Kystpanserskib

Kystpanserskibe (også omtalt som panserbatterier, monitors og kystforsvarsskibe) var krigsskibe, der var beregnet til tjeneste i kystnære farvande. Lige som de søgående panserskibe var de beskyttet af panser, men de adskilte sig ved at have lavere rækkevidde og fart. Denne prioritering betød, at man med et lille deplacement kunne få skibe med stor slagkraft og god beskyttelse. De var typisk mindre end de søgående panserskibe og havde deplacementer fra 1.000 til 8.000 tons.

Baggrund 

Udviklingen af artilleriet i 1840'erne betød, at skibe bygget af træ ikke længere var i stand til at modstå beskydning fra de nye kanoner. Dette faktum blev klart illustreret i slaget i Egernførde Fjord i 1849 og slaget ved Sinope i 1853. I begyndelsen af Krimkrigen, i 1854, led de allierede engelsk-franske skibe også stor overlast fra de russiske forter ved Sevastopol.

Frankrig var det første land, der tilvejebragte en løsning på problemet med at nedkæmpe søforter. Det skete i form af de fem panserbatterier af Devastation-klassen, der blev bestilt i juli 1854, fire måneder efter at England og Frankrig havde erklæret Rusland krig. De blev søsat det følgende år, og tre af dem (Devastation, Lave og Tonnante) blev slæbt til Sortehavet, hvor de i oktober 1855 var afgørende for nedkæmpelsen af de russiske forter ved Kinburn ved udmundingen af floden Dnepr.

Kanontårnet introduceres 

De første panserbatterier fra Frankrig og England havde store problemer med at manøvrere, i kraft af deres ringe maskinkraft og kantede design. Den engelske søofficer Cowper Coles fik derfor den tanke, at man i stedet kunne gøre kanonerne manøvredygtige ved at anbring dem i drejelige kanontårne, og Coles indsendte patentansøgning på sit første kanontårn i marts 1859.

På det tidspunkt var man i Frankrig i fuld gang med at bygge det første søgående panserskib, Gloire, og England fulgte hurtigt efter, men der var stadig interesse for mindre skibe, der kunne operere nær kysterne. I USA lavede svenskeren John Ericsson sin egen udgave af kanontårnet, og han designede skibet Monitor, der kom til at lægge navn til en hel skibsklasse efter afleveringen til den amerikanske marine i februar 1862.

Coles' patent havde vakt interesse i Storbritannien, og august 1859 bestilte regeringen en kanontårn, der skulle prøveopstilles i panserbatteriet Trusty. Tårnet var klar til afprøvning i september 1861, og prøveskydningen viste, at tårnets kanoner var hurtigere at betjene end traditionelle kanoner i bredsidearmering, specielt når der skulle skiftes mål. På baggrund af prøverne bestilte den britiske flåde et panserskib med fire kanontårne, Prince Albert i februar 1862.  Efter at Monitor havde bevist sin berettigelse i marts 1862, beluttede Royal Navy i april at ombygge det halvfærdige linjeskib Royal Sovereign til et panserskib, ligeledes med fire kanontårne.

Før de to skibe var parate, havde den britiske værftsindustri udviklet sine egne projekter, baseret på Coles' patenter, og på den måde gik det til, at Danmark blev det første land uden for USA, der fik et panserskib med drejetårne. Rolf Krake blev bestilt hos Napier i Glasgow i august 1862, og det blev afleveret i juli 1863. Rolf Krake var større end Monitor og havde to kanontårne, og mens det amerikanske skib var skrøbeligt i søgang (og forliste i december 1862), så gjorde det danske skib glimrende fyldest i 44 år.

Kystpanserskibets udvikling 

Der blev fra 1860'erne og helt frem til 1930'erne bygget kystpanserskibe i næsten alle sømagter. I de store lande var kystpanserskibene at betragte som et supplement til den søgående flåde, mens de i mindre lande som Holland og de skandinaviske lande udgjorde rygraden i flådestyrkerne.

