kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Anthon Christian Berg

Carl Anthon Christian Berg (17. september 1827 i København – 12. december 1897) var en dansk proprietær og politiker.

Berg var søn af overlæge L.A. Berg. Han gik i det von Westenske Institut, lærte landvæsen, var forvalter og senere forpagter, men købte 1862 Store Vejlegård i Vallensbæk i Københavns Amt. 1876 supplerede han den med en gård i Ballerup Sogn. Fra 1871 var han bosat i København og fra 1880 på Frederiksberg, men sine landejendomme beholdt han.

Berg arbejdede sig frem til politisk virksomhed gennem den kommunale gerning. Beboerne i hans sogn lagde tidlig beslag på hans arbejdslyst og praktiske evner og valgte ham ind i sognerådet, hvor han var formand 1865-70. Derfra avancerede han i 1865 ind i amtsrådet, hvoraf han indtil 1892 (med en afbrydelse 1877-80) var et meget brugt og nyttigt medlem. 1868 blev han landvæsenskommissær, suppleant og senere medlem af Taksationskommissionen for jernbaneanlæg, 1888 formand for afløsningen af gårdmandshoveriet i 2. Landstingskreds og 1890 medlem af bestyrelsen for Åndssvageanstalten på Gl. Bakkehus. I 1871 var Berg medstifter af Den danske Landmandsbank og var både medlem af bankrådet og delegationen (bestyrelsen) til sin død. Fra 1877 var han medlem af repræsentantskabet for Landbygningernes alm. Brandforsikring og fra 1876 medlem af repræsentantskabet, senere bestyrelsen, for Det kjøbenhavnske Brandassurance-Kompagni for Varer og Effekter. Endelig blev han 1882 formand for et interessentskab, Stubberup Enge, som erhvervede 1800 tdr. land fra Lammefjorden og solgte arealerne til landbrugerne på egnen.

I 1871 blev der efter gårdejer Peder Hansens udtræden en plads ledig i 2. Landstingskreds, og opmærksomheden henledtes da på den ansete og dygtige kommunalmand. Han valgtes til Landstinget ved et suppleringsvalg og var siden medlem af tinget for Højre. 1874 blev han genvalgt, men i 1882 fik han ikke stemmer nok. 1873-75 og igen 1878-79 var han en af tingets sekretærer og sad 1881-82 i forsvarsudvalget, hvor han talte imod Københavns Landbefæstning, idet han i stedet ønskede Søbefæstningen og Flåden udviklet. 1879 blev han medlem af Kommissionen om Universitetets finansielle stilling.

Han blev Ridder af Dannebrog 1884 og etatsråd 1892.

Kilder 
 Victor Elberling, Rigsdagens Medlemmer gennem 100 Aar, bind 1, København: J.H. Schultz Forlag 1949, s. 31.

Eksterne henvisninger 

Riddere af Dannebrog
Proprietærer fra Danmark
Personer fra København
Landstingsmedlemmer i 1870'erne
Landstingsmedlemmer i 1880'erne
Kommunalpolitikere fra Danmark
Landstingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Amtsrådsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Irlands præsident

Irlands præsident (irsk: Uachtarán na hÉireann) er statsoverhoved i Irland. Præsidenten vælges sædvanligvis direkte af folket. Mandatperioden er syv år og præsidenten kan maksimalt sidde to perioder. Embedet er frem for alt ceremonielt, men præsidenten har visse begrænsede magtbeføjelser. Embedet er indrettet gennem Irlands konstitution af 1937. Præsidentens officielle residens er Áras an Uachtaráin i Dublin. Den nuværende præsident er Michael D. Higgins.

Valg 
Præsidenten vælges formelt af folket hver syvende år, hvis ikke posten af anden årsag bliver ledig, hvormed nyvalg må afholdes inden for tres dage. Irske statsborgere over 18 år har stemmeret. At kandidere til præsident er åbent for alle statsborgere, som er fyldt 35 år, og som nomineres på en af følgende måder:

 Nomineres af mindst 20 medlemmer af Oireachtas (parlamentet)
 Nomineres af mindst 4 grevskabsråder eller statsråder
 Selvnomineres (i fald det er en siddende eller tidligere præsident)

Præsidentrækken 

Irlands nuværende præsident er Michael D. Higgins.
 
