kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thomas Frank

Thomas Frank (født 9. oktober 1973) er en dansk fodboldtræner, der er cheftræner for den engelske Premier League-klub Brentford F.C.

Han var i næsten tre år, fra juni 2013 til marts 2016, cheftræner for førsteholdet i Brøndby IF og har været træner for danske ungdomslandshold.

Han modtog i 2021 prisen for årets danske træner, kåret af transfermarkedets læsere.

Fodboldkarriere 
I sin aktive karriere spillede Thomas Frank kampe for Frederiksværk Boldklub og Melby-Liseleje IF

Trænerkarriere 
Thomas Frank startede sin karriere som træner i Frederiksværk Boldklub, hvor han i perioden 1995-1998 trænede klubbens U/8- og U/12-hold. I 1999 fik Frank sin bachelorgrad i idræt ved Institut for Idræt København, hvor han senere skrev speciale i coachingbaseret ledelsesstil.

Fra 1999 til 2004 var Frank ansat i Hvidovre IF som træner for U/14-, U/16- og U/18-holdene. Herefter blev han i 2005 ansat som ITU-træner i B93 som et led i DBU's ITU-projekt, og i 2006 blev han ITU-træner i Lyngby Boldklub, hvor han blev indtil han i 2008 blev ansat som træner for ungdomsholdene i DBU.

Danmark U/16/17/19 
Han startede som træner for U/16- og U/17-landsholdet og blev senere træner for U/19-landsholdet. I sin tid som ungdomstræner i DBU stod Frank i spidsen for årgangen, der er blevet udråbt som "Danmarks gyldne årgang", der som U/17-hold kom til U/17 EM og U/17 VM. 

 : 25 kampe med 10 sejre, 3 uafgjorte og 12 nederlag.  : 66 kampe med 38 sejre, 14 uafgjorte og 14 nederlag.  : 15 kampe med 10 sejre, 1 uafgjort og 4 nederlag.

Brøndby IF 
I juni 2013 blev Thomas Frank præsenteret som ny cheftræner for Brøndby IF. Han blev præsenteret kort efter valget af en ny ledelse i klubben, der valgte at skifte den siddende cheftræner Auri Skarbalius.

I marts 2016, sagde Thomas Frank sit job som cheftræner i Brøndby IF op i kølvandet på "Oscar-skandalen," hvor bestyrelsesformand Jan Bech Andersen havde udskældt Thomas Frank og den tidligere sportsdirektør, Per Rud, på et fanforum for Brøndbys fans.

Superligaen 2013-14 : 33 kampe med 13 sejre, 13 uafgjorte og 7 nederlag.
Superligaen 2014-15 : 33 kampe med 16 sejre, 7 uafgjorte og 10 nederlag.
Superligaen 2015-16 : 20 kampe med 9 sejre, 5 uafgjorte og 6 nederlag.

Brentford F.C. 
Efter tiden i Brøndby skiftede Thomas Frank til den engelske Championship-klub Brentford F.C., hvor han blev assistenttræner og i oktober 2018 cheftræner.

I sæsonen 18-19 fik han med Brentford 34 kampe med 13 sejre, 7 uafgjorte og 15 nederlag. I 20/21-sæsonen førte han klubben i Premier League.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 http://dk.linkedin.com/in/thomas-frank-8026a916
 http://www.danskfodbold.com/traener.php?ligaid=2001&coachid=4117
 http://www.transfermarkt.com/thomas-frank/profil/trainer/9002

Fodboldtrænere fra Danmark
Fodboldtrænere fra Lyngby Boldklub
Fodboldtrænere fra Brøndby IF
Fodboldtrænere fra Brentford F.C.
Dan Klein

Dan Klein (født 8. oktober 1950 i Klaksvík, bosat i Hoyvík) er journalist og redaktør for den færøske avis Oyggjatíðindi (Øtidende). Han blev redaktør for Oyggjatíðindi i 1982.

I september 2011 besluttede Dan Klein, at Oyggjatíðindi ikke skulle udgives på tryk længere, men derimod kun i en digital udgave. Den digitale udgivelse begyndte i 2003. Denne beslutning blev taget for at gøre det muligt for folk over hele verden at læse nyheder på Oyggjatíðindis hjemmeside, samt at købe bladet som PDF-udgave på hjemmesiden.

