kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Magnesiumklorid

Magnesiumklorid eller magnesiumchlorid (Kemisk Ordbog) er et salt bestående af ionerne Mg2+ og klorid, Cl−. Det har sumformlen MgCl2 (anhydrat) henholdsvis MgCl2·6H2O (hexahydrat). Magnesiumklorid kan dannes ved reaktion mellem metallet magnesium og saltsyre.

Magnesiumklorid danner farveløse, henflydende krystaller, som anvendes til fremstilling af sorelcement, som støvbindemiddel, frostbeskyttelses- og brandslukningsmiddel, til imprægnering af jernbanesveller og til behandling af uld og bomuld.

 Smeltepunkt: 714 °C
 Massefylde: 2,320 g/cm3
 CAS-nummer: 7786-30-3 (anhydratet), 7791-18-6 (hexahydratet)

Se også 
 Kemi
 Kemiske stofgrupper

Magnesiumforbindelser
Klorider
Kaliumfluorid

Kalimfluorid er en kemisk forbindelse mellem kalium og fluor med sumformlen KF. Det hører til den stofgruppe, der hedder salte, og er den næstmest anvendte kilde til fluorid-ioner i industrielle kemiske processer, kun overgået af flussyre. Kaliumfluorid forekommer i naturen, i form af det sjældne mineral carobiit. Vandige opløsninger af kaliumfluorid kan ætse glas ved at danne vandopløselige fluorsilikater, men flussyre er mere effektivt til formålet.

Kaliumforbindelser
Salte
Aluminiumbromid

Aluminiumbromid er ethvert stof af formlen AlBrx. Den mest almindelige form er aluminiumtribromid (AlBr3), men den mere sjældne aluminiummonobromid (AlBr) kun dannes ved høj temperatur ved aluminiums reaktion med hydrogenbromid (HBr). Stoffet disproportionerer nær stuetemperatur:
6/n "[AlBr]n" → Al2Br6 + 4 Al
Denne reaktion sker revers ved temperaturer over 1000 °C.

Struktur 
Aluminiumtribromid er i praksis dialuminiumhexabromid med molekylformlen Al2Br6 i det faste stadie.

Se også 
 Kemi
 Kemiske stofgrupper

Salte
Bromid
Kalciumoxid

Kalciumoxid eller calciumoxid (Kemisk Ordbog). Sumformel: CaO er i ren form, ved stuetemperatur, et fast materiale; f.eks. hvidt pulver. Det er ætsende og basisk.

Det meste kommercielle kalciumoxid dannes ved kraftig opvarmning af kalk (kalksten). Kalksten består hovedsageligt af CaCO3 og under opvarmningen ændres kalk kemisk: CaCO3 → CaO + CO2. Der er også en masse andre stoffer i restmaterialet og stofblandingen kaldes brændt kalk efter hovedingrediensen kalciumoxid.

Pga. af oprindelsen kalksten indeholder restmaterialet brændt kalk også magnesiumoxid, siliciumoxid og små mængder aluminiumoxid og jernoxid.

Opvarmningen af kalksten (CaCO3; mineralnavn: kalcit) foregår i en ovn. Den kemiske ændring af kalksten sker ved at varme til over 825°C, en endoterm kemisk proces kaldet calcination eller lidt misvisende kalk-brænding, for at frigøre et molekyle af carbondioxid (CO2); hvilket efterlader CaO. Denne proces er reversibel, da den brændte kalk (hovedsageligt CaO) begynder at reagere med CO2 fra luften ligesåsnart den er afkølet. Efter lang tid vil CaO, i fri luft, blive omdannet til CaCO3.

Anvendelser 
CaO kan hydreres og danner så læsket kalk, Ca(OH)2 (mineralnavn: portlandit), det bliver anvendt i cement og mørtel. Læsket kalk er simpelt at lave og CaO reagerer voldsomt med vand. CaO anvendes også i glasproduktion og dets egenskab at reagere med silikater anvendes også indenfor moderne metalproduktion (især stål) til at fjerne slagger. 

