian (1989)
 Under overfladen (1999)

Tv-serier 
 Kaos i opgangen (1997)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Grästorps kommun

Grästorp kommun ligger i det svenske län Västra Götalands län i landskapet Västergötland. Kommunens administrationscenter ligger i byen Grästorp. Grästorp ligger ved åen Nossan.

Byer 
I Grästorp kommun ligger byerne
 Grästorp
 Flakeberg
 Salstad

Kommuner i Västra Götalands län
Mette Føns

Mette Føns (født 19. november 1975) er en dansk skuespiller. 

Føns er uddannet fra Statens Teaterskole i 2006.

Filmografi
 Bagland (2003)
 Winnie og Karina - The movie (2009)
 Sverige er fantastisk (2015)

Tv-serier
 Krøniken (2003-2006) afsnit nr: 21 
 Sommer (2008) afsnit nr: 2 
 Album (2008)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Jacob Kronika

Jacob Kronika (8. januar 1897 i Broager – 3. maj 1982 i København) var forfatter og chefredaktør for Flensborg Avis 1960-1964. Han kæmpede for det danske mindretal i Tyskland, hvortil han flyttede som helt lille.

Kronika var søn af købmand Peter Christian Kronika (død 1944) og hustru Karen f. Riis-Brandrup (død 1903) og blev student i 1916, læste ved universiteterne i København og Kiel og blev indkaldt til tysk militærtjeneste under 1. Verdenskrig og var udstationeret flere steder i Europa. Han blev tilknyttet avisen Der Schleswiger, der samarbejde med den dansksprogede Flensborg Avis, hvis chefredaktør Ernst Christiansen påvirkede Kronika meget. Han arbejdede som korrespondent i Berlin for både Der Schleswiger og Nationaltidende. Han var 1919-31 leder af det danske generalsekretariat i Flensborg samt de danske sydslesvigeres talsmand i Berlin 1932-45, hvor han oplevede det tredje riges undergang. Han var Berlin-korrespondent for Dagens Nyheder, Svenska Dagbladet og andre blade og efter krigen dansk bladkorrespondent i Bonn 1949-54 og 1959-60.

Ved siden af sin korrespondentvirksomhed skrev han flere bøger og i 1927 debuterede han med skuespillet Enten-Eller, der handlede om grænselandsproblemer. I 1937 udgav han romanen Revolution, der handlede om tilstandene i Berlin op til Hitlers magtovertagelse. I bogen besvarer han nazismens appel om national enhed på en positiv måde. Jacob Kronika erkendte senere, at han ikke gennemskuede nazismens væsen, før nogle år senere. "Det var min fejl", skrev han i 1935.

Han flyttede frem og tilbage mellem Danmark og Tyskland flere gange, men flyttede til København i 1975, hvor han døde, ugift, i 1982.

Han var bestyrelsesmedlem i ledende dansk-sydslesvigske organisationer gennem forskellige perioder fra 1919, næstformand i den nyoprettede Sydslesvigske Forening 1946 samt Ridder af Dannebrog.

Værker 
 Enten – Eller, skuespil, 1926.
 Revolution, 1935.
 Toner af Grænsesangen, 1939.
 Berlins Undergang, 1946, tysk udg.: Der Untergang Berlins.
 Lys i Vinduet, 1957.
 Et Demokrati paa Dødslejet, 1958.
 Den røde greve fra Slesvig – Der rote Graf aus Schleswig, 1960.
 Minder fra dengang (Møde med usædvanlige Mennesker i Berlin), 1963.
 Prins Hamlet og Sydslesvig, 1965.
 Midt i fjendens lejr, 1966.
 Kronika fortæller, 1968.
 Manden i Flensborg (Ernst Christiansen-Flensborg Avis), 1969.
 Den sidste slesviger og Ulsnæs-mordene, 1971.
 Hvorfor Holocaust?, 1979.

Referencer

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1974

Sønderjyllands historie
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Danske sydslesvigere
Personer fra Broager
Chefredaktører fra Danmark
Danskere i 1. verdenskrig
Riddere af Dannebrog
Selvbiografer fra Danmark
Dramatikere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Georg Christian Schule

Georg Christian Schule (7. oktober 1764 i København -, 9. juli 1816 i Leipzig) var en dansk/tysk kobberstikker og raderer.

