kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Veretjekulturen

Veretje-kulturen er en arkæologisk kultur, der eksisterede på den østlige side af Østersøen i det centrale Rusland omkring 8.850-7.600 f.Kr. i den sidste halvdel af den præboreale periode, og det er således en kultur tilhørende mesolitikum eller mellemste stenalder. Den er opkaldt efter fundlokaliteten Veretje I.

Kulturens oprindelse er enten Kunda-kulturen eller Butovo-kulturen. Folk fra denne kultur menes at have bidraget til den tidligste bosættelse i Finland, da nogle af genstandene fra det tidlige mesolitiske Finland ligner genstande fra Veretje-kulturen.

Bosættelsesområder 

Veretje-kulturen anses for at omfatte flere opholdssteder. I nærheden af Lachaya-søen ligger Veretje I dateret til 9.050-8.520 før nu  eller 8.200-7.600 f.Kr. ), Suhoje, Pogostiche og Vjazovyi Mys. Langs Kinemaji-floden, der strømmer ned til Lacha-søen, ligger Popova-gravpladsen (9730-7150 før nu  eller 9.100-6.000 f.Kr. ). Lokaliteten Andozero-M ligger ved bredderne af Andozero-søen.

Noter

Litteratur 
 Peter Peregrine: "Eastern Europe Mesolithic" (i: Encyclopedia of Prehistory, Vol. 4 Europe; USA: Human Relations Area Files, Inc.; Springer 2001; ; s. 93-120).
 Uwe Danzeglocke: Radiohiiliajoituksen kalibrointiohjelma CalPal Universität zu Köln: Radiocarbon Laboratory. Besøgt 23.11.

Arkæologiske kulturer
Det romerske teater (Orange)

Det romerske teater i Orange (fransk: Théâtre antique d'Orange) er en ruin af et romersk amfiteater i byen Orange i det sydøstlige Frankrig i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur. Anlægget blev bygget i det første århundrede e.Kr.

Teateret er et af de bedst bevarede med intakt scenevæg og tribuner. Anlægget er 103 meter bredt, 37 meter dybt og kan have rummet mellem 6.000 og 10.000 tilskuere.

Det romerske provins Arausio blev grundlagt i 40 f.Kr. af legionærveteraner, og teateret havde en betydelig rolle i det romerske samfund. Efterhånden som romerrigets indflydelse svandt, blev det i 391 vedtaget at nedlægge det, også efter tilskyndelse fra kirken.

Sammen med det omkringliggende kulturlandskab og triumfbuen i Orange kom teateret i 1981 opført på UNESCOs verdensarvsliste . Anlægget ejes af byen og har siden 1869 været arena får en årlig operafestival: Chorégies d'Orange.

Kilder og henvisninger 

Teater (Orange)
Vaucluse
Provence-Alpes-Côte d'Azur
Butovokultur

Butovokulturen er en mesolitisk jæger-samlerkultur beliggende ved øvre del af Volga-flodområdet i skovregionen i det vestlige Rusland. Den dateres til mellem 8.000 f.Kr. og 5.000 f.Kr., og har sit navn efter en fundlokalitet i nærheden af Moskva. 

De fleste bopladser er beliggende ved vandsområder som floder og søer, og de arkæologiske fund indeholder harpuner af ben, knive af flint, pilespidser og skrabere. Livsformen baserede sig på jagt og fiskeri. 

Butovokulturen blev efterfulgt af skovegnenes Volga-Oka-kultur.

Litteratur 
 Darvill, Timothy, The Concise Dictionary of Archaeology (2002)

Arkæologiske kulturer
Volga-Oka-kultur

Volga-Oka-kulturer er et samlingsnavn for keramikanvendende jæger-samlersamfund i skovzonen i det centrale Rusland i området, som omsluttes af øvre Volga, Oka og Desna-floderne i 4. og 3. årtusinde f.Kr.

Dette område var hjemland for den grubekeramiske kultur, en direkte ætling til den lokale mesolitiske gruppe. Den tidligste af Volga-Oka-kulturerne var lialovo-kulturen, som dateres til det 4. årtusinde f.Kr. Nært beslægtet var belev-kulturen som udvikledes senere omkring 4.000 f.Kr syd for lialovo. Begge kulturers bopladser er fundet ved flodbredder, ved søbredder og på sandklitter. Udgravninger i kulturlagene ved søerne peger mod en ret bofast befolkning, mens bopladserne ved sandklitterne ikke gør.

