kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Moshe Sanbar

Moshe Sanbar (,  født 29. marts 1926, død 1. oktober 2012) var en israelsk økonom, som var chef for Israels centralbank Bank of Israel, 1971-1976.

Økonomer
Videnskabsfolk fra Israel
Joachim Frederik Lützow

Joachim Frederik (von) Lützow (født 1651 på Seedorf i Mecklenburg, død 17. august 1676) var en dansk officer.

Han var født i Mecklenburg på sin fædrenegård Seedorf. Hans forældre var Barthold Heinrich Lützow af linjen Drei-Lützow og Dorothea Marie Bülow af linjen Wedendorf. Joachim Frederik Lützow blev 1675 oberstløjtnant ved et af de i anledning af rustningerne mod Sverige oprettede danske dragonregimenter (Walters, siden Trops) og gik året efter med dette til Skåne. Regimentet hørte til det korps, som under generalmajor Jacob Duncan sendtes mod Halmstad. I den ulykkelige kamp ved Fyllebro (17. august) stred Lützow, der var en kæmpeskikkelse og kendt for sine vældige legemskræfter, med glimrende tapperhed. Med egen hånd skal han have nedlagt 17 fjender, inden han selv måtte bide i græsset, "stympad, men kämpande". Disse sidste ord læses endnu på en mindesten, som de svenske som tegn på deres beundring rejste på det sted, hvor Lützow faldt.

Kilder 
 H.W. Harbou, "Joachim Frederik Lützow", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Vort Forsvar, nr. 313 (1892).

Joachim Frederik
Officerer fra Danmark
Faldne danske militærfolk
Danskere i 1600-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Den Skånske Krig fra Danmark-Norge
Caspar Christopher Brockenhuus

Caspar Christopher Brockenhuus er navnet på flere personer:

 Caspar Christopher Brockenhuus (1649-1713) (1649-1713) – dansk generalmajor og godsejer
 Caspar Christopher Brockenhuus (1722-1762) (1722-1762) – dansk oberst, kammerherre og godsejer
Utrikesdepartementet

Utrikesdepartementet (UD) er et ministerium under Sveriges regering, der har ansvaret for landets forbindelser til andre lande, herunder sikkerhedspolitik, internationalt udviklingsarbejde, handelspolitik, international retshjælp og konsulære spørgsmål, folkeret, menneskerettigheder, migration og asylpolitik. Ministeriet har tre ministre; udenrigsministeren, migrationsministeren og bistandsministeren. 

Ministeriet har omkring 2.400 ansatte, hvoraf de 900 er i Sverige. Resten arbejder på Sveriges 105 ambassader, repræsentationer, delegationer og konsulater i udlandet. Sveriges repræsentation i udlandet var længe koncentreret i Europa. I begyndelsen af 1800-tallet etableredes ambassaden i Washington D.C., og i 1907 kom ambassaden i Tokyo til.

Utrikesdepartementets historie går tilbage til 1791, da Gustav den tredje etablerede Konungens kabinett för den utrikes brevväxlingen. I 1840 fik organisationen formelt navnet Utrikesdepartementet.

Eksterne henvisninger
Utrikesdepartementets hjemmeside 

Etableret i 1791
Svenske myndigheder
Udenrigsministerier
Sveriges ministerier
Civilret (flertydig)

Civilret kan henvise til flere artikler:
 Civilret – den del af juraen, der vedrører private parter
 Civilret (retssystem) – også kaldet det kontinentaleuropæiske retssystem
 Civilretten – byrettens funktion, når den tager civilretlige sagertil forskel fra funktionerne fogedretten, skifteretten
Civilret

Civilret, borgerlig ret eller privatret er den del af juraen, der ikke har med offentlig ret at gøre, men som beskæftiger sig med reguleringen af forholdet mellem borgerne (og juridiske personer) indbyrdes. Til de civilretlige discipliner hører således eksempelvis formueret, aftaleret, ejendomsret, immaterialret, arveret, familieret og personret.

Grænsen mellem civilret og offentlig ret er imidlertid sommetider flydende. Når en kommune eksempelvis indgår en aftale, er selve aftalen civilretlig, men grundlaget for at kommunen kan indgå aftalen er lovfæstet i den offentlige ret.

Betegnelsen civilret stammer fra det romerske udtryk "ius civile" og må ikke forveksles med retssystemet civilret, der står i modsætning til common law. Civilretlige sager behandles i Danmark af de almindelige domstole.

