kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kjersti Beck

Kjersti Beck (født 5. september 1979) er en norsk tidligere håndboldspiller og journalist fra Totenvika i Østre Toten. Hun spillede som målmand i Balonmano Parc Sagunt, Byåsen I.L, Toten HK, Sjetne, Gjøvik og Vardal, BM Mar Valencia samt Viken. Beck var også målmand for det norske kvindelandshold, og var bl.a. med under EM 2004 i Ungarn da Norge blev europamestre. Kjersti Beck er næsten færdig-uddannet fysioterapeut, og hun har også arbejdet som radiovært hos Radio Adressa. Hun stoppede på landsholdet efter VM i 2005. Beck endte dermed med 42 A-landskampe. Hun arbejder nu som chef hos Torkehagen Sport på Gjøvik.
Hendes og samboeren Per-Erik Bjørnbacks blog blev kåret til Norges bedste rejseblog i 2010 af magasinet Reiser & ferie i samarbejde med Nettavisen og Ticket.

Meritter med landsholdet 
 VM 2005 – 9. plads
 EM 2004 –

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Europapokalstatistik for Kjersti Beck 

Håndboldspillere fra Norge
Bloggere fra Norge
Personer fra Østre Toten
Journalister fra Norge
Radioværter
Fysioterapeuter
Håndboldspillere fra Byåsen IL
Erik Juhl

Erik Juhl (født 22. april 1939 i København) er en dansk speciallæge, tidligere administrerende direktør for det daværende Hovedstadens Sygehusfællesskab og fra 2008 formand for ekspertpanelet vedørende sygehusinvesteringer; det såkaldte Erik Juhl-udvalg.

Juhl tog lægevidenskabelig embedseksamen fra Københavns Universitet i 1966 og medicinsk doktorgrad fra Aarhus Universitet blot fire år senere. I 1975 kom han til Hvidovre Hospital som overlæge i hepatologi, men han fra 1978 virkede som cheflæge samme sted. Han var derudover gennem 19 år – fra 1980 – redaktør for Ugeskrift for Læger.

Det er imdidlertid som administrator og forhandler, Erik Juhl har gjort sig mest bemærket – først fra 1989 som lægefaglig direktør for Københavns Hospitalsvæsen, der senere skiftede navn til Københavns Sundhedsvæsen og fra 1995 som administrerende direktør for Hovedstadens Sygehusfællesskab. Her var han indtil 2002, hvor han blev overlæge ved Hvidovre Hospitals enhed for patientsikkerhed. I 2004 blev han forskningschef i Lundbeckfonden.

Siden 2008 har han været formand for det ekspertudvalg, der er kendt som Erik Juhl-udvalget, som blev nedsat af den daværende regering, og som har til opgave at komme med forslag til sygehusinvesteringer. I 2007 fungerede han desuden som statsminister Anders Fogh Rasmussens personlige rådgiver i forbindelse med kvalitetsreformen.

2005 blev han Ridder af Dannebrog.

Referencer 

Personer fra København
Læger fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Riddere af Dannebrog
Ingunn Thomassen Berg

Ingunn Thomassen Berg er en norsk håndboldspiller. Hun spillede over 120 kampe for Norges håndboldlandshold fra 1979 til 1985. Hun deltog under VM 1982, hvor det norske hold kom på en syvende plads.

Eksterne henvisninger 

Håndboldspillere fra Norge
Åse Birkrem

Åse Birkrem er en norsk håndboldspiller. Hun spillede 21 kampe for håndboldlandsholdet i 1986, og deltog under VM 1986, hvor det norske hold vandt en bronzemedalje. Hun er søster til Unni Birkrem.

Eksterne henvisninger 
 

Håndboldspillere fra Norge
Afrikamesterskabet i håndbold 2012 (mænd)

Afrikamesterskabet i håndbold for mænd 2012 var den 20. udgave af Afrikamesterskabet i håndbold for mænd. Turneringen havde deltagelse af 12 hold, som ud over afrikamesterskabet spillede om tre pladser ved VM 2013 og én plads ved OL 2012. Turneringen blev afholdt i Rabat og Salé, Marokko i perioden 11. – 20. januar 2012.

