kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nationalret

En nationalret er en ret, som et folk er kendt for at spise. Nogle landes nationalretter er kendt og elsket over hele verden, mens andre ikke er populære. I mange tilfælde er det svært at kalde et lands retter for nationalretter, da de snarere er egnsretter. Et eksempel  er bouillabaise fra Sydfrankrig.

Som Danmarks nationalret blev i 2014 valgt stegt flæsk med persillesovs.

På andenpladsen som nationalret kom smørrebrød og på tredjepladsen hakkebøf.

De 24 retter fra den danske semifinale var: Gule ærter med svinekæber og salat med mormordressing. Stegt kylling med skilt sovs og grønkålssalat. Stegt sild med kartoffelkompot. Kogt torsk med sennepssauce. Skipperlabskovs. Æbleflæsk. Dyreryg med kvædekompot. Jomfruhummer med blomkål. Krebinetter/karbonader med stuvede grønærter. Fiskefrikadeller med hjemmelavet grov urteremoulade. Flæskesteg med rødkål og skysauce. Stegt flæsk med persillesovs. Brændende kærlighed. Røget sandart med kartofler, syltede rødbeder og kapers. Tarteletter med kylling og svampe. And med agurkesalat og kål. Farseret porre med bløde løg og æbler. Stegt svinekotelet med stuvet hvidkål. Biksemad med rodfrugter. Boller i karry med hjemmelavet chutney. Smørrebrød med gravad laks og kartofler. Frikadeller med kold kartoffelsalat, radiser og purløg. Hakkebøf med bløde løg, spejlæg og stegte rodfrugter. Rødspætte med kartofler, karryremoulade og agurkesalat.
Listen blev reduceret til 8 retter ved afstemningen i november 2014.

Referencer
Skriveredskab

Et skriveredskab er et redskab, der bruges til at skrive eller alternativt til at tegne med. Tidligere benyttedes eksempelvis en griffel, ofte af grafit som også bruges i blyanter, der blev efterfulgt af skrivefjeren med blæk. Fjerens efterfølger kan ses i fyldepennen, som var en yndet konfirmationsgave, der senere skulle blive afløst af kuglepennen.

Se også 
 Skriftens historie
 Clipboard

Tegne- og skriveudstyr
Karen Dissing

Karen Dissing Melega (12. marts 1937 i Bedsted – 21. juli 1988) var en dansk journalist og forfatter.

Dissing arbejdede i flere år som freelancekorrespondent i Italien for Dagbladet Information og Danmarks Radio. Hjemvendt til Danmark var hun fra 1977 til 1979 ansat ved TV Avisen.

I 1977 modtog hun Gyldendals boglegat. 

Karen Dissing er begravet på Assistens Kirkegård i København.

Bibliografi
 Ikke et ord om Michelangelo (1969)
 De to Italien (1976)
 Terrorismen (1982)

Kilder
 

Journalister fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Ansatte i DR
Journalister ved Dagbladet Information
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Ragnar Östberg

Ragnar Östberg (14. juli 1866 i Stockholm – 5. februar 1945 smst.) var en svensk arkitekt, kunstner og møbelformgiver, der var professor i arkitektur ved Kungliga Konsthögskolans arkitektskole fra 1922 til 1932. Östberg blev kendt som en af de førende svenske arkitekter i begyndelsen af 1900-tallet og var blandt andet den skabende kraft bag Stockholms Stadshus. 

Östberg var oprindeligt handelsuddannet, men læste i årene 1884-91 arkitektur ved Kungliga Tekniska Högskolan og Konstakademien. Som stipendiat foretog han en længere studierejse på cykel rundt i England, Frankrig, Italien og Grækenland fra 1896 til 1899. 

Han blev en central skikkelse i den svenske nationalromantiske bevægelse og var meget optaget af den regionale og traditionelle svenske arkitektur. Hans hovedværk er Stockholms Stadshus, der er blevet kaldt "et digt i mursten". Blandt andre byggerier er en række villaer i Stockholm og omegn, først og fremmest i bydelene Djurgården og Djursholm. Et eksempel er Nedre Manilla, der blev bygget til Bonnier-familien. Efter sit professorat fik han kun opført et mindre antal bygninger. Blandt hans senere værker kan anføres Sjöhistoriska Museet i Stockholm, opført 1938 i klassicistisk stil. 