Se også 
 Tvist

Kilde 
 Den Store Danske

Jura
Retsvidenskab
Juridiske discipliner
God tro

God tro (latin: Bona fide) er et begreb indenfor juraen, der betegner en parts undskyldelige uvidenhed om et bestemt forhold. Hvis man vurderes at have været i god tro, holdes man som udgangspunkt ikke ansvarlig for det pågældende forhold, selv om det de facto var ulovligt. Det afgørende i den sammenhæng er en vurdering af, hvad en bonus pater familias – en fornuftig person – ville have gjort i samme konkrete situation.

Modsætningen til god tro er ond tro, som forudsætter, at den pågældende part kende til eller burde kende til et bestemt forhold.

God tro er et grundlæggende princip ved blandt andet indgåelsen af kontrakter samt ved køb og salg af varer og serviceydelser.

Eksempler 
 Man køber en vare eller en ejendom af en person, som man antager ejer varen eller ejendommen og derfor er berettiget til at sælge den
 Man modtager og belåner en pant i den tro, at pantsætteren virkelig ejer den

Kilde 
 Den Store Danske

Jura
Intention
Aftaleret
Retsvidenskab
Juridiske begreber
Galla Lupanio

Galla Lupanio eller Gaulo var den femte egentlige Doge i Venedig (755–756). Han blev valgt efter at have afsat og blindet sin forgænger Teodato Ipato. 

Galla kom til magten på et tidspunkt hvor der var tre klare fraktioner i Venedig: den pro-byzantinske fraktion ønskede en stærk doge og tætte politiske forbindelser til det byzantinske rige, det pro-frankiske parti gik ind for en tilnærmelse til det nye dynasti, som var kommet til magten i Frankrig (og som var fjender af langobarder og grækere samt det republikanske parti, som ønskede at opnå så megen selvstændighed som muligt og ikke at komme indenfor en stormagts indflydelsessfære. Galla var formentlig pro-frankisk. Han overlevede dårligt nok et år på tronen inden han blev afsat, blindet og sendt i eksil ligesom Teodato. Han betragtes normalt som grundlæggeren af Barozzi familien.

Kilder 
 Norwich, John Julius. A History of Venice. Alfred A. Knopf: New York, 1982.

Eksterne henvisninger

Se også 

Doger
Domenico Monegario

Domenico Monegario var den 6. Doge i Venedig (756–764), som blev valgt med støtte fra den langobardiske konge Desiderius. For at fastholde det nødvendige gode forhold til Byzans og frankerne, blev der hvert år valgt to tribuner for at begrænse hertugens magt. Domenico blev fornærmet over disse begrænsninger og han blev fjernet efter 8 år ved magten. 

Under hans regeringstid skiftede venetianerne fra at være fiskere til at være sejlende handelsfolk, med vovefulde rejser så langt bort som til de ioniske øer og Levanten. Skibsbygningen blev forbedret for at lave stærkere og hurtigere skibe. Venedigs velstand steg med handelen og byen fik den middelalderlige karakter, som den beholdt i 1000 år. Da pave Paul 1. forlangte gaver fra Venedig til Pavestaten, blev doge Monegario afsat, blindet og sendt i eksil, ligesom hans to forgængere. 

Efternavnet Monegario kan være afledt af monegarium, dvs. broder eller munk, eller fra monetarium, dvs. en møntmager.

Kilder 
 Norwich, John Julius. A History of Venice. Alfred A. Knopf: New York, 1982.

Eksterne henvisninger

Se også 

Doger
Flemming Møller (flertydig)

Flemming Møller kan være flere personer:

 Flemming Møller (borgmester) (født 1947-2017) – SF-borgmester i Helsinge Kommune 1998-2002
 Flemming Møller (født 1950) – folketingsmedlem for Venstre
 Flemming Quist Møller (født 1942) – dansk musiker og tegner
 Flemming Møller Mortensen (født 1963) – folketingsmedlem for Socialdemokraterne
Maurizio Galbaio

Maurizio Galbaio (latin: Mauricius Galba) (død 787) var den 7. doge i Venedig fra 764 til sin død. Han var den første store doge, som regerede i 22 år og bragte Venedig på vej mod uafhængighed og succes.