Følgende personer har haft posten:

 Douglas Hyde (1938 – 1945)
 Seán T. O'Kelly (1945 – 1959)
 Éamon de Valera (1959 – 1973)
 Erskine Hamilton Childers (1973 – 1974)
 Cearbhall Ó Dálaigh (1974 – 1976)
 Patrick Hillery (1976 – 1990)
 Mary Robinson (1990 – 1997)
 Mary McAleese (1997 – 2011 )
 Michael D. Higgins (2011 -  )

 
Lister over præsidenter
Statsoverhoveder efter land
Gianpiero Combi

Gianpiero Libero Maria Combi (født 20. november 1902 i Torino, død 12. august 1956) var en italiensk fodboldspiller, som blev verdensmester med Italien ved VM i 1934 på hjemmebane. Han deltog også i to olympiske lege i 1920'erne

Combi var med ved OL 1924 i Paris, men fik ikke spilletid. Til gengæld var han med i holdet kampe ved OL 1928 i Amsterdam fra kvartfinalen og frem, da italienerne vandt bronze. Han var målmand for italienerne i turneringen, hvor  vandt finalen over . Italiens vej til bronzekampen kom gennem sejr over  med 4-3 i første kamp (uden Combi), uafgjort med 1-1 mod Spanien i den første kvartfinale, fulgt af sejr på 7-1 i omkampen tre dag senere. Derefter tabte de i semifinalen mod  med 2-3, men vandt bronzekampen mod  11-3.

Inden VM 1934 var han egentlig stoppet på landsholdet, men da hans afløser, Carlo Ceresoli brækkede armen kort inden VM, blev Combi hentet tilbage, og han var dermed med til at blive verdensmester med Italien efter finalesejr over Tjekkoslovakiet på 2-1. Combi var italiensk anfører i fire kampe i denne turnering, der blev hans sidste landskampe. Han opnåede i alt 47 landskampe.
   
Combi spillede 367 kampe for FC Juventus i perioden 1921–34. Han vandt Serie A fem gange med klubben, 1925-26, 1930-31, 1931-32, 1932-33 og 1933-34.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Fodboldspillere fra Italien
Fodboldspillere fra Juventus F.C.
Verdensmestre i fodbold
Deltagere for Italien ved sommer-OL 1924
Deltagere for Italien ved sommer-OL 1928
Olympiske bronzemedaljevindere fra Italien
Bejeweled Blitz

Bejeweled Blitz er oprindeligt en Facebook-applikation, som er udviklet og udgivet af PopCap Games. Den udviklede sig hurtigt til at blive et spil til download.

Gameplay 
Målet i Bejeweled Blitz er at matche juveler for at få den højst mulige score på ét minut. Ved at knytte sig til Facebook kan spillerne dyste med andre for at få den højeste score.

Referencer 

Computerspil fra 2010
Morten Andersen (rigsdagsmedlem)

Morten Andersen (11. maj 1814 på Haldgaard i Idskov ved Sæby – 31. maj 1896 i Aarhus) var en dansk skolelærer og politiker.

Morten Andersen var søn af gårdfæster Anders Thomsen, gik på Snedsted Seminarium, hvorfra han tog eksamen 1834. Han var dernæst huslærer hos provst Sørensen i Karby på Mors og blev 1836 skolelærer i Øster Jølby sammesteds. Året efter blev han forflyttet til Valsgård ved Hobro og i 1856 Mårslet, hvor han indgik i kredsen omkring Lars Bjørnbak. 1877 tog han afsked fra lærergerningen. 1862-67 var han medlem af sogneforstanderskabet i Mårslet og 1871 medstifter af sognets sparekasse, hvor han var revisor. Fra 1852 til 1892 var han distriktskommissær i Geert Winthers Brandforsikring for rørlig Ejendom, først i Valsgård og senere i Mårslet.

Han var folketingsmand for Aalborg Amts 4. valgkreds (Årskredsen) fra 4. august 1852 til 14. juni 1858. Han stillede sig allerede ved et suppleringsvalg i december 1851, som skulle finde en erstatning for pastor J.F. Jørgensen. Andersen opnåede kun 117 stemmer imod gårdejer Peder Christiansen, som fik 147, men året efter fik Christiansen 239 stemmer og Andersen 267. Morten Andersen var 1853-57 en af Folketingets sekretærer og var 1854-55 medlem af udvalget angående hovedlandeveje i Jylland. Han blev også valgt ved de fire efterfølgende valg, men stillede ikke op i 1858, da han var flyttet fra valgkredsen.

