kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Berendt Lorck

Carl Berendt Lorck (29. august 1814 i København – 25. oktober 1905 i Leipzig) var en dansk boghandler og generalkonsul.

Han var søn af kaptajnløjtnant Lorentz Lorck (d. 1820) og fødtes i Kjøbenhavn 29. Avg. 1814. Efter Forældrenes tidlige Død kom han i Huset hos sin Mormoder, blev Student 1833 fra Borgerdydskolen og 
tog Aaret efter 2. Examen, men gik saa, da han vilde være Boghandler, efter sin Onkel L.N. Hvidts råd i 
Sætterlære hos Bianco Luno. Som udlært drog han 1836 til Leipzig, hvor han fik Arbejde hos Breitkopf & 
Härtel, men hurtig kom i Forbindelse med Boghandler J. J. Weber, i hvis Forretning han indtraadte 
1837. Han blev herved Medforlægger af bl.a. Franz Kuglers «Geschichte Friedrich des Grossen» 
med Adolf Menzels epokegjørende Illustrationer og Medstifter af «Illustrirte Zeitung» 
(1843). Kompagniskabet varede til 1845, og som sachsisk Borger begyndte L. nu en selvstændig 
Boghandel, fra 1856 med eget Bogtrykkeri. Allerede 1859 afstod han dog sit Sortiment og senere saa vel 
Forlaget som Bogtrykkeriet (1868) for udelukkende at virke som Forfatter i Boghaandværksfagene 
og som Organisator af Foretagender til Fremme af dem. 1869-77 udgav han saaledes «Annalen der 
Typographie», i det han tillige (til 1875) stod som forretningsfører for den af ham samtidig organiserede 
tyske Bogtrykkerforening. 1883 udgav han «Geschichte des Vereins der Buchhändler zu Leipzig» og omtrent 
paa samme Tid «Handbuch der Buchdrückerkunst» (I-II, 1882-83). Han blev derefter Stifter af 
Centralforeningen for det samlede tyske Boghaandværk med dets betydelige Musæum i Leipzig (1884), og 
som denne Forenings Sekretær virker han stadig med ungdommelig Utrættelighed. Det er herefter kun 
naturligt, at hans omfattende og altid uegennyttige Virksomhed ofte er bleven paaskjønnet. Men over 
sine tyske Foretagender glemte han ikke Danmark. Han har stadig arbejdet for at gjøre ikke alene dansk, 
men nordisk Litteratur kjendt i Tyskland, og det var saaledes efter hans Initiativ; at Vilh. Pedersens 
fortrinlige Tegninger til H. C. Andersens Æventyr kom til at foreligge; de bleve første Gang trykte i en 
tysk Udgave af Æventyrene, der udkom hos ham. Fra 1856 har han tillige været dansk Generalkonsul i 
Leipzig, en Stilling, der navnlig under Krigen 1864 beskæftigede ham meget. – 8. Maj 1846 ægtede han Ida 
Henriette Plätzer (f. 29. Sept. 1819 d. 31. Dec. 1889), Datter af Hotelejer Joh. Chr. P. i Leipzig.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

 

Boghandlere fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Konsuler fra Danmark
Personer fra København
Studenter fra Østre Borgerdyd Gymnasium
Lorck

Lorck er et efternavn og en slesvigsk-dansk slægt, der henviser til blandt andre:

 Carl Berendt Lorck
 Carl Julius Lorck
 Josias Lorck
 Jørgen Henrik Lorck
 Lorentz Lorck
 Melchior Lorck
 Thomas Lorck

Slægter fra Danmark
Pavel Bermondt-Avalov

Pavel Rafailovitj Bermondt-Avalov (, ; Avalov er russisk for det georgiske Avalishvili; født 4. marts 1877 i Tbilisi i Det Russiske Kejserrige, død 27. januar 1974 i New York City i USA) var en russisk ussuri-kosak og krigsherre. På sin mors side nedstammede han fra den georgiske adelsfamilie Avalishvili.

