kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Moskva-Vnukovo Internationale Lufthavn

Moskva-Vnukovo Internationale Lufthavn, ()  er en international lufthavn placeret 28 km sydvest for Moskva i Rusland. Den er én af 3 store lufthavne der betjener Moskva-området (de andre er Domodedovo Internationale Lufthavn og Sjeremetevo Internationale Lufthavn) I 2010 ekspederede den 9.460.000 passagerer og 139.9002008 flybevægelser.

I 2015 var Sjeremetevo den travleste internationale lufthavn i Moskva-området med 31.280.000 passagerer. Domodedovo den næst vigtigste med 30,5 mio. passagerer og Vnukovo den mindste af de tre internationale lufthavne med 15,8 mio. passagerer.

Historie 
Vnukovo er den ældste af Moskvas operative lufthavne. Den sovjetiske regering påbegyndte byggeriet i 1937, på grund af den daværende Khodynka Lufthavn havde nået sit kapacitets maksimum. Vnukovo blev indviet 1. juli 1941. I starten var lufthavnen en del Østfronten under 2. verdenskrig og blev udelukkende brugt til militære formål. Passagerertrafik blev indledt efter krigens afslutning.

Noter

Eksterne henvisninger 

Vnukovo International Airports officielle hjemmeside 

Lufthavne i Rusland
Vnukovo Internationale Lufthavn
Etableret i 1941
Lufthavne i Sovjetunionen
Kingston Technology

Kingston Technology Company er verdens største producent af hukommelsesprodukter. 

Virksomheden er grundlagt i 1987, med et enkelt produkt, Kingston tilbyder i dag mere end 2.000 hukommelsesprodukter, der understøtter næsten alle elektroniske enheder, som bruger digital hukommelse. Det kan eksempelvis være fra computere, servere og printere til MP3-afspillere, digitale kameraer og mobiltelefoner. 
I 2009 nåede selskabets salg 4.100 millioner dollars, det næststørste i virksomhedens historie. iSuppli.com rangerer Kingston som verdens, nummer et producent af hukommelsesmoduler for tredjeparts-hukommelse markedet med 40,3 % markedsandel, en stigning fra 32,8 % i 2008 og 27,5 % i 2007.  

Kingston Technology har deres hovedkvarter i Fountain Valley, Californien.  Kingston beskæftiger på verdens basis mere end 4.000 mennesker. Virksomheden betragtes som en af de "Bedste Arbejdspladser i Amerika" af det anerkendte Fortune Magazine. Kingstons arbejdsprincipper bygger på respekt, loyalitet, fleksibilitet og integritet. Kingston mener, at investering i sine medarbejdere er af afgørende betydning, og hver medarbejder er en vigtig del af Kingstons succes.  Kingston har et formidabelt internationalt netværk af distributører, forhandlere, detailhandlere og OEM-kunder (Produkt der er specialfremstillet af en virksomhed til en anden, eller masseproduceret af en virksomhed og tilpasset af en anden) fordelt på seks kontinenter rundt om i verden.

It-virksomheder fra USA
Etableret i 1987
Virksomheder i Los Angeles
Elektronikvirksomheder fra USA
Cecilia Malmström

Anna Cecilia Malmström (født 15. maj 1968 i Stockholm) er en svensk politiker, der var Europa-Kommissær for handel fra 2014 til 2019. Hun var tidligere Europa-Kommissær for indre anliggender fra 2010 til 2014 og Sveriges EU-minister fra 2006 til 2010. Hun var medlem af Europa-Parlamentet fra Sverige fra 1999 til 2006.

Hun var medlem af Liberalerna, som tilhører Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa, indtil 2023.

Malmström har læst litteraturvidenskab ved Université de Paris i 1987, men er uddannet ph.d. i statskundskab fra Göteborgs Universitet i 1998. Hun var lektor samme sted frem til 1999.

