kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
George Chakiris

George Chakiris (født 16. september 1934) er en amerikansk skuespiller, danser og sanger. Hans forældre indvandrede fra Grækenland.

Han fik sit store gennembrud i Robert Wises filmatisering af West Side Story i 1961, hvor han spillede Bernardo, lederen af banden Sharks. Sagen var, at han havde spillet det samme stykke på et teater i Londons West End i to år, men da spillede han Riff, lederen af Jets. For sin præstation i filmen, vandt han både en Oscar for bedste mandlige birolle og en Golden Globe for bedste mandlige birolle - Komedie eller Musical.

Han filmdebuterede, da han kun var 12 år gammel, i en mindre rolle i Udødelige toner fra 1947. Efter skoletiden flyttede han til Los Angeles, hvor han tog arbejde i et stormagasin. I sin fritid tog han sang- og danselektioner, og på den måde havde han mindre dansroller i film som White Christmas, Brigadoon, Sex på scenen (alle fra 1954) og Gentlemen foretrækker blondiner (1953).

I 1967 spillede han over for Gene Kelly og Catherine Deneuve i Jacques Demys Pigerne fra Rochefort.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Sangere fra USA
Dansere fra USA
Personer fra Ohio
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar for bedste mandlige birolle
(2578) Saint-Exupéry

(2578) Saint-Exupéry er en asteroide der indledningvis havde den midlertidige betegnelse 1975 VW3 Den blev opdaget af den russiske astronom; Tamara Smirnova d. 2. nov. 1975. Asteroiden er opkaldt efter den franske pilot og forfatter; Antoine de Saint-Exupéry, nok mest kendt for novellen Den lille Prins. Den er ca. 17 Km i diameter og er 5 år og 2 mdr. om et kredsløb om Solen.

Saint-Exupéry tilhører gruppen af Eos-asteroider, der bevæger sig i resonans med Jupiter.

En anden asteroide er navngivet; (46610) Bésixdouze (på dansk; Besekstolv - B612). B612 er den fiktive asteroide som den Lille Prins bor på.

Se også 
 B612 Foundation

Kilder

Faktuelle data 
 JPL Small-Body Database Browser, Hentet 29. juli 2017.

Saint-Exupery, (2578)
Hugh Griffith

Hugh Emrys Griffith (født 30. maj 1912, død 14. maj 1980) var en walisisk teater- og filmskuespiller. I begyndelsen af 1940'erne blev Griffith teaterskuespiller i London. Han blev senere internationalt kendt gennem forskellige roller i britiske og amerikanske filmproduktioner i 1950'erne og 1960'erne. Waliseren, der havde meget særprægede ansigtsegenskaber optrådte i forskellige genrer. I 1959 spillede han rollen som Sheik Ilderim i den episke filmklassiker Ben Hur, for hvilken han modtog en Oscar for bedste mandlige birolle. I 1964 blev han igen nomineret til Oscar for sin præstation i Tom Jones. Griffith var gift med Adelgunde Margaret Beatrice von Dechend (1911-1983), et barnebarn af den preussiske bankmand Hermann von Dechend.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Wales
Personer fra Anglesy
Briter i 1900-tallet
Oscar for bedste mandlige birolle
Dean Jagger

Dean Jeffries Jagger (født 7. november 1903, død 5. februar 1991) var en amerikansk teater-, tv- og filmskuespiller.