Bermondt-Avalov blev udnævnt til at lede den tyskoprettede russiske hær, senere kendt som bermondthæren, som skulle slås mod bolsjevikkerne i Den Russiske Borgerkrig, men siden han troede at kommunisterne ville blive besejret uden hans hjælp, bestemte Bermondt-Avalov sig for hellere at gå til angreb på de nyligt selvstændige lande Litauen og Estland. Hans "russiske specialkorps" skal have bestået af 50.000 mand, for det meste tyskbaltere, men også nogle russiske krigsfanger rekrutteret fra tyske fangelejre, men det bestod sandsynligvis ikke af mere end 20.000 kæmpende mand. Bermondt-Avalov var en af få antikommunistiske generaler som åbent propaganderede monarkistiske idéer.

Bermondt-Avalov blev forfremmet til generalmajor i 1918. Han tog kontrollen over Den Hvide Hærs styrker i Baltikum fra prins Anatolij Liven, der havde kommandoen over en del af den tyskbaltiske hær. I 1919 slog han sine styrker sammen med generalmajor Rüdiger von der Goltzs styrker, som dermed udgjorde den Vestrussiske Frivilligehær, der forsøgte at overtage magten i Riga. Bermondthæren lykkedes at indtage en stor del af Žemaitija og det vestlige Letland og indtog Riga, men blev siden besejret af den litauiske og den lettiske hær, med hjælp af estiske styrker. Disse baltiske hændelser bidrog til at opbygge Avalovs allerede eksisterende rygte som en eventyrer.

Pavel Bermondt-Avalov emigrerede derefter til Vesteuropa, hvor han udgav sine memoirer. Han døde i New York i 1974.

Kilder 

Personer fra Tbilisi
Adel fra Rusland
Officerer fra Rusland
Personer i den lettiske krig for uafhængighed
Den Russiske Borgerkrig
Carl Julius Lorck

Carl Julius Lorck (født 18. maj 1829 i Trondhjem, død 28. oktober 1882 i Kristiania) var en norsk maler. 

Lorck gik nogle år på Krigsskolen i Kristiania, men opgav den militære løbebane for at uddanne sig som maler. I 1852 rejste han til Düsseldorf, fik her først undervisning af professor Karl Ferdinand Sohn og fra 1854 af Adolph Tidemand, hvis personlige vejledning og indflydelse blev bestemmende for hans kunstneriske opfattelse, om end senere tyske genremalere, som Jordan og Ritter, har påvirket ham, hvilket navnlig kommer frem i hans interiører fra den norske kystbefolknings liv. Nasjonalgalleriet i Kristiania ejer hans: Handelsjøden i Lodshytten (1863), og Nationalmuseet i Stockholm Bondepolitikere; desuden kan nævnes hans Elgejægere (1875).

Kilder 

  

Malere fra Norge
Salmonsens
Personer fra Trondheim
Nordmænd i 1800-tallet
On a Night Like This (sang af Kylie Minogue)

"On a Night Like This" er en sang af den australske sangerinde Kylie Minogue fra hendes syvende studiealbum Light Years (2000). Sangen blev udgivet som albummets anden single den 25. september 2000.

Udgivelse og indspilning 
"On a Night Like This" er skrevet af Steve Torch, Graham Stack, Mark Taylor and Brian Rawling, og blev produceret af Graham Stack og Mark Taylor. Sangen blev indspillet i London, England. Minogue indspillet også en B-side med titlen "Ocean Blue". Sangen blev udgivet i Australia og New Zealand den 25. september 2000 af Mushroom Records, og blev udgivet i hele verden af Parlophone.