Georg Christian Schule var søn af klædefabrikant Johan Christoph Schule og Dorothea Elisabeth født Wolf. Som ungt menneske levede han fire år i huset hos kobberstikkeren Johann Friderich Clemens og besøgte Kunstakademiet; fra 1783 at regne har han signeret kobberstik. De kendteste er et prospekt af kavalergangen i Rosenborg Have (1785) og et af indgangen til Frederiksberg Have (1786), begge med stærkt chargerede portrætfigurer af datidens kendte københavnere, en broget blanding af fyrstelige personer, originaler, skikkelige borgere og løse fugle. Bladenes kulturhistoriske værdi er større end deres kunstneriske, uagtet Nicolai Abildgaard siges at have leveret tegningerne til dem. 1787 slog kunstneren sig løs i en serie på 12 satiriske raderinger (Ulykkelige Hændelser), der gav nærgående, nu ikke umiddelbart forståelige hentydninger til dagens emner. Disse blade vakte uvilje, og kunstneren forlod landet samme år (et af hans stik er betegnet: Leipzig 1787). I Leipzig, hvor han bosatte sig og døde 1816, stak han bogillustrationer, og kun sparsomt vedligeholdt han som kobberstikker forbindelsen med sit fødeland.

Ekstern henvisning 
 

Kobberstikkere fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1700-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
René Benjamin Hansen

René Benjamin Hansen (født 22. marts 1974) er en dansk skuespiller.

Hansen er uddannet fra Statens Teaterskole i 1997. Han har haft adskillige teaterroller ved bl.a. Folketeatret, Bådteatret, Svalegangen, Teatret ved Sorte Hest, Århus Teater og Riddersalen.

I 2003 modtog han Olaf Ussings Rejselegat.

Filmografi
 Det forsømte forår (1993)
 Min fynske barndom (1994)
 Kærlighed ved første desperate blik (1994)
 Sidste time (1995)
 Den sidste viking (1996)
 Her i nærheden (2000)
 Juliane (2000)
 Flammen og Citronen (2008)

Tv-serier
 Strisser på Samsø (1997-1998)
 TAXA (1997)
 Nikolaj og Julie (2002-2003) 
 Album (2008)

Julekalendre
 Den hemmelige tunnel (1997)
 Brødrene Mortensens Jul (1998)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Madonna Benois

Madonna Benois er et oliemaleri fra c. 1478 af den italienske renæssancekunstner Leonardo da Vinci. Maleriet er for tiden udstillet på Eremitagen i Sankt Petersborg. 

Antagelig er Madonna Benois et af to billeder madonnaer han, ifølge egne optegnelser, påbegyndte i oktober 1478. Den anden madonna kunne være Madonna med nellike. Madonna Benois er sandsynligvis det første billede da Vinci malede uafhængig af sin læremester Verrocchio. På British Museum er bevaret to tidlige skitser til maleriet.

Motiv  
Madonna Benois forestiller en ung Jomfru Maria siddende med jesubarnet på skødet, mor og barn i et afslappet privat øjeblik – Maria, noget udsædvanligt, smiler. I centrum af billede og centrum for de tos blikke, holder Maria en blomst med fire kronblade, som kan symboliserer korsfæstelsen. Malerimetodikken viser træk af en nyligt opfundne malerteknik kaldet chiaroscuro, en metode til anvendelse af lys og skygge der får elementerne til at fremstå som tredimensionelle.

Maleriets kompleksitet og detaljerigdom satte nye standarder. Kompositionen med Jomfru Maria siddende med Jesubarnet og en nellikeblomst blev et populært motiv, der inspirerede mange samtidige og fremtidige kunstnere – eg. Rafaels Madonna med nellike (c.1506).

Historie  
Madonna Benois blev i århundreder anset for at være gået tabt. Indtil 1909 da den russiske arkitekt Leonti Benois (heraf navnet på billede) sensationelt udstillede det som del af sin svigerfars kunstsamling. I 1790 havde den russiske general og kunstsamler Alexandr Korsakov det tilsyneladende med tilbage til Rusland efter et ophold i Italien. Efter Korsakovs død, solgte hans søn det til en handelsmand ved navn Sapozhnikov fra Astrakhan for 1.400 rubler. Et af Sapozhnikovs barnebarn giftede sig med Leonti Benois, hvorved billede kom i Benois familieeje i 1880. I 1908 arrangerede magasinet Starye Gody (Старые годы – Ældre år) den første offentlige udstilling af maleriet. Det er ved denne lejlighed at Ernest Liphart, kurator ved det kejserlige malerakademi i St. Petersborg, som den første identificerer maleriet som en da Vinci. Efter en del mere polemik og uenighed om maleriets ægthed, solgte Leonti Benois det til Eremitagen i 1914, hvor det sidenhen har været udstillet.