Maurizio blev udnævnt til doge i en periode hvor der hvert år blev valgt to tribuner og at afbalancere dogens magt. Hans forgænger havde tilhørt den pro-langobardiske fraktion, mens Maurizio var en velhavende mand fra det pro-Byzantinske Heraclea. Han var modstander af såvel den stærke republikanske fraktion, som gik ind for en de facto uafhængighed som af de pro-frankiske og pro-langobardiske fraktioner. Han modtog titlerne magister militum og hypatos af den byzantinske kejser Leo 4..

I lyset af alliancen mellem paven og den frankiske konge Karl den Store og stærk kirkelig støtte for frankisk overherredømme i Venedig hærgede den langobardiske konge Desiderius kirkens stater og Istrien, og tog endda dogens søn Giovanni til fange. Gennem paven sendte Maurizio ambassadører til Karl den Store og hans søn blev frigivet. Maurizio gjorde herefter det første af mange forsøg på at gøre posten som doge arvelig da han i 778 fik sin søn udpeget til andendoge. Maurizio opnåede billigelse heraf fra kejseren i øst.

I Maurizios sidste elleve år udvidede venetianerne til stadighed Rialto øerne. På den lille ø Olivolo (nu Castello), genindviede han kirken Sankt Sergius og Bacchus som San Pietro di Castello. Den blev ophøjet til bispesæde og var Venedigs domkirke under hele den republikanske æra. Lavpunktet i Maurizios regeringstid indtraf da venetianske købmænd blev udvist fra Pentapolis for at have handlet med slaver og eunukker.

Maurizio blev rent faktisk efterfulgt af sin søn da han døde. Hans navn, Galbaio, stammede fra at han angiveligt nedstammede fra den romerske kejser Galba.

Henvisninger

Kilder 
Norwich, John Julius. A History of Venice. Alfred A. Knopf: New York, 1982.

Se også 

Doger
Anne Cathrine Kielland Lund

Anne Cathrine Kielland Lund (født 1. oktober 1966 i Oslo) er en norsk slagtøjsspiller og dirigent bosat i Danmark. Anne Cathrine Kielland Lund er uddannet i musikvidenskab fra Universitetet i Oslo, har en musikpædagogisk diplomeksamen med slagtøj og ensembleledelse fra Det Jyske Musikkonservatorium samt diverse kurser og -mesterklasser i direktion ved blandt andre Frans Rasmussen og Henrik Vagn Christensen.

Som slagtøjsspiller har Anne Cathrine Kielland Lund været ansat hos Prinsens Musikkorps og som slagtøjslærer på diverse musikskoler i Norge og Danmark og senest også ved Musikalsk Grundkursus i Kolding.

Anne Cathrine Kielland Lund har dirigeret diverse harmoni- og symfoniorkestre, herunder Kolding Harmoniorkester (1996-2004),
Harmoniorkestret Tonica (1997-2000) og Vejle Symfoniorkester (2002-) samt Fredericia Byorkester (2006-).

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Referencer 

Dirigenter fra Norge
Percussionister
Prinsens Musikkorps

Prinsens Musikkorps er et dansk militært brassband, som har base på Skive Kaserne. Det er et professionelt musikkorps under Flyvevåbnet. Orkestrets chef er Leo Ebbesen Pedersen, og Ole Edvard Antonsen er chefdirigent. René Bjerregaard Nielsen er tilknyttet som Musikdirigent.

Musikkorpset hørte tidligere under Prinsens Livregiment og har rødder tilbage i det 17. århundrede. 1. oktober 2020 overgik korset fra Hæren til Flyvevåbnet.

Historie 
Regimentet, nu Prins Frederiks Regiment, får sit musikkorps officielt godkendt ved en direkte skrivelse til regimentet 19. april 1766.

Se også 
 Den Kongelige Livgardes Musikkorps
 Slesvigske Musikkorps

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Musikgrupper fra Danmark
Danmarks militær
Musikgrupper fra 1766
Giovanni Galbaio

Giovanni Galbaio var ifølge traditionen den ottende doge i Venedig (787–804), men kun den 6. historisk dokumenterede. Han efterfulgte sin far Maurizio Galbaio, som havde udnævnt ham til 2. doge i 778. Den byzantinske kejser Leo 4. anerkendte hans tidtel det år, om end forsøget på at etablere et arveligt monarki truede hans egen udnævnelse til doge. 

Giovanni havde kortvarigt været fange hos den langobardiske konge Desiderius efter et felttog i Istrien, men hans far sendte gennem paven ambassadører til Karl den Store, frankernes konge for at anmode om at få Giovanni løsladt. 