Det relativt billige materiale, CaO producerer varmeenergi under reaktionen med vand som vist i følgende ligning:

Ca(OH)2 kan konverteres tilbage til calciumoxid ved at fjerne H2O i den viste reversible ligning. Hvis Ca(OH)2 varmes til det er rødglødende, vil CaO blive regenereret. Når CaO hydreres sker en eksoterm kemisk proces. Én liter vand binder med omkring 3,1 kg CaO, hvilket giver calciumhydroxid plus 3,54MJ varmeenergi.  Denne proces kan anvendes i et transportabel varmekilde til opvarmning af mad.

Når CaO opvarmes til 2.370°C, udsender den et kraftigt lys. Denne form af oplysning er også kendt som limelight og var udbredt i teaterproduktioner før opfindelsen af elektrisk belysning.

Den verdensomspændende årlige produktion af kalciumoxid er omkring 283 millioner tons. USA og Kina er de største producenter og producerer omkring henholdsvis 20 og 170 millioner tons.

Kilder/referencer

Se også 
 Kemi
 Kemiske stofgrupper

Byggematerialer
Calciumforbindelser
Oxider
Kalk
2015-målene

2015-målene er FNs otte hovedmålsætninger inden
for udviklingsområdet, som blev vedtaget af alle FNs medlemslande i 2000 i den såkaldte Millennium-erklæring. Målsætningerne skulle være opnået senest i 2015.

2015-målene adskiller sig fra tidligere målsætninger på udviklingsområdet ved, at de er klare, tidsbestemte samt ved at der sker en løbende måling af målopfyldelsen. Det er UNDP (FNs udviklingsprogram), der står for den løbende rapportering om status for målopfyldelsen. De otte mål har hver især en række delmål, der beskriver, hvad der skal opnås på verdensplan.

De otte mål 

1. Fattigdom og sult
 Andelen af mennesker, som lever for mindre end én dollar om dagen, skal halveres senest i 2015.
 Andelen af mennesker, som lever med hungersnød, skal halveres senest i 2015.

2. Uddannelse
 Alle børn skal i 2015 have adgang til en grundskoleuddannelse.

3. Ligestilling og kvinders rettigheder
 Der skal være lige adgang for piger og drenge til grundskoleuddannelsen inden 2005 og på alle uddannelsesniveauer inden 2015.

4. Børnedødelighed
 Dødeligheden blandt børn under fem år skal nedbringes med to tredjedele inden 2015.

5. Mødredødelighed
 Dødeligheden blandt mødre og gravide kvinder skal reduceres med tre fjerdedele inden 2015.

6. Sygdomme
 Den stigende udbredelse af HIV/AIDS, malaria og andre sygdomme skal standses inden 2015.

7. Bæredygtig udvikling
 Andelen af mennesker uden adgang til rent drikkevand skal halveres inden 2015.
 Levevilkårene skal inden 2020 væsentligt forbedres for mindst 100 millioner mennesker, der lever i slumområder.

8. Globalt partnerskab for udvikling
 Der skal sikres øget udviklingsbistand, retfærdige handelsregler og gældslettelse for udviklingslandene.

Eksterne henvisninger 
 UNDP's danske hjemmeside 
 Portal om 2015 Målene 

FN
Den tredje verden
Etableret i 2000

he:פסגת המילניום#מטרות הועידה
Bariumbromid

Sumformel:BaBr2

Se også 
 Kemi
 Kemiske stofgrupper

Salte
Kemiske forbindelser
Peter Carlsen

Peter S. Carlsen (født 19. februar 1955) er en dansk maler og grafiker. Optaget på Det Kongelige Danske Kunstakademi i 1977.
Deltog i 1982 på den skelsættende generationsudstilling Kniven på hovedet på Tranegården i Gentofte.

Peter Carlsens værker findes på en række af Danmarks førende museer, heriblandt Statens Museum for Kunst, Arken og ARoS Aarhus Kunstmuseum.

Carlsen deltager som kunstekspert i Kunstquiz på DR K.

Carlsen indtrådte i starten af 2016 i bestyrelsen for kunstretningen: Humorisme.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Peter Carlsens hjemmeside: petercarlsen.dk

Danskere i 1900-tallet
Malere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Ammoniumdikromat

Ammoniumdichromat er en uorganisk kemisk forbindelse, som har formlen (NH4)2Cr2O7.