Ragnar Östberg var medlem af Royal Academy.

Eksterne henvisninger 

Arkitekter fra Sverige
Personer fra Stockholm
Nationalromantiske arkitekter
Nyklassicistiske arkitekter
Svenskere i 1800-tallet
Svenskere i 1900-tallet
Jacob Brøgger Daugaard

Jacob Brøgger Daugaard (17. september 1796 i Randers – 5. januar 1867 i Ribe) var en dansk biskop, far til Christine Margaretha Daugaard. 

Han dimitteredes 1816, blev teologisk kandidat 1821 og adjunkt i Sorø 1822. Påvirket af Laurids Engelstoft, hvis hus havde været ham et hjem, gav han sig flittig af med historisk læsning, og da Videnskabernes Selskab 1823 udsatte sin guldmedalje for en dansk klosterhistorie, besvarede Daugaard prisopgaven og vandt medaljen; i 1830 udgav han sit arbejde, noget ændret, under titlen: Om de danske Klostre i Middelalderen, et for den tid fortjenstfuldt arbejde, der med skønsomhed benytter det da tilgængelige trykte kildemateriale, men nu siden lang tid helt forældet. I 1827 blev Daugaard sognepræst i Thorstrup og Horne ved Varde, 1845 stiftsprovst i Ribe, 1850 biskop sammesteds. Han synes have været en ualmindelig harmonisk personlighed, der forenede alvor med elskværdigt lune, overlegenhed med sund jævnhed, og både som lærer, præst og biskop var han meget afholdt.

I Ribe Domkirke hænger et portræt udført af Hans Christian Jensen.

Kilder 

 

 

Biskopper over Ribe Stift
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Faglitterære forfattere fra Danmark
Kirkehistorikere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Randers
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Daugaard

Daugaard er et dansk efternavn, der henviser til blandt andre:

 Christine Margaretha Daugaard
 Dennis Daugaard
 Jacob Brøgger Daugaard
 Kim Daugaard (fodboldspiller) – dansk fodboldspiller
 Kim Daugaard (musiker) – dansk bassist
 Line Daugaard
 Rasmus Daugaard

Se også:
 Daugård
Christine Daugaard

Christine Margaretha Daugaard (30. januar 1831 i Thorstrup ved Varde – 18. december 1917 i Ribe) var en dansk forfatterinde, datter af biskop Jacob Brøgger Daugaard. 

Tilhørende en begavet og litterært dannet slægt optrådte hon i 1850-60’erne, delvis under pseudonymet Erica, med adskillige åndelige og fædrelandshistoriske digte (blandt andre Lyngblomster 1856, Historiske Digte 1861, Aandelige Digte 1865). Hun udgav også 1884 en forkortet oversættelse af Torquato Tassos Befriede Jerusalem.

Hilsen til Ribe 
I det første nummer af Ripenserbladet, har Christine Daugaard skrevet et digt til sin hjemby, under overskriften Hilsen til Ribe!

Vi elske Dig, du gamle By

ved Aaens Bred!

Vi, som har levet i dit Ly, —

hvor end vi vandred under Sky,

vi. tog dit Billed med;

vi elske Aaens Bølgedans,

nu strid, nu biid

og Sletten med sin Blomsterkrans

og Engens grønt med Sneens Pragt

saa vinterhvid.

Vi elske Mindets Krans, som gror

af Tider graa,

vi elske Kirkens høje Kor

dens brede Hal ærværdig stor,

hvor stærke Piller staa,

og Klokkens Malm naar vidt om Vang

og frit mod Sky.

Den hilser som en herlig Sang

med Alvorsrøst og Fredens Klang

vor gamle By.

Staa, gamle By, staa fast i Gud!

skyd frisk og fro

i Alderdommen friske Skud,

og glem ej fjerne Fædres Bud.

Staa fast i Fædres Tro!

Elsk Mindets Røst og Lærkens Slag

mod Himlens Hvælv!

Fortryd ej paa dit lave Tag,

stræb frem til sidste Aandedrag,

men vær dig selv!

Kilder

Noter

Eksterne henvisninger 
 Christine Daugaard på Dansk Forfatterleksikon

Personer fra Ribe
Digtere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Biografiforfattere fra Danmark
Oversættere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kvindelige forfattere i det 19. århundrede
Oscaruddelingen 1963

Oscaruddelingen 1963 var den 35. oscaruddeling, hvor de bedste film fra 1962 blev hædret af Academy of Motion Picture Arts and Sciences. Uddelingen blev afholdt 8. april i Santa Monica Civic Ausitorium i Santa Monica, Californien, USA. Det  var første gang Frank Sinatra var vært.