I Australien nåede sangen førstepladsen på ARIA Charts og blev certificeret platina af Australian Recording Industry Association. Sangen blev også vellykket i Storbritannien og nåede nummer to på UK Singles Chart. Den var en begrænset succes andre steder og nåede nummer 35 i New Zealand. Sangen nåede nummer 33 i Sverige og senere nummer 31. Sangen var mindre vellykket i andre lande og nåede nummer 20 i Finland. Sangen nåede kun nummer 69 i Frankrig og nummer 64 i Nederlandene.

Komposition 
"On a Night Like This" er en dance pop-sang med stærke elementer af nu-disco og små portioner af europop. Sangen indeholder også en fremtrædende brug af synthesizere og andre vokale harmonier.

Formater og sanger 

Australske CD 1
"On a Night Like This" — 3:32
"On a Night Like This" (Rob Searle Mix) — 7:58
"On a Night Like This" (Motiv8 Nocturnal Vocal Mix) — 7:31
"On a Night Like This" (Bini and Martini Club Mix) — 6:34
"On a Night Like This" (Video)

Britiske CD 1
"On a Night Like This" — 3:32
"Ocean Blue" — 4:22
"Your Disco Needs You" (Almighty Mix) — 8:22
"On a Night Like This" (Enhanced Video)

Europæiske CD 1
"On a Night Like This" — 3:32
"Ocean Blue" — 4:22
"Your Disco Needs You" (Almighty Mix) — 8:22
"On a Night Like This" (Halo Mix) — 8:05

Britiske CD 2
"On a Night Like This" — 3:32
"On a Night Like This" (Rob Searle Mix) — 7:58
"On a Night Like This" (Motiv8 Nocturnal Vocal Mix) — 7:31

Europæiske CD 3
"On a Night Like This" — 3:32
"Ocean Blue" — 4:22
"Your Disco Needs You" (Video)

Hitlister

Referencer

Eksterne henvisninger 
Officielle tekst

Kylie Minogue-sange
Singler fra 2000
Jakob Skovgaard-Petersen

Jakob Skovgaard-Petersen (født 28. august 1963) er en dansk religionshistoriker og søn af Inge og Vagn Skovgaard-Petersen.

Skovgaard-Petersen er professor i islam og den arabiske verden på Institut for Tværkulturelle og regionale studier på Københavns Universitet. Han forsker i præmoderne og moderne islam, muslimske lærde og intellektuelle, religion og politik i den arabiske verden, muslimske sekter, islamisk lov og islam i arabiske medier.

Dokumentarfilmen Det arabiske initiativ fra 2008 følger Skovgaard-Petersen da han blev sendt til Egypten som en del af programmet Det Arabiske Initiativ.

I 2020 udgav han bogen Muslimernes Muhammad - og alle andres.

Hæder 
 1989 Københavns Universitets guldmedalje
 2000 Einar Hansens forskningspris
 2007 Ebbe Munk prisen
 2011 Rosenkjærprisen

Henvisninger

Eksterne henvisninger 

 Institut for Tværkulturelle og regionale studier
 Et udvalg af hans publikationer på engelsk og dansk

Professorer fra Københavns Universitet
Modtagere af Rosenkjærprisen
Faglitterære forfattere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Modtagere af Københavns Universitets guldmedalje
George Reeves

George Reeves (født George Keefer Brewer, 5. januar 1914 – 16. juni 1959) var en amerikansk skuespiller bedst kendt for rollen som Superman i 1950-tvserien Adventures of Superman.

Eksterne henvisninger 

 
 
 George Reeves på TCM
 

Skuespillere fra Iowa
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Iowa
Personer der har begået selvmord
Groupe Carrefour

Groupe Carrefour er en fransk detail- og grossistvirksomhed. Virksomheden er målt på omsætning verdens næststørste efter amerikanske Wal-Mart, større end Tesco og Metro AG. Carrefour er etableret i 1959 og børsnoteret i aktieindekset CAC 40.