Efter at have været aktiv i Folkpartiet siden 1980'erne blev hun i 1998 valgt til Västra Götalands landsting, hvor hun sad til 2001. I 1999 blev hun valgt til Europa-Parlamentet. Som EU-parlamentartiker stod hun i spidsen for oneseat.eu-kampagnen, der havde til formål at få samlet parlamentets aktiviteter i Bruxelles og dermed gøre op med det såkaldte flyttecirkus, der skyldes at nogle af samlingerne afholdes i Strasbourg. I 2006 blev hun udpeget til Europa-minister i Fredrik Reinfeldts centrum-højre-regering. I november 2009 blev hun udpeget til at være Sveriges næste Europa-Kommissær. Kommissionsformand José Manuel Barroso tilbød hende derefter rollen som kommissær for indre anliggender. Hun tiltrådte i februar 2010. Hun fortsatte som kommissær for handel i Juncker-kommissionen 2014-2019.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Cecilia Malmströms hjemmeside

Europa-Kommissærer fra Sverige
Europa-Kommissærer 2009-2014
Europa-Kommissærer 2014-2019
Politikere fra Sverige
Politologer fra Sverige
Medlemmer af Europa-Parlamentet fra Sverige
Personer fra Stockholm
Kong Karls Land

Kong Karls Land er navnet på en gruppe øer på øgruppen Svalbard. Øerne dækker et samlet areal på 332 km2, og består af Kongsøya, Svenskøya, Abeløya, Helgolandøya og Tirpitzøya, hvor Kongsøya er den største med sine 195 km². 

Øgruppen har den største bestand af isbjørne på Svalbard, og er sammen med Nordaustlandet og Kvitøya, en del af Nordaust-Svalbard naturreservat. Alt trafik er forbudt på de fem øer, og sejllads samt flyvning er ikke tilladt i en radius på 500 meter.

Kong Karls Land blev opdaget i 1617 af en ekspedition fra Muscovy Company.

Eksterne henvisninger 

Øer på Svalbard
Lago di Livigno

Lago di Livigno eller Lago del Gallo er en opstemmet sø eller drikkevandsreservoir i Livigno-dalen. Den største del af søen ligger i Italien. Punt dal Gall-dæmningen krydses af grænsen til Schweiz, som dernæst følger en strækning af søen mod øst. Den 540 meter lange og 130 meter høje dæmning blev færdiggjort i 1968.

Lago di Livigno har et areal på 4,71 km², og reservoiret har et indhold på 164 million m³. Højden på søens overflade kan svinge mellem 1.700 og 1.805 moh.

Siden Lago di Livigno blev anlagt har alle aktiviteter på søen været forbudt for ikke at forurene drikkevandet heri, men i 2005 fik Italiens rolandshold dog lov til at træne på søen.

Eksterne henvisninger 

Livigno
Livigno
Livigno, Lago di
Hardinger Band

Hardinger Band er en dansk musikgruppe, der blev dannet i 1988 under navnet Hardinger/Thorup af de daværende Shu-bi-dua-medlemmer Michael Hardinger og Jørgen Thorup. Bandet var oprindelig tænkt som et kreativt fritidsprojekt, som fungerede imellem aktiviteterne i Shu-bi-dua.

Samarbejdet mellem Michael Hardinger og Jørgen Thorup havde dog eksisteret i et par år – dog under andre navne; heriblandt Lørdagskyllingerne og Pistolen i ryggen.

I 1988 blev det til pladerne Kuntoman med Hardinger/Thorup, som dengang også talte Kim Daugaard på bas, og samme år blev pladen Vi ku' ikke la' vær udgivet under navnet "Jørgen & Michael". Herefter blev projektet henlagt, indtil år 2005, hvor Hardinger, Thorup og Daugaard indspillede en ny version af nummeret "Vi er Brøndby".

I slutningen af 2000'erne tog samarbejdet for alvor fart igen, denne gang som både produktions- og liveprojekt. I 2009 gjorde Bosse Hall Christensen, der i 1981 havde lagt trommestikkerne på hylden, comeback i Hardinger/Thorup, mens Kasper Daugaard spillede bas og den nytilkomne B-Joe Johansen spillede leadguitar.