Skuespillerinden Patty Duke blev den første under 18 år der vandt en oscar.

Priser

Jean Hersholt Humanitarian Award
Steve Broidy

Eksterne henvisninger 
Oscaruddelingen 1963 på Internet Movie Database
Oscaruddelingen 1963 på Oscars Legacys hjemmeside

1963
Kultur i 1963
Julius Hoffensberg

Julius Hoffensberg (20. juli 1828 i København – 28. marts 1895 i Ordrup) var en dansk industridrivende.

Han var født i København, hvor hans far, Frantz Hoffensberg (1804-1849), var litograf. Moderen var født Møller. Efter at være uddannet som typograf i W. Laubs Bogtrykkeri i Nykøbing Falster gjorde han i nogle år tjeneste som assistent i Krigsministeriet og overtog derefter i 1855 en afdød broders litografiske etablissement, fra hvilket der nu efterhånden udgik en række fortræffelige blade. 1870 var han en tid sammen med N.K. Strøyberg ejer af Silkeborg Papirfabrik og stiftede 1874 et stort grafisk firma, «Hoffensberg, Jespersen & Trap», der foruden hans eget etablissement overtog Em. Bærentzen & Co.s lithografiske Institut, G.S. Wibes Bogtrykkeri og Otto Schwartz' Efterfølgers (E. Jespersens) Boghandel. Fra 1878 var firmaets navn «Hoffensberg & Fr. Trap» og det blev to år senere kendt som Det Hoffensbergske Etablissement. Hoffensberg stod i spidsen for denne betydelige virksomhed indtil 1888, da han på grund af øjensvaghed trak sig tilbage. 1893 blev han udnævnt til etatsråd. Firmaet eksisterede indtil 1972, hvor det trådte i likvidation.

Hoffensberg blev gift 1. gang 8. februar 1861 i Vor Frue Kirke med Emilie Mathilde Barbara Fahrner (18. maj 1836 i København – 30. oktober 1871 i Ordrup), datter af skræddermester, senere ejer af Bavnegård i Gentofte Michael Fahrner (ca. 1805-1855) og Maria Catharina Hansen (ca. 1795-1865). Gift 2. gang 19. november 1872 i Kastelskirken med Emma Josephine Margrethe Withusen (26. februar 1835 i Gentofte – 9. maj 1926 i København), datter af proprietær Peter Nielsen Withusen (Berring) til Rygård i Hellerup (ca. 1806-1847) og Emilie Jacobine Klepser (ca. 1811-1895).

Hoffensberg døde 28. marts 1895 i Ordrup og er begravet på Gentofte Kirkegård.

Han er gengivet i et litografi fra ca. 1860 og i et fotografi af Peter Most.

Kilder 
 Camillus Nyrop, "Julius Hoffensberg", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Eksterne henvisninger 
 

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Fabrikanter fra Danmark
Bogtrykkere fra Danmark
Typografer fra Danmark
Etatsråder fra Danmark
Gottfried Hoffmann

Gottfried (Gotfried) Hoffmann (ca. 1630 i Lauban, Schlesien – 15. februar 1687 i København) var en dansk militæringeniør og korttegner.

Hoffmann indtrådte i krigstjenesten omkring 1647, blev konduktør 1648 og virkede som ingeniør, således i Skåne 1653 (udnævnt samme år) og de følgende år og i København fra 1658. Fra 1657-58 var han i felten og deltog sandsynligvis i Københavns forsvar mod svenskerne; i det mindste foreligger der fra slutningen af 1658 en kongelig resolution, som giver ham privilegium på et kobberstik over Københavns belejring. Senere, 1675-79, deltog han i den Skånske Krig. 1657 fik han bestalling som kaptajn, og han var i 1675 oberstløjtnant og i 1679 generalkvartermester. I 1680-81 benævntes han inspektør over fæstningerne eller generalingeniør. Da den danske og den holstenske fortifikationsetat – den første faste organisation af det militære ingeniørvæsen i kongeriget og hertugdømmerne – oprettedes 6. november 1684, blev Hoffmann chef for den danske etat og for sammes 1. kompagni, og i 1685 udnævntes han tillige til oberst og til kommandant i Citadellet Frederikshavn. Han døde 15. februar 1687. Der kendes ca. 250 kort fra hans hånd; mange af dem baseret på egne opmålinger.