Efter at han – uden forudgående valg – havde arvet sin fars post, begyndte han straks en vendetta mod patriarken af Grado, som repræsenterede kirken og dens modstand mod slavehandel. Karl den Store, som var tro mod kirken og nu også konge i Lombardiet, støttede afskaffelsen af slavehandelen i sine riger og var derfor utilfreds med den venetianske handel ved Adriaterhavet. I Maurizios regeringstid havde patriarken endda gennemført udvisning af de venetianske købmænd og konfiskation af deres varer i Pentapolis. Giovanni fik kejserinde Irene til at udnævne hans Maurizio til med-doge. 

I et forsøg på at modvirke patriarken udpegede Giovanni sin 16-årige nevø Kristoffer til biskop af Olivolo. Patriarken nægtede at salve ham, officielt på grund af hans alder, men rent faktisk på grund af hans anti-frankiske holdninger. Maurizio 2. blev sendt af sted for at angribe Grado med en flotille skibe. Den gamle patriark blev i den forbindelse kastet i døden fra et tårn. Modstanderne af Galbaio familien flygtede til Treviso mens patriarkens nevø, Fortunatus, blev valgt til hans efterfølger og straks flygtede til det frankiske hof. Oppositionen samledes under ledelse af Obelerio degli Antenori og vendte tilbage til Venedig. Giovanni flygtede sammen med Maurizio og Kristoffer til Mantua i 803, hvor de formentlig alle døde. Obelerio efterfulgte dem. 

Galbaiofamilien vendte senere tilbage til Venedig og antog navnet Querini.

Kilder 
 Norwich, John Julius. A History of Venice. Alfred A. Knopf: New York, 1982.

Se også 

Doger
Sylvester Hvid

Sylvester Hvid & Co er en danskejet kommunikations- og konsulentvirksomhed. Den blev etableret i 1899 af entreprenøren og cykelhandleren Jens Sylvester Hvid.

Historie 
Sylvester Hvid blev stiftet den 14. oktober 1899 af den københavnske entreprenør og cykelhandler Jens Sylvester-Hvid. Den første store kunde i 1899 var DSB, som bureauet samarbejdede med i over 100 år. Året efter, i år 1900, begyndte Kjøbenhavns Telefon Aktieselskab (KTAS) og Sylvester Hvid et samarbejde, hvor sidstnævnte stod for annonceindrykningen i alle KTAS' telefonbøger; dette gjorde de frem til 1978.

Den 5. august 1928 døde Jens Sylvester-Hvid, og bureauet blev overtaget af hans søn Sven Sylvester Hvid.

Under 2. verdenskrig overlevede Sylvester Hvid første del af krigen ved at producere biografreklamer; men da nazisterne beordrede de danske reklamebureauer til at producere propaganda på vegne af den tyske besættelsesmagt, instruerede Svend sine medarbejderne i at lægge plantefrø i poser for J. E. Ohlsens Enke med en så stor koncentration, at når besættelsesmagten besøgte bureauet, kunne de se, at bureauets medarbejdere havde for travlt til at udføre kommunikationsopgaver for besættelsesmagten. Dette medførte, at bureauets kontorer og baggård kunne benyttes til at indgå i og hjælpe den den danske modstandsbevægelse. Kontoret på Strøget blev et centralt mødested for modstandsbevægelsen og garageanlægget "Alléenberg", som Svend Sylvester Hvid ejede blev brugt som værksted og våbendepot. Garageanlægget blev sprængt i luften under RAF's angreb på Gestapo-hovedkvarteret, hvor garagemesteren bestak tyskerne med øl og cigarer, så de ville vogte garageanlægget uden at de vidste, at modstandsbevægelsen våbendepot var begravet under ruinerne.

I 1940'erne var Sylvester Hvid det første danske reklamebureau, som begyndte at bruge levende fotomodeller i reklamer, som erstatning for de dengang meget anvendte tegninger.

I 1952 åbnede Sylvester Hvid sammen med en norsk og en svensk partner det første skandinaviske reklamebureau i USA. Da bureau, som de kaldte "Triangel", var på sit højeste, beskæftigede det 450 medarbejdere i New York City.

I 1978 overtog tredje generation af familien Sylvester Hvid bureauet, denne gang under ledelse af Ole Sylvester-Hvid.

I 1995 blev virksomheden opkøbt af den tidligere professionelle fodboldspiller og erhvervsmand Fernando Olsen, som stadig er ejer.