Ved valget 18. oktober 1866 blev han imidlertid valgt til Landstinget for 9. kreds, hvor han var en af kun få Venstremænd. Han blev genvalgt 1874 og sad indtil 30. september 1882. På tinge indgik han i oppositionen uden at gøre så meget væsen af sig undtagen på skoleområdet, hvor han deltog i debatten som seminariernes forsvarer og var en god taler. Han var 1867-69 medlem af fællesudvalget om værnepligt, 1866-67 af udvalget ang. skolelærereksamen, 1869-70 af udvalget om brændevinshandel på landet og om fæstes overgang til selveje. Han var også i dette ting en af sekretærerne nemlig i årene 1868-69.

Kilder 
 Victor Elberling, Rigsdagens Medlemmer gennem 100 Aar, bind 1, København: J.H. Schultz Forlag 1949, s. 13-14.
 J.A. Hansen, Vor Forfatnings-Historie: fra 1848 til 1866, bind 2, 1868.

Eksterne henvisninger 

Lærere fra Danmark
Folketingsmedlemmer i 1850'erne
Landstingsmedlemmer i 1860'erne
Landstingsmedlemmer i 1870'erne
Landstingsmedlemmer i 1880'erne
Landstingsmedlemmer fra Venstre
Kommunalpolitikere fra Danmark
Politikere fra Bondevennerne
Virgilio Felice Levrato

Virgilio Felice Levratto (født 26. oktober 1904, død 18. september 1968 Genova) var en italiensk fodboldspiller, som deltog i to olympiske lege i 1920'erne.

Levratto begyndte sin karriere i klubben FC Vado i 1921 og var her med til at vinde Coppa Italia i 1922. Senere spillede han også i Hellas Verona F.C., Genoa C.F.C., Ambrosiana-Inter, S.S. Lazio samt et par mindre klubber, inden han indstillede sin karriere i 1942.

Levratto debuterede på det italienske landshold i holdets første kamp ved OL 1924 i Paris. Han var med i alle kampene, som Italien spillede, da de nåede kvartfinalen og tabte til . 

De følgende år spillede han en række venskabskampe for Italien samt kampe i den mellemeuropæiske internationale turnering. Han var igen med for Italien ved OL 1928 i Amsterdam, hvor han spillede samtlige kampe: Sejr over  med 4-3, uafgjort med 1-1 mod Spanien i den første kvartfinale, og sejr i omkampen tre dage senere med 7-1, nederlaget i semifinalen mod  med 2-3 samt bronzekampen mod  , som Italien besejrede 11-3. Uruguay vandt guld efter sejr i finalen over . Levratto scorede fire mål i turneringen (et mod Frankrig, to mod Spanien og et mod Uruguay). 

Han spillede yderligere et par kampe i 1928 og endte med at have spillet 28 kampe og scoret 12 mål.

Efter afslutningen af sin aktive karriere blev Levratto træner for forskellige klubber. I 1940'erne dedikerede en sanggruppe, Quartetto Cetra, en sang til hans ære med titlen "Che centrattacco" ("Sikke en angriber").

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Italien
Fodboldspillere fra SS Lazio
Deltagere for Italien ved sommer-OL 1924
Deltagere for Italien ved sommer-OL 1928
Olympiske bronzemedaljevindere fra Italien
Attilio Ferraris

Attilio Ferraris (født 26. marts 1904 i Rom, død 8. maj 1947 i Montecatini Terme) var en italiensk fodboldspiller, der blev verdensmester med Italiens landshold ved VM i 1934 på hjemmebane. 

Ferraris, der var forsvarsspiller, begyndte sin karriere i 1922 i Fortitudo Roma, og spillede senere for klubber som AS Roma (1927-1934), SS Lazio, AS Bari og Calcio Catania. Han spillede 254 kampe og scorede to mål i de ti sæsoner, han spillede i Serie A.

Han debuterede for det italienske landshold i 1926 og var med på holdet ved OL 1928 i Amsterdam, dog uden at spille, da Italien vandt bronze.

