kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skitsernes drøm

Skitsernes drøm er Gnags' 20. studiealbum, udgivet i 2003 på Gnags' nystartede pladeselskab, S!MPLE Records. Pladen blev fulgt op af en længere albumpause. Først i 2008 udsendtes et nyt album, Legepladsen. Skitsernes drøm var det sidste Gnags-album med Jacob Riis-Olsen og Ivan Sørensen som bandmedlemmer.

Albummet blev lunkent modtaget af flere anmeldere. Gaffa tildelte pladen to ud af seks stjerner bl.a. med bemærkningen om, at Gnags virkede "velspillende, men uinspirerede", og at musikken lød som noget, der var hørt før. I Politiken betegnede Erik Jensen sangene som "skitseagtige, ufærdige og ufuldendte", selvom Gnags ifølge anmelderen fremstod som "et band, som har vitaliteten intakt og stadig er gode for en messe til masserne". Uffe Christensen fra Jyllands-Posten var lidt mere positiv: "Flere steder har Peter A.G. og co. fyldt lige lovlig meget i kurven fra hylderne i Gnags' egen genbrugsbutik. I andre tilfælde er det musikalske og tekstlige udbytte for magert, men når dette er sagt, så må i samme pennestrøg understreges, at der stadig er masser af energi i gamle Gnags. Energi og idé." I Berlingske Tidende konstaterede Mads Kastrup, at der var tre virkelig gode sange på pladen, men at de var "klemt ind mellem repetitioner, som fører tilbage til tvivlsomme udgivelser som f.eks. »Lygtemandens sang«." Anmeldelsen tildelte pladen tre ud af seks stjerner.

CD'en er DRM-beskyttet.

Skitsernes drøm var en salgsmæssig skuffelse og tilbragte kun to uger på hitlistens album-top 40. I 2017 udtalte Peter A.G. Nielsen, at albummet blev indspillet efter bookingbureauet Rock On gik konkurs og Gnags stod tilbage med et økonomisk tab: "Så hvis vi skulle op på hesten igen, måtte vi handle hurtigt med en plade og en turné. Men det var der alt for få, som opdagede, fordi pressen ignorerede os og betragtede os som passé. Men livet er ikke passé, før det er helt slut.

Numre 
 "En biografbillet" (4:11)
 "Når kærligheden kommer til byen" (4:13)
 "Hvad gamle nisser siger" (4:00)
 "Sommer i Danmark" (4:00)
 "Mr. DJ" (3:28)
 "Blomsten på dansegulvet" (3:43)
 "Som en tåre i regnen" (3:31)
 "En drøm om kærlighed" (4:03)
 "Ekkoanlæg" (3:16)
 "Ham hun ville ha', han ringede ikke" (3:44)
 "Vriste og vrikke" (3:23)
 "Her må vi desværre standse filmen" (3:16)

Tekst og musik: Peter A.G. Nielsen

Noter

Litteratur 
 Christensen, Uffe (2003): "Gnags: Skitsernes Drøm". Anmeldelse, Jyllands-Posten. (09-04-2012)
 Jensen, Erik (2003): "Hvad gamle nisser siger". Anmeldelse, Politiken. (09-04-2012)
 Kastrup, Mads (2003): "Nisser på spil". Anmeldelse, Berlingske Tidende. (09-04-2012)
 Poulsen, Jan Opstrup (2003): "Gnags: Skitsernes Drøm" . Anmeldelse, Gaffa. (09-04-2012)

Eksterne henvisninger 
 Skitsernes Drøm på gnags.dk (inkl. tekster)  (09-04-2012)

Album fra 2003
Gnags-album
SAI KZ I

SAI KZ I var det første i en række af dansk-designede og -producerede fly fra Kramme & Zeuthen, det senere Skandinavisk Aero Industri (SAI). SAI blev først etableret i august 1937, så KZ I er teknisk set ikke et SAI-produceret fly.