Livsformen var ikke baseret på agerbrug eller husdyrhold men på jagt og fiskeri. Keramikken består af karakteristiske krukkeagtige lerkar med en spids eller rund bund, dekorerede med dybe gruber i horisontalt adskilte lag med kamaftryk. Der findes flere regionale og lokale varianter i keramikken. 

De efterfulgtes af fatjanovo-kulturen omkring 2.000 f.Kr.

Litteratur 
 Darvill, Timothy, The Concise Dictionary of Archaeology (2002)

Arkæologiske kulturer
Knopskydning

Knopskydning er den form for ukønnet formering, hvor en del af moderorganismen bryder løs og danner et selvstændigt individ. Mange encellede organismer forplanter sig ved knopskydning.

Hos visse planter og dyr begynder de nye individer som udvækster på moderindividet (organismen). Denne form for ukønnet formering kaldes knopskydning. Den lille udvækst eller knop vokser sig større og antager form og funktion som den voksne organisme, før den adskilles fra moderorganismen. Hos nogle arter bevarer de nye individer i lang tid forbindelsen med moderorganismen som hos de planter, der formerer sig ved udløbere.

Gær er mikroskopiske encellede svampe, som formerer sig ved knopskydning. Knoppen er i forbindelse med moderorganismen, indtil den kan klare sig selv.

Referencer 

Formering
Petronella af Aragonien

Petronella af Aragonien, også stavet Petronilla og Petronila ( eller Payronella; ), (født 29. juni 1136 i Huesca, død 15. oktober 1173 i Barcelona) var regerende dronning af Kongeriget Aragonien fra 1137 til 1164.

Hun var datter af kong Ramiro 2. af Aragonien og Agnes af Aquitanien og var den sidste regent af Aragonien fra Huset Jiménez. Hendes ægteskab med grev Ramon Berenguer 4. af Barcelona forenede Kongeriget Aragonien med Grevskabet Barcelona og skabte grundlaget for statsdannelsen Aragoniens krone.

Biografi 
Petronellas far Ramiro havde været munk, da han arvede tronen efter sin barnløse bror. Han havde fået kirkens tilladelse til att bestige tronen, gifte sig og producere en arving. Da Petronella var født vendte hendes mor tilbage til sit hjemland i Frankrig. Året efter arrangerede Ramiro Petronellas ægteskab med Grev Ramon Berenguer 4. af Barcelona, abdicerede til hendes fordel og vendte tilbage til klosteret. Petronella gennemførte sit ægteskab som 15-årig i 1137 og fik fem børn. Hun blev enke i 1162. I 1164 abdicerede Petronella til fordel for sin søn, som dermed blev hersker over både Kongeriget Aragonien og Grevskabet Barcelona og grundlagde statsdannelsen Aragoniens krone.

Anetavle

Se også 
Aragoniens krone
Aragoniens regenter
Huset Jiménez

Noter

Eksterne henvisninger 

Huset Jiménez
Kongelige fra Spanien
Regerende dronninger af Aragonien
Fyrster fra middelalderen
Katolske monarker
Personer fra Huesca
Muslim ibn al-Hajjaj

Muslim ibn al-Hajjaj (født efter 815 i Nishapur i Abbasideprovinsen Khorasan, død i maj 875), også kendt som Imam Muslim, var en persisk eller arabisk islamisk lærd, der udgav en af de vigtigste sunnitiske hadith-samlinger. Samlingen er kendt som Sahih Muslim og er inddelt i 43 bøger.

Muslim foretog i løbet af sit liv lange rejser, hvor han samlede og sorterede fortællinger om Muhammeds liv, som han til sidst udgav i sit værk al-Sahih ("Den sande") med en omhyggelig angivelse af, hvorfra de var overleveret, og forskellige varianter. Sammen med Muhammad al-Bukharis samling Sahih Bukhari opfattes Sahih Muslim af sunnimuslimer som den mest troværdige og autoritative hadith-samling. Al-Hajjaj og al-Bukhari omtales samlet som "De to troværdige" (al-sahihan).

Hadith-samlingerne er opdelt i temaer og uddyber Koranens tekster. Muslimer kan dermed finde svar på konkrete problemstillinger i samlingerne.