Redaktøren sad fængslet i 1996, som resultat af at han havde gengivet Bergur Wardums korrespondance med Færøernes Ret.

Eksterne henvisninger 
 Oyggjatíðindis hjemmeside

Journalister fra Danmark
Personer fra Klaksvik
Chefredaktører fra Danmark
Redaktører fra Færøerne
Wilhelm Bolin

Andreas Wilhelm Bolin (født 2. august 1835 i Sankt Petersborg, død 16. juni 1924 i Helsinki) var en finsk filosof.

Bolin blev student i Helsingfors 1852 og kandidat 1857. Fra 1862 havde han en stilling som amanuensis ved biblioteket dersteds og disputerede for den filosofiske doktorgrad 1864. Året efter blev han docent i filosofi og ekstraordinær professor 1869. Senere trak han sig tilbage fra docentvirksomheden og helligede sig sin virksomhed ved biblioteket, hvor han fra 1873 blev bibliotekar, og fra hvilket han tog sin afsked 1912. En kortere tid fungerede han 1884 som direktør ved det svenske teater i Helsingfors.

Som filosof var Bolin i første række påvirket af Feuerbach, og i hele sin retning står han i øvrigt 18. århundredes radikale oplysningsfilosofier nærmest.

Værker  
 Familjen, studier (1864)
 Undersökning af läran om viljans frihet (1868)
Europas statslif og filosofins politiska läror 1-2 (1868-71)
Ludwig Feuerbach, sein Wirken und seine Zeitgenossen (1891)
Spinoza (1894).

Kilder 

 

Filosoffer fra Finland
Professorer fra Finland
Bibliotekarer
Ansatte ved Helsinki Universitet
Faglitterære forfattere fra Finland
Finlandssvenske forfattere
Personer fra Sankt Petersborg
Ernst Christian Reventlow

Ernst Christian greve Reventlow (født 26. juli 1799 i Slesvig by, død 12. februar 1873 på Gut Farve) var en holstensk godsejer og politiker, bror til Christian Andreas Julius, Heinrich og Friedrich Reventlou.

Han var søn af Heinrich greve Reventlow og Sophia Anna rigsgrevinde Baudissin, blev immatrikuleret 1818 ved universitetet i Kiel, 1819 ved universitetet i Heidelberg og blev 1822 cand.jur. fra Gottorp og var 1823-26 attaché ved det danske gesandtskab i Berlin. Reventlow nærede som sin bror Friedrich slesvig-holstenske anskuelser, blev 1840 landdagsmarskal for den slesvig-holstenske provinsial-landdag, støttede oprørsregeringen i 1848, var 1855-56 medlem af Rigsrådet, verbitter i Itzehoe Kloster og efter 2. Slesvigske Krig medlem af det preussiske Herrehus.

Reventlow ejede godserne Gut Farve i kredsen Oldenburg (1829) og Gut Wittenberg (1842-51).

Reventlow var 1835 blevet kammerherre (slettet 20. maj 1852) og 28. juni 1840 Ridder af Dannebrog, men mistede begge udmærkelser efter sin støtte til oprørsregeringen.

Reventlow blev gift 28. oktober 1825 på Gut Hagen ved Segeberg med Sophie Adelaide von Buchwaldt (9. august 1802 - 23. februar 1882 på Gut Neudorf), datter af Wolf von Buchwaldt (1764-1820) og Benedicte Charlotte Blome (1772-1802).

Kilder 
Danmarks Adels Aarbog 1939.

Ernst Christian
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Tilhængere af slesvig-holstenismen
Medlemmer af Rigsrådet (1855-1866)
Politikere fra Preussen
Medlemmer af Preussens herrehus
Personer fra Slesvig by
Diplomater fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Grever fra Danmark
Tyskere i 1800-tallet
Jurister fra Tyskland
Wolf von Buchwaldt

Wolf von Buchwaldt (30. august 1764 på Gut Neudorf – 27. september 1820 sammesteds) var en holstensk godsejer.

Han var søn af fyrstelig konferens- og landråd Detlev von Buchwaldt (1721-1797) og Magdalene Lucie Blome (1726-1787). Buchwaldt ejede Gut Neudorf og Gut Farve, blev 1808 dansk kammerherre og bar også Jernkroneordenen.

Han ægtede 1789 Benedicte Charlotte Blome (23. marts 1772 på Gut Hagen - 23. august 1802 på Gut Farve), datter af Christoph Blome (1741-1814) og Lucia Charlotte Amalia komtesse Holstein-Holsteinborg (1746-1810).