Groupe Carrefour har knap 500.000 medarbejdere og en årlig omsætning på ca. 671 mia. DKR (2010). Virksomheden er desuden Frankrigs største arbejdsgiver. Virksomhedens administrerende direktør har siden januar 2009 været svenskeren Lars Olofsson.

Supermarkedskæder

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

CAC 40
Multinationale virksomheder
Detailvirksomheder fra Frankrig
Grossistvirksomheder
Etableret i 1959
Alfred Theodor Jørgensen

Alfred Theodor Jørgensen (født 9. juni 1874 i Vejle, død 12. september 1953 i København) var en dansk kirkehistoriker og filantrop.

Jørgensen blev cand. theol. 1897, og, efter at have erhvervet universitetets guldmedalje 1899, dr.theol. 1907 på en afhandling om Luthers kamp mod semipelagianismen. Han var som medlem af det lutherske Verdenskonvents ledelse formand for forretningsudvalget, der forberedte konventets møde i København 1929. Han var æresmedlem af Akademiet i Reims.

Jørgensen var en af de bærende kræfter inden for den danske filantropi og har navnlig virket som sekretær ved De samvirkende Menighedsplejer siden disses stiftelse 1902, endvidere deltaget i oprettelsen af børneplejestationerne og gamles landophold, var medlem af den danske komité for nordisk filantropisk samarbejde med mere. Under og efter 1. Verdenskrig har han både hjemme og i udlandet været virksom for at lindre den af krigen opståede nød blandt andet som medlem af Dronningens Centralkomité af 1914 og Kollegahjælpen, til hvilken han tog initiativet. Efter 1. Verdenskrig var der ønske om at støtte de europæiske lutherske kirkesamfund i de mest krigshærgede lande. Bestræbelserne blev samlet i Nødhjælpen til Europas evangeliske kirker (nu Folkekirkens Nødhjælp) der på et internationalt møde i København i 1922 blev tilsluttet et mellemkirkeligt fællesinitiativ med  Alfred Th. Jørgensen som organisationens leder.

Af teologiske og filantropiske arbejder har Jørgensen bland andet udgivet Den danske Folkekirkes Bekendelsesskrifter (2. udgave 1918), Sakramenternes Betydning (1909), Luther (1917), Nordens Kirker og nordiske Aandsstrømninger efter Verdenskrigen (1921), Filantropiens Førere og Former i 19. Aarhundrede (1921) og Af Menighedsplejens Historie i Danmark (1927).

En praktisk håndbog Hvor findes Hjælpen udgav Jørgensen sammen med Nicolai Dalhoff (2. udgave 1911); desuden har han skrevet en mængde anmeldelser og artikler i pressen, særlig Berlingske Tidende, hvis faste medarbejder han var. Han var tillige redaktør af Stefanus og af Kirke og Folk.

Kilder 
  
Schjørring, Jens Holger: Alfred Th. Jørgensen i Dansk Biografisk Leksikon på lex.dk fra https://biografiskleksikon.lex.dk/Alfred_Th._J%C3%B8rgensen.

Noter

Eksterne henvisninger 
 
 Lars Christian Vangslev: "Alfred Theodor Jørgensen. Lutherforskning og menighedspleje", Scriptorium theologiae, 6. oktober 2014

Kirkehistorikere fra Danmark
Filantroper fra Danmark
Teologer fra Danmark
Kommandører af Dannebrog
Litteraturkritikere fra Danmark
Redaktører fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Vejle
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Modtagere af Københavns Universitets guldmedalje
Alfred Jørgensen (1848-1925)

Alfred Peter Carlslund Jørgensen (født 16. oktober 1848 i Odense, død 16. december 1925 på Frederiksberg) var en dansk laboratoriedirektør.

