kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Reaktionær

At være reaktionær er at være modstander af progressivismen, samt de sociale og politiske forandringer, som blev slået til lyd for under Oplysningstiden. Oprindeligt var en reaktionær en modstander af den Franske Revolution, samt principperne bag og de efterfølgende blodsudgydelser. Derfor er kontrarevolutionær historisk et andet begreb for reaktionær. Senere er udtrykket dog blevet brugt mere bredt.

Begrebene "reaktionær" og "konservativ" har overlappende betydning og forveksles undertiden. 

Ideologier
Indlæsningsenheder

Indlæsningsenheder er apparater beregnet på at blive tilsluttet en computer, sådan at denne kan hente data fra diverse medier. Eksempler¨på indlæsningsenheder er:

 En diskette (floppy) findes primært i to størrelser, en 5.25" og en 3.5" størrelse. De store blev brugt på gamle maskiner, mens man stort set kun finder de små efter 1990. Også 8" disketter fandtes på ældre, større maskiner. Disketter består af en tynd plade af plastic med en magnetisk belægning af jernoxider, hvorpå oplysninger kan lagres.
 En harddisk virker efter samme princip som disketten, men er lavet i en bedre kvalitet: Den kan lagre og gengive data hurtigere og i større mængder end disketten; til gengæld kan man modsat disketten ikke skifte selve lagringsmediet ud.
 Et CD-ROM-drev
 Et DVD-drev
 Hukommelseskort
 Netværksenheder
Praetor

Prætoren er betegnelsen for en embedsmand i det antikke Rom. Han stod lige under consulen på cursus honorum og kunne fungere som stedfortræder i dette embede, når denne var i krig. Prætoren fungerede primært som den øverste juridiske embedsmand i Rom, og var som sådan retsformand i langt de fleste civile retssager. En tidligere prætor blev betegnet pro-prætor, og ligesom pro-konsulen, blev disse ofte valgt til at bestyre en af de romerske provinser.

Embeder i det Antikke Rom
Land der Berge, Land am Strome

Land der Berge, Land am Strome () er Østrigs nationalsang. Da Østrig var blevet en selvstændig forbundsstat efter 2. verdenskrig, udskrev man en konkurrence om en ny nationalsang. Den 25. februar 1947 besluttede det østrigske ministerråd at vælge Paula von Preradovićs tekst med de indledende ord: Land der Berge, Land am Strome som ny østrigsk nationalmelodi på Wolfgang Amadeus Mozarts melodi. Den 7. marts 1947 hørte man for første gang sangen i radioen, men den er aldrig blevet indskrevet i det østrigske lovtidende.

Nyere forskning har vist, at musikken sandsynligvis er komponeret af Mozarts frimurerlogebroder Johann Holzer. Man har fundet hans komposition som viser sig at være stort set identisk med de man har tilskrevet Mozart, og den er skrevet før de noder som Mozart nedfældede på bagsiden af en anden frimurerkomposition. Stykket hed oprindeligt ´In Namen der Armen´ og blev brugt under indsamling i Holzers loge. Mozart ved vi besøgte denne loge, og han har givet efter hukommelsen nedfældet den hastigt til organisten til brug i egen loge efterfølgende.

Tekst 
Sangen lyder i sin helhed:

Referencer 

Østrig
Nationalsange
Fønikere

Fønikerne var et kana'anæisk folkeslag fordelt i en række forskellige bystater kaldet Fønikien rundt om Middelhavet – hovedsageligt i Levanten. Navnet kommer af græsk phoinix, "purpur", fordi fønikerne handlede med det kostbare røde farvestof, som også har givet navn til fugl Føniks. De der boede i (Kartago og Nordafrika), kaldte romerne punerne, pūnicus. De bekrigede dem i de Puniske krige.

Historie 
Fønikisk var et sprog af semitisk oprindelse. Det var udbredt over store dele af middelhavsområdet, og selv om det fønikiske alfabet var forbilledet for det græske, findes der kun få kilder på fønikisk om historiske, kulturelle eller religiøse emner. Men der findes mange samtidige beretninger om fønikerne.