Mesterskabet blev vundet af de forsvarende mestre fra Tunesien, som i finalen vandt 23-20 over Algeriet. Det var tunesernes niende afrikamesterskab, og det var første gang siden 1992, at det lykkedes for et hold med held at forsvare afrikamesterskabet. Bronzemedaljerne gik til Egypten, som i bronzekampen besejrede værtslandet Marokko med 29-15.

Resultater

Hold

Indledende runde 
I den indledende runde var de 12 hold opdelt i to grupper med seks hold. Hver gruppe spillede en enkeltturnering alle-mod-alle, og de fire bedst placerede hold i hver gruppe gik videre til kvartfinalerne.

Gruppe A

Gruppe B

Finalekampe 

Kvartfinalerne havde deltagelse af de otte hold, som sluttede blandt de fire bedste i deres indledende gruppe. Vinderne af kvartfinalerne gik videre til semifinalerne, mens taberne gik videre til placeringskampene om 5.- til 8.-pladsen.

Placeringskampe

5.- til 8.-pladsen

9.- til 12.-pladsen

Placeringer

Kilder / eksterne henvisninger 
Goalzz.com 
CAHB – CAN2012 – Program   
CAHB – CAN2012 – Resultater mænd (indledende runde)   
CAHB – CAN2012 – Resultater mænd (slutspil og placeringskampe)

Noter 

Håndbold i 2012
2012 (mænd)
Rabat (Marokko)
Håndbold i Marokko
Brædstrup Station

Brædstrup Station er en nedlagt dansk jernbanestation i Brædstrup.

Stationen blev oprettet i 1899 og fungerede i 69 år, indtil jernbanen blev nedlagt i 1968.

Nedlagte jernbanestationer i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Horsens Kommune
Sankt Petersborg moské

Sankt Petersborg moské blev åbnet i 1913, og var da den største moské i Europa, med sine 49 m høje minaretter og en 39 m høj kuppel. Moskéen er beliggende i Sankt Petersborgs centrum, og er synlig fra Trotskijbroen over Nevafloden. Moskéen kan indeholde op til 5000 personer.

Den første sten blev lagt i 1910. På den tid havde det muslimske samfund i Sankt Petersborg over 8000 medlemmer. Moskéen blev tegnet af arkitekten Nikolaj Vasiljev, og kunne rumme størstedelen af de 8000 medlemmer. Den stod helt færdig i 1921.

Under gudstjenester er mænd og kvinder adskilte; mænd i stueetagen og kvinder på førstesalen. Moskéen var lukket i perioden 1940 – 1956.

Eksterne henvisninger 

 Fotografier og beskrivelse

Moske
Moskeer
Smolnyjklostret

Smolnyjklostret (, ) er en katedral og et bygningskompleks i tilknytning hertil, der tidligere har fungeret som kloster. Smolnyjklostret ligger i Sankt Petersborg, Rusland ved Nevas bred.

Klostret blev bygget for den russisk-ortodokse kirke af Peter den Store til hans datter Elisabeth, der i udgangspunktet ikke kunne efterfølge sin far på tronen. Med dette i udsigt valgte hun at blive nonne. Inden klostret stod færdigt, fik hun imidlertid alligevel muligheden for at blive kejserinde af Rusland, og derfor blev hun aldrig nonne. Hun var dog fortsat meget religiøs og tilså arbejdet med klostret.

Klostrets centrale bygning er katedralen, en hvid og blå bygning, der betragtes som et af den italienske arkitekt Francesco Bartolomeo Rastrellis mesterværker. Den blev opført i perioden 1748-64 og var planlagt til at skulle have et klokketårn, som skulle være den højeste bygning i Rusland på det tidspunkt. Elisabeths død i 1762 betød dog, at tårnet aldrig blev bygget.