Jagger filmdebuterede i 1929 og fortsatte med at arbejde som karakterskuespiller uden at opnå en reel stjernestatus. Sit gennembrud i en stor rolle, gjorde han som Brigham Young i Brigham Young. Han blev tildelt en Oscar for bedste mandlige birolle for Drenge bliver mænd (1949). Han har også medvirket i Men jeg så ham dø (1953), Manden fra Sydstaterne (1958), De 5 desperate (1968) og Alligator - uhyret under byens gader (1980). Flere årtier efter at have spillet dens leder Brigham Young blev Jagger døbt som medlem af Jesu Kristi Kirke af Sidste Dages Hellige, i 1972.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 

 

Personer fra Columbus
Skuespillere fra Ohio
Oscar for bedste mandlige birolle
Amerikanere i 1900-tallet
Red Buttons

Red Buttons (født Aaron Chwatt; 5. februar 1919, død 13. juli 2006) var en amerikansk skuespiller og komiker. Han var søn af en jødisk indvandrer. I en alder af tolv vandt han en amatørkonkurrence. Han blev kaldt "Red Buttons", da han arbejdede som piccolo og vokalist ved en kro i Bronx som 6-årig  - hans uniform havde store røde knapper.

I 1942 gjorde han debut på Broadway. Han tjente derefter under anden verdenskrig. I 1953 havde han sin egen tv-serie, men det blev lukket, og han var arbejdsløs i 1957, da han blev tilbudt rollen som sergent Joe Kelly i filmen Sayonara... farlig kærlighed. Til denne tragiske skildring, vandt han en Oscar for bedste mandlige birolle. Han medvirkede derefter i mange film.

Buttons er også kendt som en af USAs mest populære stand ups.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra New York
Komikere fra USA
Personer fra New York City
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar for bedste mandlige birolle
Pseudonymer
Edmond O'Brien

Edmond O'Brien (født 10. september 1915, død 9. maj 1985) var en amerikansk teater-, tv- og filmskuespiller. O'Brien blev født i New York City, New York. O'Brien var en stor Hollywood-filmstjerne i næsten fire årtier. En kandidat fra Columbia University, begyndte han sin tidlige karriere sine evner til at blive en tryllekunstner, inden han besluttede at forfølge en karriere i spillefilm. Han fik sin filmdebut som en statist i 1938 i filmen Oprør i fængslet. Det følgende år modtog han sin første store rolle som "Gringoire" i Klokkeren fra Notre Dame. I 1954 blev han hædret med en Oscar for bedste mandlige birolle for sin præstation i Den barfodede grevinde. Ti år senere modtog han en anden Oscar-nominering fra AMPAS for sin præstation som USAs senator Raymond Clark i den politiske thriller i 1964 i 7 dage i maj.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Personer fra New York City
Amerikanere i 1900-tallet
Oscar for bedste mandlige birolle
Edmund Gwenn

Edmund Gwenn (født Edmund John Kellaway; 26. september 1877,  død 6. september 1959) var en engelsk teater- og filmskuespiller. Han var fætter til skuespilleren Cecil Kellaway.

I løbet af 1920'erne medvirkede han i en lang række teateropsætninger i West End i London. Han havde også nogle roller på Broadway i USA. Gwenn filmdebuterede i 1916 og medvirkede i over 80 spillefilm. Han var en populær karakterskuespiller i Hollywood i 1940'erne og blev tildelt en Oscar for bedste mandlige birolle i 1947 for sin rolle som Julemanden i filmen Miraklet på Manhattan.

Edmund Gwenn døde af lungebetændelse efter et slagtilfælde.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Personer fra London
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Oscar for bedste mandlige birolle
Harold Russell

Harold John Avery Russell (født 14. januar 1914, død 29. januar 2002) var en canadisk-amerikansk krigsveteran og amatørskuespiller.

Han vandt en Oscar for bedste mandlige birolle, for sin rolle som Homer Parrish, en sømand, der havde mistet begge hænder i krigen, i filmen De bedste år. Han er en af to ikke-professionelle skuespillere, der har vundet en Oscar. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Canada
Personer fra Sydney
Canadiere i 1900-tallet
Oscar for bedste mandlige birolle
James Dunn

James Howard Dunn (født 2. november 1901, død 1. september 1967) var en amerikansk teater-, tv- og filmskuespiller. Han arbejdede med sin far som en børsmægler på Wall Street i tre år, før at forfølge en karriere som skuespiller.