Han er begravet i Holmens Kirke. Han var gift med Anna NN (død? september 1677 i København).

Værker 

Fæstningsanlæg:
 Helsingborg (1653-57)
 Projekt til Kastellet i København (1660-61)
 Nyanlæg af Fredericia (1662-72)
 Projekt til skanse ved Hals (1675)
 Projekt til genopførelse af Helsingborg (1678)
 Udvidelsen af Christianshavns Vold med Nyværk indtil Refshalegrunden (1682-92)
Bygninger:
 Krudttårn i Lollands Bastion, Fredericia (1671-75)
 Byplan for den vestligste del af Christianshavn med projekt til en kirke (1672)
 Hovedvagten på Kongens Nytorv, København (1680, nedrevet)
 Byplan for den østlige del af Christianshavn (1682)
 Projekt til forbindelsesvej mellem Københavns indfaldsveje (1685)
Kort:
 Vestlige Skåne (1657, Det Kongelige Bibliotek)
 Belejringen af København, forlæg for påtænkt kobberstik (1658, sammesteds)
 Illustrationer til: Christian den Vs Krigshistorie (manuskript, 1680'erne, Rigsarkivet)
 Tidligere fejlagtig tilskrivning: Kort over København (ca. 1700, Københavns Museum)

Kilder 
 V.E. Tychsen, "Gottfried Hoffmann", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

 

Ingeniørofficerer fra Danmark
Kartografer fra Danmark
Arkitekter fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Personer i Den Skånske Krig fra Danmark-Norge
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer fra Schlesien
Personer i Karl Gustav-krigene fra Danmark-Norge
Kvartermester

Kvartermester er en tidligere militær titel. Navnet opstod straks efter de stående hæres fremkomst som betegnelse for den officer eller underofficer, der besørgede forplejningstjenesten (herunder beklædning, udrustning og regnskabsvæsen) ved afdelingen under chefens tilsyn. Benævnelsen var almindelig i flere stater og anvendtes i Danmark indtil 1842, fra hvilket tidspunkt kvartermester kaldtes regnskabsfører, hvilket afløstes af navnet intendant, der indførtes 1860. Ved Hærloven af 1922 vendte man tilbage til betegnelsen regnskabsfører. I flåden indførtes i 1932 kvartermestre og underkvartermestre til afløsning for dæksofficerer, som var indført kun 10 år tidligere. Kvartermestergraderne blev afskaffet 1951, kvartermestrene blev udnævnt til fenrikker, overfenrikker eller officerer af specialgruppen. Underkvartermestre kunne udnævnes til befalingsmænd af sergentgruppen.

Kvartermester indførtes i den norske armé 1867; han havde under chefens tilsyn opsigt med afdelingens bevæbning, beklædning og udrustning og var tillige dens regnskabsfører. Han havde kaptajns rang. Efter hærordningen af 1909, da regimentsadministrationen indførtes, gik stillingen over til at beklædes af underofficerer.

Militære titler
Bob Fitzsimmons

Robert James "Bob" Fitzsimmons (26. maj 1863 i Helston i Cornwall, England – 22. oktober 1917 i Chicago, USA) var verdensmester i sværvægt i perioden 1897-1899.

Bob Fitzsimmons emigrerede til New Zealand med sin familie som 9-årig. Han begyndte at bokse professionelt omkring 1885 i Australien. Han vandt verdensmesterskabet i mellemvægt i 1891 med en sejr over Nonpareil Jack Dempsey. Den 17. marts 1897 vandt han verdensmesterskabet i sværvægt, da han i minebyen i Carson City, Nevada, besejrede verdensmesteren James J. Corbett på knockout i 14. omgang.

Fitzsimmons tabte titlen i sit første titelforsvar mod James J. Jeffries i 1899 i New York, da han blev slået ud i 11. omgang. I kampen mod Jeffries vejede Fitzsimmons blot 167 engelske pund mod Jeffries' 206 pund. I en returmatch i 1902 blev Fitzsimmons atter slået ud af Jeffries. 

I 1903 vandt Fitzsimmons verdensmesterskabet i letsværvægt med en sejr over George Gardner. 