Katharian 2., Elisabeths efterfølger, brød sig ikke om barokstilen, som katedralen var skabt i, og derfor lå arbejdet på klostret dødt i mange år, inden Vasilij Stasov fik tilføjet neoklassicistiske elementer, så det kunne indvies i 1835.

Under det sovjetiske styre var katedralen lukket (1923-82) og forfaldt, indtil den efter sovjeunionens opløsning blev indrettet som koncerthus. De omkringliggende klosterbygninger benyttes som private og offentlige kontorer, samt af Sankt Petersborgs Statsuniversitet.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Sankt Petersborg
Kirker i Rusland
Klostre i Rusland
Glenfinnanviadukten

Glenfinnanviadukten er en jernbaneviadukt på West Highland Line i Glenfinnan, Skotland. Den blev opført 1897-1901, og ligger ved den ene ende af søen Loch Shiel i den vestlige del af det skotske højland. Fra viadukten er der udsigt over Loch Shiel og Glenfinnan Monument på kanten af søen.
Viadukten er enkeltsporet og består af 21 buer, som hver spænder over 15 meter. Viadukten er bygget af beton.

Siden 1984 har damptoget The Jacobite kørt på strækningen som turistattraktion.

Viadukten har været brugt i en række film og tv-serier heriblandt Ring of Bright Water, Charlotte Gray, Monarch of the Glen, Stone of Destiny, The Crown og Harry Potter-filmene.

Desuden har den været motiv på en skotsk £10-seddel, der blev udsendt i 2007 af Bank of Scotland.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Jernbanetransport i Storbritannien
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Skotland
Viadukter
Etableret i 1901
Frederik Bardenfleth (gehejmeråd)

Frederik Bardenfleth (døbt 10. december 1734 i Christiansborg Slotskirke – 19. september 1800 i Slesvig by) var en dansk gehejmeråd.

Han var en søn af generalløjtnant Johan Frederik Bardenfleth (1674-1736) og dennes anden hustru, blev født i december 1734 og gik på Sorø Akademi, hvor han som fjortenårig holdt en latinsk tale i anledning af kronprins Christian (VII.)'s fødsel 1749, som tryktes og nød den ære at blive omtalt i Lærde Efterretninger. Han udnævntes 1752 til hofjunker og 1755 til regeringsråd i Oldenborg. Her blev han 1759 landfoged i Stadt- og Butjadingerland og 1761 holstensk landråd. 1771 forflyttedes han som landfoged til fogedierne Viermarsk og Geest, men udnævntes alt 2 år efter til amtmand over Aabenraa og Løgumkloster Amter. Også her blev han dog kun kort, idet han 1774 i december udnævntes til 2. deputeret i Rentekammeret; kort forinden havde han fået kammerherrenøglen, og i 1780 blev han hvid ridder, men afgik kort tid efter (1781) fra Rentekammeret, idet han udnævntes til amtmand i Rendsborg Amt. Efter senere i nogle år at have været administrator for grevskabet Rantzau (udnævnt 1789) udnævntes han i 1795 til gehejmeråd og kansler ved Overretten i Gottorp. I denne stilling døde han 19. september 1800.

Siden 10. september 1762, hvor han blev gift på Neuhof i Mecklenburg, levede han i et, dog barnløst ægteskab med Magdalene Marie Ludovica f. von Bassewitz (18. december 1742 – 27. januar 1812 i Slesvig by), datter af oberstløjtnant Hans Detlef von Bassewitz (1688-1764) og Davida Eleonore Dorothee von Bülow (1709-1769).

Han er begravet i Slesvig by.