Monitor-typen havde i begyndelsen stor popularitet, og blev blandt andet kopieret i Sverige, Norge og Rusland. Monitoren kom bedst til sin ret på floder og søer, men dens skrøbelighed gjorde, at de fleste lande valgte andre konstruktioner. Tårnskibe af Rolf Krake-typen fik pæn udbredelse og der blev også bygget skibe med en simplere udformning (kasematskibe), hvor man så bort fra tårnene og anbragte kanonerne i lukkede batterier. Desuden var der i en periode en fjerde type, vædderskibe, hvor hovedvægten var lagt på evnen til at vædre andre skibe. I Storbritannien var der stor offentlig interesse for den amerikanske monitor-type, og den britiske chefkonstruktør Edward Reed forbedrede designet på monitoren i form af en serie brystværnsmonitorer, der var langt mere sødygtige end de amerikanske. Fra 1880'erne blev det almindeligt at bygge kystpanserskibene som små kopier af tidens slagskibe, med et kanontårn for og agter, men langsommere og med mindre panser end slagskibene.

Kystpanserskibene deltog typisk i de lokale konflikter omkring deres hjemlande, men under den russisk-japanske krig i 1904-05 sendte russerne kystpanserskibe til Østasien, hvilket viste sig at være en dårlig ide. Under første verdenskrig brugte England sine kystpanserskibe som artilleristøtte ved den belgiske kanalkyst og i Middelhavet, mens de neutrale lande brugte dem til bevogtningstjeneste. Under anden verdenskrig gik det hårdt ud over de resterende kystpanserskibe, blandt andet de norske. På grund af de kraftige skrog kunne de overlevende skibe bruges til andre formål, blandt andet som flydende luftforsvarsbatterier. I Storbritannien fortsatte man med at bygge kystpanserskibe i 2. verdenskrig, da de både var brugbare som flankestøtte ved kampene i Nordafrika og som artilleristøtte ved landsætninger i Middelhavsområdet. De sidste kystpanserskibe udgik af tjeneste i 1950'erne og de blev ophugget i de følgende år, sidst det svenske Gustav V i 1970.