Kilder 

Islamiske lærde
Brezová pod Bradlom

Brezová pod Bradlom er en by i det vestlige Slovakiet, som er beliggende cirka 65 km nordøst for hovedstaden Bratislava. Byen ligger i regionen Trenčín.  Byen har et areal på 41,08 km² og en befolkning på  indbyggere.

Referencer

Eksterne links 
  Officielle hjemmeside

Byer i Slovakiet
Kelteminar-kultur

Kelteminar-kulturen (5.500–3.500 f.Kr.) var en neolitisk arkæologisk kultur af fastboende fiskere, der forekom i halv-ørkenen og ørkenområderne i Karakum- og Kyzyl Kum-ørkenerne og deltaerne for floderne Amu Darya og Zeravshan  i egne nu beliggende i Kasakhstan, Turkmenistan og Uzbekistan. 

Kulturen blev opdaget og udgravet første gang i 1939 af USSR Chorasmianske Arkæologiske og Etnografiske Ekspedition under ledelse af S. Tolstoy, der først beskrev den. Det er opkaldt efter en lokalitet med samme navn.

Kelteminar-befolkningen praktiserede et mobilt jagt-, samler- og fiskerlevevej. Efterhånden begyndte de at praktisere husdyropdræt. Med den sene glaciale opvarmning, op til Atlanterhavsfasen af det postglaciale optimum, flyttede mesolitiske grupper nordpå ind i dette område fra Hissar (6000–4000 f.Kr.). Disse grupper medbragte bue og pil samt hunden, elementer af det, som Kent Flannery  har kaldt en "bredspektret revolution". 

Forskere mener, at Kelteminar-kultur er relateret til Hul-kamkeramik-kulturen og at dens udøvere hører til de finno-ugriske folk. 

Kelteminar-folket boede i enorme fælleshuse (med størrelser på 24m x 17m og 10m høje), som husede hele stammesamfundet på omkring 100-120 mennesker. De prydede sig med smykker lavet af muslingeskaller. De fremstillede stenøkser og små trapezformede flintpidser. Til madlavning brugte de lerkar produceret uden brug af pottemagerhjulet.

Kelteminar-økonomien var baseret på fastboende fiskeri og jagt.

Kelteminar-kulturen blev erstattet af Tazabagyab-kulturen.

Noter

Litteratur 
 Tolstov S.P. Following ancient Horesm civilization, Part 2. Ch. 5
 Rtveladze E. Civilizations, nations, cultures of Central Asia, Tashkent, 2005 (In Russian)
 Kelteminar Culture Flourishes in Central Asia 

Arkæologiske kulturer
Triumfbuen (Orange)

Triumfbuen i Orange (fransk: Arc de triomphe d'Orange) er en triumfbue i byen Orange i SØ-Frankrig i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur.  Dateringen af triumfbuen er usikker, men hvis man skal fæste lid til inskriptionerne på buen er den rejst i kejser Augustus' regeringstid (27 f.Kr.-14 e.Kr.), som en hyldest til veteraner fra gallerkrigene og Legio II Augusta. Den står ved Via Agrippa, der er en del af det romerske vejnet i Gallien. 

I år 27 blev triumfbuen brugt af kejser Tiberius for at hylde Germanicus' sejre over tyske krigerstammer. 

Triumfbuen er 19,5 m bred, 8,4 m dyb og 19,2 m høj. Den er dekoreret med relieffer af romerske krigere, både til søs og til lands. Et relief viser en romersk infanterist med  Legio II Augustas mærke  på skjoldet.

Den er den ældst kendte af en type triumfbue, som blev brugt også i Rom.

I middelalderen blev triumfbuen bygget ind i bymuren, og den blev restaureret i 1850'erne. 

Sammen med det romerske teater i Orange og dets omgivelser kom triumfbuen i 1981 på UNESCO's verdensarvliste.
.

Kilder og henvisninger 

Romersk arkitektur
Vaucluse
Provence-Alpes-Côte d'Azur
Triumfbuer
Syv liv

Syv liv (originaltitel Seven Pounds) er en amerikansk film fra 2008 og den blev instrueret af Gabriele Muccino.

