kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bissekræmmer

En bissekræmmer ("bisse": at flakke om) var en handlende, som drog fra sted til sted med sine varer og falbød dem ved dørene. Det var typisk småting som sæbe, parfumer, kamme, børster, nåle og tråd, uægte smykker, tørklæder og lignende små brugsgenstande og billig pynt, især til kvinder.

Bissekræmmeren bar enten sit varelager i en kasse på ryggen, eller førte det med sig i et lille køretøj, trukket af en hest eller hund. I Sydeuropa kunne man se dem drivende et æsel eller mulæsel foran sig, på hvis ryg varerne var læsset i store kasser eller kurve.

Historisk betydning 
Bissekræmmere tilhører tidligere tider, hvor befolkningtætheden var lavere, transportmidlerne dårligere og forbindelsen med købstæderne vanskeligere, hvor denne art handel var almindelig og mere omfattende og i virkeligheden næsten uundværlig. I afsides liggende, tyndtbefolkede egne kunne bissekræmmere gøre nytte ved at tilføre befolkningen forskellige brugs- og luksusgenstande, der på hvert enkelt sted ikke ville være marked nok til at muliggøre nogen fast butikshandel.

Forhold til lokalbefolkningen 
Men adskillige ulemper kunne være forbundet med denne vagabonderende handel. Idet bissekræmmeren ved sin pludselige opdukken og sporløse forsvinden unddrager sig enhver kontrol og ansvar, blev den fattigere og mere uvidende del af befolkningen, hos hvem han hyppigst fandt sine kunder, let offer for hans optrækkeri og bedragerier; ofte var bissekræmmeren kun en landstryger, der kunne falbyde stjålne sager, eller som med kramkassen som skalkeskjul kunne søge lejlighed til tyveri.

Reguleringer 
 I Danmark blev de (med undtagelse) forbudt, i henhold til Næringsloven af 29. december 1857, § 42.
 I Norge måtte handel, hvortil der var krævet særlig bevilling ifølge Handelsloven af 1842, foregå fra fast udsalgssted. Handelen med egne, selvproducerede varer og visse varer, samt med visse indskrænkninger med indenlandske varer, var fri.
 I Tyskland, Østrig-Ungarn og England var bissekramhandel derimod stadigt tilladt under 1. verdenskrig, men måtte kun drives af personer, som havde fået særlig bevilling, og i alle disse lande var der ligeledes begrænsninger i udvalget, som bissekræmmere havde lov til at forhandle.

Galleri

Noter

Kilde 
  side 300, af fuldmægtig Th. Olsen

Eksterne henvisninger 

 "Bissekræmmer" hos DSD, Den Store Danske af Ole Degn

Stillingsbetegnelser
Danmarks historie
Libanon ved sommer-OL 2016

Libanon deltog under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro som blev arrangeret i perioden 5. august til 21. august 2016.

Medaljer

Referencer 

Lande ved sommer-OL 2016
2016
Lesotho ved sommer-OL 2016

Lesotho deltog ved Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro som blev arrangeret i perioden 5. august til 21. august 2016.

Medaljer

Referencer 

Lande ved sommer-OL 2016
2016
Liberia ved sommer-OL 2016

Liberia deltog ved Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro som blev arrangeret i perioden 5. august til 21. august 2016.

Medaljer

Referencer 

Lande ved sommer-OL 2016
2016
Louise af Anhalt-Dessau (1798-1858)

Louise af Anhalt-Dessau (1. marts 1798–11. juni 1858) var en tysk prinsesse af Anhalt-Dessau, der var landgrevinde af Hessen-Homburg fra 1846 til 1848 som ægtefælle til landgreve Gustav af Hessen-Homburg. Hun tilhørte Huset Askanien og var datter af arveprins Frederik af Anhalt-Dessau.

Biografi 
Prinsesse Louise blev født den 1. marts 1798 i Dessau i Anhalt som det ældste barn af arveprins Frederik af Anhalt-Dessau i hans ægteskab med landgrevinde Amalie af Hessen-Homburg. Hendes far var det eneste overlevende barn af fyrst Leopold 3. af Anhalt-Dessau og var arving til det lille fyrstendømme (og fra 1807 hertugdømme) Anhalt-Dessau i det centrale Tyskland. Prinsesse Louise var døvstum fra fødslen.

Prinsesse Louise giftede sig den 12. februar 1818 i Dessau med sin onkel landgreve Gustav af Hessen-Homburg (1781–1848. Gustav var bror til Louises mor og en yngre søn af landgreve Frederik 5. af Hessen-Homburg og Caroline af Hessen-Darmstadt. I ægteskabet blev der født tre børn, 2 døtre og en søn.

Landgreve Gustav døde den 8. september 1848 i Bad Homburg. Landgrevinde Louise overlevede sin mand med 9 år og døde som 60-årig den 1. marts 1858 i Bad Homburg.

