Peugeot 405

Peugeot 405 (type 4) var en stor mellemklassebil fra det franske bilmærke Peugeot, som afløste den mellem den lille og den store mellemklasse placerede og mindre Peugeot 305, samt den øvre mellemklassebil Peugeot 505. 505 fortsatte dog sideløbende med 405 frem til introduktionen af dens egentlige efterfølger, Peugeot 605.

405 blev i Europa bygget mellem sommeren 1987 og efteråret 1995 (Break: efteråret 1988 til efteråret 1996) og bygges i dag som CKD-bil i Egypten (hos Arab American Vehicles) og i Iran hos Iran Khodro.

Modellen blev i 1988 kåret som Årets Bil i både Danmark og Europa, og blev i efteråret 1995 afløst af Peugeot 406.

Historie 
Bilen kunne fra juli 1987 i første omgang kun fås som sedan. Stationcaren med det traditionelle tilnavn Break kom på markedet i oktober 1988.

Karrosseriet havde, ligesom på mange andre Peugeot-modeller, tydelige træk fra den italienske designer Pininfarina og virkede ved introduktionen i slutningen af 1980'erne meget moderne med en C-værdi på ca. 0,3. I stil med andre efter samme principper konstruerede bilmodeller (som f.eks. Audi 100 eller Opel Omega) blev kabinen i 405 meget varm om sommeren.

Til rådighed stod et bredt motorprogram med slagvolume mellem 1,4 og 2,0 liter. I starten kunne modellen stadigvæk fås med karburatormotorer. Dieselmotoren (også kendt fra 205) var meget tilforladelig, det er ikke sjældent at den har kørt mere end 300.000 km. Programmet gik fra 405 GL med 51 kW (69 hk) op til 405 SRI med 88 kW (120 hk). Topmodellen hed Mi16 og var udstyret med en 1,9-litersmotor med 16 ventiler og 116 kW (158 hk) hhv. fra 1988 med katalysator 108 kW (147 hk), fra 1993 2,0 liter med 112 kW (152 hk).

405 kunne også fås med firehjulstræk med manuel differentialespærre i 405 SRI x4 og permanent firehjulstræk i 405 Mi16x4. Der fandtes talrige specialmodeller, som for eksempel den begrænsede serie Chamonix.

Efterspurgt og sjælden er specielt den udelukkende som Break producerede Roland Garros-version med grøn metalfarvet lakering, alufælge og beigefarvet læderudstyr. I løbet af 1990'erne blev sikkerheden forbedret, så bilen fra efteråret 1993 også kunne fås med førerairbag.

Facelift 
I august 1993 fik 405 et mindre facelift, hvor baglygterne på sedanmodellen samt instrumentbrættet blev modificeret. Allerede året forinden blev 1,9-litersmotorerne af aluminium afløst af 2,0-liters støbejernsmotorer.

I oktober 1995 udgik sedanmodellen af produktion, da efterfølgeren Peugeot 406 var på vej ud på markedet. Stationcarversionen Break fortsatte dog yderligere et år.

405 Turbo 16 
Topmodellen i 405-serien var den i 1992 introducerede 405 Turbo 16 (405 T16), udstyret med en 2,0-liters 16V-turbomotor af type XU10J4TE. Motoren var udstyret med en Garrett-turbolader (VAT 25) med justerbar geometri og vandkølet intercooler samt sekventiel Magneti Marelli AP-indsprøjtning. 2,0-litersmotoren ydede 144 kW (196 hk) og i kort tid sågar 159 kW (216 hk) med turbo-overboost som kortvarigt kunne øge ladetrykket til 1,3 bar.

Ud over det standardmonterede læder/alcantara-udstyr og startspærre havde 405 Turbo 16 permanent firehjulstræk med hydraulisk affjedret bagaksel med Torsendifferentiale og fordelergearkasse med Viskokobling.

Der blev bygget 1046 eksemplarer af bilen.

Motorsport 
I motorsporten indsatte man 405 Turbo 16 som coupé med firehjulstræk og centermotor med 294 kW (400 hk). Dermed deltog Peugeot mellem 1987 og 1990 i Rally Paris-Dakar, samt i 1988 hvor de deltog i Pikes Peak International Hill Climb med en version med 441 kW (600 hk).

Efter forbuddet mod Gruppe B i midten af 1980'erne udnyttede Peugeot deres erfaringer fra Paris-Dakar og Pikes Peak International Hill Climb med modellerne 205 Turbo 16 og 405 Turbo 16.

Peugeot 405 Turbo 16 var i racerudgaven baseret på teknikken med turbo og firehjulstræk fra 205 Turbo 16. Ligesom 205 havde 405 permanent firehjulstræk og XU8T-motor. Motoren var specielt udviklet til racersport og var monteret som centermotor til højre i bilen med et slagvolume på 1775 cm³. Den vandkølede turbolader fra Garrett, som i denne størrelse også havde været benyttet i Formel 1, havde et ladetryk på op til 2,8 bar. Motoren ydede ved Paris-Dakar 294 kW (400 hk) og ved Pikes Peak 441 kW (600 hk). Ved siden af motoren var den manuelle sekstrinsgearkasse placeret i bilens venstre side. For- og baghjulene var ophængt separat på trekantede tværlænker øverst og nederst. Affjedringen bestod af skruefjedre og koaxiale teleskopstøddæmpere. Foran og bagtil var der monteret indvendigt ventilerede skivebremser. Vægten lå i Pikes Peak-versionen på 800 kg. På grund af det gode effekt/vægt-forhold behøvede 405 T16 til acceleration fra 0 til  ca. 8 sekunder på asfalt.

Paris-Dakar Rally blev mellem 1987 og 1990 vundet af Peugeot. Ved den første deltagelse af 405 ved Paris-Dakar blev Ari Vatanens bil stjålet. Til sidst blev bilen diskvalificeret efter den var blevet fundet som følge af forsinket start.

Sikkerhed 
Det svenske forsikringsselskab Folksam vurderer flere forskellige bilmodeller ud fra oplysninger fra virkelige ulykker, hvorved risikoen for død eller invaliditet i tilfælde af en ulykke måles. I rapporterne Hur säker är bilen? er/var Peugeot 405 klassificeret som følger:
 1999: Mindst 20% bedre end middelbilen
 2001: Mindst 20% bedre end middelbilen
 2003: Mindst 15% bedre end middelbilen
 2005: Mindst 15% bedre end middelbilen
 2007: Dårligere end middelbilen
 2009: Dårligere end middelbilen
 2011: Dårligere end middelbilen
 2013: Mindst 40% dårligere end middelbilen
 2015: Mindst 40% dårligere end middelbilen

Tekniske data

Benzinmotorer 

Benzinmotorerne i Peugeot 405 er af fabrikanten ikke frigivet til brug med E10-brændstof.

Dieselmotorer

Referencer

Litteratur 
 Automobil Revue. Katalog 1991 og 1995 (på tysk og fransk).
 Peugeot 405 instruktionsbog. Automobiles Peugeot, september 1993. Varenr. 405 DA-NO-AN DCM 4381.
 Peugeot 405 instruktionsbog. Automobiles Peugeot, juli 1994. Varenr. FR/NE/AN 95405.0040 (på fransk, hollandsk og engelsk).

Eksterne henvisninger 

405
Store mellemklassebiler
Stationcars
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 1987
Biler fra 1980'erne
Biler fra 1990'erne
Årets Bil i Danmark
Årets Bil i Europa
Biler designet af Pininfarina