Historie 
Karl Gustav Zeuthen designede flyet, og i fællesskab byggede han og Viggo Kramme denne en-persons maskine, som fløj for første gang den 24. februar 1937 med registreringen OY-DYL. Under Anden Verdenskrig blev der ikke bygget flere maskiner af typen, og dette eneste eksemplar forsvandt i løbet af krigen. Dets skæbne er aldrig blevet opklaret.

I 1972 påbegyndtes en replika af KZ I af Gunnar Fjord Christensen, men han fik aldrig gjort projektet færdigt pga. sygdom, og i stedet blev flyet solgt til Danmarks Flymuseum i 1977. Her blev replikaen gjort færdig, og den 20. november 1988 kunne KZ I igen ses i luften over Danmark, nu med registreringen OY-KZI. Dette kan stadig ses på flymuseet.

Design 
KZ I var et lavvinget en-motors fly med åbent cockpit til en person. Den underliggende konstruktion var lavet udelukkende af træ med en ydre beklædning af finér. Til fremdrift blev brugt en engelsk ABC Scorpion motor med 38 hestekræfter (den senere replika brugte en større 50 hk motor pga. øget vægt).

Specifikationer 
 Bemanding: 1 pilot
 Spændvidde: 7,20 m
 Vingeareal: 8,4 m2
 Egenvægt: 192 kg (replika: 265 kg)
 Maksimal vægt: 325 kg
 Motoreffekt: 38 hk (replika: 50 hk)
 Tophastighed: 100 kt (180 kmt)
 Rejsehastighed: 89 kt (160 kmt)
 Maksimal flyvehøjde: 5000 m (16400 ft)

Eksterne henvisninger 

 Danmarks Flymuseum information om KZ I

Skandinavisk Aero Industri-fly
1-motors propelfly
Hønsefødder og gulerødder

Hønsefødder og gulerødder er en gammel folkemelodi. Den beskrives ofte som en børnesang.

Komponisten og tekstforfatteren er ukendt, og teksten lyder i sin helhed:

Hønsefødder og gulerødder og halsen af en svane!
Den som kysser pigerne, han har en hæslig vane!
Jeg er født i Engeland og du er født i Skåne
vil du være min lille mand, så vil jeg være din kone. 

Der kendes også en skånsk version af teksten hvor der er ændret på visse dele af teksten:
Hönsafötter, gulerötter, mager som en trana!
Den som kysser töserna, han har en festlig vana!
Du är född i Köpenhamn, och jag är född i Skåne;
Får jag va' din lille man, så får du va' min kone!

Teksten har parvis enderim (svane/vane) med rimskemaet AABB, som dog i moderne dansk udtale ikke passer godt for det sidste par (Skåne/kone). 
Der er også et par indrim: hønsefødder/gulerødder og Engeland/lille mand.

I Danmark kan sangen anvendes som børnesang, hvor barnet kan ride-ranke eller klappe-kage og siges at stimulere "barnets fornemmelse for puls og rytme".
En sangleg er også kendt i sammensætning med Der brænder en ild.

Den skånske version er indspillet af den skånske folkemusikgruppe Filarfolket og forekommer på deres album Hönsafötter och Gulerötter fra 1983 og igen på albummet Vintervals fra 1989.

Bo Holten skrev i 2004 mini-symfonien Gaudy Pageant over melodien.
Safri Duo indspillede melodien til albumet Pa-Papegøje!, og Musica Ficta under ledelse af Bo Holten har også indspillet den.

Teksten forekommer i Herman Bangs i novellen En Fortælling om Lykken fra Liv og død fra 1899.
Sophus Claussen skrev en skæmtevise til Carl Nielsen der brugte dele af teksten.
Klaus Rifbjerg omtaler sangen ganske kort i sin roman Esbern hvor det om figuren Henriette Dahlman-Winther hedder at hun kunne få "ord på hjernen": "Hvis f.eks. 'Hønsefødder og gulerødder og halsen af en svane' havde sneget sig ind på hende, kunne hun med mellemrum hele dagen igennem høre disse hønsefødder og gulerødder banke på."