Fitzsimmons var den første bokser, der vandt verdensmesterskabet i 3 forskellige vægtklasser. Han er den verdensmester i sværvægt, der har vejet mindst. Med en højde på 1,82 m var han dog ikke den laveste. 

Bob Fitzsimmons er optaget i International Boxing Hall of Fame.

Eksterne links 
 Professionel rekordliste  på Boxrec.com
 Omtale på cyberboxingzone

Boksere fra England
Verdensmestre i sværvægtsboksning
Boksere i International Boxing Hall of Fame
East Hill Lift

East Hill Lift eller East Hill Cliff Railway er en kabelbane i den sydengelske by Hastings ved Den engelske kanal.

Kabelbanen går fra gadeniveau op ad den stejle East Hill til Hastings Country Park. Fra klippen er der udsigt ud over kanalen mod syd, den gamle del af Hastings samt det store strandareal, der rummer en af Europas største strandbaserede fiskerflåder.
Op ad den vestlige klippe i Hastings, kaldet The West Hill, går byens anden kabelbane, West Hill Lift.

Historie 
Åbning af East Hill Lift skete i 1903 og selskabet bag var Hastings Borough Council. Vognene var fra starten drevet efter vægtstangsprincippet med indbyrdes forbundne vogne og fungerede ved, at en stor mængde vand blev pumpet ind i den øverste vogn, som derved blev så tung, at den kunne trække sig selv ned og den anden vogn op, hvorefter hele processen kunne starte forfra. De to tårne, der ses på topstationen, rummede vandtanke til dette formål. I årene 1973-76 blev banen omlagt til elektrisk drift med nye vogne indsat på linjen.

Hastings Borough Council købte den anden kabelbane, West Hill Lift, i 1947. Selskabet driver fortsat begge kabelbaner.

I juni 2007 blev banen midlertidigt lukket på grund af en fejl i sikkerhedssystemet, som havde medført skader på begge vogne og den ene stationsbygning. I 2008 besluttede Hastings Borough Council sig for at genåbne banen efter en radikal ændring af linjen med renovering af de to stationsbygninger samt helt nye vogne. Linjen genåbnede i marts 2010.

Tekniske data 
East Hill Lift ejes af Hastings Borough Council og har følgende tekniske specifikationer:

 Længde 81 meter
 Stigning (i procent): 78%
 Antal vogne: 2
 Kapacitet: 16 passagerer pr vogn
 Banens forløb: Dobbeltsporet
 Sporvidde: 1,524 meter
 Drivmiddel 1903-1976: Vægt (vand)
 Drivmiddel 1976- : Elektricitet
 Ibrugtagningsdato: 9. april 1903

Billedgalleri

Links 
 Artikel om kabelbanerne i Hastings  (fra sitet Funicular Railways of the UK)
 East Hill Lift på 'Lift-World' 
 Gammelt foto (ca. 1925) taget fra toppen og ned ad linjen

Henvisninger 

Kabelbaner
Transport i England
Bygninger, konstruktioner og anlæg i England
Devon Island

Devon Island er den næststørste ø af Dronning Elizabeth-øerne i arktisk Canada og en del af canadiske arktiske øhav. Den er med sine 55.000 km² verdens største ubeboede ø.

På grund af sit strenge arktiske klima har øen en meget artsfattig flora og fauna. Den har en lille stamme af moskusokser; ellers findes nogle få arter af mindre pattedyr og fugle. Sommertemperaturerne overstiger sjældent 10 °C, og vækstsæsonens længde er 40-55 dage. Om vinteren kan temperaturen gå ned til -50 °C.

Bjerggrunden består af prækambriske gnejser og palæozoiske lerskifre. En interessant geologisk struktur er Haughton-krateret, som blev dannet ved et meteoritnedslag for 23 millioner år siden. Meteoritten har haft en anslået størrelse på 2 km i diameter, og krateret – som i dag er en indsø – måler 20 km i diameter.

Historie 
Øen har i perioder vært beboet af inuitter, men har siden 1936 ikke haft fast bosætning. Canadiske myndigheder etablerede i 1924 Dundas Harbour (74°31'N 82°30'W) som en udpost for at kontrollere udenlandsk hvalfangst og anden aktivitet. I 1933 blev stationen udlejet til Hudson's Bay Company. Den var periodevis bemandet til 1951.