Under navnet Hardinger, Thorup & B-Joe spillede de tre efterfølgende over hundrede koncerter som akustisk trio, indtil projektet igen blev udvidet til fuldt band. Som trio nåede bandet at udsende flere singler, bl.a en stribe covernumre indspillet i USA, som udkom under navnet California Sessions. Ydermere udsendtes to singler med originalmateriale (Runaway og Fly Away - begge skrevet af B-Joe), som begge opnåede fin airplay på DR.

Siden 2014 har bandet kørt under navnet Hardinger Band som 5-mands band med nedenstående medlemmer (2014- ).

 Michael Hardinger (guitar/vokal)
 Jørgen Thorup (keyboard/vokal)
 B-Joe Johansen (guitar/vokal)
 Kim Daugaard (bas)
 Flemming Olsen (trommer)

I perioden 2012-2013 spillede Kasper Daugaard bas og Bosse Hall Christensen trommer, indtil de blev erstattet af Kim Daugaard og Flemming Olsen. I 2017 indspillede bandet albummet Sym-fo-19 med gamle demo-melodier hentet fra Shu-bi-dua-materiale i 1970'erne, 1980'erne og 1990'erne. Albummet kunne ikke streames, men udelukkende købes på cd hos Søstrene Grene fra 3. november 2017 og på LP fra december samme år.
I dag er Kasper Daugaard, som i øvrigt er Kim Daugaards søn, tilbage i bandet, hvor han spiller keyboard og mundharpe.

Diskografi

Albums 
 Kuntoman, 1988
 Vi ku' ikke la' vær, 1988
 Sym-fo-19, 2017

Singler 
 "Vi er Brøndby", 2005
 "Jul på spanden", 2008 (først udgivet i 1987 som B-side til Lise-Lotte og Pistolen i ryggens "Glædelig jul")
 "Snapshot af Danmark", 2009
 "Walkman '09", 2009
 "Mustang Convertible", 2009
 "Zapp Zapp", 2009

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 på kaika.dk: om Hardinger Band

Popgrupper fra Danmark
Rockgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 1988
Shu-bi-dua
Barentsøya

Barentsøya er en ø som er en del af arkipelaget Svalbard. Den er placeret imellem Edgeøya og Spitsbergen, og dækker et samlet areal på 1.288 km2 hvoraf knapt halvdelen (558 km2) er dækket af en gletsjer. Øen er opkaldt efter den hollandske opdagelsesrejsende Willem Barents (som i virkeligheden aldrig så øen). Der er ikke bosat mennesker på Barentsøya, men der lever mange isbjørne på øen.

Mod nord, i sundet mellem Barentsøya og Spitsbergen, ligger Kükenthaløya. I syd ligger Freemansundet mellem Barentsøya og Edgeøya.

På halvøen Frankenhalvøya findes en gammel fangsthytte, som ikke længere er i brug, men området har været brugt som depot for helikopterbrændstof under tælling af isbjørne.

Fra Frankenhalvøya er det let at komme til det indre af øen, mens det andre steder kan være vanskeligt, fordi høje klipper skal passeres.

Isbræen Besselbreen udmunder i Dorstbugten. Den har de sidste år trukket sig mange kilometer tilbage, så Kap Bessel, som ligger øst for bræens udmunding, (i 2007) er helt forandret i forhold til, hvad kortene viser. Det skyldes, at næsset udelukkende består af løst materiale, som vaskes ud i havet.

I Dorstbugten er der et stort fuglefjeld, som mest er tilholdssted for rider.  
Bugten er et sikkert sted at observere isbjørne på nært hold i deres yngleperiode. Nogle cirkulerer rundt på øen på jagt efter mad, mens andre holder fast til under fuglefjeldet og atter andre okkuperer de mindre øer som f.eks. Engeløya.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Øer på Svalbard
Krisekoret

Krisekoret er et musikalsk samarbejde, som består af musikerne Tania Ovesen, Michael Hardinger, Michael Bundesen og Kim Daugaard. Gruppen udgav i november 2010 singlerne nedtur version 1 og nedtur version 2, som download.