Ferraris spillede en række kampe i den mellemeuropæiske internationale turnering, som Italien vandt i første udgave (1927-1930). Han var også med ved VM i 1934 på hjemmebane og spillede her i de tre afgørende kampe: Kvartfinalesejren over  (1-0), semifinalesejren over  (1-0) og finalen mod , som Italien vandt 2-1 og dermed blev verdensmestre. Han spillede yderligere nogle venskabskampe og nåede op på i alt 28 landskampe i perioden 1926-1935.

Ferraris var i øvrigt kendt for sit vilde liv, der involverede hasardspil, ligesom han var kæderyger og ret dameglad. Han døde som blot 43-årig af et hjerteslag under en oldboyskamp.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Fodboldspillere fra Italien
Fodboldspillere fra SS Lazio
Fodboldspillere fra AS Bari
Verdensmestre i fodbold
Felice Gasperi

Felice Luigi Stefano Gasperi (født 26. december 1903 i Bologna, død 23. maj 1982 i Città Sant'Angelo) var en italiensk fodboldspiller.
 
Gasperi var forsvarsspiller og spillede hele sin karriere i Bologna F.C., hvor han opnåede 382 kampe i perioden 1923-1938. Han var her med til at blive italiensk mester fire gange: 1925, 1929, 1936 og 1937. Han var også med til at sikre klubben Mitropa Cup i 1932 og 1934.

Gasperi spillede seks kampe for det italienske landshold mellem 1928 og 1933. Han var udtaget til landsholdet, der vandt en bronze ved OL 1928 i Amsterdam, men fik ikke spilletid i turneringen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Italien
Fodboldspillere fra Bologna FC
Enrico Rivolta

Enrico Rivolta (født 29. juni 1905 i Milano, død 18. marts 1974 i Milano) var en italiensk fodboldspiller, som deltog i de olympiske lege 1928 i Amsterdam.
 
Rivolta, der var midtbanespiller, spillede størstedelen af sin karriere for Inter (1922-1933) og var dermed med til at blive italiensk mester i 1922-1923 og 1929-1930. Frem til 1939 spillede han for SSC Napoli, A.C. Milan og AC Crema 1908.

Han debuterede på det italienske landshold i 1928 i en kamp i den mellemeuropæiske internationale turnering. Han kom derefter med til OL 1928, hvor han spillede Italiens første fire kampe: Sejren over  med 4-3, uafgjort med 1-1 mod Spanien i den første kvartfinale, sejr i omkampen tre dage senere med 7-1 (hvor han scorede et af målene) samt nederlaget i semifinalen mod  med 2-3. Uruguay vandt turneringen med finalesejr over , mens Italien vandt bronze med en 11-3-sejr over  (uden Rivolta). Rivolta spillede yderligere et par venskabskampe og nåede op på i alt otte landskampe.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Italien
Fodboldspillere fra S.S.C. Napoli
Fodboldspillere fra FC Internazionale Milano
Personer fra Milano
Deltagere for Italien ved sommer-OL 1928
Olympiske bronzemedaljevindere fra Italien
Ground-controlled approach

Ground-controlled approach, i daglig tale kaldet GCA, er et militært radarsystem der med to antenner ser ud ad landingsbanen. 

Flyets position registreres i vandret og lodret plan. Flyet kan så via radiokommunikation dirigeres ned i al slags vejr. 

På flyvelederens radarscope er der lagt en kunstig linje ind på hvert af de 2 billeder: Det billede, der viser det vandrette plan (som set fra oven), har en imaginær forlængelse af landingsbanen lagt ind som 'centerline'. Radarbilledet, der viser det lodrette plan (som set fra siden), har en kunstig linje lagt ind, hvor den ideelle glidepath (indflyvningsvinkel) ligger. 

Flyvelederen taler så flyet ned via radio med meldinger som: (you are) above glidepath, below glidepath, left of centerline, right of centerline og selvfølgelig det  ønskede: You are on centerline and glidepath. Systemet er så præcist at flyvelederen kan se at flyet når det punkt, hvor hjulene får kontakt med landingsbanen, og her melder han touchdown til piloten, så denne er varslet få sekunder inden.

Inden alt dette sker, er flyet dirigeret hen til indflyvning via terminalradarens billede.

I en militær lufthavn skal man altid kunne lande. I Grønland blev helikopterpiloterne fra Grønlandsfly der fløj i en civil udgave af S-61 Sea King trænet i brugen, da vejret kunne skifte meget hurtigt. Det at blive ”talt” ned, krævede stor tillid til at systemet fungerede.