I 1931 underskrev Fox Studios en kontrakt med ham, og han indspillede 22 film med ham.

Dunn medvirkede bl.a i Kærlighed og Knock Out (1932) og Hello, Sister! (1933). Hans præstation i filmen Der vokser et træ i Brooklyn fra 1945 indbragte ham en Oscar for bedste mandlige birolle.

Han var gift med Edna Rush fra 1945 til 1967 efter skilsmisse fra Frances Gifford i 1942.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra New York
Personer fra New York City
Amerikanere i 1900-tallet
Oscar for bedste mandlige birolle
Jessica Tandy

Jessica Tandy (født Jessie Alice Tandy 7. juni 1909, død 11. september 1994) var en engelsk teater-, tv- og filmskuespiller.

Karriere 
Jessica Tandy fik sin professionelle debut i hjemlandet i en alder af 16 år og optrådte i New York for første gang, da hun var 21 år.

Tandy spillede Blanche i opsætningen på Broadway i 1947 af Tennessee Williams' skuespil Omstigning til Paradis, som hun modtog en Tony for. Hun vandt en Tony mere i 1974, denne gang for sin rolle i The Gin Game.

Tandy fik filmdebut i 1932. Hendes filmroller har været få, men mindeværdige. Hun fik sit gennembrud i en høj alder - i 1990 blev hun tildelt en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle for sin rolle i filmen Driving Miss Daisy i en alder af 80 år. Hun er den ældste skuespiller, der nogensinde har vundet en Oscar.

Privatliv 
I årene 1932-1940 var hun gift med den britiske skuespiller Jack Hawkins. Hun blev gift igen i 1942 med skuespilleren Hume Cronyn; de to optrådte ofte som par på Broadway og medvirkede sammen i flere film. Ægteskabet varede til hendes død i 1994.

Filmografi 
 1932 – The Indiscretions of Eve
 1946 –  De grønne år 
 1947 –  Amber altid Amber
 1951 –  Rommel - ørkenræven
 1956-58 – Alfred Hitchcock Presents (TV-serie)
 1963 – Fuglene
 1982 – Verden ifølge Garp
 1984 – Kvinderne fra Boston
 1985 – Cocoon
 1988 –  Mistænkt
 1988 –  Cocoon: The Return
 1989 – Driving Miss Daisy
 1991 – Stegte grønne tomater
 1994 – Camilla

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Personer fra London
Oscar for bedste kvindelige hovedrolle
Briter i 1900-tallet
Marlee Matlin

Marlee Beth Matlin (født 24. august 1965) er en amerikansk skuespiller og forfatter. Hun blev tildelt en Oscar og en Golden Globe for sin debutrolle i Kærlighed uden ord. Hun er døv.

Hun har også medvirket i pseudo-dokumentaren What The Bleep Do We Know!? og spillede en gæsterolle i den første sæson af Desperate Housewives.

I de første sæsoner af Præsidentens mænd spillede Matlin døv interviewer Josephine Joey Lucas, der flirtede med Josh Lyman.

Hun vandt en Emmy for sin tilbagevendende gæsterolle på Under Overfladen og i 2004 vandt hun en Emmy for sin gæsterolle på Law & Order: Special Victims Unit.

Matlin har fortolket den amerikanske nationalsang på tegnsprog ved Super Bowl to gange: i 1993 og 2007.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Illinois
Forfattere fra USA
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar for bedste kvindelige hovedrolle
Geraldine Page

Geraldine Sue Page (født 22. november 1924, død 13. juni 1987) var en amerikansk teater- og filmskuespiller.

Geraldine Page var datter af en læge. Hun begyndte sin skuespillerkarriere ved at optræde med forskellige teatergrupper og fik sit gennembrud på scenen i 1952 i en mindeværdig præstation med en off-Broadway-teatertrup i Summer and the Smoke.