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
Hønsefødder og gulerødder sunget af Stig Püschl, youtube.com

Sange fra Danmark
Folkeviser
Børnesange
Packshot

Et packshot eller produktbillede er et billede af et produkt og dets emballage, oftest taget i et studie, til brug ved markedsføring.

Hovedformålet med et produktbillede er at give gøre produktet let genkendeligt for forbrugeren, så denne reagerer på produktet i en salgssituation.

Produktbilleder ses ofte i Tv-reklamer, hvor de udgør 2 til 5 sekunder ud af en 30-sekunders reklame.Hoveddelen bliver dog brugt til tilbudsaviser, kataloger, webshops og andre trykte og digitale medier.

En professionel fotograf kan sætte belysning, fokus, kameraparametre osv. Efterbehandling (postproduction i fagsprog) er ofte påkrævet, da ubehandlede fotografier fra et kamera sjældent kan indsættes direkte på en hjemmeside eller web-butik. I de fleste tilfælde skal fotografen korrigere billedet; såsom farveændring (kalibrering), retouchere, fjerne baggrund, og tilføje nuancer. Et fotostudie og professionelt udstyr er oftest påkrævet for at producere kvalitetsbilleder.

Hele processen er en smule kompliceret og tidskrævende, men takket være resultatet, kan forbrugeren se produktet, som det virkelig er. Et packshot kan tilbyde vigtige indtryk til potentielle købere. Præsentationen af produktet indenfor e-handel er et meget vigtigt aspekt, da det rigtige behandlede packshot billede vil øge omsætningen, samt give færre returneringer og klager.

Gode packshots kan være rentabelt for alle som har et produkt til salg.

Noter

Markedsføring
Fotografi
H.W. Pade

Henrik Waldemar Pade (6. januar 1880 i København – 25. december 1958 i Skovshoved) var en dansk civilingeniør og direktør, far til Henning Pade.

Han var søn af grosserer W.O. Pade (død 1913) og hustru Olga f. Johansen, blev lærling hos professor C.P. Jürgensens mekaniske Etablissement 1896, teknisk assistent sammesteds 1898 og rejste i Tyskland 1900-04. Ved hjemkomsten 1904 blev Pade ledende ingeniør i A/S Nordiske Kabel- og Traadfabriker i København, hvor han avancerede til teknisk direktør 1917, hvilket han var indtil 1941. Dernæst var han teknisk kommitteret for samme selskab indtil 1944. H.W. Pade var konservativt medlem af Gentofte Kommunalbestyrelse 1917-21 og medlem af Københavns Amtsråd 1935-43.

Pade havde en lang række tillidsposter og poster i erhvervslivet: Han var medlem af bestyrelsen for Elektroteknisk Forening fra 1916, formand 1920-24; næstformand i bestyrelsen for |A/S Strandvejs-Gasværket 1921, formand 1928-52; medlem af Industrirådet 1924-40; medlem af bestyrelsen for Dansk Ingeniørforenings sektion for industriel udvikling 1926-37 og for Dansk Ingeniørforening 1932-35; censor ved Polyteknisk Læreanstalt 1920-49; medlem af Dansk Elektroteknisk Komité fra 1927; medlem af bestyrelsen for A/S Jacob Holm & Sønner fra 1930 (formand 1944), for Dansk Forening for social Oplysning 1931-46, for A/S Pensions-Forsikringsanstalten fra 1934 og for A/S Grafisk Compagni; medlem af Sø- og Handelsretten 1932-50; medlem af Akademiet for de Tekniske Videnskaber 1937; administrator for AEG Dansk Elektricitets A/S og for Olympia Skrivemaskiner A/S 1945-47 samt medlem af Gentofte Kommunes bygningskommission 1948-52. Pade var Kommandør af Dannebrogordenen og Dannebrogsmand.

Han blev gift april 1909 med Rosa Braun (3. oktober 1884 i Aalborg – 30. marts 1953), datter af konsul, vinhandler S. Braun og hustru Marentine f. Lund.