Kilder 
 Anders Thiset, "Frederik Bardenfleth", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1700-tallet
Kollegiedeputerede fra Danmark
Amtmænd fra Slesvig
Amtmænd fra Holsten
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Frederik 1
Kammerherrer fra Danmark
Gehejmeråder fra Danmark
Ulrikskirken (Obertilliach)

Ulrikskirken () er en romersk-katolsk sognekirke i Obertilliach i Bezirk Lienz i forbundslandet Tyrol i det sydlige Østrig.

Der har været kirke på dette sted siden midten af det 15. århundrede, da den oprindelige kirke opførtes i den gotiske stil og indviedes 1452. Den nuværende sognekirke opførtes i perioden 1762–64, og er dedikeret til Sankt Ulrik. Kirken opførtes på foranledning af Franz de Paula Penz, og er udstyret med kalkmalerier fra 1783 malet brødrene Anton og Joseph fra Telfsog, og indviet af fyrstbiskoppen Grev Trapp von Brixen. Den barokke kirkes statelige udseende skyldes tidligere tiders betydning som valfartssted.

Kilder 
 Obertilliach sogns hjemmeside 

Kirker i Østrig
Houthalen-Helchteren

Houthalen-Helchteren er en kommune i den belgiske provins Limburg. I kommunen finder man byområderne Houthalen-Centrum, Houthalen-Oost, Laak, Meulenberg og Lillo. Kommunens areal er på 78,27 km², og 1. januar 2010 boede der 30.126 mennesker i kommunen.

Kommunen, der ligger mellem de to floder Meuse og Schelde, havde fra engang i det 19. århundrede en stor kulmineindustri, men den er nu helt ophørt.

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside 

Kommuner i Belgien
Narvatriumfbuen

Narvatriumfbuen () er en triumfbue i Sankt Petersborg i Rusland.

Narvatriumfbuen blev opført på den gigantiske Narvaplads i Sankt Petersborg i 1814 til minde om den russiske sejr over Napoleon. Den oprindelige triumfbue var bygget af træ og stod over Narvavejen, så den kunne byde de tilbagevendende soldater velkommen. Arkitekten var Giacomo Quarenghi, der havde den franske Arc de Triomphe du Carrousel i Paris som forbillede. Det var ikke meningen, at den første Narvatriumfbue skulle være permanent.

1827-34 skabte Vasilij Stasov en permanent udgave i sten. Vasilij Demut-Malinovskij skabte de figurer, der er buens dekoration.

Under belejringen af Leningrad blev Narvatriumfbuen en del skadet af artilleribeskydning, men en omfattende restaurering omkring årtusindskiftet gør, at den nu er i fin stand.

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Sankt Petersborg
Triumfbuer
Aldersgrænser på film

Aldersgrænser på film anvendes blandt andet på film for at beskytte børn og unge, som en advarsel til forældre og andre personer, som beskæftiger sig med denne aldersgruppe, om at en film kan indeholde voldsscener, pornografi etc. Der anvendes forskellige grænser i forskellige lande.

Grænserne kan derfor ikke sammenlignes direkte.

Aldersgrænser på film i forskellige lande

Danmark 

 
 
Film i denne kategori må kun indeholde få elementer, der kan skræmme børn såsom; en far eller mor, der dør, eller børn og dyr, der forlades eller lider.
Voldsomme film kan godt få 7 års grænsen. Det afhænger af den sammenhæng volden optræder i. Vold i tegnefilm indgår ofte i en humoristisk urealistisk sammenhæng, der har stor distance til virkeligheden, og derfor ikke er så skræmmende.

 
Katastrofefilm, science- fiktion og en række actionkomedier får denne placering.

 
Film, der indeholder meget eller udpenslet vold, film der fremstiller selvdestruktion, og film, der har et gennemgåede truende eller depressivt udtryk placeres her.
Selvom en film ikke indeholder udpenslet vold, kan den blive “15”; hvis volden f.eks indgår i en stærk tvetydig, mystisk og ubehagelig sammenhæng. Pornografiske film placeres også i denne kategori.