Fønikerne var et handelsfolk, som vist kan spores til det 12. århundrede f.Kr.. Deres første større byer Byblos, Sidon og Tyrus lå på Libanons kyst. Som handelsfolk nød de en vis frihed fra de store mesopotamiske og persiske riger. For at sikre sig råvarer oprettede fønikerne kolonier som Karthago og Cartagena (latin: Carthago Nova) ved det vestlige Middelhav

Se også 
 Pyrgi-tavlerne
 Dighton Rock
 Fønikien

Noter

Litteratur 
 Rudi Thomsen, Fønikerne – Libanons gamle handelsfolk, Aarhus Universitetsforlag, 2000. .

Eksterne henvisninger 

 Encyclopedia Phoeniciana website  largest and most comprehensive website on Phoenicia about 1,000 pages
 University of Pennsylvania Museum offers simplified but unbiased information on Canaan and Phoenicians, emphasizing common aspects of culture among Israel and the other kingdoms in Canaan. 
 Phoenician history, from a patriotic Lebanese point of view.
 Phoenicians overview  by Genry Joil.
Charles Dickens

Charles John Huffam Dickens (født 7. februar 1812, død 9. juni 1870) var en engelsk, victoriansk forfatter, født i Landport ved Portsmouth. I 1814 flyttede familien til London og senere til Chatham. Han fik ikke megen formel skolegang, men lærte meget på Londons gader, der kom til at spille en stor rolle i hans romaner. Dickens ville være journalist, og som 22-årig blev han ansat på en londonavis.

I 1836 giftede han sig med Catherine Hogart. De fik 10 børn, men blev skilt i 1858. Dickens skrev i mange forskellige magasiner og aviser. Med romanen Pickwick Klubben fra 1836 begyndte en utrolig karriere, fordi han appellerede til mennesker i alle aldre. På kort tid skrev han flere succesromaner som Oliver Twist (1837), Nicholas Nickleby (1839), Den gamle raritetsbutik (1841) og Et juleeventyr (1843).

Dickens skrev i udlandet romaner som David Copperfield (1850), To byer (1859) og Store forventninger (1861). Han brugte sin store popularitet til at angribe domstole og kostskoler, som udnyttede de fattige. Han døde i 1870 i London.

Udmærkelser 
Store forventninger (1861) blev i BBC's The Big Read i 2003 valgt til en af Englands 21 mest elskede romaner. Charles Dickens-museet ligger i London. I 2007 åbnede forlystelsesparken Dickens World i Chatham.

I Søborg i Gladsaxe kommune ligger Dickens Allé.

Charles Dickens anvendt i kulturen 
 I 3. episode af Tv-serien Doctor Who fra 2005 ("The Unquiet Dead") optræder Charles Dickens som en aldrende, men højt anerkendt historiefortæller i 1860'ernes London. Han introduceres tidligt i afsnittet ved at fremføre en scene fra et juleeventyr foran et fuldt teater af tilhørere.
 I Terry Pratchetts roman Dodger fra 2012 er en af de væsentligste biroller baseret på og navngivet efter Charles Dickens.

Litteratur 
 Nielsen, Jørgen Erik og Pedersen, Viggo Hjørnager (red.): Dickens i Danmark, Museum Tusculanums Forlag, 2009, .

Eksterne henvisninger 
 

 Charles Dickens og H.C.Andersen 
 
 
 The Charles Dickens Museum – Officiel hjemmeside
 Charles Dickens (1812-1870)  Links om forfatteren og nogle af hans værker.(På Modkraft.dk)

Personer fra England
Romanforfattere fra England
Engelsksprogede forfattere
Børnebogsforfattere fra Storbritannien
Journalister fra Storbritannien
Romanforfattere fra Storbritannien
Personer fra Portsmouth
Briter i 1800-tallet
Brasiliens flag

Republikken Brasiliens flag er grønt med en stor gul rombe i midten. I romben er der en blå cirkel med hvide stjerner i fem forskellige størrelser samt et hvidt bånd, der løber gennem cirklen med blå streger. I båndet står republikkens motto, Ordem e Progresso ("Orden og fremgang").

Hver af de 27 stjerner i den blå cirkel repræsenterer en delstat samt det føderale distrikt. Den sidste stjerne repræsenterer også de brasilianske besiddelser. Antallet af stjerner forøges (i princippet – ikke helt i praksis), når der oprettes nye stater (på samme måde som i USA's flag), hvorfor antallet er steget fra 21 til 27 stjerner ved republikkens grundlæggelse.