Diskografi 

 Nedtur version 1 (single, 2010)
 Nedtur version 2 (single, 2010)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Rockgrupper fra Danmark
Etableret i 2010
Tenor (stemme)

Tenor er i korsammenhæng den høje (lyse) mandlige stemme i fuldregister – i modsætning til bas. 
Den typiske tenor stemme ligger fra C3 – det er C 1 oktav lavere end "nøgle C" til A4 over nøgle C.
Nogle tenorer kan synge ekstremt høje toner Tenor C der er C5 som er 1 oktav over nøglehuls C.
Tenor stemmen ligger placeret over bas, men under kvinde stemmerne sopran og alt. Der findes 2 slags tenorer i korsammenhæng: 1. tenor den lyse og 2. tenor den lidt mørkere tenor. Derudover findes der en såkaldtKontratenor – en mandsstemme, hvis register svarer nogenlunde til kvindestemmernes alt.

I operaens verden findes der mange typer tenorer helt fra den lette og lyse Tenore Leggiero til mere dramatiske og mørkere klingende Tenore Drammatico, Robusto eller Heldentenor, som især er kendt i Wagner repertoiret.

I ældre musik synger kontratenoren ofte partier, der oprindelig er skrevet for kastratsangere; En kastratsanger er en mand med en sangstemme, der svarer til en sopran, mezzosopran eller alt.  

I visse musikgenrer, f.eks. bluegrass og forskellige former for folkemusik betegner tenor en andenstemme til sangens melodi, der ligger over den i stedet for den traditionelt klassiske, der ligger under.

Ordet Tenor 
 
Navnet Tenor komme fra latinsk Tenere – det betyder "at holde" – da det var den stemme der holdt melodien.
I kirkerne var der kun mandsstemmer – bas og tenor. Kvinder sang ikke i kirkerne. Så den lyse tenor stemme skulle også synge melodi stemmen.
Her brugte mænd ofte at synge i falset.

Nogle kendte tenorer 

Enrico Caruso
 Luciano Pavarotti
 Jussi Björling
 Plácido Domingo
 Ejnar Forchhammer
 Alfredo Kraus
 Andrea Bocelli
 Freddie Mercury
 Michael Jackson
 Amaury Vassili
 Matthew Bellamy
 Axl Rose
 Giovanni Martinelli 
 Aureliano Pertile

Sang
Arktikugol

Arktikugol (russ. Арктикуголь) er et russisk statsejet mineselskab som opererer i Barentsburg på Svalbard, Norge.

Selskabet blev stiftet 7. oktober 1931 som et datterselskab af Sojusljesprom. I 1932 købte Arktikugol N.V.Nederlandsche Spitsbergen Compagnie (Nespico), som ejede kulminen i Barentsburg.

Ulykker 
29. august 1996 styrtede Vnukovo Airlines Flight 2801 ned på Operafjellet under en flyvning fra Moskva til Svalbard med 130 minearbejdere og deres pårørende. Alle 141 om bord blev dræbt.

Eksterne henvisninger 
Arktikugols officielle hjemmeside

Virksomheder på Svalbard
Minedrift på Svalbard
Etableret i 1931
Mineselskaber fra Rusland
Gerda Louw Larsen

Gerda Louw Larsen (5. maj 1929 i København – 10. december 2011) var en dansk socialrådgiver og tidligere politiker. Hun var fra 1976 til 1981 formand for Københavns Borgerrepræsentation.

Mens Gerda Louw Larsen læste på Danmarks Sociale Højskole i slutningen af 1950'erne, blev hun politisk engageret i Socialdemokratiet. Hun blev som nyuddannet socialrådgiver i 1961 ansat ved Mødrehjælpen og kom fire år senere til Københavns Kommunes Socialdirektorat.

I 1970 blev hun valgt til Borgerrepræsentationen og blev seks år senere den første kvindelige formand på Københavns Rådhus. Omkring 1990 var hun formand for programrådet i Danmarks Radio, hvor hun de næste fire år var bestyrelsesmedlem.