Kilder 
Danmarks Adels Aarbog 1913.

Wolf
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Kammerherrer fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Heinrich Reventlow (amtmand)

Heinrich greve Reventlow (født 2. marts 1796 i Slesvig by, død 2. juli 1842) var en holstensk amtmand og godsejer, bror til Christian Andreas Julius, Ernst Christian og Friedrich Reventlou og far til Adolf Ludwig Christian Reventlow.

Han var søn af Heinrich greve Reventlow og Sophia Anna rigsgrevinde Baudissin, blev immatrikuleret 1814 ved universitetet i Göttingen, 1817 ved universitet i Kiel, blev 1819 surnumerær kancellist i Departementet for de udenrigske Anliggender, 1820 cand.jur. fra Gottorp, 1822-25 auskultant i Det slesvig-holsten-lauenborgske Kancelli, 1825-28 dansk legationssekretær i Berlin, 1828-31 i Frankfurt am Main. Reventlow var dernæst fra 27. april 1831 til 9. juli 1841 [sic] amtmand i Flensborg Amt, blev 1834 kammerherre, 1839 amtmand over Bordesholm, Kiel og Cronshagen Amter og samme år 4. maj Ridder af Dannebrog. Et portrætmaleri gengiver desuden Reventlow med Kommandørkorset af Dannebrog. Han døde i sit embede.

Han ejede godset Wittenberg (1816).

Reventlow blev gift 13. juli 1831 med hofdame hos prinsesse Caroline Amalie Julie Louise Frederikke rigsgrevinde Rantzau (25. juli 1808 i Itzehoe - 9. december 1894), datter af Carl Emil rigsgreve Rantzau og Emilie Hedevig Caroline komtesse Bernstorff.

Kilder 
Danmarks Adels Aarbog 1939.

Heinrich 3
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Amtmænd fra Holsten
Personer fra Slesvig by
Amtmænd fra Slesvig
Danskere i 1800-tallet
Grever fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Diplomater fra Danmark
Jurister fra Tyskland
Jakob Ulfsson

Jakob Ulfsson (1430'erne - 1521) var en svensk kirkemand, stundom kaldet Örnfot efter det våbenbillede, han førte.

Jakob Ulfsson var ærkediakon i Växjö, da han 1470 af Paul II viedes til ærkebiskop i Uppsala. Han beklædte dette embede indtil 1514. Jakob Ulfsson var i lighed med både sine forgængere og sin efterfølger på ærkebispestolen unionsvenlig, men i modsætning til disse optrådte han i almindelighed ikke fjendtligt mod det svensk-nationale parti. 

Dog kom det 1497 til åbent brud mellem Jakob Ulfsson og Sten Sture. Jakob Ulfsson og det øvrige råd afsatte Sture fra rigsforstanderposten; denne belejrede Jakob Ulfsson på hans borg Stäket, men en dansk hær bragte ærkebiskoppen hjælp. I det hele taget lettedes ved disse begivenheder i høj grad kong Hans’ bestigen af den svenske trone. Senere forsonedes Jakob Ulfsson og Sten Sture atter. 

Jakob Ulfsson har i kulturel henseende betydning, idet det var under hans protektion, at bogtrykkerkunsten indførtes i Sverige, og endvidere turde oprettelsen af Uppsala Universitet 1477 i en væsentlig grad kunne tilskrives ham. Jakob Ulfsson nedlagde 1514 sin værdighed som ærkebiskop og døde i en meget høj alder i Mariefreds Kloster.

Kilder 
 

Ærkebiskopper
Biskopper fra Sverige
Svenskere i 1500-tallet
Salmonsens
Pave Paul 2.

Paul 2. (oprindelig Pietro Barbo, 23. februar 1417 i Venedig—26. juli 1471) var en italiensk pave.

Han ville oprindeligt være købmand; men da hans morbror blev pave under navnet Eugenius 4. i 1431, valgte han den gejstlige løbebane. Han gik fra ærkediakonat til episkopat for i 1440 at blive udnævnt til kardinal. Han forstod at vinde alle, og i 1464 valgte kardinalerne ham enstemmig til pave, efter at han havde udstedt en streng håndfæstning. Straks da han blev pave, ændrede han håndfæstningen og gav til gengæld kardinalerne lov til at bære purpurkapper.