I perioden siden da har Sylvester Hvid løbende ekspanderet, bl.a. gennem opkøb af en del andre bureauer, som alle er blevet integreret i Sylvester Hvid & Co.

Kendte medarbejdere 
 Storm P (Robert Storm Petersen)
 Peter Wibroe
 Allan Mylius Thomsen
 Fernando W. Olsen

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside
 Best Buy Brokers' hjemmeside.

Markedsføringsvirksomheder i Danmark
Danske virksomheder etableret i 1899
Davidson Drobo-Ampem

Davidson Drobo-Ampem (født 26. marts 1988 i Accra) er en ghanesisk/tysk fodboldpsiller.

Karriere 
I juli 2012 skiftede Drobo-Ampem til Esbjerg fB på en to-årig aftale. Inden da havde han været lejet ud til den vestjyske klub over flere omgange.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Davidson Drobo-Ampem  på Superstats.dk

Fodboldspillere fra Ghana
Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra Esbjerg fB
Fodboldspillere fra FC St. Pauli
HK HANDEL

HK HANDEL er et fagforbund for HK-medlemmer ansat i butikker, på engroslagre og kontorer og det er en del af HK/Danmark, der med mere end 300.000 medlemmer er Danmarks næststørste fagforbund.

Bæredygtig fagforening 
HK HANDEL forhandler overenskomster med medlemmernes arbejdsgivere og fører faglige sager for medlemmer. Dermed er HK HANDEL en del af den traditionelle demokratiske fagforeningsstruktur, der udgør grundstammen i den danske arbejdsmarkedsmodel, hvor overenskomster aftales mellem arbejdsgiverforeninger og lønmodtagerforeninger.

Den nuværende udvikling med flere lønmodtagere, som vælger billigere fagforeninger uden ret til at indgå overenskomster, og som går imod for eksempel strejkeretten, undergraver denne model. Ifølge arbejdsmarkedsforskere er der dog ikke umiddelbart udsigt til, at LO (som HK/Danmark og dermed HK HANDEL hører under) og arbejdsmarkedets parter mister indflydelse.

Overenskomster 2012 
HK HANDELs forhandlingspartnere er blandt andre arbejdsgiverorganisationerne Dansk Erhverv Arbejdsgiver og Dansk Industri samt arbejdsgivere på det cooperative område. Ved de landsdækkende overenskomstforhandlinger i 2012 sikrede HK HANDEL medlemmerne i forhold til afviklingen af lukkeloven, der på handelsområdet giver udfordringer for arbejdstider og tillæg.

Arbejdsmiljø 
HK HANDEL deltager sammen med andre parter på arbejdsmarkedet i udarbejdelsen af vejledninger, værktøjer, kampagnemateriale, afholdelse af temadage mv. i regi af branchearbejdsmiljøråd (BAR), der er oprettet med baggrund i den danske arbejdsmiljølovgivning. HK HANDEL sidder med i et branchearbejdsmiljøråd for hver af de tre brancher, HK HANDEL repræsenterer medlemmer i; BAR handel, BAR kontor og BAR transport og engros (lagerområdet).

Uddannelse 
Sammen med aktører som Dansk Industri, Dansk Erhverv Arbejdsgiver, Finansministeriet og Kommunernes Landsforening sidder HK HANDEL med i faglige udvalg for detailhandelsuddannelserne, handelsuddannelsen og kontoruddannelserne samt i Efteruddannelsesudvalget for Handel, Administration, Kommunikation & Ledelse. De faglige udvalg bestemmer uddannelsernes varighed og struktur, herunder fordelingen af skoleundervisning og praktikuddannelse på de forskellige uddannelser. De faglige udvalg bestemmer også uddannelsens mål og eventuelle øvrige rammer for undervisningens indhold, for eksempel eventuelle niveaukrav. Derudover bestemmer udvalgene indholdet i reglerne for praktikuddannelsen og uddannelsens tilknytning til en eller flere fællesindgange. De faglige udvalg fastsætter uddannelsesordninger for de enkelte uddannelser på grundlag af uddannelsesbekendtgørelserne. De faglige udvalg har til opgave at følge den erhvervsmæssige udvikling og udviklingsmuligheder og efter behov tage initiativ til nyetablering, omlægning og nedlæggelse af uddannelser.