Geraldine Page havde stor succes på scenen såvel som film, men hun optrådte uregelmæssigt og blev berømt for at afvise roller, der ikke passede hendes smag eller humør.

Hun blev nomineret til en Oscar otte gange, før hun endelig modtog prisen i 1985 for sin rolle som en aldrende enke i The Trip to Bountiful.

Fra 1963 indtil sin død var hun gift med skuespilleren Rip Torn.

Eksterne henvisninger 
 

 

Skuespillere fra USA
Personer fra Missouri
Amerikanere i 1900-tallet
Oscar for bedste kvindelige hovedrolle
Marie Dressler

Marie Dressler (født Leila Marie Koerber, 9. november 1868, død 28. juli 1934) var en canadisk-amerikansk teater- og filmskuespiller.

Hendes far var musiklærer, og hun blev medlem af et teatersemble som en 14-årig. I en alder af 20 år var hun allerede veteran i operetta. I 1892 kom hun til Broadway og blev en revystjerne.

I 1914 fik hun sin filmdebut overfor Charles Chaplin i Chaplin som Millionær. Hun var heltinden i en serie af stumfilm. I midten af 1920'erne gik hendes karriere lidt tilbage, efter hendes inddragelse i en arbejdskonflikt, men i 1927 gjorde hun comeback.

Dressler var langt fra at være en skønhed, stor og ru med en enorm taljemål - næppe indbegrebet af en filmstjerne. Ikke desto mindre var hun USAs mest populære kvindelige skuespiller i begyndelsen af 1930'erne. Blandt hendes mest mindeværdige roller markeret hun som den grimme kælling i Anna Christie og hendes tragikomisk rolle i Min and Bil det samme år, som hun vandt en Oscar for.

Filmografi (udvalg) 
 1914 - Chaplin som Millionær
 1918 - The Agonies of Agnes (kortfilm)
 1918 - The Red Cross Nurse (kortfilm)
 1929 - The Divine Lady
 1930 - Anna Christie
 1930 - Min and Bil
 1932 - Emma
 1933 - Tugboat Annie
 1933 – Middag kl. 8

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Canada
Oscar for bedste kvindelige hovedrolle
Canadiere i 1800-tallet
Canadiere i 1900-tallet
Pseudonymer
Tour de Wallonie 2017

Tour de Wallonie 2017 var den 44. udgave af det belgiske landevejscykelløb i Vallonien. Løbet foregik i perioden 22. til 26. juli 2017. Løbet var en del af UCI Europe Tour 2017 og var i kategorien 2.HC. Den samlede vinder af løbet blev belgiske Dylan Teuns fra .

Ryttere og hold

Danske ryttere 
 Mads Würtz Schmidt kørte for 
 Michael Mørkøv kørte for 
 Lasse Norman Hansen kørte for

Etaperne

1. etape

2. etape

3. etape

4. etape

5. etape

Resultater

Eksterne henvisninger 
 
 

2017
UCI Europe Tour 2017
Hude (Sydslesvig)

Hude (dansk/tysk) er en landsby og kommune i det nordlige Tyskland under Kreis Nordfriesland i delstaten Slesvig-Holsten. Byen ligger cirka 12 km sydøst for Husum og cirka 5 km nordøst for Frederiksstad på grænsen mellem marskland og gest i det sydvestlige Sydslesvig.

Kommunen samarbejder på administrativt plan med andre kommuner i Nordsø-Trene kommunefællesskab (Amt Nordsee-Treene).

I den danske periode hørte landsbyen under Svavsted Sogn (Sønder Gøs Herred).

Stednavnet henføres til en gruppe af Hude-byer i det nordtyske, nederlandske (-hijde) og engelske (-hithe) område og beskriver et bådsted ved en bæk. Begrebet Hude forekommer også i Beovulfkvadet. Ekspempler på andre Hude-byer er Buxtehude og Hude i Nedersaksen.