Medvirkende 
 Will Smith som Ben Thomas
 Rosario Dawson som Emily Posa
 Woody Harrelson som Ezra Turner
 Madison Pettis som Connies datter
 Barry Pepper
 Sarah Jane Morris som Susan
 Michael Ealy
 Robinne Lee som Sarah Jenson
 Bill Smitrovich som George Ristuccia
 Dale Raoul som Hospital Volunteer

Kilder og Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 2008
Dramafilm fra USA
Sparekassen Den lille Bikube

Sparekassen Den lille Bikube er en dansk sparekasse. Sparekassen blev etableret i 1859 under navnet "Den lille Bikube, Kirkerup". I 1991 skiftede den navn til "Sparekassen Den lille Bikube, Kirkerup". I 2002 skiftede den til sit nuværende navn.

Sparekassen har siden 2002 haft sit hovedsæde i Fuglebjerg. Fra 1859 til 2002 havde banken hovedsæde i Sørbylille på trods af, at den havde Kirkerup i navnet. Dvs. sparekassen har i hele sin levetid haft en tæt tilknytning til områddet omkring Slagelse.

Ekstern henvisning 
Sparekassen Den lille Bikubes hjemmeside 

Banker i Danmark
Etableret i 1857
Kæmpeklat

Kæmpeklat (Brefeldia maxima) er en art meget stort plasmodisk svampedyr i klassen Myxogastria (tidl. Myxomycetes). Sporene dannes i fritstående sporangier og spredes med vinden, men også biller i familien Lathridiidae  er medvirkende i spredningen

Plasmodiet vokser frem af jorden som en rent hvid struktur, der kan være meget stor og udviser til tider rytmiske cytoplasmiske strømnings-bevægelser, som medvirker til transport af næringsstoffer i organismen. Plasmodiet kan bevæge sig en vis afstand inden dannelsen af ætheliet.

Udbredelse 
Findes ofte på bark (død eller levende) efter kraftig regn. Hist og her i Danmark, almindelig i Europa men forekommer over hele verden.

Kilder 

Svampedyr
Projekt Riese

Projekt Riese er et kompleks af underjordiske gange ved Walim (tysk: Wüstewaltersdorf) i Polen påbegyndt af Nazityskland under Anden Verdenskrig og delvis afsluttet i 1945.

Gangerne opføres under bjergmassiver ved Osówka, Włodarz i de schlesiske Uggle-bjerge (Góry Sowie). Tunnelerne under Książ slot (Schloss Fürstenstein) i udkanten af byen Wałbrzych ca. 30 km NV for Walim hører med til komplekset, der muligvis var beregnet til førerhovedkvarter.

Komplekset består af syv anlæg. De kendte tunnelsystemer består i dag af gange med nøgne sprængflader. Dele af kammersystemet har betonvægge.

Lejrene

Virksomheder 

Virksomheder, der deltog i projektet:

Galleri

Referencer

Litteratur

Eksterne henvisninger 

 Fundacja Krzyzowa dla Porozumienia Europejskiego: Project Riese 

Tyskland under 2. verdenskrig
Krigsforbrydelser begået af Nazityskland
Holocaust i Polen
Halvsøster

En halvsøster er din ene forælders datter med en anden person end din anden forælder. 

Eksempel: Hvis din mor og far er gået fra hinanden, og den ene part møder en ny partner, som vedkommende får en datter med, vil denne datter være din halvsøster.

H.C. Andersen havde en halvsøster, Karen Marie Andersen. Deres mor fik - inden H. C. Andersens fødsel - Karen Marie Andersen med en anden mand end H.C. Andersens far.

Familierelationer
Solutréenkulturen

Solutréenkulturen kan dateres til omkring 21.000 - 16.000 f.Kr. Kulturgruppen er opkaldt efter et fundsted i det sydvestlige Frankrig, La Solutré. En perfekt overfladeretouchering på såkaldte lagerbladspidser er et typisk kendetegn. De tidligste kendte bennåle indgår i solutréenmaterialet.

Solutréentraditionen overlejrer gravettienkulturen. Den var i sine første stadier begrænset til det sydvestlige Frankrig, men spredte sig efterhånden til forskellige dele af den Iberiske halvø. I Frankrig gør den i alle henseender indtryk af at være resultatet af en intern udvikling. Blandt andet synes hulemalerier at have fortsat uden afbrydelse fra gravettien via solutréen og nået sit højdepunkt under den efterfølgende madeleinekultur, og endvidere synes de lagerbladsspidser med fladhugning kun på den ene side, som ofte betragtes som noget af et symbol for solutréen, af alt at dømme at være udviklet fra de spidser med flad tilhugning alene på de ene side, som dukkede op under ældre solutréen. Lagerbladsspidser, som næppe kan forbindes direkte med disse fra mellemste solutréen, forekom i den ungarnske szeletienkultur og i flere af de sydrussiske kulturer fra yngre palæolitikum. I begge tilfælde synes de at stamme fra mellempalæolitiske traditioner indenfor flintbearbejdningen.