De faglige udvalg træffer desuden afgørelse om:
 godkendelse af praktikvirksomheder 
 godkendelse af særbestemmelser i uddannelsesaftaler 
 afkortning eller forlængelse af uddannelser 
 klager over skolers afgørelser om elevers optagelse eller ophør med skolepraktik.

Eksterne henvisninger 
 HK HANDELs hjemmeside

Referencer 

Fagforbund under FH
Junior-VM i håndbold 2012 (kvinder)

Juniorverdensmesterskabet i håndbold 2012 for kvinder var det 18. junior-VM i håndbold for kvinder. Mesterskabet blev arrangeret af International Handball Federation og var åbent for spillere født i 1992 eller senere. Slutrunden med deltagelse af 24 hold blev afviklet i Tjekkiet i perioden 1. – 14. juli 2012.

Mesterskabet blev vundet af Sverige, som dermed vandt medaljer ved junior-VM for kvinder for første gang nogensinde, idet holdets bedste resultat indtil da var fjerdepladsen ved junior-VM i 1991. I finalen vandt svenskerne med 29-22 over Frankrig, som ligeledes vandt junior-VM-medaljer for første gang. Bronzemedaljerne gik til Ungarn, som i bronzekampen vandt med 26-24 over Serbien, og som dermed vandt medaljer for første gang siden 2003.

Slutrunde

Værtsbyer og arenaer 
Kampene blev afviklet i fire arenaer i to byer: Ostrava og Brno.

Hold

Indledende runde 

De 24 hold spillede i den indledende runde i fire grupper med seks hold. Hver gruppe spillede en enkelturnering alle-mod-alle, og de fire bedst placerede hold i hver gruppe gik videre til ottendedelsfinalerne. De resterende hold i hver gruppe gik videre til President's Cup, hvor femmerne spillede om placeringerne 17-20, og sekserne spillede om 21.- til 24.-pladsen.

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Gruppe D

Slutspil

Medaljevindere

Placeringskampe

Kampe om 5.- til 8.-pladsen 

Placeringskampene om 5.- til 8.-pladsen havde deltagelse af de fire tabende kvartfinalister.

Kampe om 9.- til 16.-pladsen 

Placeringskampene om 9.- til 16.-pladsen havde deltagelse af de otte tabende ottendedelsfinalister.

President's Cup

Kampe om 17.- til 20.-pladsen 

Placeringskampene om 17.- til 20.-pladsen havde deltagelse af de fire hold, der sluttede på femtepladserne i grupperne i den indledende runde.

Kampe om 21.- til 24.-pladsen 

Placeringskampene om 21.- til 24.-pladsen havde deltagelse af de fire hold, der sluttede på sjettepladserne i grupperne i den indledende runde.

Kvalifikation

Europa

Asien

Afrika

Panamerika

Oceanien

Kilder / eksterne henvisninger 
IHF – XVII Women's Junior Handball World Championship 2012

Noter 

VM i håndbold
Håndbold i 2012
Kvindehåndbold
Valdemar Kornerup

Valdemar Vincent Kornerup (1. maj 1865 i København – 24. marts 1924) var en dansk maler, søn af Lars Andreas Kornerup, far til Bjørn Kornerup.

Efter at have modtaget vejledning af sin fader, der var en dygtig litograf, arbejdede han 1881—85 på Kunstakademiet og under Krøyer. På Charlottenborg debuterede han 1887 med to billeder, af hvilke Almuebryllup i Vartov Kirke
erhvervedes til den Hirschsprungske Samling; 1888 vakte det store Kimon og Pera opmærksomhed; 1891 tilkendtes den mindre guldmedalje ham for Abisag fremføres for David.
 
Mellem hans senere arbejder kan særlig fremhæves Bryllup i Vor Frelsers Kirke (1893), En Billedhugger i sit Værksted (1895,
Nationalgaleriet i Lübeck), Der ventes Besøg (1905) og Besøg i Atelieret. 1887—88 rejste Kornerup i Frankrig og Italien, 1890 var han i Italien, Spanien og Grækenland og 1895 igen i Italien.

I Norge gjorde han studier 1898 og levede der det meste af tiden fra 1899 til 1902. Han har senere mest udstillet omhyggeligt
gennemarbejdede mindre interiørbilleder, i hvilke han har forladt den bredere Krøyerske malemåde og har nærmet sig den ældre danske skoles traditioner.

Eksterne henvisninger

Kilder 
 
 

Malere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Salmonsens
Valdemar