Jørgensen blev dimitteret fra Skaarup Seminarium 1868, student 1872, cand.phil. 1873. Han studerede botanik og virkede flere år som lærer i København. Da ved Emil Christian Hansens undersøgelser på Carlsberg-laboratoriet den botanisk-biologiske analyse efterhånden fik større og større betydning for gæringsteknikken, sluttede Jørgensen sig dertil. Han var en af dem, der først optrådte for Hansens rendyrkningssystem og biologiske metoder.

Efter at det ny system 1883 var blevet indført på bryggeriet Gamle Carlsberg og kort derefter i andre undergæringsbryggerier, anstillede Jørgensen 1885 de første forsøg dermed i overgæringsbryggerierne. Også disse fik et heldigt udfald. Han oprettede 1881 et laboratorium, hvis ene afdeling omfatter undervisning, den anden hovedsagelig mikroorganismers rendyrkning og analyse til brug i praksis.

Hans lærebog Die Mikroorganismen der Gärungsindustrie er også udkommet i engelske og franske udgaver. I sin tid offentliggjorde Jørgensen forskellige meddelelser om formentlige stamformer til saccharomyceterne. Hans afhandlinger findes i tyske, engelske og franske fagtidsskrifter, men tillige i det af ham siden 1885 redigerede Zymoteknisk Tidsskrift.

Kilder

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Biologer fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Odense
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Salmonsens
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Tetens

Tetens er et efternavn, der henviser til blandt andre:

 Johan Nicolai Tetens
 Peder Tetens

Nedertyske efternavne
Danske efternavne
Nicolai Dalhoff

Nicolai Christian Dalhoff (18. juni 1843 i København – 29. december 1927) var en dansk præst og social-filantropisk forfatter, søn af Jørgen Balthasar Dalhoff.

Dalhoff blev student fra Borgerdydskolen på Christianshavn 1862, deltog som frivillig i krigen 1864 og blev teologisk kandidat 1869, var derefter huslærer og kapellan, indtil han 1875 ved sin ansættelse som præst ved Sankt Hans Hospital på Bistrup kom ind i en virksomhed, der skulde blive væsentlig bestemmende for hans
fremtidige praktiske livsgerning og litterære produktion.

Under en flerårig, daglig omgang med de sindssyge kom han til den erkendelse, at sindssygen meget ofte havde sin rod i
drikfældighed eller usædelighed (se hans skrift "Vore Sindssyge" fra 1879). Mod disse onder, og navnlig mod drikfældigheden, tog han da kampen op, dels i bladartikler (i "Fædrelandet" fra 1878 og i "Berlingske Tidende") og større skrifter ("En farlig Ven" 1884, "Skitser fra en Studierejse i specielt Øjemed" 1892 og "Göteborg og
Göteborgsystemet" 1894), dels som medstifter af "Samfundet til Ædruelighedens Fremme" og det første "Redningshjem for Drikfældige" i Danmark (1893).

Sin virksomhed ved sindssygeanstalten havde Dalhoff imidlertid 1880 ombyttet med præstestillingen ved Diakonissestiftelsen på Frederiksberg. Her fandt han et arbejdsfelt, der faldt godt sammen med hans trang til at bygge op og værne, og han har både i tale, ved afholdelse af flere hundrede møder rundt om i landet, og i skrift, ved udgivelsen af bladet "Föbe" og "Diakonissestiftelsens Almanak", virket meget for at skaffe diakonissesagen indgang i den danske menighed.

I 1888 udgav han festskriftet "Den danske Diakonissestiftelse i dens første 25 Aar", og 1913 et nyt festskrift
ved Stiftelsens 50 års jubilæum; samtidig fratrådte han sin Præstestilling ved denne, men forblev medlem af bestyrelsen; hans hovedværk på diakonikkens område er Gak hen og gør ligesaa (1903), forelæsninger holdt for Pastoralseminariets kandidater.