Han herskede enevældigt og lagde sig ud med humanisterne i det pavelige kancelli, men de måtte bøje sig. Han omgav sig med stor pragt, men styrede Kirkestaten godt. Af kirken søgte han at pine flere penge ud, han bandsatte Georg Podiebrad og pudsede ungarerne på ham, hvorved tyrkerne fik tid til at brede sig endnu mere. Han bestemte, at der skulde holdes jubelår hvert 25. år.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Paver fra Italien
Paver fra renæssancen
Personer fra Venedig
Dansk kulturhistorisk Opslagsværk

Dansk kulturhistorisk Opslagsværk er et tobindsværk om kulturhistorien i Danmark.
Værket blev udgivet i 1991 af Dansk Historisk Fællesforening under redaktion af Erik Alstrup og Poul Erik Olsen.
Opslagsværket indeholder cirka 600 artikler og et register på cirka 10.000 ord og dækker perioden fra cirka 1400 til cirka 1914.

Blandt de cirka 200 bidragydere er Anders Monrad Møller, Bent Blüdnikow, Dorthe Falcon Møller, Ditlev Tamm og Tyge Krogh.

Se også 
 Kulturhistorisk Leksikon for nordisk middelalder

Henvisninger 

Historie
Opslagsværker
Jigme Yoser Thinley

Jigme Yoser Thinley (født 9. september 1952 i Bumtangdistriktet i Bhutan) er en bhutanesisk politiker, der fra den 9. april 2008 til april 2013 var premierminister i Bhutan..

Thinley pådrog sig i 2008 opmærksomhed, da han advarede FN's generalforsamling om at en for stor en del af verdens befolkning har udviklet "en livsstil, som hverken er rationel eller bæredygtig".

Han er især kendt for iværksættelsen af "lykkeresolutionen" i 2011. "Lykkeresolution" indebærer et opgør med landes traditionelle fokus på bruttonationalproduktet (BNP), idet størrelsen af BNP ikke anses for på tilstrækkelig vis at reflektere folkets lykke. I stedet bruges der "bruttonational lykke", der beskrives som et filosofisk og udviklingsmæssigt paradigme, der baserer sig på den antagelse, at det ultimative mål for ethvert individ er at opnå lykke, og at det derfor er statens ansvar at skabe mulighederne for at borgerne kan forfølge dette mål.

Kilder 

Bhutans premierministre
Politikere fra Bhutan
Christian Andreas Julius Reventlow

Christian Andreas Julius greve Reventlow (født 7. november 1807 på Kaltenhof, død 27. marts 1845 i Bordesholm) var en holstensk amtmand, bror til Ernst Christian, Heinrich og Friedrich Reventlou.

Han var søn af Heinrich greve Reventlow og Sophia Anna rigsgrevinde Baudissin, blev immatrikuleret 1826 ved universitetet i Kiel og studerede også ved Georg-August-Universität Göttingen blev 1830 cand.jur. fra Gottorp, 1834 landråd, 13. maj 1835 til 9. juli 1841 amtmand i Hytten Amt, 14. juli 1841 amtmand i Bordesholm, Kiel og Cronshagen Amter og samme år 10. juni Ridder af Dannebrog. 1843 blev han kammerherre.

Under sine studier i Kiel blev han i 1826 optaget i Corps Holsatia Kiel. I Göttingen blev han medlem af Corps Holsatia Göttingen. Senere kom han til Corps Slesvica Kiel.

Reventlow blev gift 22. august 1837 på Seelust med Georgine Marie Adelaide baronesse von Löwenstern (21. januar 1819 i Dresden - 16. april 1893 i Bordesholm), datter af kammerherre Georg Heinrich friherre von Löwenstern (1786-1856) og Adelaide "Lilly" Tugendreich Ernestine Frederikke Juliane komtesse Schimmelmann (1796-1876).

Kilder 
Danmarks Adels Aarbog 1939.

Christian Andreas Julius
Personer fra Holsten
Amtmænd fra Holsten
Personer fra Sønderjylland (på tværs af landegrænser)
Amtmænd fra Slesvig
Danskere i 1800-tallet
Grever fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Jurister fra Tyskland
Fianarantsoa-provinsen

Fianarantsoa er den tredjestørste af Madagaskars tidligere seks selvstyrende provinser. Provinsen har et areal på 103.272 km² samt 3.366.291 indbyggere (2001) och dermed en befolkningstæthed på omkring 33 personer pr. kvadratkilometer.