Frankrig 
  For personer i alle aldre
  Forbudt for børn under 12 år
  Forbudt for børn under 16 år
  Forbudt for børn under 18 år

USA 
  G for General
 Intet i filmen er skadeligt for børn at se.
  PG for Parental Guidance
 Forældre opfordres til, at vejlede deres børn, da der kan være elementer som forældre mener kan være upassende for deres børn.
  PG-13 for Parental Guidance 13+
 Forældre opfordres til, at være forsigtige. Dele af filmen vurderes at være upassende for børn i før-teenage alderen.
  R for Restricted
filmen indeholder elementer af voksen karakter. forældre opfordres til, at undersøge filmens indhold, før de tager deres børn med for, at se den.
  NC-17 for No Children Under 17 Admitted
 Film kun for voksne over 17 år.
 NR for Not Rated
 Gives til film, der ikke er klassificeret.

Kilder 

Censur
Film
Ejerforening

En ejerforening er en forening af ejere, der har til opgave at varetage en række fælles opgaver i en ejendom eller et område. Ejerforeninger oprettes gerne når en eller flere bygninger opdeles i ejerlejligheder til at varetage ejerlejlighedsejernes fælles interesser. Tilsvarende oprettes grundejerforeninger gerne i forbindelse med udstykning af et område. En ejerforening adskiller sig fra en andelsboligforening ved at lejlighederne ejes særskilt af de enkelte ejere og eventuelle fælles dele ejes i fælleseje af alle ejere i foreningen.

Ejerforeningens ansvar og opgaver fremgår af ejerforeningens vedtægter, som tinglyses på de enkelte ejerlejligheder eller matrikler. Mange ejerforeninger har vedtaget egne vedtægter, men er dette ikke tilfælde, så er normalvedtægten gældende.

Ejerforeningens opgaver 
Hovedopgaverne er
 udvendig vedligeholdelse af ejendommen og tilliggende arealer
 ejendommens forsikring
 vedligeholdelse af fælles installationer til vand, varme, afløb, kloak, TV-signaler og Internet
 trappevask og andet renholdelse
 renovation og storskrald

Ledelse 
Ejerforeningen afholder en årlig generalforsamling, hvor bestyrelsen vælges. Den fastlægger de overordnede rammer for foreningen, herunder eventuelt ændring af vedtægterne. De fleste ejerforeninger har antaget en administrator, der står for ejerforeningens regnskab, opkrævning af fællesudgifter og varmeregnskab, personaleadministration og registrering af ejerskifte.

Til dækning af foreningens udgifter opkræves der fællesudgifter hos de enkelte ejere. Udgiften betales forholdsmæssigt på baggrund af den enkelte ejerlejligheds fordelingstal, således som det blev fastlagt ved bygningens opdeling. Til sikkerhed for betaling af fællesudgifterne har ejerforeningen tinglyst vedtægterne pantstiftende eller de har et ejerpantebrev i hver enkelte ejerlejlighed.

Ejerforeningen fastsætter almindelige ordensregler i en husorden.

Referencer 

Foreninger
Aston Villa F.C. sæson 2011-12

2011–12 sæsonen er Aston Villa F.C. 137. professionelle sæson og deres 101. sæson i den øverste engelske division. Det er samtidigt deres 24. sammenhængende sæson i den øverste engelske række.

Trup 

opdateret 18. december

Kampe

Premier League

Referencer 

Engelske fodboldklubbers sæson 2011-12
Heinrich Marquardsen

Heinrich von Marquardsen (født 25. oktober 1826 i Slesvig by, død 30. november 1897 i Erlangen) var en tysk retslærd og politiker.

Marquardsen blev Dr. jur. 1848, privatdocent 1852 i Heidelberg, 1857 ekstraordinær professor sammesteds, ordentlig professor 1861 i Erlangen, 1874 medlem af Institut de droit international. Med særlig forkærlighed havde Marquardsen studeret engelsk og belgisk ret, og til forskellige tidsskrifter leverede han en række bidrag med emner, hentede fra engelske rets forhold, 1851 udgav han — med forord af K.J.A. Mittermaier — en bearbejdelse af W.M. Bests Principles of Evidence, hans habilitationsskrift angik Über Haft- und Burgschaft bei den Angelsachsen (1852), 1875 udgav han en oversættelse af Herbert Spencers sociologi. 