Solutréens sidste stadium kendetegnedes i østlige Spanien af noget, som fremstår som savtakkede eller tungeforsynede pilespidser og i Frankrig af små afslag med retoucheret ryg og nåle med øjne af typer, som også forekommer under første fase af den følgende periode, madeleinekulturen.

Litteratur 
 Clark, Grahame, Människans äldsta historia (1969)

Arkæologiske kulturer
Dorthe Chakravarty

Dorthe Chakravarty (født 29. maj 1971 i Middelfart) er en dansk historiker, forfatter, foredragsholder og forhenværende radiovært på DR P1.

Uddannelse 

Chakravarty har studeret litteraturvidenskab på Odense Universitet i 1990, og blev siden cand.mag. i historie og dansk ved Københavns Universitet i 2003.

Karriere 
I årene 1990-1994 arbejdede hun som ansvarshavende redaktør og skribent for musiktidsskriftet JAM, studievært på Radio Voice og klummeskribent for Berlingske Tidende og sidenhen som pressechef for pladeselskabet Universal Music. Efter endt uddannelse som historielærer på Ribe Katedralskole og Rysensteen Gymnasium, hvorefter hun 2005-2013 var vært og tilrettelægger af historieprogrammet Alle Tiders Historie på DR P1.

Siden 2013 har Chakravarty arbejdet freelance som historiker og forfatter. Hun var 2018-2019 sekretariatsleder for Kvinderådet. I april 2019 blev hun tildelt et arbejdslegat på 75.000 kroner af Statens Kunstfond.

Priser og legater 

 Statens Kunstfonds arbejdslegat (2019)

Forfatterskab

Bøger

Referencer 

Historikere fra Danmark
Kvindelige forfattere
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Radioværter fra Danmark
Foredragsholdere fra Danmark
Alumni fra Københavns Universitet
Alumni fra Odense Universitet
Schønbergsgade

Schønbergsgade er en gade på Frederiksberg i København, der går fra Gammel Kongevej i syd til Vodroffs Tværgade i nord. Nr. 15, en fireetages beboelsesejendom der blev opført efter tegninger af Harald Conrad Stilling i 1857, er fredet.

Historie 
 
Omkring 1803 købte hofinspektør Hans Henrich Schønberg en grund på stedet. I 1845 solgte Schønbergs arvinger der til et konsortium bestående af arkitekten Harald Conrad Stilling og tre partnere. I 1852 blev den såkaldte demarkationslinje rykket tilbage fra Falkoner Allé til Søerne, hvilket gav mulighed for byudvikling i området. Som følge heraf anlagdes Schønbergsgade, Schouwsgade (fra 1882: Vodroffs Tværgade) og Danmarksgade. I årene efter 1857 blev området omkring Schønbergsgade og Peter Andersens jernstøberi så til et mindre arbejderkvarter.

En mindre kioskbygning på hjørnet af Gammel Kongevej forsvandt, da gaden blev udvidet i 1930'erne. Alle husene på den østlige side blev revet ned, da den parallelle Danmarksgade forsvandt i 1970.

Bygninger 
Den fireetages beboelsesejendom i nr. 15 blev opført i 1857 efter tegninger af Harald Conrad Stilling. Den blev fredet i 1977. Nr. 7-9 blev også opført i 1857 men efter tegninger af enten Vilhelm Klein eller Henrik Sibbern. Gammel Kongevejsgården (Gammel Kongevej 74D-76 og Schønbergsgade 2-4) er en funktionalistisk etageejendom, der blev opført i 1938-1939 efter tegninger af Frits Schlegel og Magnus Stephensen.