Forfatterskab 
 Rødby – Femern Rutens Betydning for dansk Erhvervsliv, 1917 (pamflet).
 Arbejdsmarkedets Regulering, 1919 (pamflet).
 (sammen med Karl Berger), Gas i Gjentofte: 1893 – 21. Juni – 1943, Strandvejs-Gasværket 1943.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1957

Eksterne henvisninger 
 

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Kommandører af Dannebrog
Medlemmer af Industrirådet
Medlemmer af Akademiet for de Tekniske Videnskaber
Ingeniører fra Danmark
Personer fra København
Erhvervsfolk fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Medlemmer af Sø- og Handelsretten
Medlemmer af Gentofte Kommunalbestyrelse
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Amtsrådsmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
C.P. Jürgensens mekaniske Etablissement

C.P. Jürgensens mekaniske Etablissement var en banebrydende dansk virksomhed, som fremstillede finmekaniske instrumenter og senere apparatur til elektricitet.

Virksomheden begyndte, da østrigeren Edvard Jünger i 1852 grundlagde en instrumentmagerforretning i København, og da Jünger 1869 forlod Danmark i nogle år, overtog C.P. Jürgensen det ansete etablissement, som han førte frem til at blive det mest navnkundige firma i Norden inden for fabrikationen af optiske, geodætiske og nautiske instrumenter. Jürgensen engagerede sig bl.a. i fremstillingen af Rasmus Malling-Hansens skrivekugle, og tog i 1872 tog patent på skrivekuglen sammen med Malling-Hansen.

Jürgensens instrumenter var især skattede på grund af deres nøjagtighed. Han leverede bl.a. strømfordelingsborde og distancemålere til den danske marine og instrumenter til Generalstabens topografiske Afdeling, Sveriges og Norges torpedovæsen, Københavns Universitets Astronomiske Observatorium i København og videnskabsmænd hjemme og ude. På en række udstillinger i udlandet vandt etablissementet 1. klasses medaljer.

Da elektriciteten fik større betydning på belysningsområdet omlagde og udvidede Jürgensen firmaets virksomhed, så at det i 1880'erne stod for etableringen af mange store nye installationsarbejder. 1887 overgik firmaet til et aktieselskab, C.P. Jürgensens mekaniske Etablissement, med tre direktører, af hvilke Jürgensen var den ene. Sammen med Siemens & Halske sluttede etablissementet 1890 kontrakt med Københavns Magistrat om etableringen af en centralstation, byens første elektricitetsværk i Gothersgade.

Jürgensen manglede dog evner som forretningsmand, etablissementet mødte økonomiske vanskeligheder, og situationen blev ikke bedre, da det satsede på fremstilling af cykler. Aktieselskabet gik konkurs i 1906.

I vejviseren for København fra 1865 optræder "Jünger's Prof. mek. Etabl Elektriske Lys Kompagni" på adressen Sortedam Dossering 37. Denne villa er i dag revet ned. Selskabet lå senere i Møllegade, også på Nørrebro.

Både H.P. Prior, Jacob Ellehammer og Frederik Axel Thiele fik deres uddannelse i C.P. Jürgensens mekaniske Etablissement.

Kilder 
 C.P. Jürgensens biografi i Dansk Biografisk Leksikon
 The Malling-Hansen Society

Tidligere fremstillingsvirksomheder i Danmark
Ingeniørvirksomheder i Danmark
Danske virksomheder etableret i 1852
Ophørt i 1906
Tidligere virksomheder i København
Nørrebro
Edgar Froese

Edgar Wilmar Froese (født 6. juni 1944, død 20. januar 2015) var en tysk kunstner og elektronisk musikpioner, som er bedst kendt for at være grundlægger af den elektroniske musikgruppe Tangerine Dream.

Froese blev født i Tilsit, Østpreussen (i dag i Kaliningrad-provinsen, Rusland) under anden verdenskrig. Han tog klaverundervisning som 12-årig og begyndte at spille guitar som 15-årig. Efter tidligt at have udvist sans for kunst blev Froese optaget på kunstakademiet i Vestberlin for at studere maleri og skulptur.