Børn 
 Prinsesse Caroline af Hessen-Homburg (1819–1872); gift i 1839 med Henrik 20., Fyrst Reuss til Greiz
 Prinsesse Elisabeth af Hessen-Homburg (1823–1864)
 Prins Frederik af Hessen-Homburg (1830–1848)

Eksterne links 

Landgrevinder af Hessen-Homburg
Huset Askanien
Personer fra Dessau
Tyskere i 1800-tallet
Stokke Station

Stokke Station (Stokke stasjon) er en jernbanestation på Vestfoldbanen, der ligger i Sandefjord kommune i Norge. Stationen består af to spor med hver sin sideliggende perron og en stationsbygning opført i hvidmalet træ efter tegninger af Balthazar Lange. Stationen betjenes af NSB's regionaltog mellem Skien og Eidsvoll.

Stationen åbnede sammen med banen 7. december 1881. Den blev fjernstyret 15. september 1971 og gjort ubemandet 1. maj 1989.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Vestfoldbanen
Etableret i 1881
Jernbanestationer i Vestfold
Torp Station

Torp Station (Torp stasjon eller Torp holdeplass) er en jernbanestation på Vestfoldbanen, der ligger i Råstad Sandefjord kommune i Norge.

Stationen blev oprindeligt åbnet sammen med banen 7. december 1881 under navnet Raastad, fra april 1921 Råstad. 1. oktober 1971 blev den nedgraderet til trinbræt, og senere ophørte persontrafikken helt. Stationsbygningen, der er opført i rødmalet træ efter tegninger af Balthazar Lange, er blevet restaureret og bruges nu som museum.

21. januar 2008 blev stationen genåbnet for at give forbindelse til Sandefjord Lufthavn, Torp og med betegnelsen Torp (Sandefjord lufthavn). Den genoprettede station etableredes overfor den gamle stationsbygning med en perron, læskur og vendeskur for en pris af 7 mio. NOK. Stationen betjenes af NSB's regionaltog mellem Skien og Eidsvoll og af en shuttlebus til lufthavnen.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Vestfoldbanen
Etableret i 1881
Jernbanestationer i Vestfold
Libyen ved sommer-OL 2016

Libyen deltog ved Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro som blev arrangeret i perioden 5. august til 21. august 2016. Dette var landets ellevte deltagelse siden deres debut ved sommer-OL 1964 i Tokyo.

Medaljer

Referencer 

Lande ved sommer-OL 2016
2016
Holland ved sommer-OL 2016

Holland deltog ved Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro som blev arrangeret i perioden 5. august til 21. august 2016.

Medaljer

Medaljevinderne

Svømning

Resultater 

Svømmede i heats kun

Referencer 

Lande ved sommer-OL 2016
2016
Buchanan

Buchanan er et efternavn, der henviser til blandt andre:

 Andrew Buchanan, 1. baronet - britisk diplomat
 Bill Buchanan - fiktiv person fra TV-serien "24 timer"
 Claudius Buchanan - skotsk teolog og missionær
 Franklin Buchanan - amerikansk flådeofficer
 George Buchanan (humanist) - skotsk humanist
 Henry Buchanan - -amerikansk bokser
 James Buchanan - USA's 15. præsident
 James M. Buchanan - amerikansk økonom og Nobelprismodtager
 Kadeisha Buchanan - canadisk fodboldspiller

Se også 

 Buchanan (by) - by i Liberia

Efternavne
Peak District

Peak District er et højlandsområde i det centrale og nordlige England, øst for Manchester. Det meste ligger i Derbyshire, men også indenfor Cheshire, Staffordshire samt South og West Yorkshire. Det meste af området er inkluderet i Peak District nationalpark, som var den første nationalparken i Storbritannien. Parkgrænserne blev trukket sådan at man undgik at få byer med, men Buxton er praktisk talt omringet af parken.

Området inddeles gerne i den nordlige del Dark Peak, hvor man finder mget moselandskab, og den sydlige White Peak som er det mest befolkede område. Ifølge parkmyndighederne er Peak District verdens næst mest populære nationalpark.

White Peak er et kalkstensområde, hvilket medfører at der er mange grotter. Under Dark Peak finder man skifer og sandsten. Det højeste punkt er toppen på Kinder Scout.

Galleri

Eksterne kilder og henvisninger 

 Parkens officielle websted
Artiklen bygger helt eller delvist på norsk og Engelsk Wikipedia.

Nationalparker i Storbritannien
Englands geografi
Etableret i 1951
Emil von Sydow

Theodor Emil von Sydow (født 15. juli 1812 i Freiberg, død 13. oktober 1873 i Berlin) var en tysk kartograf. Han var søn af Friedrich von Sydow.

Efter at være trådt ind i den preussiske hær blev han 1833 lærer i geografi og krigsvidenskab ved 8. division og blev senere (1843) forflyttet til Berlin, hvor han holdt militærgeografiske forelæsninger ved Krigsakademiet. I 1867 blev han chef for den geografisk-statistiske afdeling af Generalstaben. Blandt hans kartografiske arbejder er især hans vægkort kendte. De udkom i en mængde udgaver under titlen Sydow—Habenicht, methodischer Wandatlas. Endvidere kan fremhæves Methodischer Handatlas für das wissenschaftliche Studium der Erdkunde (Gotha 1870) og Sydow—Wagner, metodischer Schulatlas (udgivet efter hans død af Hermann Wagner, Gotha 1893).