Generelt 

Ammoniumdichromat, (NH4)2Cr2O7 er et kræftfremkaldende kemikalie. Det tager form af orange eller rødlige krystaller uden lugt.
Ammoniumdichromat skal mærkes eksplosiv, meget giftigt og miljøfarligt.

Forsøg 
Ammoniumdichromat blev tidligere anvendt i folkeskoler til forsøget "ammoniumdichromat vulkanen". En dekomponering af ammoniumdichromat der sættes i gang ved at opvarme det med en flamme til det antænder.
Når der går ild i det, sker følgende reaktion:
(NH4)2Cr2O7(s) → Cr2O3(s) + N2(g) + 4H2O(g)

Se også 
 Kemi
 Kemiske stofgrupper

Ammoniumforbindelser
Dorte Dahlin

Dorte Dahlin (født 13. december 1955 i København) er en dansk maler og grafiker. 

Dahlin er uddannet på Det Kongelige Danske Kunstakademi fra 1978 til 1985 hos Sven Dalsgaard, Freddie A. Lerche og Hein Heinsen. Hun deltog i 1982 på generationsudstillingen Kniven på hovedet på Tranegården i Gentofte.

Dorte Dahlin deltog i gennembruddet Det Vilde Maleri i Danmark. Hendes arbejder er repræsenteret på mange danske kunstmuseer og i private samlinger. Siden begyndelsen af 1990'erne har hun arbejdet med kunst i det offentlige rum - i ordets udvidede betydning - fra værker og byplanlægning i Hirtshals (1993-2008-?) til kulturudveksling med Sharjah, De Forenede Arabiske Emirater (1999-2010)

Repræsenteret 
 Statens Museum for Kunst 
 Den Kgl. Kobberstiksamling
 Sorø Kunstmuseum
 Horsens Kunstmuseum
 Randers Kunstmuseum
 ARoS Aarhus Kunstmuseum
 Esbjerg Kunstmuseum
 KØS Museum for kunst i det offentlige rum
 Ny Carlsbergfondet
 Politikens Hus
 DAC – Dansk Arkitektur Center, København
 Det Danske Kulturinstitut, Peking
 Europa Parlamentets Samling, Bruxelles
 Hirtshals Kommune
 H.K.H. Prins Joachim og H.K.H. Prinsesse Alexandras Samling
 H.K.H. Kronprins Frederiks Samling
 H.H. Sheik Dr. Sultan Bin Mohammed Al Qasimi´s samling
 Sharjah Art Museum

Hædersbevisninger 
 2015 Anna Klint Sørensens Legat
 2004 og 2007 Billedkunststyrelsens produktionspulje
 1989, 2003, 2004, 2005, 2006 Arbejdsstipendier fra Statens Kunstfond, 
 1990-2005 Henrik og Dagmar Starckes Legat
 2002 Tagea Brandts Rejselegat 
 2001 Sophus Fonden til udvikling af gadelygten Twilight, Odense
 1999 Ole Haslunds Kunstnerfond
 1993 Einar Hansens Fond 
 1992 Præmieret af Statens Kunstfond for Den Grønne Plads i Hirtshals
 1987 Hafina-Fondets Billedkunstnerlegat
 1986 Det 3-årige Arbejdslegat fra Statens Kunstfond 
 1986 Arbejdslegat på Statens Værksteder for Kunst og Håndværk 
 1984-85 Das Henrik Steffens-Studienstipendium, Hamburg
 1984 Villiam H. Michaelsens Tegnelegat

Noter

Eksterne henvisninger
 


Malere fra Danmark
Modtagere af Tagea Brandts Rejselegat
Personer fra København
Personer i Kraks Blå Bog
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Magnesiumnitrid

Magnesiumnitrid, Mg3N2, er en uorganisk forbindelse mellem magnesium og nitrogen. Ved standard tryk og temperatur er det et grøn-gult pulver. Det reagerer med vand og danner ammoniakgas, som er en typisk reaktion for mange metalnitrider:
Mg3N2 + 6 H2O → 3 Mg(OH)2 + 2 NH3

Magnesiumnitrid kan kan dannes ved at brænde magnesium i en ren atmosfære af nitrogen:

3 Mg + N2 → Mg3N2

Når magnesium brændes i atmosfærisk luft er hovedproduktet magnesiumoxid, men der dannes også små mængder magnesiumnitrid.