Gerda Louw Larsen var blandt andet medforfatter til Sociallovgivningens ABC, ligesom hun bidrog med artikler til Kvindens Hvem Hvad Hvor.

Kilder 
 "Rundt i morgen", Kristeligt-dagblad.dk, 4. maj 2009.

Medlemmer af DRs bestyrelse (tidligere Radiorådet)
Medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation i 1900-tallet
Tidligere medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation fra Socialdemokraterne
Embedsmænd i København
Socialrådgivere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Den nøgne Maja

Den nøgne Maja (spansk: La maja desnuda) er et oliemaleri af den spanske maler Francisco Goya (1746–1828). Maleriet forestiller en nøgen kvinde henslængt på en chaiselong med store puder. Det blev malet omkring 1797 til 1800 og menes at være den første klare skildring af kvindelig kønsbehåring i et stort vestligt maleri. Maleriet har været udstillet på Museo del Prado i Madrid siden 1910.

Et par 
 
Goya malede et andet maleri af samme kvinde i samme stilling, men påklædt, Den påklædte Maja (sp.: La maja vestida). De plejer at hænge ved siden af hinanden i Prado. Identiteten på modellen og baggrunden for malerierne er ukendt. Første optegnelse om dem angiver, at de tilhører Manuel Godoy, premierminister og hertug af Alcúdia (på Mallorca). Det har været foreslået, at modellen var hans unge elskerinde Pepita Tudo . Det har også været foreslået, at modellen var hertuginden af Alba, Maria del Pilar Teresa Cayetana de Silva y Álvarez de Toledo, som han også skulle have haft et nært forhold til, og som han havde portrætteret i andre malerier. Måske er den afbillede kvinde i virkeligheden sammensat af flere forskellige modeller; "maja" betyder i dette tilfælde "attraktiv kvinde" på spansk og skrives ikke med stort.

I 1815 blev Goya indkaldt af den spanske inkvisition for at afsløre, hvem der havde givet ham en bestilling på denne obskøne Den nøgne Maja. Hvis Goya redegjorde for maleriets oprindelse, er denne forklaring aldrig viderebragt, og han blev frataget sin titel som spansk hofmaler. To sæt frimærker med afbildninger af La maja desnuda blev produceret på privat initiativ i 1930 og senere officielt godkendt af det spanske postvæsen. Breve med frimærkerne med den nøgne kvinde til USA blev returneret til Spanien.

Referencer og eksterne henvisninger 
 Olga’s Gallery: Francisco de Goya y Lucientes 
 The New Yorker: An Obstinate Survivor
 Art and Revolution: The life and times of Goya 
 La maja vestida/La maja desnuda 

Malerier af Francisco Goya
Malerier fra Museo del Prado
Kultur i 1800
Harmonisk mol

En harmonisk mol er en af de tre molvarianter. Den dannes ved at tage en molskala og hæve septimen en halvtone. For eksempel kommer en harmonisk A mol skala (som  traditionelt indeholder tonerne A, B, C, D, E, F, G) til at indeholde et Gis i stedet for et G.

Lytteprøve:

Se også
 Skala

Musikteori
Emmanuel Mounier

Emmanuel Mounier (født 1. maj 1905 i Grenoble, død 22. marts 1950 i Châtenay-Malabry) var en fransk filosof og forfatter, der var en ledende figur i den franske personalisme.

Mounier studerede ved Sorbonne. Som 24-årig blev han inspireret af den franske forfatter Charles Péguy og arbejdede derefter på sin syntese af kristendom og socialisme, der senere blev kendt som personalismen. I 1932 var med til at grundlægge den politiske bevægelse Troisième Force. Samme år etablerede han tidsskriftet Esprit, som han siden var redaktør af. Tidsskriftet fik stor betydning for personalismen og for den kulturelle debat i Frankrig. 

Mounier underviste ved Lycée du Parc i Lyon og Lycée Français Jean Monnet i Bruxelles.