Byer i Kreis Nordfriesland
Byer i Slesvig-Holsten
Tamara Smirnova

Tamara Mikhajlovna Smirnova (Russisk: Тама́ра Миха́йловна Смирно́ва) (født 15. november 1935, død 5. september 2001). Tamara Smirnova var en russisk astronom der opdagede 135 nummererede og navngivne asteroider, mens hun i perioden 1966 -1988 var ansat ved Institut for teoretisk astronomi i Leningrad. Desuden var hun med-opdager af den periodiske komet 74P/Smirnova-Tjernykh sammen med Ljudmila Tjernykh ().

Den 17. marts 1995 fik hun opkaldt asteroiden (5540) Smirnova til ære for hendes arbejde.

Kilder 

Astronomer fra Rusland
Kurfyrstedømmet Braunschweig-Lüneburg

Kurfyrstedømmet Braunschweig-Lüneburg (uformelt Kurfyrstedømmet Hannover, tysk Kurfürstentum Braunschweig-Lüneburg) var det niende kurfyrstedømme i det Tysk-Romerske Rige. Det blev oprettet i 1692, da kejser Leopold I ophøjede hertug Ernest Augustus til kurfyrsten i riget som tak for hans støtte under ni-årskrigen. Der var protester mod at oprette en ny kurfyrste, og den nye status vandt ikke juridisk kraft, førend han var godkendt i parlamentet i 1708.

Historie 

I 1714 var Georg Louis konge i Det Forenede Kongerige og Hertugdømmet Braunschweig-Lüneburg og Storbritannien var en del af en personalunion. Kurfyrstens ejendomme voksde i Tyskland da han overtog de formelt svenske landområder Bremen og Verden i 1719, og som en del af den tyske Reichsdeputationshauptschluss fra 1803 fik kurfyrstedømmet fyrstbiskopsdømmet Osnabrück. Kurfyrsten opholdt sig altovervejende i England og direkte kontakt med kurfyrstedømmet foregik gennem det tyske kancelli i St. James Palace i London.

I 1803 blev kurfyrstedømmet besat af den franske og preussiske tropper efter Artlenburg-konventionen. I 1806 blev Det Tysk-Romerske Imperium afskaffet. Efter freden i Tilsit af 1807 blev området under det hidtidige kurfyrstedømme sammen med områder afgivne fra Preussen forvandlet til Kongedømmet Westfalen, styret af Napoleons broder Jérôme Bonaparte. George III anerkendte ikke Frankrigs annektering og de hannoveranske ministre fortsatte deresarbejde fra London. Regeringen i Braunschweig-Lüneburg formåede at fastholde holde deres egne diplomatiske tjenester i forhold til det østrigske imperium og Preussen, som Storbritannien teknisk set i krig med. Hæren i Hertugdømmet Braunschweig-Lüneburg blev opløst, men mange af dens officerer og soldater rejste til England, hvor de dannede den tyske hær under kongen. Legionen var den eneste tyske hær, som kæmpede vedvarende mod franskmændene under Napoleonskrigene.

Den franske havde kontrol over kurfyrstedømmet til oktober 1813 da området blev overtaget af russiske kosakker, og Slaget ved Leipzig samme måned bragte en endelig afslutning på områdets stilling som napolionsk klientstat samt hele Rhinforbundet, og Huset Hannover overtog bestyrelsen igen. Hannover blev omdannet til kongedømme ved Wienerkongressen i 1814.