Siden 2004 har NASA gjort geologiske, hydrologiske, botaniske og mikrobiologiske studier på øen som et led i sin forskning på planeten Mars.

Eksterne henvisninger 

 Kort 
 NASA Haughton-Mars Project 

Øer i Nunavut
Axel Heiberg Island

Axel Heiberg Island er en ø i Canada, og en af øerne i Dronning Elizabeth-øerne i det canadiske arktiske øhav i Nunavut-territoriet. Den ligger vest for Ellesmere Island på 80° N. De højere partier af øen er brædækket. Øen har et areal på 43.178 km² (dvs. et areal nogenlunde svarende til Danmark) og er den syvendestørste ø i Canada. Der er ingen fastboende på øen, men en forskningsstation er periodevis bemandet.

Øen er kendt for sine fossile skove fra eocæn-perioden, 40-50 millioner år siden. Den har tidligere været beboet af inuitter, men var ubeboet da Otto Sverdrup udforskede området omkring 1900 og opkaldte øen efter den norske bryggeriejer Axel Heiberg, som havde støttet ekspeditionen økonomisk. Norge forsøgte i 1930'erne at gøre krav på øen.

I 1960 oprettede forskere fra McGill-universitetet en forskningsstation inderst i Expedition Fiord. Stationen havde i 1960'erne en bemanding på 20, men bruges i dag kun for kortvarigt feltarbejde.

Eksterne henvisninger 

Øer i Nunavut
Kasimir 4. Jagiellon af Polen

Kasimir IV af Polen (, ; ), født 30. november 1427, død 7. juni 1492, var fra Gediminas-slægten, storfyrste af Litauen fra 1440 og konge af Polen fra 1447.

Kasimir var søn af Vladislav II Jagello, bror til Vladislav III af Polen, far til Johan I Albrecht, Aleksandras I og Žygimantas Senasis. Kasimir besejrede den mægtige og ekspansionssultne Tyske Orden i Preussen, og forvandlede Preussen til en polsk vasal. Under hans regeringstid voksede den polsk-litauiske realunion til en betydende stormagt.

Kazimieras Jogailaitis fik på grund af Jagiellos-slægtens succes mod de rivaliserende Luxembourgske og Anjouske dynastier postumt tilnavnet "Centraleuropas Far". Hans efterkommere fandtes i næsten alle de central-europæiske kongehuse.

Kasimirs ældste søn, Władysław II Jagiellończyk, kom på Bøhmens trone (1471) og senere også i Ungarn (1490), hans anden søn, Kazimierz Święty blev som 13-årig tilbudt den ungarske trone i 1471 af oprørske adelige. Han døde som 26-årig i 1484 og blev kanoniseret i 1522; Jogailaitis' efterfølgende tre sønner, Johan I Albrecht, Alexander Jagiellon og Zygmunt I den ældre efterfulgte hinanden som storfyrste af Litauen og konge af Polen. Den sjette søn, Fryderyk Jagiellon, blev kardinal og ærkebiskop af Polen. Datteren Sofia blev gift med Brandenburgs fyrste, med hvem hun fik sønnen Albrecht von Brandenburg-Ansbach, der blev den sidste stormester over Ordensstaten Preussen. Jogailaitis' to øvrige døtre, Barbara og Jadwiga Jagiellon, blev giftet ind i de saksiske og bayerske fyrstehuse.

Eksterne henvisninger 

 Sider og forum om litauisk historie  (litauisk, engelsk, russisk)

Konger af Polen
Storfyrster fra Litauen
Huset Jagiello
Lincoln Memorial

Lincoln Memorial er et mindesmærke i Washington D.C., USA, opført til minde om USAs 16. præsident, Abraham Lincoln. Bygningen er tegnet af arkitekten Henry Bacon, mens statuen af den siddende Lincoln inde i monumentet er udført af Daniel Chester French, og vægmalerierne indenfor er malet af Jules Guerin. 

Bygningen har form som et dorisk tempel fra antikkens Grækenland, og man kan læse to af Lincolns mest kendte taler i bygningen, Gettysburg-talen og talen ved indsættelsen i hans anden valgperiode. Mindesmærket har været scene for flere markante offentlige taler, heriblandt Martin Luther Kings I Have a Dream holdt 28. august 1963 som en del af afslutningen på marchen til Washington for frihed og jobs.

Eksterne henvisninger 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Washington D.C.