Filosoffer fra Frankrig
Publicister
Arthur Adamov

Arthur Adamov (født den 23. august 1908 i Kislovodsk, Det Russiske Kejserrige, død 15. marts 1970 i Paris, Frankrig) var en russisk-fransk forfatter og skuespiller, der var en af de førende eksponenter for absurdteater.

Fra 1924 var han bosiddende i Paris, og i 1947 debuterede han som skuespilforfatter med La Parodie. I sit forfatterskab beskæftigede han sig særligt med kapitalismen og forbrugersamfundet set fra en kritisk vinkel. Han var inspireret af forfattere som August Strindberg og Bertold Brecht.

Hans død skyldes muligvis en overdosis af sovemedicin.

Filmografi 
 Voilà l'ordre (1966)
 Een Zachtmoedige vrouw (manus, 1971)
 Vassa Geleznova (manus, 1972)

Eksterne henvisninger 
 

Manuskriptforfattere fra Frankrig
Dramatikere fra Frankrig
Skuespillere fra Frankrig
Manuskriptforfattere fra Rusland
Dramatikere fra Rusland
Skuespillere fra Rusland
Franskmænd i 1900-tallet
Hans von Euler-Chelpin

Hans Karl August Simon von Euler-Chelpin (født 15. februar 1873 i Augsburg, Kongeriget Bayern, død 6. november 1964 i Stockholm, Sverige) var en tysk-svensk biokemiker, der i 1929 vandt Nobelprisen i kemi sammen med Arthur Harden for deres opdagelser af fermenteringen af sukker og fermenteringsenzymer.

von Euler-Chelpin var professor i generel og organisk kemi ved Stockholms Universitet fra 1906 til 1941 og leder af universitetets institut for organisk kemi fra 1938 til 1948. 

Under 1. verdenskrig gjorde han tjeneste som tysk officer, først i artilleriet og senere i flyvevåbnet.

Han var gift med botanikeren og geologen Astrid Cleve og far til Ulf von Euler, der fik Nobelprisen i fysiologi eller medicin i 1970.

Kemikere fra Sverige
Kemikere fra Tyskland
Nobelprismodtagere i kemi
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Nobelprismodtagere fra Sverige
Medlemmer af Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Medlemmer af Kungliga Vetenskapsakademien
Svenskere i 1800-tallet
Svenskere i 1900-tallet
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Calypsobyen

Calypsobyen er en nedlagt mineby på Calypsostranda, beliggende nordvest for Recherchefjorden i Bellsund på Svalbard, Norge. Calypsobyen blev bygget i perioden 1918-19 og var ejet af Northern Exploration Company (NEC) og var selskabets hovedsæde. I dag er stedet en del af Sør-Spitsbergen nationalpark og området er ejet af den norske stat.

Byen blev allerede lukket i 1920 på grund af de lave forekomster af kul i minerne i området, og det meget barske vejr gjorde arbejdet med lasting af skibe vanskeligt.

Området er blev opkaldt efter det britiske krigsskib HMS Calypso. Skibet var i 1895 på en træningstur samtidig med mandskabet foretog opmålinger i området.

Polske forskere fra Maria Curie-Skłodowska Universitetet i Lublin har siden 1986 lejet bygningerne hver sommer.

Eksterne henvisninger 
 Norsk Polarinstitutts side om Calypsobyen  
 Sysselmannen på Svalbards kulturminderapport om Calypsobyen 

Tidligere beboelser på Svalbard
Minedrift på Svalbard
Etableret i 1918
Miguel Ángel Moratinos

Miguel Ángel Moratinos Cuyaubé (født 8. juni 1951 i Madrid) er en spansk jurist, diplomat og politiker, der er medlem af Partido Socialista Obrero Español, som han repræsenterer i Cortes.

Efter studier i jura og politologi arbejdede han fra 1974 til 1979 i det spanske udenrigsministerium som østeuropæisk chef. Han var derefter udstioneret på Spaniens ambassade i Jugoslavien og fra 1984 på ambassaden i Marokko. Fra 1987 til 1991 var han undergeneraldirektør for Nordafrika, og fra 1993 generaldirektør for udenrigspolitik i Afrika og Mellemøsten. I 1996 var han i seks måneder ambassadør i Israel, inden han blev EU's særlige udsending for fredsprocessen i Mellemøsten; en post han besad til 2003.