Eksterne kilder/henvisninger 

Malerier af Leonardo da Vinci
Malerier fra 1478
Renæssance
Malerier fra National Gallery
Malerier af Jomfru Maria
Malerier af Jesus
Malerier fra Eremitagen
Peter Bauditz

Peter Jacob Friederich Bauditz (29. juli 1817 på Christianshavn – 30. april 1864 i Flensborg) var en dansk officer og billedhugger, bror til Peter Gustav Bauditz.

Peter Bauditz var søn af generalmajor Carl Gustav Heinrich Bauditz. Skønt han havde en sjælden kunstnerisk begavelse, bestemtes han fra ungdommen til militærstanden og blev 1836 sekondløjtnant ved 1. jyske Infanteriregiment, 1842 premierløjtnant ved 8. bataljon, 1849 kaptajn og 1864 major. Han deltog i Krigen 1848, som bragte ham Ridderkorset, og i de følgende felttog; særlig udmærkede han sig under Slaget ved Isted, da han var adjudant ved Schleppegrells division; han skulle overbringe generalens ordre til 13. bataljon om at gå rask frem, nåede Dragondelingen, som under løjtnant J.P.S. Nellemann var sendt frem imod Øvre Stolk, og ledede dennes angreb der på, hvorved han såredes. 5. august meldte han sig atter til tjeneste og blev souschef ved 2. division.

Efter krigen blev han i december 1851 gift med Sophie Christiansen, datter af den ivrigt dansksindede agentinde Christiansen i Flensborg, og kom derved i besiddelse af en stor formue.

Han ansattes som stabschef ved 1. reservebrigade. Under krigen 1864 var Bauditz chef for 4. regiments 2. bataljon og førte midlertidig kommandoen over regimentet under kampen 17. marts ved Ragebøl; han blev da hårdt såret taget til fange og indlagdes på Johanniter-lazarettet i Flensborg, hvor han døde 30. april.

Som ung løjtnant arbejdede Bauditz i Herman Wilhelm Bissens værksteder og besøgte fra 1838 Kunstakademiets skoler, hvorefter han modellerede dyr og skikkelser af sagnverdenen, bl.a. nisser og dværge, hvilke sidste han også skar i træ og elfenben, ligesom han også lagde sig efter at skære kameer i konkylier. I 1847 deltog han i konkurrencen for den Neuhausenske Præmie med tre konkyliekaméer (Amor med Lyren og Tvende musicerende Genier efter Bertel Thorvaldsen), for hvilke præmien tilkendtes ham.

Senere forhindrede hans tjenstlige stilling og forskellig anden virksomhed, som blomsterdyrkning og dyreopdrætning, ham i at hellige sig til kunsten. Hans billede findes i Illustreret Tidende fra 3. juli 1864. Han var ualmindelig praktisk anlagt og i besiddelse af et sjældent humør. En pelargonie, Souvenir de Peter Bauditz, er efter hans død opkaldt efter ham.

Han er begravet på Garnisons Kirkegård. Der findes en tegning af J.Th. Lundbye 1840 i familieeje. Træsnit 1864 efter tegning af Henrik Olrik.

Eksterne henvisninger 

 

Billedhuggere fra Danmark
Officerer fra Danmark
Faldne danske militærfolk
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Riddere af Dannebrog
Peter
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Modtagere af De Neuhausenske Præmier
Strandnellike

 
Strandnellike (Dianthus superbus), ofte skrevet strand-nellike, er en 20-50 cm høj urt, der i Danmark vokser på overdrev og skrænter nær kysten.

Beskrivelse 
Strandnellike er en flerårig, urteagtig plante med en nedliggende til opstigende, busket vækst.

Dens stængler er runde i tværsnit og hårløse, men dækket af en blålig dug. Bladene er modsat stillede, siddende og linjeformede til lancetformede med hel rand. Begge bladsider er glatte og blågrå.