I 1965 dannede han et band kaldet The Ones, som spillede rock- og R&B-standarder. Da de spillede i Spanien, blev de inviteret til at optræde på Salvador Dalís villa i Cadaqués. Dette indflydelsesrige møde med Dali inspirerede ham til at forfølge mere eksperimenterende retninger med sin musik.
 
The Ones blev opløst i 1967 efter kun at have udgivet en enkelt plade ("Lady Greengrass"/"Love of Mine"). 

Efter hjemkomsten til Berlin begyndte Froese at rekruttere musikere til sit "fri-rock band", der skulle blive til Tangerine Dream. Især i 1970'erne og 1980'erne var gruppen pioner og nyskaber inden for den elektroniske pop- og rockscene. Gruppen er trods adskillige udskiftninger stadig aktiv, og Edgar Froese var helt frem til sin død den store drivkraft.

Edgar Froese var erklæret ikke-ryger, ikke stofmisbruger og vegetar.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Edgar Froeses hjemmeside 
 
 

Kunstnere fra Tyskland
Musikere fra Tyskland
Asger Gjessing

Asger Gjessing (8. december 1887 i København – 24. april 1981 i Sparta, New Jersey) var en dansk erhvervsleder.

Han var søn af grosserer H.J. Gjessing (død 1929) og hustru Karen Margrete f. Stadfeldt (død 1933), gik på de Brockske handelsskolers højskole 1906 og var i lære i Hamborg 1908-09, i Alexandria (tillige honorær dansk konsul) 1909-14, atter i Hamborg 1914-16, i København 1916-18, i Østen 1919-20 og slutteligt i New York 1920-23. Gjessing var adm. direktør for A/S Jacob Holm & Sønner fra 1924 til 1958. Han var medlem af bestyrelsen for A/S Jacob Holm & Sønner til 1971, formand 1959-64. Medlem af Industrirådet 1952-63, af sammes bestyrelse 1956-58. Han var Ridder af 1. grad af Dannebrogordenen.

Han blev gift 15. februar 1917 med Geneviéve Ellis de Novallo (5. august 1891 i New York – april 1982), datter af Joseph de Novallo og hustru Verena f. Baebler. Efter sin pensionering boede han i New Jersey i USA.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1974

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Erhvervsfolk fra Danmark
Medlemmer af Industrirådet
Riddere af 1. grad af Dannebrog
Personer fra København
Danskere i 1900-tallet
Konsuler fra Danmark
Jón Halldórsson

Jón Halldórsson (6. november 1665 – 27. oktober 1736) var en islandsk præst og forfatter. Han var søn af provst Halldór Jónsson (1625-1705) og dennes hustru Hólmfridur Hannesdóttir (1641-1731). Jon Halldorsson blev 1700 gift med Sigridur Björnsdatter.

Jón Halldórsson, der var provst til Hítardalur (vestlige Island), var en af sin tids lærdeste islændere; særlig var Islands personalhistorie genstand for hans forskninger og skrifter. Af sådanne kan nævnes: De islandske Biskoppers Levnedsbeskrivelser (Skalholtbispernes, udgivet af Sögufjelag Reykjavik 1903—10, og Holarbispernes hver for sig), en fortegnelse over og levnedsbeskrivelse af Islands forskellige styrere, sædvanlig kaldet Hirdstyrer-annalen, udgivet i Sam til sögu Isl., II, lignende levnedsbeskrivelser af Skalholt Skolers rektorer, udgivet af Sögufjelag (1916—17), men endnu ikke fuldendt, præster i
Skalholt Bispedømme, abbeder og flere, foruden et par annaler. Disse værker er til dels blevne benyttede af sønnen, den berømte biskop Finnur Jónsson i hans Islandsk Kirkehistorie, og de vil altid blive betragtede som vigtige kildeskrifter.