Luftfart
Radarteknik
Ted Mosby

Theodore "Ted" Evelynn Mosby (født 25. april 1978) er en fiktiv person i den amerikanske sitcom How I Met Your Mother, spillet af Josh Radnor. Den ældre Ted Mosbys stemme, bliver indtalt af Bob Saget.

Historie

Roommates 
Ved seriens begyndelse bor Ted sammen med Marshall og Lilly i New York City i nærheden af 75th Street og Amsterdam Avenue. Marshall er Teds College roommate fra Wesleyan University, og Lilly er kæreste/forlovet/gift med Marshall. Desuden bor Ted i løbet af serien sammen med Robin i lejligheden.

Familie 
Ted er oprindeligt fra Shaker Heights, Ohio, hvor han vokset op med sin yngre søster, Heather Mosby, og sine forældre, som senere er blevet skilt. Teds mor bliver senere gift med Cliff.

Job og uddannelse 
Ted er uddannet arkitekt og arbejder i de første sæsoner i et større arkitekt firma i New York. Senere bliver Ted ansat som professor på Columbia University samtidig med at han arbejder på at designe GNBs nye kontor.

Romantiske forhold

Sæson 1 
I pilotafsnittet møder Ted Robin, som han forelsker sig i og inviterer på en ikke vellykket date. Ted genoptager et forhold til sin ex-kæreste Natalie, som han tidligere har droppet på hendes fødselsdag, men alligevel lykkes det Ted at overtale hende til at genoptage forholdet for derefter at afslutte forholdet på hendes fødselsdag igen. Ted har et one-night-stand med Trudy. Trudy dukker op i sæson 3 af serien igen. Ted indleder et forhold til Victoria, men forholdet afsluttes dog senere. Ted er på date med Mary, en date som Barney har arrangeret i forbindelse med at Robin skal modtage en TV-pris. Ted tror hun er prostitueret. Ted og Robin slutter sæsonen af med at indlede deres forhold.

Sæson 2 
Ted har et cirka et år langt forhold til Robin Scherbatsky i sæson 2, men forholdet afsluttes i sæsonfinalen.

Sæson 3 
Efterfølgende indleder han et forhold til lægen Stella, som han næsten bliver gift med.

Moren 
I løbet af serien er der forskellige hints til hvem moren er. Det er blandt andet blevet afsløret, at Ted møder hende ved Barney & Robins bryllup, i sidste sæson finder man ud af at hun hedder Tracy McConnell og i 2014 får parret deres første barn datteren Penny, i 2017 føder Tracy deres andet barn sønnen Luke og i 2019-20 gifter de sig. I 2024 dør Tracy.

Eksterne henvisninger 
 

Fiktive personer
How I Met Your Mother
Antonio Janni

Antonio Janni (født 19. september 1904 i Santena, død 29. juni 1987 i Torino) var en italiensk fodboldspiller, som deltog i de olympiske lege 1928 i Amsterdam.
 
Janni spillede næsten hele sin karriere i Torino F.C., hvor han begyndte i 1919. I 1937 stoppede han i klubben og spillede en enkelt sæson i Varese, inden han indstillede den aktive karriere. Han spillede 322 kampe for Torino og scorede 48 mål. Han var med til at sikre klubben det italienske mesterskab i 1927 (en titel, der senere blev frataget klubben på grund af en bestikkelsesaffære) og 1928 samt vinde Coppa Italia i 1936.

Janni var udtaget for  til OL 1924 i Paris, men fik ikke spilletid i turneringen. Han debuterede på landsholdet i en kamp mod  i november samme år, hvor han scorede kampens eneste mål (hans eneste landskampsmål).. Ved OL 1928 i Amsterdam spillede han fire kampe: I sejren over  med 4-3, den uafgjorte kamp mod  (1-1) i den første kvartfinale, dernæst sejren i omkampen tre dage senere med 7-1, samt semifinalen mod , som Italien tabte med 2-3. Uruguay vandt senere finalen mod , mens Italien (uden Janni) sikrede sig bronze i kampen mod , som endte 11-3.

Han spillede i alt 23 landskampe fra 1924 til 1929.

Efter sin aktive karriere blev Janni træner frem til 1960. I den periode trænede han blandt andet Varese, Torino og S.P.A.L.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Italien
Fodboldspillere fra Torino FC
Deltagere for Italien ved sommer-OL 1928
Olympiske bronzemedaljevindere fra Italien
Appomattox

Appomattox er hovedbyen i Appomatox County, Virginia i USA. Byen har  indbyggere.