Det moderne flag blev officielt taget i brug den 19. november 1889. Udkastet blev lavet af Raimundo Teixeira Mendes med deltagelse af Miguel Lemos og Manuel Pereira Reis. Designet blev udført af Décio Vilares. Det nuværende flag er kun ændret ganske lidt i forhold til udgaven fra 19. november 1889.

Et tidligere flag designet af Republikanerne var inspireret af USA's flag. Dette flag har næsten ikke været i brug, bortset fra 15. november til 19. november 1889, men det blev grundlaget for delstaten Goiás' flag.

Stjernerne i flaget 
Stjerner og stjernebilleder i det brasilianske flag.

Flag fra Sydamerika
Flag
Nationale flag
Halemejse

Halemejsen (Aegithalos caudatus) er en 14 centimeter lang spurvefugl, der er almindelig som standfugl i Danmark, bortset fra i Vest- og Nordjylland. Den er i øvrigt udbredt i det meste af resten Europa og Asien. Den er ikke i familie med de andre mejser, men placeres i sin egen familie, halemejser. Den foretrækker løvskove og blandingsskove, især skovmoser. Ofte ser man halemejser søge føde mellem træernes yderste grene i mindre, omstrejfende flokke. I yngletiden optræder de dog parvis og mere diskret.

Ynglepladser 
Halemejsen placerer oftest sin rede i en grenkløft i eksempelvis et birketræ. Dens rede er formet som en kugle med indgangshul i siden. Reden bygges af mos og dun og kamufleres med lav bundet sammen af spindelvæv. Heri lægges 9-12 æg i begyndelsen af maj måned, som udruges i løbet af 13 dage. Efter yderligere 15-16 dage flyver ungerne fra reden.

Føde 
Halemejsens føde består hovedsageligt af små insekter og spindlere, men det hænder, at den om vinteren æder plantefrø.

Kilder/Eksterne henvisninger 
 DOF's beskrivelse af Halemejsen.

Fugle fra Eurasien
Træløber

Træløberen (Certhia familiaris) er 12,5 cm lang spurvefugl, der er almindelig i skove og parker i Danmark. Den findes desuden i det meste af Europa og Asien.

Træløberen var tidligere den eneste træløberart i Danmark, men i de sidste 50 år er også den korttåede træløber begyndt at yngle i det sydvestlige Danmark. Den ligner træløberen meget og adskilles bedst på stemmen.

Underarter
Træløberen inddeles i ti underarter
:
 C. f. brittanica, Irland og Storbritannien 	 
 C. f. macrodactyla, V og C Europa 	 
 C. f. corsa, Korsika
 C. f. familiaris, N og Ø Europa 	 
 C. f. daurica, S Sibirien og N Kazakhstan til SØ Sibirien, N Japan, Korea og NØ Kina 	 
 C. f. caucasica, N Tyrkiet til og med Kaukasus 	 
 C. f. persica, SØ Azerbaijan og N Iran 	 
 C. f. bianchii, N og C Kina 	 
 C. f. tianschanica, SØ Kazakhstan, Kyrgyzstan og NV Kina 	 
 C. f. japonica, S Japan

Noter

Kilder/henvisninger
 Træløber på Dansk Ornitologisk Forenings hjemmeside

Danmarks fugle
Fugle fra Eurasien
Spurvefugle
Korttået træløber

Den korttåede træløber () er en træløber i ordenen af spurvefugle. Den når en længde på 12,5 cm. Den lever i det meste af de varmere tempererede dele af Europa og ind i Nordafrika.

Den ligner meget træløberen.

Danmarks fugle
Europas fugle
Spurvefugle
Skovskade

Skovskaden (Garrulus glandarius) er en stor kragefugl i ordenen af spurvefugle. Den yngler både i løv- og nåleskove i et stort område fra det vestlige Europa og det nordvestlige Afrika til den asiatiske østkyst og det sydøstlige Asien.

Udseende 
Skovskaden har en længde på 34 centimeter og et vingefang på omkring 55 centimeter. Fjerdragten er rødbrun med en karakteristisk sort skægstribe og hvid overgump. På vingen sidder fuglens karakteristiske blå fjer med sorte tværstriber.