Blomstringen foregår i perioden fra juli til september, hvor man finder blomsterne endestillet enkeltvis, eller få sammen i kvaste. De enkelte blomster er 5-tallige og regelmæssige med dybt fligede, rosa eller lysviolette kronblade. Frugterne er kapsler med mange frø.

Plantens rodsystem består af vandret krybende jordstængler med talrige, trævlede rødder. Den opnår en størrelse på ca. 25 cm i højden og 35 cm i bredden, og den kan nå denne størrelse i løbet af et enkelt år.

Udbredelse 

Strandnelliken er udbredt i Sibirien, Central- og Østasien, samt det meste af Europa. Den er knyttet til lysåbne til halvskyggede, varme voksesteder med en fugtig og kalkrig, men næringsfattig jordbund.

I Toruń-dalen,som ligger i Pommeren, Polen, består landskabet af gamle indlandsklitter af typen ”grå klit”. Her findes lysåbne vegetationer, hvor arten vokser sammen med bl.a. almindelig engelsød, almindelig tørst, Cladonia arbuscula, Cladonia ciliata og Cladonia portentosa (arter af lavslægten Cladonia), Dicranum scoparium, Pleurozium schreberi og Polytrichum commune (arter af mos), dværgkirsebær, hedemelbærris, hulkravet kodriver, kranslilje, lav bakketidsel, liljekonval, nikkende kobjælde, sandnellike, sandstar, Scorzonera purpurea (en art af skorzoner), sibirisk kobjælde, stinkende sølvlys, Stipa joannis (en art af fjergræs) og virgilasters

Note

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Rosa blomster
Sumpplanter
Nellike
Georg Christian Freund

Georg Christian Freund (7. februar 1821 i Altona – 6. april 1900 i København) var en dansk billedhugger.

Georg Christian Freund var far, Johan Friedr. Freund, var kongelig møntmester; hans mor var Hanne født Kreiner. 1836 blev han sendt til København for under vejledning af sin farbror, professor H.E. Freund, at uddanne sig til billedhugger. Hos farbroren arbejdede han indtil dennes død 1840, derefter hos H.W. Bissen, og i sin hele virksomhed har han fulgt det spor, som var draget af disse ældre kunstnere, der atter, hver på sin vis, vare påvirkede af Thorvaldsen; på den moderne retning i skulpturen er han aldrig kommet ind. I ungdommen arbejdede han også under G. Bindesbølls ledelse med på den indre udsmykning af Thorvaldsens Museum. Imidlertid havde han gennemgået Kunstakademiets skoler og medaljekonkurrencer indtil den lille guldmedalje, som han vandt 1845 for et relief af Hectors og Andromaches afsked; 1849 og 1853 vandt han den Neuhausenske Præmie. Hans selvstændige produktion har overvejende en idyllisk karakter; i denne retning har han udført meget elskværdige arbejder, der også have fundet påskønnelse, for eksempel en lille pige med en kat (et motiv, som han har varieret i forskellige udgaver); to Venner, c: en dreng og en hund; en ung pige, som spinder; en pige, som spejler sig efter badet; grupper af mødre med deres småbørn osv. Dog har han også behandlet motiver af andre arter. Efter et længere ophold i Rom (1854-60), hvortil han fik nogen offentlig understøttelse, udstillede han 1861 sit bedste arbejde, en statue af en nøgen bocciaspiller; det er en figur af en smuk og stilfuld plastisk holdning, og som viser gode studier både af antikke atletfigurer og af det virkelige liv. Han udførte nogle af Thorvaldsens arbejder i marmor til hans museum. Efter et par senere og kortere ophold i Rom valgtes han 1869 til medlem af Kunstakademiet, 1892 blev han titulær professor og 1898 Ridder af Dannebrog.

Da hans farbrors og lærers berømte Ragnaroksfrise var gået til grunde ved Christiansborgs brand 1884, modellerede Freund, der i sin ungdom havde deltaget i udførelsen af dette værk, en omhyggelig reproduktion af det – et foretagende, der vidner om prisværdig pietet, men dog i gennemførelsen lider af mathed.

Freund ægtede 1861 Jacobine Felixine Dewhurst, født Magens (død 1869); 1870 ægtede han Agnes Georgiana Dewhurst.