Geografi 
Fianarantsoa grænser til provinserne Antananarivo i nordvest, Toamasina i nord og Toliara mod vest.

Administrativinddeling 

Provinsen er inddelt i følgende fem regioner (faritra), som nu (efter 4. oktober 2009) er det højeste subnationale niveau i landet. Disse er igen inddelt i 23 distrikter (Fivondronana):

Natur 

Fianarantsoa har en smuk natur med flere af Madagaskars vigtigste nationalparker, :
 Nationalpark Ranomafana - en over 41.600 hektar stor park med fugtig skov og varme kilder.
 Nationalpark Isalo - en park med sandstensformationer, kløfter og oaser. Med guide kan man udforske, klatre eller vandre i parken som har et areal på 815 km²
 Nationalpark Andringitra - er en del af verdensarvsområdet Atsinananas regnskove, en park med afvekslende terræn og en stor variation af arter.
 Nationalpark Midongy Du Sud har et areal på 1.922 km² med en stor rigdom af endemiske planter og dyrearter.

Eksterne kilder og henvisninger 

Madagaskars provinser
Pave Eugenius 4.

Eugenius 4. (oprindelig Gabriele Condulmer, 1383-23. februar 1447) var en italiensk pave.

Han blev født ind i en venetiansk købmandsfamilie, men blev cølestinermunk og senere biskop i Siena. Herefter fik han en position som kardinal og den 3. marts 1431 blev han udnævnt som pave. Da han besteg pavestolen, var han uden politisk erfaring, men den vandt han efterhånden, og han førte pavemagten frelst ud af de farer, som truede den både fra det biskoppelige aristokrati og det præstelige og borgerlige demokrati. Under hele sit papat lå han i krig med konciliet i Basel.

Som et modtræk mod det åbnede han 1438 konciliet i Ferrara-Firenze, hvor han fik en union bragt i stand med den græske kirke. 1433 måtte han flygte forklædt fra Rom og holdt nu hof i Firenze, indtil han 1443 kunde vende tilbage til det undertvungne Rom. 
Han lå i krig med familien Colonna, med Milano og Neapel. Da han døde var Basel-konciliet med dets modpave 
tilintetgjort og Kirkestaten bragt til ro.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Paver fra Italien
Paver i middelalderen
Personer fra Venedig
Christian Reventlow (officer)

Christian greve Reventlow (9. januar 1759 i København – 27. november 1816) var en holstensk godsejer og dansk officer, bror til Cay, Fritz og Heinrich Reventlow.

Han var søn af Ditlev lensgreve Reventlow og Margrethe Raben, blev immatrikuleret april 1776 ved universitetet i Kiel, blev 1777 kammerjunker, 1778 sekondløjtnant i Danske Livregiment Ryttere, 1781 ritmester af kavaleriet, 1783 kammerherre og samme år forsat til Husarkorpset, 1788 eskadronchef i Husarregimentet, 1789 generaladjutant hos kongen og samme år major af kavaleriet, 1791 premiermajor, 1798 à la suite med oberstløjtnants karakter, 1802 virkelig oberstløjtnant i Livregiment Ryttere, 1803 tilbage til Husarerne, men afgik på grund af svagelighed og blev 1809 generalmajor af kavaleriet.

Han ejede godset Wittenberg. Reventlow var ugift.

Kilder 
 Danmarks Adels Aarbog 1939.

Christian
Grever fra Danmark
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Kavaleriofficerer fra Danmark
Generalmajorer fra Danmark
Personer fra København
Kammerherrer fra Danmark
Kristoffer Rahbek

Kristoffer Rahbek (født 1995 i Horsens) er en dansk sanger, sangskriver og musikproducer.

Kristoffer Rahbek gjorde sig i 2012 bemærket som et dansk internetfænomen, da han uploadede sin egen version af Michel Telós sang "Ai Se Eu Te Pego", hvilket medførte en betydelig eksponering på Youtube. Udover coverversion af "Ai Se Eu Te Pego" har Kristoffer Rahbek uploadet en række andre covers, og Rahbek har opnået over ti millioner fremvisninger på Youtube.