Brug 

Magnesiumnitrid var den først benyttede katalysator til praktisk anvendelig syntese af borazon (kubisk bornitrid).

Referencer 

Magnesiumforbindelser
Nitrider
Natriumsulfat

Natriumsulfat (Na2SO4) er natriumsaltet af svovlsyre. Dekahydratet af natriumsulfat, Na2SO4·10H2O, er kendt som glaubersalt, opkaldt efter Johann Rudolph Glauber.

Se også 
 Kemi
 Kemiske stofgrupper

Natriumforbindelser
Sulfater
Vibeke Mencke Nielsen

Vibeke Mencke Nielsen (født 6. december 1937) er en dansk maler og grafiker. Uddannet på Det Kongelige Danske Kunstakademi fra 1958 – 1964 under professorerne Søren Hjorth Nielsen og Holger J. Jensen.

Det Kongelige Danske Kunstakademis første kvindelige professor fra 1989 – 1998 (den grafiske skole).

Mencke Nielsen arbejder med grafik og maleri men bør kaldes billedkunstner i ordets videste forstand. Motivisk har hun fokus på det nære, som landskaber, portrætter og hverdagsagtige ting. Formelt er værkerne naturalistiske i sit afsæt, men ofte med abstrakte og symbolske afstikkere. Mencke Nielsen er medlem af kunstnersammenslutningen Kammeraterne, har udført udsmykninger for blandt andet Håndværkerrådet og Københavns Universitet og har parallelt med sit kunstneriske arbejde været tilknyttet Socialforskningsinstituttet 1964-71 og Danmarks Radio 1983-1987. Af tillidshverv fremhæves især hendes formandsskab for Akademiraadet 1987-1990 og hendes position som præsident for Det Kongelige Danske Kunstakademi. Desuden tidligere medlem af repræsentantskabet for Dansk Kunstnerråd og bestyrelsesmedlem for en lang række museer. Tildelt Eckersberg Medaillen 2005 og Statens Kunstfonds livsvarige ydelse fra 1998.

Hædersbevisninger 
 2004: Tagea Brandts Rejselegat
 2005: Eckersberg Medaillen

Danskere i 1900-tallet
Malere fra Danmark
Modtagere af Tagea Brandts Rejselegat
Modtagere af Eckersberg Medaillen
Ansatte ved Det Kongelige Danske Kunstakademi
Danskere i 2000-tallet
Modtagere af Ole Haslunds Kunstnerfonds legat
Personer i Kraks Blå Bog
Kunstnere på finansloven
Kaliumfosfat

Kaliumfosfat eller kaliumphosphat (Kemisk Ordbog) har sumformlen: K3PO4. Det er letopløseligt og bliver forhandlet som en dobbeltvirkende gødning under betegnelsen "PK-gødning".

Det har følgende sikkerhedssætninger: 
R34
S26-27, S36/37/39

Stoffet er ætsende.

Kaliumforbindelser
Salte
Emulgatorer
Kniven på hovedet (udstilling)

Kniven på hovedet var en billedkunstudstilling, der afholdtes på Tranegården i Gentofte i 1982. Udstillingen var gennembrud for nogle af de malere, der siden er blevet kendt som De unge vilde. Udstillingen var inspireret af den nye punkinspirerede maleri-scene, der var opstået i Berlin og Köln under navnet Junge Wilde og af den italienske søsterbevægelse Transavantgarden.

De udstillende kunstnere var:

Anette Abrahamsson
Peter Bonde
Peter Carlsen
Claus Carstensen
Kristian Dahlgård Larsen
Dorte Dahlin
Berit Jensen
Søren Jensen
Steen Krarup
Kehnet Nielsen
Jens Nørregård
Nina Sten-Knudsen

Kunst
Torben Christensen (kunstner)

Torben Marcus Christensen (5. september 1950 i Vejle – 22. december 2004) var en dansk maler og videokunstner. Uddannet på Det Kongelige Danske Kunstakademi hos Mogens Andersen, Arthur Köpcke, Gunnar Aagaard Andersen, Dan Sterup-Hansen og Helge Bertram fra 1971 til 1977. Han oprettede Mediekunstskolen på Kunstakademiets Billedkunstskoler, hvor han var professor 1994-2003.