Freund er begravet på Garnisons Kirkegård. Han er malet af Christen Købke 1847. Tegninger af samme (Frederiksborgmuseet) og P.C. Skovgaard 1843 (Kobberstiksamlingen). Træsnit 1874 efter fotografi.

Eksterne henvisninger 
 

 

Billedhuggere fra Danmark
Personer fra Altona
Danskere i 1800-tallet
Riddere af Dannebrog
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Titulære professorer fra Danmark
Modtagere af De Neuhausenske Præmier
R (film)

R er et dansk fængselsdrama fra 2010, der er instrueret af Tobias Lindholm og Michael Noer.

I filmen følger vi Rune Pedersen (Pilou Asbæk), der afsoner en voldsdom på to år i Horsens Statsfængsel. Her bliver han sat til at gøre det beskidte arbejde med at distribuere narkotika mellem afdelingerne.

Medvirkende 
 Pilou Asbæk – Rune 
 Dulfi Al-Jabouri – Rashid 
 Roland Møller – Mureren 
 Jacob Gredsted – Carsten 
 Kim Winther – Fængselsbetjent Kim 
 Omar Shargawi – Bazhir 
 Sune Nørgaard - Sune
 L:Ron:Harald - Ladby

Priser 
Filmen vandt Bodilprisen for bedste danske film i 2011. Pilou Asbæk modtog Bodilprisen for bedste mandlige hovedrolle for sin præstation som Rune. Instruktøren Tobias Lindholm modtog en Æres-bodil for sine film Submarino og R. Filmen vandt samme år en Robert for årets danske spillefilm.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 2010
Dramafilm fra Danmark
Dansksprogede film
Arabisksprogede film
Robertprisen for årets danske spillefilm
Bodilprisen for bedste danske film
Film instrueret af Tobias Lindholm
Film instrueret af Michael Noer
Mads Lisby

Mads Lisby (født 23. maj 1974) er en dansk skuespiller.

Lisby er uddannet fra Teaterskolen Holberg i 1999. Han har siden haft adskillige teaterroller, bl.a. ved Aalborg Teater, Aarhus Teater, Nørrebros Teater og Folketeatret. Han er i dag medlem af børneteaterkompagniet Hugga Bugga Teatret og har desuden medvirket i reklamefilm. Mest kendt er han dog nok for sin medvirken i tv-serien Klovn og spin-off-filmen Klovn - The Movie.

Mads Lisby er desuden også kandidat til KV21 i Holbæk kommune for Socialdemokratiet.

Eksterne henvisninger 
 
 

Skuespillere fra Danmark
IP-koden

IP-koden  er en international standard (IEC 60529) og en del af den danske lov, hvor den bliver beskrevet i Stærkstrømsbekendtgørelsen, afsnit 6, § 803.2. Den angiver beskyttelsesgraden for elektrisk udstyr, hvilket udtrykker udstyrets evne til at modstå indtrængning af faste genstande og vand/væske i relevante udstyr.
  
Den er udgivet af International Electrotechnical Commission (IEC).
IP-koden omtales ofte som "Kapslingsklasse".
 
Kapslingsgraden betegnes med bogstaverne IP (forkortelse for Ingress Protection Rating), efterfulgt  af to cifre.

Nedenstående tabeller angiver cifrenes betydning.

Hvis der ikke findes nogen krav til udstyrets beskyttelse mod nogen af kategorierne, erstattes cifrene med et x.

Eksempel 
Krav til elektrisk udstyr indendørs er IP2X, men IP3X på steder hvor børn kan opholde sig. 

Sædvanligvis bruges stikkontakter med IP30 i private hjem. Dette giver beskyttelse mod indtrængen af barnefingre, men ingen beskyttelse mod vand.

I visse områder i baderum, er kravet til indkapsling IPx4, men oftest bruges IP44, som giver beskyttelse mod indtrængning af faste genstande og vand.

Første ciffer (faste genstande) 
Det første ciffer angiver udstyrets beskyttelse mod indtrængning af faste genstande, eksempelvis støv, og utilsigtet kontakt mellem spændingsførende dele og kropsdele som for eksempel fingre.

Andet ciffer (væsker) 
Det andet ciffer angiver udstyrets beskyttelse mod skadelig indtrængen af vand.