1885-95 var Dalhoff medlem af tilsynskomiteen for de Kellerske åndssvageanstalter og deltog 1888-90 i den
store kommission, der skulde træffe en hensigtsmæssig ordning af statens forhold til andssvage- og døvstummesagen. "Kjøbenhavns Arbejdshjem" (1894) for arbejdsløse, enlige mænd tæller også Dalhoff blandt sine stiftere, ligesom han 1911 var hovedmanden ved stiftelsen af landsforeningen "Arbejde adler", hvis formand han var til sin død.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

 Kraks Blaa Bog 1910
 Dalhoffsminde

Præster fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Debattører fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Modtagere af Fortjenstmedaljen i guld
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Salmonsens
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Studenter fra Københavns Åbne Gymnasium
Nordfriesischer Verein

Nordfriesischer Verein er en kulturforening i Nordfrisland i det nordvestlige Slesvig-Holsten. Foreningens formål er at støtte nordfrisisk kulturliv samt frisisk og plattysk sprog. Flere lokale dragtforeninger er tilsluttet.

Foreningen, der blev stiftet i 1902, opfatter friserne som en del af den tyske nation og modsætter sig bestræbelserne på anerkendelse af nordfriserne som nationalt mindretal. Allerede i 1926 bekræftede foreningen sit tyske ståsted med de såkaldte Bohmstedter Richtlinien, hvori friserne beskrives som tysk stamme. Nordfriesischer Verein medvirker i dag i både Nordfriisk Instituut og Frisisk Råd. 

Sammen med den Nordfrisiske Råd og Friisk Foriining har foreningen til huse i Friisk Hüs i Søndergade i Bredsted.

Eksterne henvisninger 
 Foreningens hjemmeside

Foreninger fra Tyskland
Nordfrisland
Stephan Dietrich Kruse

Stephan Dietrich Kruse (10. december 1765 – 27. december 1813 i Glückstadt) var en dansk søofficer, bror til forfatteren Laurids Kruse.

Han var søn af kommandørkaptajn Poul Casparsen Kruse (død 1809) og Mette Benzon f. de Thurah (død 1807). Han blev sekondløjtnant i Marinen 1789, premierløjtnant 1795, kaptajnløjtnant 1801 og kaptajn 1808. Allerede som kadet kom han i krigen, idet han 1788 førte en galej i den af admiral Jacob Arenfeldt kommanderede kanonbådsflotille, der understøttede armeens indfald fra Norge i Sverige. 1791 ses han at have fået arrest på Holmen for urigtig regnskabsaflæggelse over proviant. 1795-98 kommanderede han forskellige mindre orlogsfartøjer ved den glückstadtske ekvipage på Elben; 1801 var han chef for et linjeskib oplagt til krigsbrug i Christianssand, men kom ikke i virksomhed; året efter førte han fregatten Najaden på et kort togt; 1802-05 chef for vagtskibet i Storebælt. 1807-10 var han ansat ved kanonbådsforsvaret på Københavns Red; han deltog her hæderligt i de kampe, der 1807 førtes mod englændernes lille eskadre, der forgæves søgte at bombardere hovedstaden fra søsiden. I november 1810 ansattes han som chef for den ved Glückstadt stationerede styrke, hvor han gentagne gange med stor tapperhed forsvarede sig mod englændernes angreb med overlegne kræfter. Da fæstningen Glückstadt i slutningen af 1813 blev angrebet af de allierede, deltog Kruse også i forsvaret, men faldt her 27. december. 1800 blev Kruse gift med jomfru Schoetz.

Kilder 
 C. With, "Stephan Dietrich Kruse", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Søofficerer fra Danmark
Faldne danske militærfolk
Personer i Englandskrigene fra Danmark-Norge
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer i Tyttebærkrigen fra Danmark-Norge
Costa Serena

Costa Serena er et krydstogtskib i Concordia-klassen fra det Italienske krydstogtselskab, Costa Crociere. Navnet Serena er inspireret af klassiske legender. Jupiter, Apollon, Bacchus, Klio, og skal symbolisere fred og sindsro. 