Ekstern henvisning

Eksterne henvisninger 
 

Kunstnere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Malere fra Danmark
Ansatte ved Det Kongelige Danske Kunstakademi
Næsbygaards arving

Næsbygaards Arving er en dansk film fra 1965.
 Manuskript og instruktion Alice O'Fredericks og Ib Mossin.

Medvirkende 
Blandt de medvirkende kan nævnes:

 Asbjørn Andersen
 Ole Neumann
 Poul Reichhardt
 Inger Stender
 Jane Thomsen
 Ib Mossin
 Christian Arhoff
 Ole Monty
 Henry Lohmann
 Sonja Oppenhagen
 Helga Frier
 Karen Berg
 Bent Vejlby
 Agnes Rehni
 Bjørn Puggaard-Müller
 Valsø Holm

Eksterne links 
 

Morten Korch-film
Danske film fra 1965
Film instrueret af Alice O'Fredericks
Dansksprogede film
Brintpille

En brintpille er en ammoniakholdig pille, som er udviklet på DTU i 2005, med kemiprofessor Claus Hviid Christensen i spidsen. Pillen består af sammenpresset magnesiumhexaamminchlorid, den kemiske formel for dette salt er Mg(NH3)6Cl2. Den hvide eller grålige pille er påtrykt "DTU" med røde bogstaver. Pillen har en karakteristisk, stikkende lugt af ammoniak (NH3), mens en tilsvarende pille, som er overfladebehandlet, er lugtløs.

Ved opvarmning til omkring 100 °C, afgiver pillen ammoniak og bliver til magnesiumchlorid MgCl2. Ammoniak er en gas som kan ledes over en varm platinkatalysator og omdannes til brint (H2) og nitrogen (N2). Brint er en meget energirig forbindelse, der ved reaktion med ilt omdannes til vand. Denne reaktion er meget energiafgivende (exoterm) og kan bruges alle steder hvor der brug for energi, og der er ilt. Brinten kan f.eks. også anvendes til at drive et fartøj. Brintpillen indeholder vægtmæssigt 9,1% brint, hvilket er højt.

Pillens bundne brint har et stort potentiale som brændstof til fremtidens fartøjer, da den løser et stort problem, der tidligere har været med brintdrevne fly, rumfartøjer, skycar og de såkaldte brintbiler – nemlig at brint er meget svært at opbevare. Det skal opbevares enten på gasform eller på væskeform. Begge former har komplikationer. På gasform skal der et meget stort volumen brint til, for at svare til en nutidig "tankfuld". På væskeform skal det opbevares ved meget lave temperaturer, da det ellers vil fordampe. Derudover er det måske største problem med at opbevare brint, at det er yderst brandfarligt.

Brintpillen løser opbevaringsproblemet ved at bære hydrogenatomer bundet på nitrogen som ammoniak, hvorefter ammoniak løbende frigives og omdannes til brint. På denne måde slipper man for at opbevare brint i bilen. Dette kan betyde at biler i fremtiden bliver sikrere, da bilen ikke bærer rundt på brandfarligt brændsel.

Brint kan enten forbrændes ved reaktion med ilt på gasform, som man kender det med lightergas, eller forbrændes i en brændselscelle. Brændselsceller er i stand til at tappe mere energi af forbrændingen end en traditionel afbrænding tillader. Det betyder at forbrændingen er langt mere effektiv, end den eksempelvis er med benzinforbrænding.

Brint- og nitrogenkilder 
Det formodes at brint i starten og en overgangsperiode vil komme fra fossile brændsler og med tiden vil komme fra vedvarende energikilder og evt. fission. Brint kan dannes ved elektrolyse af vand, en proces som kræver meget energi, og omdanner vand til ilt og brint.

I Haber-Bosch-processen kan brint bindes med nitrogen, som 78% af atmosfæren består af, til ammoniak. Fabrikker der laver ammoniaksalte til gødning har erfaring med at lave såkaldt nitrogenfiksering.