Levevis

Føde 
Skovskaden er altædende og lever i yngletiden især af hvirvelløse dyr som orme og insekter. Den æder desuden frø og bær, og er kendt for at hamstre agern, der gemmes på jorden mellem visne blade til senere fortæring. En enkelt skovskade kan gemme 3.000 agern på en måned. Skovskaden udnytter forrådet i løbet af vinteren og om foråret indtil yngletidens begyndelse. Arten har haft en afgørende betydning for egens spredning nordpå siden istiden. Den tager desuden æg og unger fra både artsfæller og andre fugle op til spurvehøgestørrelse.

Ynglebiologi 
Fuglen yngler i en alder af to år, hvor begge køn sammen bygger en ret dyb kopformet rede i et træ 4-6 meter over jorden. Som en del af hannens kurmageri over for hunnen fodres denne af hannen. I Danmark er det enlige kuld på 5-6 æg, der ruges i 16 dage. Ungerne er flyvefærdige efter cirka 20 dage, hvorefter de endnu fodres i nogle uger uden for reden.

Stemme 

Ofte høres skovskadens advarselskald, der er et kraftigt, hvæsende krææh. Det kan ligne lyden af et lagen, der rives itu.

Forekomst i Danmark 
I Danmark er fuglen især almindelig i Vest- og Nordjylland samt i Nordsjælland og på Bornholm, hvor andelen af nåletræer er stor. I 2011 vurderedes det, at arten havde en ynglebestand på 32.000 par. Foruden i al slags skov yngler skovskaden også i byernes parker og på kirkegårde. Den er standfugl i Danmark. Nogle år kan den optræde i meget stort tal, hvis der er mangel på føde i Sverige og Norge.

Forfølgelse 
Arten er især tidligere blevet forfulgt af herregårdssskytter på grund af dens ry for at plyndre andre fugles reder. I begyndelsen af 1900-tallet blev den jaget for sine blå vingefjer, der var populære i hattemoden. De lyseblå vingefjer bruges desuden af lystfiskere til laksefluer. Skovskaden er fredet i Danmark og må ikke jages.

Noter 

Fugle fra Eurasien
Kragefugle
Weberske apparat

Det weberske apparat er nogle små knogler, som hos karper, maller og beslægtede (karpelaksordenen) forbinder det indre øre med svømmeblæren, hvilket giver fiskene en god hørelse – de kan således høre højfrekvente lyde.

Dyreanatomi
Universelle gravitationskonstant

Den universelle gravitationskonstant angives oftest blot med bogstavet G. Konstanten er ikke helt præcist fastlagt, men den for tiden (2019 JUL) bedste værdi er:

G = (6.67430 ± 0.00015) · 10−11 N m² kg-2 eller (med samme talværdi) m3 kg-1 s-2

Konstanten indgår i både Newtonsk gravitation og den generelle relativitetsteori.

Ekstern kilde 
 Newtonian constant of gravitation

Fysiske konstanter
Mandarin (frugt)

En mandarin (Citrus reticulata) er en citrusfrugt, der gror på mandarintræet. Træet og frugten er sandsynligvis opkaldt efter farven på mandarinernes embedsdragt. Klementinen er en steril mandarintype. Mandarinfrugterne er sammentrykte ved polerne og ikke runde som appelsiner. De smager mindre surt end appelsiner, og de har en markant, intensiv aroma. 

Hver frugt består af ca. 9 stykker, som er fyldt med orangefarvede, saftholdige celler. Hvert stykke er omgivet af en tynd hud (endokarp), mens frugten i sin helhed er omgivet af en olierig, duftende dobbeltskal. Det indre lag af skallen er en hvid mesokarp, mens det ydre er en exokarp, der til at begynde med er grøn, men bliver orange under modningen. Den hvide del er ved modenhed omdannet til et netværk af fibre, hvad der har givet den sit videnskabelige navn (reticulata = ”netagtig”). Kernerne er ovale og runde ved den ene ende, men spidse ved den anden. De er grønne i frøhviden, og en stor del af dem har mere end én kim.

Skallen lader sig let fjerne fra frugtkødet, og det er også let at dele indholdet op i stykker. Derfor er det let at skrælle og dele frugterne med de bare hænder.