Tillægsbogstaver 
Standarden åbner mulighed for at angive yderlig information om udstyret ved tilføjelse af et ekstra bogstav.

Første bogstav 
Første bogstav angiver sikkerhedsgraden af beskyttelse af personer ved kontakt med skadelige dele i udstyret.

Se tabellen nedenfor:

Andet bogstav 
Andet bogstav angiver betingelserne af at afprøvningen er udført med et acceptabelt resultat.
Se tabellen nedenfor:

Kommentar

IP69K 
Tysk standard DIN 40050-9 overgår IEC 60529 ved en betegnelse, IP69K, for udstyr, som tåler højt tryk, høje temperaturer og kraftig vandstrøm..
Prøvestandarden for IP69K specificerer en dyse forsynet med vand med temperatur på 80°C, et tryk på 8 – 10 MPa (80–100 bar) og en vandstrøm på 14–16 liter/min. Dysen holdes 10-15 cm fra udstyret, som skal afprøves. Dysen holdes i 30 sekunder i hver af vinklerne 0°, 30°, 60° og 90°. Udstyret skal under afprøvningen stå på et bord, der roterer med fem omdrejninger pr minut.  
IP69K var oprindeligt udviklet for køretøjer, som trængte til kraftig rengøring, men anvendes tillige i fødevareindustrien.

Eksterne henvisninger og referencer

Referencer 

Certificeringsmærker
Standarder
Elektrisk sikkerhed
Gullspångs kommun

Gullspång kommune ligger i det svenske län Västra Götalands län i landskaperne Västergötland og Värmland. Kommunens administrationscenter ligger i Gullspång og Hova. Byen ligger ved Gullspångsälven som forbinder søerne Skagern med Vänern

Byer 
Gullspång kommune har fire byer:
(indb. pr. 31. december 2005)

Eksterne henvisninger 
 Gullspångs kommune
 Gullspångs sammhällsförening 

Kommuner i Västra Götalands län
Pat Quinn

Patrick Joseph "Pat" Quinn III (født 16. december 1948) er en amerikansk politiker fra det Demokratiske parti. Han var den 41. Guvernør i den amerikanske delstat Illinois fra 2009-15.

Han afsluttede i 1971 sin kandidateksamen ved Georgetown University. I 1980 bestod han sin juraeksamen ved Northwestern University.

Quinn var Illinois finansminister (Illinois State Treasurer) i perioden 1991–1995. Han var viceguvernør i Illinois fra 2003 til 2009 under Rod Blagojevich. 29. januar 2009 overtog Quinn embedet som Guvernør efter Rod Blagojevich, der var blevet anklaget for korruption.

Eksterne henvisninger 

 Pat Quinns officielle hjemmeside  

Guvernører i Illinois
Skagern

Skagern er en sø i Tiveden på grænsen mellem Värmland, Närke og Västergötland. Den er beliggende 69 meter over havet og 25 meter over Vänern. Dens areal er 133 kvadratkilometer, hvoraf de 69 er i Västra Götalands län,  39 i Värmlands län og 23  i Örebro län. Det gør Skagern til Sveriges attende største sø. Søen, som fra nord til syd har en længde af omkring 20 kilometer og hvis bredde i er omkring 10 kilometer, får i nord vand fra Svartälven eller Letälven og  i syd fra flere åer i Tiveden. Gennem Gullspångsälven afvandes Skagern mod vest til Vänern. Omgivelserne er hovedsagelig bjergrige og skovklædte. Tiveden har tre store søer: Viken, Unden og Skagern.

I 1916 fik elkraftselskabet Gullspång-Munkfors, trods strandejernes protester, gennem kong Gustaf 5.s dom tilladelse til at regulere søen, hvorved kraftmængden øgedes med omkring 3.500 hestekræfter. Reguleringshøjden blev omkring 1,6 meter, svarende til en vandmængde på 200 millioner kubikmeter. Reguleringen var datidens største i Sverige.

Navnets ældste kendte form er Scaður fra begyndelsen af 1300-tallet. Dette menes at komme af et ord med betydningen "vælde fram". Stavningen med g dukker først op i 1600-tallet.

Referencer

 Denne artikel er helt eller delvis baseret på materiale fra Nordisk familjebok, 1904–1926.

Eksterne henvisninger 

Søer i Sverige
Värmland
Søer i Västergötland