Ved dets indvielse i midten af 2007 har det været selskabets flagskib indtil Costa Pacifica (2009) og sidenhen Costa Favolosa (2011) blev søsat. Skibet blev bygget af Fincantieri i Sestri Ponente. Siden sikbet blev søsat i 2007 er der kommet flere nye skibe til Costa flåden, men Costa Serena er stadig med sine 289 meters længde lige så stort som de andre og nyere skibe hos Costa. Skibets gudmor er Marion Cotillard.

Fakta om skibet

 1.500 kahytter hvoraf 87 af dem har direkte adgang til Samsara Spa området som er en stor wellness-afdeling på 6.000 m2.
 5 resturanter på skibet hvor to af dem (Club Bacco og Samsara Resturant) koster ekstra at spise ved. Skibets to største resturanter er Ristorante Roma og Ristorante Milano som begge er indrettet i italiensk stil og spænder over to etager.
 13 barer hvor Cognac & Cigar Bar og Coffee & Chocolate Bar er meget besøgte.
 5 Jacuzzis, og 4 svømmebassiner hvor to af dem kan tildækkes med et kæmpe rullende tag. 
 3 etagers teater, casino og diskotek.
 Formel 1 simulator og 4D biograf.
 Område med spillemaskiner.

Dokumentar
I 2009 var Costa Serena og dets besætning med i en seks-episodes dokumentarserie på National Geographic Channel med navnet "Cruise Ship Diaries".

Noter

Eksterne links
 Costa Crociere official website

Krydstogtskibe
Richard Aschlund

Richard Aschlund (2. januar 1800 i Nykøbing Sjælland – 4. marts 1863 i København) var en dansk søofficer.

I en meget ung alder, kun 12 år gammel, kom han ind på Søkadetakademiet, gennemgik dette og udnævntes til sekondløjtnant i 1822. I denne stilling forblev han ikke mindre end 8 år, indtil han i 1830 avancerede til premierløjtnant. Omtrent samtidig med sit avancement ansøgte han om at blive sat à la suite i et længere tidsrum for at føre et koffardiskib, og i 4-5 år stod han således uden for Marinens aktive tjeneste. Som kaptajnløjtnant, hvortil han forfremmedes i året 1840, udnævntes han til næstkommanderende på korvetten Galathea på dens kendte jordomsejling under daværende kommandør Steen Andersen Billes kommando. Herfra detacheredes han som chef for krigsdampskibet Ganges, der var stationeret ved Nikobarøerne, og beholdt denne post, indtil det danske etablissement på Pulo Melu i 1848 blev ophævet. Efter at han samme år var avanceret til kaptajn, deltog han i den første slesvigske krig, først som chef for dampskibet Hekla i den ulykkelige affære i Egernførde Fjord og senere i året 1850 som chef for dampskibet Holger Danske. 1856 blev han kommandørkaptajn.

Aschlund blev i Marinens tjeneste til 1857; han overtog da embedet som inspektør ved Københavns Lodseri og virkede i denne stilling indtil sin død 4. marts 1863. Han blev gift 4. juli 1833 med Johanne Vilhelmine Nielsen (10. juni 1804 – 27. januar 1881), datter af stutmester, justitsråd Frederik Carl Emil Nielsen.

Hæder 
12. marts 1818 modtog Aschlund Medaljen for ædel Daad, idet han havdet reddet nogle mennesker, der faldt i vandet på Nyholm, da linjeskibet Danmark, løb af stabelen. 19. september 1843 modtog han Ridderkorset af Dannebrogordenen og 23. september 1848 Dannebrogsmændenes Hæderstegn.

Han er begravet på Holmens Kirkegård.

Kilder 
 Otto Lütken, "Richard Aschlund", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 CV på Navalhistory.dk 

Søofficerer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Riddere af Dannebrog
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Personer fra Nykøbing Sjælland