Kilder 

 

Præster fra Island
Salmonsens
Faglitterære forfattere fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Slægten Finsen
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Ewald Friedrich von Hertzberg

Ewald Friedrich von Hertzberg (født 2. september 1725, død 27. maj 1795) var en preussisk greve og statsmand.

von Hertzberg, der var af pommersk adelsæt, kastede sig tidlig over studiet af Brandenburgs og dets fyrstehuses historie og blev 1747 ansat i Statsarkivet, hvor han gjorde forarbejder for kong Frederik II til hans Mémoires pour servir à l’histoire de Brandebourg (1751). Han skrev 1756 den memoire om hofferne i Dresden og Wien, som udsendtes til Forsvar for Fredsbrudet, og blev næste år gehejmeråd og statssekretær; udarbejdede alle de statsskrifter, som udkom under Syvaarskrigen, og førte 1762—63 fredsunderhandlingerne. Han blev derefter den ene udenrigsminister, tog vigtig del i Polens deling 1772, men måtte senere i flere spørgsmål handle imod sine egne meninger efter kongens udtrykkelige bud. 

Straks efter tronskiftet 1786 blev han greve og fik nu friere hænder til at styre statens udenrigske politik. Han arbejdede for at skaffe Preussen en ledende stilling i Europa ved forbund med England og Rusland; fremkaldte 1787 indblandingen i Holland og deltog 1788 i at tvinge Danmark til at standse angrebet på Sverige. Under Ruslands og Østrigs krig med Tyrkiet opgav han tanken om forbund med Rusland og nærmede sig tværtimod Polen og Tyrkiet; også ønskede han at tvinge Østrig til at give Galizien tilbage til Polen imod at få de rumænske lande til vederlag. 

Men da Frederik Vilhelm II juli 1790 lod sig forlede til forliget i Reichenbach og således helt fornægtede hans politik, der hvilede på fjendskab mod Østrig, trak han sig juli 1791 tilbage fra statstjenesten. Han misbilligede 1793 Polens anden deling og ønskede 1794 fred med den franske republik. 1789—95 udkom Recueil des déductions, manifestes et traités, qui ont été rédigés par le cour de Prusse 1758—90 og 1795 hans Œuvres politiques.

Kilder 

 

Politikere fra Preussen
Grever fra Tyskland
Tyskere i 1700-tallet
Historikere fra Tyskland
Salmonsens
Udenrigsministre fra Preussen
Axel Gustaf Hertzberg

Axel Gustaf Hertzberg (født 27. august 1832 i Jämtland, død 2. september 1878 i Düsseldorf) var en svensk historie- og genremaler.

På Akademien i Stockholm vandt Hertzberg 1857 2. kongelig medalje, 1858 den kongelige medalje for "Hyrderne i Betlehem". I de følgende år udstillede han blandt mange andre arbejder "Sista skvätten" (1859, Stockholms Nationalmuseum) og 1863 "Døende Hjalmar og Ørvarodd". Samme år kom han til Paris. De billeder, han hjemsendte fra Paris-opholdet, "Bøn", "Rafael i sit atelier", "Kroscene" (1865), gjorde vel, prægede af den nyserhvervede teknik, en del lykke, men hverken med disse eller senere værker slog den samvittighedsfulde, så omhyggeligt arbejdende, men ikke ved originalitet betydelige Kunstner helt igennem, og i Düsseldorf, hans fra 1867 faste hjemsted, blev nøden hans halvt havarerede livs næsten faste stamgæst; her malede den ideelt anlagte, selvkritiske kunstner arbejder som "Konfirmanden" (1872, Sthockolms Nationalmuseum), "Spåkvinde", "Skål", "Syg dreng", "Såret" etc., gennemgående meget düsseldorfske i syn som i malemåde.

Kilder 

 

Malere fra Sverige
Historiemalere
Svenskere i 1800-tallet
Salmonsens
Johan Frauen

Johan Frauen (31. maj 1688 i Trondhjem – 20. december 1736) var en dansk præst. Hans fader var en tyskfødt kirurg, Christian Frauen; moderens navn var Elisabeth Marie Dalhuus.