Foruden talrige afhandlinger, anmeldelser og lignende særlig i det af ham med Heinrich Dernburg og andre stiftede Kritische Zeitschrift für die gesammte Rechtswissenschaft, i Rotteck og Welckers Staatslexikon, i Bluntschli og Braters Staatswörterbuch med mere skrev Marquardsen Das englische Oberhaus und die Wissenschaft (1862), Der Trent-Fall (1862) — en fremstilling af reglerne om krigskontrebande —, Das Reichs-Press-Gesetz vom 7. Mai 1874 mit Einleitung und Kommentar (1875) og Karl Adolph von Vangerow und Robert von Mohl. Zwei Erinnerungsblätter (1886). 

Størst videnskabelig fortjeneste indlagde Marquardsen sig ved med en international stab af medarbejdere, fra Norden Carl Goos, Torkel Halvorsen Aschehoug og Leo Mechelin, at udgive Handbuch des Oeffentlichen Rechts der Gegenwart in Monographien
(1883 ff.), fortsat efter Marquardsens død af Max Seydel, Robert Piloty og Georg Jellinek. Som politiker hørte Marquardsen til førerne for det nationalliberale parti. Som ivrig slesvig-holstener havde han 1864 ledet en bayersk folkedemonstration mod Danmark, 1868 blev han medlem af det tyske toldparlament, 1869—93 af den bayerske landdag, 1871 af den tyske rigsdag, hvor han tog livlig del i forhandlingerne, ligesom han var en virksom arbejder i udvalg og kommissioner. Han var tillige meget aktiv som politisk skribent, navnlig i Kölnische Zeitung.

Kilder 

 

Jurister fra Tyskland
Ansatte ved Heidelbergs Universitet
Ansatte ved Erlangens Universitet
Politikere fra Det Tyske Kejserrige
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Oversættere fra Tyskland
Tilhængere af slesvig-holstenismen
Tyskere i 1800-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Slesvig by
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Salmonsens
Latkes-Hamantash-debatten

Latkes-Hamantash-debatten er en seriøs akademisk debat omkring de relative fordele og betydningen af de to jødiske madspecialiteter latkes og hamantash. Den første debat blev afholdt på Chicago Universitet i 1946 og er blevet afholdt hvert år siden. Debatten er ligeledes blevet afholdt på en række andre universiteter i USA.

Deltagerlisten gennem årene har bl.a. inkluderet den tidligere leder af Chicago Universitet Hanna Holborn Gray, filosoffen Martha Nussbaum, Nobelprisvinderne Milton Friedman og Leon M. Lederman og forfatteren Allan Bloom.

Jødedom
Debatter
Jill Johnson

Jill Anna Maria Johnson (født Johnsson; 24. maj 1973 i Ängelholm i Sverige) er en svensk country- og popsangerinde og sangskriver. I 1996 indspillede hun en dansk-svensk duet med det danske band Nikolaj & Piloterne. Hun deltog ved Melodifestivalen 1998 med vindersangen "Kärleken är", og repræsenterede Sverige ved Eurovision Song Contest 1998 med selvsamme sang, der endte på en 10. plads med 53 point. I 2003 deltog hun igen ved Melodifestivalen med "Crazy in Love", der blev nummer fire i finalen. Hun var tv-vært ved Melodifestivalen 2005. Johnson er i dag én af de mest succesrige sangere i Sverige, med adskillige guld- og platinumsælgende albums.