Etableret i 1708
Ophørt i 1814
Braunschweig-Lüneburg
De Polske Brødre

De Polske Brødre (på polsk: Bracia Polscy) var navnet på en unitarisk (≈antitrinitarisk) kirkesamfund i Polen-Litauen fra 1565 til 1658. De blev også kaldt for den lille reformerte kirke (Ecclesia reformata minor) i modsætning til den store reformerte (≈calvinistiske) kirke (Ecclesia reformata maior). Kirkesamfundets stiftere var bl.a. Petrus Gonesius og Lelio Sozzini. Øverste myndighed var en generalsynode, som hvert år trådte sammen i Rakau (Raków). På få år spredte kirkesamfundet sig over store dele af Polen, Litauen og det nuværende vestlige Ukraine. I byen Rakau (Raków) blev der i 1602 oprettet en unitarisk akademi. Som unitarere forkastede de dogmet som treenigheden, Jesu præeksistens og arvesynden. I stedet fremhævede de menneskets fri vilje og en rationalistisk tilgang til Bibelen (fornuftsreligion). Der fandtes (under inspiration fra bl.a. fra hutteritterne) også døberiske (anabaptistiske) og pacifistiske holdninger, hvorefter de tog afstand fra barnedåben og at bære våben. En central skikkelse blev Fausto Sozzini, som var medvirkede til den såkaldte Rakauerkatekisme, som i 1605 sammenfattede centrale unitariske trosartikler. Efter Lelio Sozzini og Fausto Sozzini blev de polske brødres teologi også kaldt for socinianisme. Andre ledende polske brødre var Martin Czechowic, Symon Budny, Valentin Schmalz, Johann Völkel og Hieronymus Moskorzowski.

Som led i den katolske modreformation blev akademiet i Rakau 1638 ophævet og dele af byen blev ødelagt. Især jesuiterne hærgede byen. Endelig i 1658 blev samtlige polske brøde landforvist. Mange flygtede til Siebenbürgen (Transylvanien), Nederlandene, England og Preussen. Den polske unitarisme spredte sig derefter i mange lande, især til England og senere til Nordamerika. En gruppe fordrevne polske brøde bosatte sig under ledelse af Stanisław Lubieniecki i København, men blev i 1662 afvist af kongen . Samme skæbne led unitarerne 1663 i Frederiksstad i Sydslesvig, som blev bortvist af den gottorpske hertug.

Noter

Eksterne henvisninger 

Unitarer
Polens historie
Litauens historie
Oldensvort Sogn

Oldensvort Sogn (på tysk Kirchspiel Oldenswort) er et sogn på halvøen Ejdersted i det vestlige Sydslesvig, tidligere i Tønning Herred (Landskabet Ejdersted), nu i Oldensvort Kommune i Nordfrislands Kreds i delstaten Slesvig-Holsten. 

I Oldensvort Sogn findes flg. stednavne:
 Adenbøl Kog (en del)
 Gammel Harblek Kog (Tetenskog)
 Harblek
 Hemmedige
 Højbrosil (Hochbrücksiel)
 Langhemme
 Ny Harblek Kog
 Oldensvort
 Oldensvort Gade
 Rip
 Søndre Frederiks Kog (i kirkelig henseende)
 Tofting
 Vesteroffenbøl Kog 
 Østerende
 Østeroffenbøl Kog

Litteratur
 Jens Peter Trap: Statistisk-topographisk beskrivelse af hertugdømmet Slesvig, Kjøbenhavn 1864, side 290

Eksterne henvisninger
 Oldensvort Menighed / Kirchengemeinde Oldenswort

Sogne i Sydslesvig
Kirchspiel Garding

Kirchspiel Garding (svarende til dansk: Garding Landsogn) er en landsby og kommune i det nordlige Tyskland under Kreis Nordfriesland i delstaten Slesvig-Holsten. Sognet ligger på halvøen Ejdersted i det sydvestlige Sydslesvig omkring byen Garding.

Kommunen samarbejder på administrativt plan med andre kommuner i Ejdersted kommunefællesskab (Amt Eiderstedt).

Ejdersted
Byer i Kreis Nordfriesland
Byer i Slesvig-Holsten
Allesø Gymnastik Forening

Allesø Gymnastik Forening er en dansk forening i Allesø på Fyn. Foreningen tilbyder et bredt udvalg af idræts- og sportsgrene, såsom fodbold, håndbold, gymnastik, tennis, petanque, volleyball og badminton.