Det skal desuden bemærkes at gylle også er en kilde til ammoniak.

Se også 
 Energilagring

Eksterne henvisninger 
 Amminex Emissions Technology A/S - den kommercielle realisering af brintpillen.
 2005-09-08 Danish Researchers Reveal New Hydrogen Storage Technology

Energilagring
Vedvarende brændstoffer og brændsler
Brændselsceller
Bianco Luno

Christian Peter Bianco Luno (24. juni 1795 i Randers – 14. august 1852 i København) var en dansk bogtrykker.

Luno var søn af toldkasserer og konsumtionsforvalter Jens Luno og Elisabeth Charlotte, født Boeck. Faderen døde allerede 1796, og efter en urolig barndom, der en tid førte ham til København, hvor hans moders morbroder, vinhandler Chr. P. Bianco, boede, kom han 1811 i bogtrykkerlære i Ålborg. Her stod han 1816 som udlært trykker, og 1817 rejste han nu over København til udlandet, hvor han forblev i 11 år. Han besøgte Tyskland, Schweiz, Italien og Ungarn, og overalt skaffede hans dygtighed og livlighed ham frem.

1828 kom han som erfaren trykker tilbage til København og var nu så heldig 1831 at få privilegium til et nyt bogtrykkeri, hvad der dengang var en sjældenhed. Da han stod uden midler, associerede han sig med typograf F.W. Schneider, og i efteråret samme år blev da bogtrykkeriet "Bianco Luno & Schneider" åbnet som det første danske virkelig systematisk ordnede bogtrykkeri. Det gjorde herved epoke og arbejdede sig efterhånden op til at blive et af de ledende danske bogtrykkerier, hvad der fremskyndedes derved, at daværende professor Nathan David, efter at interessentskabet med Schneider var løst i 1837, tilførte bogtrykkeriet den nødvendige kapital og en hel del arbejde. "Bianco Lunos Bogtrykkeri" vedblev i sit materiel, sin behandling af arbejdet, sit lokale og sit forhold til arbejderne at
være et mønstertrykkeri. 1847 blev Luno udnævnt til hofbogtrykker.

Luno var gift to gange: 
 1838 med Laura, født Anger, der døde året efter
 13. april 1850 med Charlotte, født Kjær (død 7. november 1889)

Begravet på Assistens Kirkegård.

Bianco Lunos Allé er opkaldt efter ham og løber parallelt med Bülowsvej ensrettet fra Grundtvigsvej til Gammel Kongevej på Frederiksberg.

Eksterne henvisninger 
 Biografi i Dansk biografisk leksikon 1. udgave
 

Danskere i 1800-tallet
Bogtrykkere fra Danmark
Personer fra Randers
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Bianco Lunos Bogtrykkeri

Bianco Lunos Bogtrykkeri A/S var et dansk bogtrykkeri, der blev grundlagt i København i 1831 som "Bianco Luno & Schneider" af Bianco Luno og F.W. Schneider. I årene 1909 til det i 1998 blev overtaget af Levison+Johnsen+Johnsen a/s, var trykkeriet ejet af Carl Allers Etablissementer/Aller Press.

Bogtrykkeriet blev hurtigt kendt for kvalitetsmæssigt godt arbejde og Luno blev i 1847 kongelig hofbogtrykker. Det var på Bianco Lunos Bogtrykkeri, at personer som H.C. Andersen og Søren Kierkegaard fik trykt deres bøger og Historisk Tidsskrift blev også trykt her.

Litteratur 
 Robert Pedersen, Bianco Luno : skildringer af mennesker og miljø i og omkring et københavnsk bogtrykkeri 1831-1991, Bianco Lunos Bogtrykkeri, 1991. .

Grafiske virksomheder i Danmark
Danske virksomheder etableret i 1831
Tidligere virksomheder i København
Leverandører til Det Kongelige Danske Hof
Nat over havet

Nat over havet er en roman fra 1991 skrevet af den engelske forfatter Ken Follett.

Den beskriver en række personer, som under 2. verdenskrig gør sig klar til at flygte ud af England med luksusflyet, Clipperen, der vil bringe dem til USA.