Noter 

Gader på Frederiksberg
Marie Alfred Cornu

Marie Alfred Cornu (fransk: [kɔʁny]; født 6. marts 1841, død 12. april 1902) var en fransk fysiker. Franskmændene refererer generelt til ham som Alfred Cornu.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fysikere fra Frankrig
Osborne Reynolds

Osborne Reynolds FRS (født 23. august 1842, død 21. februar 1912) var en fremtrædende irskfødt britisk innovatør inden for forståelsen af væskedynamik. Hans undersøgelser af varmeoverførsel mellem faste stoffer og væsker medførte forbedringer i design af kedler og kondensatore. Han tilbragte hele sin karriere på det, der nu er University of Manchester.

Eksterne henvisninger 

Fysikere fra Storbritannien
Modtagere af Royal Medal
Panama ved sommer-OL 2020

Panama deltog under Sommer-OL 2020 i Tokyo som blev afviklet i perioden 23. juli til 8. august 2021.

Medaljer

Medaljevinderne

Referencer 

Lande ved sommer-OL 2020
2020
Jens Lindhard

Jens Lindhard (26. februar 1922, Tystofte - 17. oktober 1997) var en dansk fysiker og professor ved Aarhus Universitet. Lindhardteorien, som er en metode til at beregne effekterne ved elektronisk feltscanning af elektroner i et fast stof er opkaldt efter ham., named after Danish professor Jens Lindhard,

Uddannelse og karriere 
Lindhard blev student i 1940 fra Metropolitanskolen i København. Herefter blev han indskrevet på Københavns Universitet, hvor han studerede fysik og blev mag.scient. i 1945 under Oskar Klein i Stockholm, hvor han var taget til under besættelsen. Han sluttede sig kort efter til Den Danske Brigade. Herefter arbejdede han på Institut for Teoretisk Fysik (det nuværende Niels Bohr Institutet), hvor han bl.a. samarbejdede med Niels Bohr.

Sammen med Bohr skrev han i 1954 en afhandling om indfangning og tab af elektroner ved tunge ioners gennemgang gennem stoffer. Lindhard blev udnævnt til professor i teoretisk fysik ved det nyoprettede naturvidenskabelige fakultet ved Århus Universitet i 1956. Han havde denne stilling frem til 1992, hvor han afholdt en afskedsforelæsning den 26. februar. I perioden 1981-88 var han præsident for Videnskabernes Selskab.

Hæder 
 1962: Videnskabernes Selskab
 1975: H.C. Ørsted Medaljen
 1988: Dansk Fysisk Selskabs Fysikpris
 1996: Æresdoktor ved Odense Universitet 1996
 1997: Æresdoktor ved Fudan Universitetet i Shanghai 1997

Privatliv 
Lindhard var barn af Erik Lindhard (1873-1928), der var professor i plantekultur på Landbohøjskolen, og Agnes K. Nielsen (1887-1979). Han var den yngste i en søskendeflok bestående af fire piger og to drenge Han forblev ugift.

Referencer 

Professorer fra Aarhus Universitet
Fysikere fra Danmark
Alumni fra Københavns Universitet
Modtagere af H.C. Ørsted Medaljen
Odsherred Provsti

Odsherred Provsti er et provsti i Roskilde Stift.   Provstiet ligger i Odsherred Kommune.

Provstiet hed tidligere Ods og Skippinge Provsti, men ændrede navn 1 september 2019.
 
Odsherred Provsti består af 13 sogne med 15 kirker, fordelt på 9 pastorater.

Pastorater

Sogne

Kilde
Provstiportalen

Provstier i Roskilde Stift
Etableret i 2019
Slaget ved Kolding

Slaget ved Kolding kan henvise til:

 Slaget ved Kolding (1658), et slag under Karl Gustav-krigene
 Slaget ved Kolding (1849), et slag under Treårskrigen
Nature Cat

Nature Cat er en amerikansk-canadiske tv-serie produceret for tv-kanalen PBS Kids og Family Chrgd af Adam Rudman, David Rudman og Todd Hannert.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Animerede tv-serier fra USA
Animerede tv-serier fra Canada
Amerikanske tv-serier fra 2010'erne
Amerikanske tv-serier fra 2020'erne
Canadiske tv-serier fra 2010'erne
Canadiske tv-serier fra 2020'erne
Nu (flertydig)

Nu kan henvise til:

 Nu - et punkt i tid
 Nu (dokumentarfilm) - en dansk dokumentarfilm fra 1971
 Nu (film fra 2003) - en dansk kortfilm
 .nu - et top level internetdomæne tilhørende Nuie