Fodboldklubben spiller til dagligt i Serie 1

Eksterne henvisninger 
 Allesø Gymnastik Forening
Gymnastikforeninger i Danmark
Odense Kommune
Egernførde Herred

Egernførde Herred eller Egernfjord Herred (tysk Eckernförder Harde, på ældre dansk Ekernførde Herred) var et herred i det sydøstlige Sydslesvig (nu Tyskland) omkring købstaden Egernførde (også Egernfjord) i Hertugdømmet Slesvig (≈Sønderjylland). Herredet bestod af en række adelige godser i landskaberne Svans og Jernved.

Egernførde Herred blev oprettet i 1853 efter nedlæggelsen af godsdistrikterne i Svans (tidligere Risby Herred) og Jernved.

I herredet ligger følgende sogne eller dele af sogne:
 Borreby Sogn
 Dänischenhagen Sogn (med den tidligere fæstning Christianspris og det tidligere toldsted Holtenå)
 Egernførde Sogn
 Gettorp Sogn (Gettorf)
 Kosel Sogn (også Koslev Sogn)
 Krusentorp Sogn (Krusendorf)
 Risby Sogn
 Sehested Sogn (en del)
 Siseby Sogn
 Svans Sogn (også Karby Sogn)
 Vabs Sogn

Litteratur 
 Jens Peter Trap: Statistisk-topographisk beskrivelse af hertugdømmet Slesvig, Kjøbenhavn 1864, side 643

Herred
Jernved adelige godsdistrikt
Svans adelige godsdistrikt
Herreder i Sydslesvig
Edvard Westman

Gustav Edvard Westman (født 16. maj 1865 i Gävle, død 23. september 1917 i Kapellskär) var en svensk billedkunstner, kendt for friluftsmaleri og forbindelsen til skagensmalerne samt Önningebykolonien på Åland.

Edvard Westman var søn af grossist Johan Ludwig Westman og Emma Elisabeth Westman (født Holmström). Han studerede kunst på Kunstakademiet i Stockholm i 1882–83 og var elev af Oscar Törnå. Senere studerede han videre i Düsseldorf og Paris.

Han fik en vis succes ved Parisersalonerne, men hjemme i Sverige vandt det franskinspirerede friluftsmaleri i stor skala ikke megen hæder, hvor hans kunstneriske udtryk allerede var begyndt blive umoderne pga nationalromantikkens gennembrud. I Finland havde han større succes og han boede nogle år i Åbo, hvor han var lærer ved Finsk kunstforeningens ritskola 1893–94 og 1896. Westman var også med i den kunstnerkoloni som var opstået omkring Victor Westerholm i Önningeby på Åland. Han var meget produktiv der og meget af hans efterladte produktion viser motiver fra Åland. Et af billederne blev solgt til den russiske zar Alexander III. Formodentligt lokkedes Edvard Westman til Önningeby af Hanna Rönnberg. De to var forlovede i en årrække, men blev aldrig gift. Sammen rejste de til Skagen i 1888, hvor de blev taget godt imod af kunstnerkolonien der. Frem til århundredeskiftet fortsatte Westman dog lejlighedsvist med at besøge Åland.

I sine senere år forsøgte han sig med grafik, som han havde lært af Axel Talbjerg 1904. Senare bosatte han sig i Kapellskär, hvor han døde i 1917.

Edvard Westman er repræsenteret i samlingerne i bl.a. Önningebymuseet, Länsmuseet Gävleborg, Åbo konstmuseum og Skagens Kunstmuseer.

Kilder 
 
 Svenskt konstnärslexikon Femte bandet Sallinen - Övrabymästaren. Malmö (1967): Allhems förlag. Sid. 645-646.

Skagensmalere