Referencer 

Citrusfrugter
Mandarin (Citrus reticulata)

 
Mandarin (Citrus reticulata) er navnet på et lille, stedsegrønt træ. Det har fået sit navn på grund af frugternes farve, som minder om de kinesiske embedsmænds, mandarinernes, embedsdragt (se Mandarin (frugt)). Blade og skud dufter stærkt af citrusolier, når de bliver beskadiget.

Beskrivelse 

Vækstformen er stivgrenet og opret, men senere bliver den tæt og kuplet. Barken er først blank og græsgrøn, men snart bliver den brunspættet af lyse korkporer, og gamle grene og stammer får til sidst en gråbrun, svagt furet bark. Skuddene er ofte tornede. 

Knopperne er spredtstillede, bittesmå, knudeformede og lysegrønne. Bladene er lancetformede med lang spids. Bladranden er utydeligt bugtet, og bladstilken er vinget, så bladpladen og stilkens vinger glider over i hinanden. Oversiden er blank og mørkegrøn, mens undersiden er lysegrøn. 

Blomstringen sker over en lang periode af sommeren og sideløbende med dannelsen af umodne og modne frugter. Blomsterne er 5-tallige med lange, smalle kronblade. De sidder samlet i små stande ved bladhjørnerne. Frugterne er bær med mange kerner.

Rodnettet er svagt udviklet, og planten kommer let til at lide under vandmangel, hvis den ikke dyrkes podet på rødder af citron eller dværgcitron. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 5 x 5 m (25 x 25 cm/år).

Hjemsted 
Arten formodes at have sin oprindelse i subtropiske skove i det sydvestlige Kina. 

Den findes stadig vildtvoksende i bjergskovene ved Yangtze-flodens afvandingsområde i Kina. Her ses den på fugtig og næringsrig bund i Yunnan sammen med bl.a. abrikos, almindelig hjertetræ, dværgelm, Eucommia ulmoides, fersken, kamfertræ, kinesisk cunninghamia, koreapil, paternostertræ, skyrækker, tempeltræ, tårepil, vandgran, virakfyr, yunnanfyr, ægte valnød og savbladet eg.

Anvendelse 
Frugterne bruges næsten udelukkende i frisk tilstand. Olien fra frugter og blade bruges i naturmedicin.

Note

Nytteplanter fra Asien
Citrus
Citrusfrugter
Citrus

Citrus er det fælles navn for en slægt, der er udbredt i det tropiske og subtropiske Asien med ca. 140 arter og naturlige hybrider. Ordet citrus kommer af græsk kedros via latin cedrus. Disse ord blev brugt af oldtidens grækere og romere om flere forskellige træer med duftende løv eller ved (citrus har samme oprindelse som plantenavnet for Ceder, der også var kendt for sit velduftende ved).en

Slægtens taxonomi og systematiske forhold er komplekse, og man kender ikke det præcise antal naturligt forekommende arter. Det skyldes, at mange af de navngivne arter formeres vegetativt som kloner, og desuden er der beviser for, at ægte vilde arter i virkeligheden er spontane hybrider. Dyrkede former af Citrus kan muligvis føres tilbage til så få som fire oprindelige arter. De spontane og fremavlede hybrider omfatter økonomisk betydningsfulde frugter som appelsin, grapefrugt, citron visse former for lime og nogle af tangerinerne.en

Forskning tyder på, at nærtstående slægter som Fortunella (kumquat), Poncirus (dværgcitron) og muligvis de australske slægter Microcitrus og Eremocitrus,en bør høre hjemme i Citrus, hvortil de fleste botanikere henfører dem til i dag.

Citrus-arter og afledte hybridarter
Citrus-arter, som vi kender dem, er resultatet af seksuel hybridisering mellem fire oprindelige arter, hvilket har ledt til et stort antal hybridarteren. Nedenstående oversigt er fortrinsvis baseret på den taksonomiske oversigt i Kalita et al. (2021).Her nævnes kun de arter, som har økonomisk betydning.

 Appelsin (Citrus sinensis)
 Cedrat (Citrus medica) – Sukatfrugt
 Citron (Citrus limon)
 Grapefrugt (Citrus paradisi)
 Ugli (C. reticulata × paradisi)
 Lime (Citrus aurantifolia)
 Klementin (Citrus clementina)
 Mandarin (Citrus reticulata)
 Pomelo eller Pompelmus (Citrus maxima eller Citrus grandis)
 Pomerans (Citrus aurantium)
 Kumquat (Citrus japonica)

Noter 

 
 
Frugttræer
Rambuk (våben)

En rambuk er et gammelt, enkelt våben til ødelæggelse af bygninger, porte, døre og lignende. Rambukkens hoved er ofte forstærket med metal, på enkelte udformet som hoveder af fx væddere og ulve.