Frauen blev student fra Trondhjem 1705; men i sine første studenterår var han "mere Martis end Minervæ Alumnus, baade de danske og de tyske Burser frygtede for ham". Han rejste siden til Tyskland og opholdt sig i Halle, hvor pietismen må have gjort indtryk på ham; thi han blev vel antaget hos A.H. Francke. Efter hjemkomsten fik han en stilling, der viser, at han regnedes til det pietistiske parti, i det han blev korrektør ved et paa Elers' Kollegium oprettet missionstrykkeri. Her vandt han prins Carls og den indflydelsesrige Carl Adolph von Plessens gunst og blev 1721 sognepræst i Gerlev og Draaby, hvor han ægtede formandens, Bendix Lysters, enke, Anna, født Juel.

Da den unge kong Christian VI ved sin tronbestigelse afskedigede alle sin stifmoders, dronning Anna Sophies, tilhængere og venner, kom Frauen i Søren Lintrups sted som kongelig konfessionarius 1731, og samme år blev han medlem af kommissionen til universitetets reorganisation. Men den kongelige nåde varede kun kort; da den stærke pietistiske bevægelse rejste sig i København, tog Frauen, uden at vi kunne angive grunden til, at han havde forladt sit tidligere standpunkt, med stor hidsighed parti mod pietisterne, og han viste, at den gamle stridbarhed fra studenterdagene endnu sad ham i blodet. Det kunde kun blive ilde optaget, naar han prædikede mod "de itzige Pietister, som alle ere af Farisæernes Slægt; Farisæerne havde fordum indsneget sig udi alle Kollegier; nu vare de i Kongers Hoffe ret som Edderkoppen i Kongesalen".

Det synes, som om kongen gerne vilde have skånet ham; han lod ham 3 gange advare ved hofmarskallen; men dette hjalp så lidt, at han svarede med en prædiken over Gal. 4,16: "Ere vi blevne eders Fjender, fordi vi tale Sandhed?". Da han så desuden talte om Johannes og Herodes på en måde, der højlig vakte kongens vrede, fik
han 1733 sin afsked med pension, men med forbud mod at komme til København. Han tog bolig i Helsingør, og da en broder af ham, der var toldembedsmand i København, det næste år døde, skrev han her fra en ansøgning om at måtte komme til byen og følge hans lig; den lød således: "Allernaadigste Konge! tillad en Synder at følge en Tolder". Han har dog følt trang til at forsone kongens vrede; thi han bevægede Bluhme til at tale hans sag og skaffe ham tilgivelse, hvilket også lykkedes. Frauen fik dog ingen ny ansættelse; men han fik tilladelse til, når han holdt sig
fra hoffet, at komme til København, og her døde han.

Kilder 

 

Danskere i 1700-tallet
Salmonsens
Kongelige konfessionarii fra Danmark
Pietister
Emmanuel Arago

François Victor Emmanuel Arago (6. august 1812 i Paris – 26. november 1896 sammesteds) var en fransk politiker, søn af François Arago. 

Arago blev 1837 sagfører i Paris og optrådte 1839 som forsvarer for Armand Barbès' opstandsforsøg. Han tog 1848 virksom del i Februarrevolutionen og var med til at hindre indsættelsen af et regentskab; sendtes derefter som regeringskommissær til Lyon og vidste at overholde ordenen ved at oprette nationalværksteder, dog til stor forbitrelse hos bourgeoisiet, og var maj-december ambassadør i Berlin. 

Som medlem af Nationalforsamlingerne 1848-51 var han en udpræget modstander af Louis Napoléon. Han blev derefter på ny sagfører og forsvarede i 1867 Antoni Berezowski, som havde forsøgt at myrde zar Alexander II, og hørte december 1868 ligeledes til forsvarerne i den Baudinske sag. 

I 1869 valgtes han til den lovgivende forsamling og udmærkede sig juli 1870 ved at tale imod krigserklæringen. September 1870 blev han medlem af den provisoriske regering og 1871 af nationalforsamlingen, hvor han hørte til de mådeholdne republikanere og jævnlig vandt bifald som taler; han valgtes 1875 til livsvarig senator og var 1880-94 ambassadør i Schweiz.

Kilder 
 

Politikere fra Frankrig
Diplomater fra Frankrig
Indenrigsministre fra Frankrig
Jurister fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Salmonsens