Kronologi 

20. august 1854 – De første panserbatterier, Lave og Foudroyante, påbegyndes i Lorient i Frankrig.
17. marts 1855 – Tonnante søsættes i Brest og sættes straks i tjeneste som det første aktive panserbatteri.
17. oktober 1855 – Devastation, Lave og Tonnate bliver de første pansrede skibe i kamp, da de angriber russiske søforter ved Kinburn ved Dnepr.
25. februar 1862 – USS Monitor, afleveres som det første panserskib med drejetårn til U.S. Navy
8. marts 1862 – CSS Virginia angriber og sænker de to fregatter USS Congress og USS Cumberland ved Hampton Roads.
9. marts 1862 – USS Monitor og CSS Virginia udkæmper det første – uafgjorte – slag mellem panserskibe ved Hampton Roads.
11. maj 1862 – CSS Virginia ødelægges af sin egen besætning for at undgå erobring, da Unionen erobrer Norfolk, Virgina.
31. december 1862 – USS Monitor forliser i hårdt vejr ved Cap Hatteras.
1. juli 1863 – Rolf Krake afleveres til den danske marine som det første panserskib med drejetårne i Europa.
28. marts 1864 – Rolf Krake beskyder de tyske tropper, der angriber stillingen ved Dybbøl. Tyskerne opgiver angrebet, men har bedre held den følgende måned.
5. august 1864 – USS Tecumseh bliver det første panserskib, der går tabt i kamp, under slaget ved Mobile Bay, da det rammer en sømine.
2. september 1866 – Det brasilianske kystpanserskib Rio de Janeiro rammer to miner og synker på Apa-floden under kampe mellem tripelalliancen (Argentina, Brasilien & Uruguay) og Paraguay.
21. maj 1873 – Den russiske monitor Novgorod søsættes som det første af to cirkelrunde skibe. Typen bliver ingen succes.
29. maj 1877 – Den upansrede britiske krydser Shah forsøger forgæves at sænke det langt mindre peruvianske panserskib Huascar, der har sluttet sig til en oprørsgruppe.
11. maj 1878 – Den tyrkiske kystpanserskib Lûft-i Celîl sænkes ud for Donaus munding, enten af en russisk mine eller af russisk artilleri.
8. oktober 1879 – Under krigen mellem Peru og Chile bliver det peruvianske panserskib Huascar nedkæmpet og erobret af en chilensk eskadre.
7. juni 1880 – Senere under samme krig sænkes Manco Capac af sin egen besætning, da chilenerne stormer havnebyen Arica.
16. januar 1881 – Da chilenerne erobrer havnebyen Callao, bliver Atahualpa ligeledes sænket af sin besæting.
22. november 1893 – Skibe fra den brasilianske flåde deltager i et oprør i 1893, hvor Javary bliver sænket af beskydning fra et kystfort.
16. december 1893 – Panserskibet Sete de Setembro, hører også til oprørsflåden, og da det tilbageerobres, bryder det i brand og synker.
12. februar 1895 – Det kinesiske panserskib Ping Yuen erobres af japanerne, da Weihaiwei overgiver sig.
18. september 1904 – Under den russisk-japanske krig løber Ping Yuen, der nu er japansk og hedder Heien, på en mine og synker øst for Port Arthur.
28. maj 1905 – Senere under samme krig bliver slaget ved Tsushima enden på den russiske flådes indflydelse i området. Apraksin og Senyavin overgiver sig, mens den svært beskadigede Ushakov nægter at give sig, og bliver sænket af sin besætning.
24. februar 1912 – De italienske panserkrydsere Garibaldi og Feruccio sænker under krigen mod Tyrkiet 1911-12 det gamle panserskib Avnillâh ved Beirut.
16. december 1912 – Under slaget ved Elli i det nordlige Ægæerhav er Hydra, Spetsai og Psara med til at slå den tyrkiske flåde på flugt under 1. Balkankrig.
20. januar 1918 – Under 1. verdenskrig angriber den tyrkiske slagkrydser Yavuz Sultan Selim britiske skibe ved øen Imbros og sænker blandt andet Raglan.
16. september 1918 – I slutningen af krigen ligger HMS Glatton i Dover, og der udbryder brand i et ammunitionsmagasin. Ilden kan ikke slukkes, og for at undgå en katastrofe lader kaptajnen to destroyere sænke skibet med torpedoer.
9. april 1940 – I 2. verdenskrig under det tyske angreb på Norge, bliver Eidsvoll og Norge sænket af tyske detroyere ved Narvik.
14. maj 1940 – Under den tyske invasion af Holland sænker besætningen Ijmuiden (der tidligere hed Heemskerck) for at undgå tysk erobring. Skibet hæves og bliver tysk antiluftskytsskib (flakskib) under navnet Udine.
17. januar 1941 – Det thailandske kystpanserskib Dhonburi sænkes af en fransk krydser fra Vichy-styret. Skibet hæves senere samme år og repareres i Japan.
23. februar 1941 – Efter at være blevet angrebet af tyske bombemaskiner dagen før, synker HMS Terror på vej fra Benghazi til Alexandria.
13. september 1941 – Det finske kystpanserskib Ilmarinen minesprænges og synker under Operation Nordwind ved indsejlingen til Den Finske Bugt.
31. marts 1942 – Det sidste kystpanserskib, HMS Abercrombie, søsættes. Det gør blandt andet tjeneste i Middelhavet som støtteskib ved landsætninger.
29. august 1943 – Da Tyskland forsøger at overtage den danske flåde, sænkes Niels Juel og Peder Skram af deres besætninger. Det sker dog på så lavt vand, at tyskerne kan hæve skibene og benytte dem.
30. juni 1951 – Under et flådeoprør i Thailand sænkes kystpanserskibet Sri Ayuthiya.
19. juni 1959 – Det thailandske Dhonburi udgår som det sidste kystpanserskib af aktiv tjeneste.

Lande og skibe

Litteratur 
 D.K. Brown, Warrior to Dreadnought. Warship design and developement 1860-1905. Seaforth Publishing, Barnsley 1997, 
 Roger Chesneau and Eugene M. Kolesnik, ed., Conway's All The Worlds Fighting Ships, 1860-1905, Conway Maritime Press, London 1979, 
 Robert Gardiner m.fl. Conway's All The World's Fighting Ships 1906-1921, Conway Maritime Press, London 1986, 
 
 Richard Hill, War At Sea In The Ironclad Age, Casell, London, 2000, 
 William Hovgaard, Modern History of Warships, London 1920 (Genoptryk 1971), 
 Otto Lybeck, Allmän Sjökrigshistoria, Bind 1: 1853-1914, Stockholm 1919.
 Oscar Parkes, British Battleships, 4. udgave 1973, 
 R. Steen Steensen, Vore Panserskibe, Marinehistorisk Selskab, 1968.

Noter

Eksterne links 

Krigsskibe