Historie 
Appomattox har navn efter floden af samme navn, der igen har navn efter indianerstammen appomattoc, der hørte til Powhatan-sammenslutningen, der boede nær kysten og var nogle af de første indfødte folk, englænderne mødte, da de kom til landet. Appomattocerne boede historisk set øst for byen, nærmere i området ved nutidens Petersburg, mens manahoacerne boede på området for den nuværende Appomattox.

Omkring 5 km fra byen finder man Appomattox Court House National Historical Park, hvor man har genopført bygninger fra Appomattox i det 19. århundrede og er kendt for at huse Wilmer McLeans hus, hvor general Robert E. Lee overgav sig selv og Army of Northern Virginia til general Ulysses S. Grant under den amerikanske borgerkrig. Efter dette var krigen reelt slut.

På det tidspunkt var området for nutidens Appomattox blot et vanddepot på jernbanelinjen mellem Petersburg og Lynchburg. Byen blev oprindeligt, i 1855, kaldt "Nebraska", men skiftede i 1895 navn til "West Appomattox".

Mod slutningen af borgerkrigen gjorde Lee et sidste forsøg på at nå vanddepotet, idet han derved håbede at kunne transportere sin hær fra Nordvirginia sydpå med tog for at støde til Joseph E. Johnstons noget større Tennessee-hær, der befandt sig i Greenboro i North Carolina. Imidlertid blev Lees forehavende forpurret af ankomsten af unionssoldater, og da han ikke kunne nå frem til jernbanen, overgav han sig 9. april 1865. Et par uger senere overgav Johnston sig med 98.270 konføderationssoldater, hvilket var den største gruppe, der overgav sig under hele krigen, hvilket understregede krigens afslutning. Der var dog fortsat spredte kamphandlinger, der involverede små kontingenter soldater, til juni samme år.

Med jernbanens stigende betydning blev det efterhånden klart, at det var upraktisk at have retsbygningen liggende de fem kilometer fra stoppestedet, og retsbygningen så brændte i 1892, blev den nyopført i det samfund, der var vokset op omkring depotet. I 1894 blev den nye by officielt sæde for amtet.
Disse retsbygninger har dog intet at gøre med McLean's hus, i det gamle Appomattox Courthouse, hvor Lee overgav sig til Grant.

I 1991 boede der 11.971 mennesker i amtet, heraf 1703 i byen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside for Appomattox County

Byer i Virginia
Gino Rossetti

Gino Rossetti (født 7. november 1904 i La Spezia, død 16. maj 1992 smst.) var en italiensk fodboldspiller, som deltog i de olympiske lege 1928 i Amsterdam.

Gino Rossetti, der var midtbanespiller, spillede for Spezia Calcio 1921-1926, derpå for Torino F.C. 1926-1933, inden han sluttede den aktive karriere i SSC Napoli 1933-1937. Især perioden i Torino var succesfuld for ham. Her scorede han 134 mål i 201 kampe og var med til at sikre klubben det italienske mesterskab i 1927 og 1928. Han har desuden rekorden for flest mål i en Serie A-sæson, da han scorede 36 mål i 1928-29, en rekord, der først er blevet matchet i 2015-2016 af Gonzalo Higuain og senere Ciro Immobile i 2019-2020.

Han spillede tretten landskampe og scorede ni mål for . Han debuterede i 1927 og spillede blandt andet et par kampe i den mellemeuropæiske internationale turnering, inden han spillede sin sidste landskamp i 1929.

Rossetti var også med i truppen ved OL 1928 og spillede her holdets første to kampe mod henholdsvis  (sejr på 4-3) samt  (uafgjort 1-1). Italien vandt omkampen tre dage senere med 7-1, men tabte i semifinalen mod  med 2-3. I bronzekampen mødte de , som de besejrede 11-3 og vandt dermed bronze. Uruguay vandt finalen efter sejr over .

Efter afslutningen af den aktive karriere blev Rossetti træner for forskellige klubber i perioden 1938-1952.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Italien
Fodboldspillere fra Torino FC
Fodboldspillere fra S.S.C. Napoli
Deltagere for Italien ved sommer-OL 1928
Olympiske bronzemedaljevindere fra Italien