En svingende rambuk findes på hjul med tårnoverbygning uden bund for at beskytte folkene som flytter og betjener rambukken. F.eks. kunne soldater på borge smide sten ned eller skyde nedad med  armbrøster. Tårnoverbygning kan være beklædt med skind for at forhindre antændelse med brandpile.  Den svingende rambuk gør at man kun skal bruge kræfter på at drive den frem og tilbage. Man skal derfor ikke bruge kræfter på at løfte rambukken.

Belejringsvåben
Klassisk mekanik
Rødvin

Rødvin er en rød vin, der fremstilles af hovedsageligt blå vindruer.

I rødvin gærer skallerne med under processen, og det er her, de virksomme stoffer er. Forskning har vist, at et moderat indtag af rødvin gavner helbredet. Det skyldes både alkoholen og indholdet af polyfenoler, der er antioxidanter.
Rødvine sorteres i mange kategorier. Fx er betegnelsen Vin de pays d'oc en fransk landvin. For at regulere prisen på vin i flasker fyldes en begrænset mængde på flasker og resten på kartoner som BIB (Bag-In-Box) på tre eller fem liter.
Rødvin er danskernes foretrukne vin. 75% drikker rødvin. Af andre vintyper kan nævnes rosé (lavet på blå druer, hvor skallerne bliver sorteret fra tidligt i gæringsprocessen), hvidvin (lavet på grønne druer eller afskallede blå druer) og mousserende vin (oftest hvidvin med brus, f.eks. champagne fra Reims).

Rødvinene kommer fra:

Andre vin typer 
 Hvidvin, lavet på grønne druer eller afskallede blå druer.
 Rosévin, lavet på blå druer, hvor skallerne bliver sorteret fra tidligt i gæringsprocessen eller rosévin kan også laves på rosévins drue sorter.
 Mousserende vin, hvidvin med brus. Champagne fra Reims.
 Hedvin, vin med højere alkoholindhold end de øvrige typer.
 Isvin, vin med karakteristisk sød smag og lavt alkoholindhold.
 Dessertvin, er søde vine, der typisk serveres til en dessert.

Typerne har så forskellige egenskaber, at de i praksis betragtes som forskellige drikke.

Se også 
 Hedvin, vin med højere alkoholindhold end de øvrige typer.
 Druesorter
 Resveratrol

Referencer

Litteratur 
 Læge Erik Skovenborg: Vin og helbred – myter og facts,

Eksterne henvisninger
Allike

Alliken (Coloeus monedula) er en mindre kragefugl i ordenen af spurvefugle. Den når en længde på 33 cm. Den lever i et stort område fra det nordvestlige Afrika gennem det meste af Europa, Iran, det nordvestlige Indien og Sibirien. Selvom alliken generelt er en ret sky fugl, er det ikke ualmindeligt at se den i nærheden af mennesker i store haver, på græsplæner og i parker. I naturen helst nær græsmarker. Særligt om foråret kan man høre flokke af alliker "snakke" højlydt, mens de laver flyveøvelser.

Kendetegn 
Alliken er mindre end de andre kragefugle og har en grå nakke og hals. Den kendes især på sit hvidgule øje.

Ynglepladser 

Alliken lever i rugekolonier og har fast partner gennem hele livet. Den skaber oftest sin rede i huler, som den finder i kirketårne, skorstene, ventilationsskakte, hule træer, redekasser og klippesprækker. Den træffes derfor ofte tæt på menneskelig beboelse. Fra midten af april lægger hunnen 4-8 æg, og når ungerne er 30-35 dage gamle er de flyvefærdige. De bliver dog sammen med forældrene et godt stykke tid endnu.

Føde 
Allikens føde består af lidt af hvert, f.eks. insekter, orme, snegle, frugt, bær og korn.

Kilder/Eksterne henvisninger 

DOF's beskrivelse af Alliken

Danmarks fugle
Europas fugle
Fugle fra Centralasien
Kragefugle