I 2004 blev han valgt til parlamentet. 20. april samme år udnævnte ministerpræsident José Luis Rodríguez Zapatero ham til udenrigs- og udviklingsminister. Som en af sine første gerninger standstede han Spaniens engagement i Irak-krigen, hvilket udløste en længere diplomatisk krise mellem Spanien og USA. I 2007 var han formand for OSCE i Europa.

Moratinos blev i oktober 2010 blev afløst af Trinidad Jiménez.

Eksterne henvisninger 

Politikere fra Spanien
Diplomater fra Spanien
Jurister fra Spanien
Ursula von der Leyen

Ursula Gertrud von der Leyen (født 8. oktober 1958 i Bruxelles-bydelen Ixelles) er en tysk politiker, der repræsenterer CDU og som fra d. 17. december 2013 var landets forsvarsminister i regeringerne Angela Merkel III og Angela Merkel IV. Von der Leyen blev den 2. juli 2019 nomineret til at være formand for EU-kommissionen fra 2019 til 2024. Hun tiltrådte posten som formand den 1. december 2019, og det var dermed også den dag, at den nye Von der Leyen-kommission tiltrådte. Da hun som ung pige boede med sin familie i Bruxelles, døde hendes lillesøster Benita-Eva som 11-årig af kræft. Hun huskede senere "mine forældres enorme hjælpeløshed" i lyset af at lide af kræft, hvilket hun i 2019 nævnte som en af sine grunde til, at hendes EU-kommission skulle "tage teten i kampen mod kræft".

Baggrund og uddannelse 
Von der Leyen er datter af den tidligere ministerpræsident i Niedersachsen, Ernst Albrecht. Hun har studeret økonomi ved Georg-August-Universität Göttingen, Westfälische Wilhelms-Universität og London School of Economics, men færdiggjorde ikke studierne og blev i stedet kandidat i medicin i 1987 og dr.med. fra Medizinische Hochschule Hannover i 1991. Hun arbejdede derefter samme sted. I 2001 tog hun desuden en mastergrad i folkesundhedsvidenskab.

Politisk karriere 
Hendes politiske liv begyndte som medlem af CDU i 1990. Hun debuterede som folkevalgt som medlem af byrådet i Sehnde og formand for den lokale partiforening. Fra 2001 til 2004 var hun medlem af regionalforsamlingen i Hannover og formand for sundhedsudvalget. I 2003 blev hun medlem af Christian Wulffs skyggeregering i Niedersachsen, og efter at CDU vandt valget og von der Leyen selv blev indvalgt i landdagen, blev hun i marts 2003 udnævnt til socialminister i Wulffs konservativ-liberale regering. I 2004 blev hun indvalgt i CDU's præsidium, og fra 2005 blev hun formand for partiets kommission om familie-, børne- og arbejdsmarkedspolitik. Efter forbundsdagsvalget 2005 blev hun minister for familier, ældre, kvinder og børn i den føderale regering. I første omgang beholdt hun posten efter forbundsdagsvalget 2009, men efter blot en måned efterfulgte hun Franz Josef Jung som arbejds- og socialminister, da han var tvunget til at forlade posten. Hun blev Tysklands første kvindelige forsvarsminister efter forbundsdagsvalget 2013.

Privatliv 
Ursula von der Leyen er gift med Heiko von der Leyen, som hun har syv børn med.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Ursula von der Leyens personlige hjemmeside 
 Biografi ved Forbundsdagen 

Ministre fra Tyskland
Medlemmer af Forbundsdagen
Politikere fra CDU
Læger fra Tyskland
Personer fra Bruxelles
Familieministre
Forsvarsministre fra Tyskland
Europa-Kommissionsformænd
Europa-Kommissærer fra Tyskland
Europa-Kommissærer 2019-2024