Diskografi 
 1996 - Sugartree
 1998 - När hela världen ser på
 2000 - Daughter of Eve
 2001 - Good Girl
 2003 - Discography 1996-2003
 2004 - Roots and Wings
 2005 - Being Who You Are
 2005 - The Christmas In You
 2007 - Music Row
 2008 - Baby Blue Paper
 2009 - Music Row II
 2010 - The Well-Known And Some Other Favourite Stories
 2010 - Baby Blue Paper Live
 2011 - Flirting With Disaster
 2011 - Välkommen jul
 2012 - A Woman Can Change Her Mind
 2013 - Duetterna
 2014 - Livemusiken från Jills veranda
 2014 - Songs for Daddy

Noter

Eksterne henvisninger 

 
 

Personer fra Ängelholm
Sangere fra Sverige
Sangskrivere fra Sverige
Deltagere ved Eurovision Song Contest 1998
Sveriges Eurovision Song Contest-deltagere
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Hanns Oberlindober

Hanns Oberlindober (5. marts 1896 – 6. april 1949) var en tysk nazist og leder for partiets arbejde for krigsofre fra første verdenskrig.

Oberlindober blev født i München. Han blev student fra det humanistiske gymnasium i Berlin-Friedenau. I 1914 – 1918 deltog han i første verdenskrig og blev dekoreret med Jernkorset af 1. og 2. klasse. Han blev medlem af det tyske nazipartiet i 1922. Fra 1924 til 1929 repræsenterede han partiet i bystyret i Straubing. I den paramilitære Sturmabteilung nåede han graden som Gruppenführer. I 1930 udgav han tidsskriftet Der Dank des Vaterlands. Hans vigtigste rolle i denne periode var imidlertid ledelsen af kontoret for krigsofre i NSDAP. Ved rigsdagsvalget i september 1930 blev Oberlindober valgt som repræsentant for Breslau.

Efter NSDAPs magtovertagelse ledede han partiets hjælpeorganisation for ofre fra første verdenskrig. Han arbejdede også som rådgiver for rigsarbejdsministeren og skrev også en række propagandaskrifter.

Etter 2. verdenskrig blev Oberlindober tilbageholdt i amerikansk krigsfangelejer. I 1948 blev han overført til Polen, hvor han døde i 1949 på et sygehus i Warszawa.

Eksterne henvisninger 

German propaganda archive: Oberlindober: The "Decent" Jew

Nazister fra Tyskland
Modtagere af Jernkorset
Personer fra München
Naziledere
Franz Böhme

Franz Böhme (15. april 1885 i Zeltweg – 29. maj 1947 i Nürnberg) var en tysk general under 2. verdenskrig. 

Han blev generalmajor i 1935 og general i infanteriet i 1940. Han modtog Ridderkorset af Jernkorset 1940. I januar 1945 blev han øverstkommanderende for Wehrmacht i Norge. 

Böhme var Chef for generalstaben i den østrigske hær i de første to uger af marts 1938, hvorefter han blev overført den 15. marts 1938 til den tyske hæren. Han var chef for 32. division fra juli 1939 til juni 1940, og  chef for XVIII Arme Korps fra juni 1940 til juni 1944. 

Under hans tid som øverstkommanderende i Serbien, var tyske styrker involveret i brutal fremfærd mod jøder, sigøjnere, og partisaner.  

Böhme blev alvorlig kvæstet i en flyulykke med en Fieseler Fi 156 i juli 1944 og blev derefter overflyttet til at være øverstbefalende for reserven til januar 1945. Han blev derefter øverstkommanderende for Wehrmacht i Norge og samtidig  chef for 20. bergsarmé januar 1945 til maj 1945.

I maj 1945 blev Böhme krigsfange. To år senere påbegyndtes retssagen imod ham for krigsforbrydelser. Det lykkedes Böhme at begå selvmord ved at hoppe ud af et vindu fra fjerde sal i Nürnbergs fængselet.

Eksterne henvisninger 

Modtagere af Jernkorset
Nazister der har begået selvmord
Nazister fra Østrig