Vi møder fascisten lord Percy Oxenford og hans familie, tyven Harry Marks, der har planer om at starte en ny tilværelse i USA, Diana Lovesey og hendes elsker samt Carl Hartmann, en jødisk videnskabsmand.

Romaner fra England
Litteratur i 1991
Bøger af Ken Follett
Syd for Tana River

Syd for Tana River er en dansk film fra 1963.
Manuskript Finn Holten Hansen.
Instruktion Bent Christensen og Sven Methling jun.
Blandt de danske medvirkende kan nævnes:

Poul Reichhardt
William Rosenberg
Axel Strøbye
Bent Christensen
Charlotte Ernst
Per Wiking

Eksterne henvisninger 
 

Dramafilm fra Danmark
Danske film fra 1963
Film instrueret af Sven Methling
Familiefilm fra Danmark
Eventyrfilm fra Danmark
Dansksprogede film
Paradis retur

Paradis retur er en dansk film fra 1964, skrevet af Peter Ronild og instrueret af Gabriel Axel.

Medvirkende
Poul Reichhardt
Lise Ringheim
Elsebeth Reingaard
Christoffer Bro
Kjeld Jacobsen
Preben Lerdorff Rye
Erik Paaske
Kirsten Walther
Jakob Nielsen
Aage Fønss
Einar Juhl
Henning Kurt Olsen

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1964
Film instrueret af Gabriel Axel
Dansksprogede film
Lux

lux (symbol: lx) er SI-enheden for belysningsstyrke og måler lysflux per arealenhed. En lux kan skrives som 1 lumen per kvadratmeter.

I tabellen herunder følger en række eksempler på størrelsesordnen af lux:

Referenceliste 

Lys
Afledte_SI-enheder
Måleenheder
Lumen

En lumen (symbol lm) er SI-enheden for lysstrøm. Den svarer til den lysstrøm, som en lyskilde med lysstyrken én candela i alle retninger udsender i rumvinklen en steradian.

Ved frekvensen 540 THz, der svarer til grønt lys, er en lm det samme som 1/683 W. Ved andre frekvenser (hvor øjet er mindre følsomt) skal der større effekt til for at nå op på en lm. Se mere under candela.

Eksterne henvisninger 
 Guide: Fra watt til lumen og andre begreber på apaere.dk

Lys
Optik
Afledte SI-enheder
Måleenheder
Canadagås

Canadagåsen (Branta canadensis) er en stor gås, der har sin oprindelige udbredelse i Nordamerika, men som nu også yngler i dele af Nordeuropa og New Zealand. Den kan være til gene for landbruget, fordi den æder vintersæd.

Beskrivelse 
Fuglen vejer normalt cirka 4-5 kg og måler 90-105 cm mellem halespids og næbspids. Vingefanget er 160-180 cm. Den kan leve helt op til 25 år. Både hannen og hunnen er ensfarvet brune med hvidt bryst. Hals og hoved er sorte med en hvid plet på siden af hovedet.

Ynglebiologi og udbredelse 
Canadagåsen bygger oftest sin rede ved bredden af en sø eller et andet vådområde med bevoksning, gerne på småøer. Fra midten af april lægger den 5-6 æg, som udruges i løbet af 28-30 dage. Selvom ungerne er flyvefærdige efter 40-48 dage, holder gåsefamilien gerne sammen i op til et år efter denne periode.

Ud over at være udbredt i Canada og det nordvestlige USA er canadagåsen indført til godser og parker i England i 1600-tallet og senere i 1900-tallet også udsat i Norge, Sverige og Finland. Arten yngler nu almindeligt i disse lande og ses også spredt ynglende i Danmark og det øvrige Nordvesteuropa. De kommer til Danmark typisk sidst i februar fra deres overvintring i områder fra Holland til Spanien.

Føde 
Fuglen lever hovedsageligt af kløver, kornplanter, græs og vandplanter, men tager også snegle, orme, insekter og krebsdyr i sommerperioden.

Galleri

Kilder og eksterne henvisninger

Referencer 

Fugle fra Canada
Nordamerikas fugle
Grønlands fugle
Gæs