Den betydelige interesse i Kristoffer Rahbek fra Youtubes brugere medførte, at pladeselskabet Universal Music gav Kristoffer Rahbek en pladekontrakt. Kristoffer Rahbek udgav i 2012 debutsinglen "Hate That I Love You", der tillige blev medtaget på albummet Hits for Kids 29 samme år. I 2013 udgav Rahbek single nr. to "Junkie for Love"

Noter 

Sangere fra Danmark
Personer fra Horsens
Studenter fra Horsens Statsskole
Knud Trolle Post

Knud Trolle Post (15. august 1852 på Broksø – 28. februar 1936) var en dansk godsejer og hofjægermester.

Han var søn af hofjægermester Peter Frederik von Post (1803-1878) og hustru født Kaas (af Mur) (1813-1875), var elev (student?) på Herlufsholm og var 1920-25 medejer af Broksø. 1911-14 ejede han Gurrehus, og han ejede desuden sommerhuset Strandvangsgården i Espergærde.

Post var medlem af bestyrelsen for Sparekassen for Næstved og Omegn og for Præstø Amts Landboforening (indtil 1902) og formand for Herlufmagle Højreforening. Han var dekoreret med Frelserordenen.

Post blev gift 17. august 1895 med Johanne Philippa Rosenstand (5. februar 1864 i Aarhus - 1927), datter af grosserer Rosenstand og hustru Thora født Skovgaard.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1929.

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Godsejere fra Danmark
Hofjægermestre fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Proprietærer fra Danmark
Samantha Jones

Samantha Jones er en fiktiv karakter fra tv-serien Sex and the City, der produceres af HBO. 

Karakteren medvirker også i de to ikoniske film Sex and the City (film) og Sex and the City 2, der er fortsætter af tv-serien. 

Samantha Jones er en sexglad kvinde, der arbejder indenfor PR. Rollen spilles af skuespillerinden Kim Cattrall, der for rollen har modtaget en Screen Actors Guild Award og en Golden Globe Award.

Samantha Jones bliver ramt i brystkræft i serien

Fiktive personer fra USA
Tv-seriefigurer
Eduard von Gebhardt

Karl Franz Eduard von Gebhardt (født 13. juni 1838 i St. Johannis, Estland, Russiske Kejserrige, død 3. februar 1925 i Düsseldorf) var en tyskbaltisk kunstmaler.

Han studerede i Sankt Petersburg, Karlsruhe og under Wilhelm Sohn i Düsseldorf og blev professor sidstnævnte sted i 1875. Inden for det religiøse maleri indtog Gebhardt en særstilling, i det han flyttede de bibliske motiver ind i et gammeltysk miljø og forsøgte at framstille dem i gammeltysk ånd.

Typerne og klædedragterne såvel som scenerierne er mest tyske fra omkring år 1500, hovedvægten blev lagt på personernes sindsudtryk, som ofte var både inderligt og veltalende. Hans første forsøg inden for denne genre var Indtoget i Jerusalem fra 1863, senere fulgte Kristus på korset fra 1866, Nadveren fra 1870, Korsfæstelsen fra 1873, en anden Korsfæstelsen , Kristi himmelfart fra 1881, Jesu lig fra 1883, Moses slår vand af klippen , Jesus og Nikodemus, Jakob kæmper med engelen, Johannes Døberen i fængsel og Bjergprædiken (begge udstillede i 1907).

Gebhardt har desuden malet portrætter, genrer og motiver fra reformationstiden som Religionssamtale fra 1866 og Reformatoren ved sit arbejde fra 1877. Blandt hans kunstværker må også nævnes vægmalerier udførte i klosteret Lokkum (6 stykker) og i Friedenskirche i Düsseldorf (5 stykker).

Galleri

Værker 

 Indtoget i Jerusalem (1863),
 Kristus og den rige Yngling (1863),
 Jairi Datter (1864),
 Kristus på korset (1866),
 Korsfæstelsen (1873),
 Nadveren (1870) og
 Kristi Himmelfart (1881),
 Kristi Lig (1883),
 Vantro Thomas (1889) og
 Bjergprædiken, (1893, Düsseldorf’s Mus.),
 Lazarus’ Opvækkelse (1896),
 Jakob kæmper med engelen
 Johannes Døber i Fængsel (1907),
 Bjergprædiken (1907),
 Den fortabte Søn (1908)

Noter

Eksterne henvisninger 
  af kunsthistoriker Axel Holck

Tyskbaltere
Kunstnere fra Estland