Kilder 

  

Kartografer fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Adolf Sydow

Karl Leopold Adolf Sydow (født 23. november 1800 i Berlin, død 22. oktober 1882) var en tysk protestantisk teolog.

Sydow blev 1836 hof- og garnisonspræst i Potsdam, og på kong Frederik Vilhelm 4. af Preussen's tilskyndelse drog han 1841 til England, hvor dronning Victoria overdrog ham at udtale et skøn over den skotske frikirke. Han overtog hvervet og stillede sig på frikirkens side. Som teolog var Sydow discipel af Schleiermacher og virkede for unionen, men han blev ret radikal, erklærede, at Jesus var legitim søn af Josef og Maria, mistede kongens gunst og var endog lige ved at blive afsat fra sit præsteembede.

Kilder 

 

Teologer fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Berlin
Gudrun Bojesen

Gudrun Bojesen (født 2. februar 1976 i København) er en dansk balletdanser. 1984-1992 blev hun uddannet på Det Kongelige Teaters balletskole. I 2000 udnævntes Bojesen til solodanser og i 2001 til førstedanser.  15. oktober 2016 dansede hun sin afskedsforestilling.

Referencer 

Balletdansere fra Danmark
Dansere fra Den Kongelige Ballet
Personer fra København
Ballerinaer fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Modtagere af Teaterpokalen
Robert Hamerling

Robert Hamerling (født 24. marts 1830 i Kirchberg am Wald i Nedreøstrig, død 13. juli 1889 i Graz) var en østrigsk digter.

Hamerling, der var en søn af fattige forældre, blev student i Wien, hvortil familien var flyttet, og var 1848 medlem af den akademiske legion. Han blev 1851 lærer ved det klassiske gymnasium i Wien, senere i Graz, og 1855 professor ved gymnasiet i Triest. Hamerling debuterede 1857 som lyrisk digter med Ein Sangergruss vom Strande der Adria, hvorpå fulgte Venus im Exil (1858, 5. oplag 1889), Ein Schwanenlied der Romantik (1862, 5. oplag 1889), digtsamlingen Sinnen und Minnen (1860, 7. oplag 1886) og digtet Germanenzug (1864, 5. oplag 1890), i hvilke han havde vist sig som begejstret national lyriker, og af hvilke mange var satte i musik. Han var efterhånden bleven ked af skolegerningen og tog sin afsked 1862, hvorefter han flyttede til Graz for at leve for digtekunsten. Det var imidlertid først 1866, at han egentlig blev berømt, nemlig ved det store episke digt Ahasver in Rom (21. oplag 1894, oversat på dansk 1881), som i prægtigt farveskrud viser os kampen mellem kristendom og hedenskab på Neros tid. Medens dette digt er i femfodede jamber, er det næste Der König von Sion (1869, 9. oplag 1889) i heksametre, og begge er oversatte på de fleste europæiske sprog. Af hans senere digte må nævnes det episke Amor und Psyche (illustreret af Paul Thumann, 1882, 11. oplag 1894), det satiriske epos Homunculus (1888); dette sidste har aldrig gjort lykke, lige så lidt som tragedien Danton und Robespierre (1871, 4. oplag 1877) og lystspillet Lord Lucifer (1880). I 1876 udgav han den store roman Aspasia (3 bind, 3. oplag 1884, oversat på dansk af Otto Borchsenius 1879), som i sin fremstilling af kunstner- og elskovslivet i det gamle Athen viser digterens fortrolighed med antikken, men måske netop derfor falder lidt bred og trættende. I 1880 udkom novellen Die Waldsängerin (4. oplag 1890); 1873 skrev han kantaten Die sieben Todsünden (komponeret af Adalbert von Goldschmidt), som dog er lidet betydelig. Det sidste originale arbejde, som han selv udgav, var en selvbiografi, Stationen meiner Lebenspilgerschaft (1889), som udfyldes af dagbogsbladene Lehrjahre der Liebe (1890). Efter hans død udkom det filosofiske værk Die Atomistik des Willens (2 bind, 1890) samt Lyrischer Nachlass (1894). Hamerling har desuden været virksom som oversætter, nemlig af 
Giacomo Leopardis digte (1868) og Hesperidische Früchte (Verse und Prosa aus dem modernen Italien, 1874), og som udgiver af yndede tyske lyriske samlinger, som Das Blumenjahr in Bild und Lied (8. oplag 1888) og Blätter im Winde (1887). En samling af hans egne skitser og studier udkom under titlen Prosa (2 bind, 1882; ny række, 2 bind 1891).

Kilder 

 

Digtere fra Østrig
Dramatikere fra Østrig
Romanforfattere fra Østrig
Oversættere fra Østrig
Tysksprogede forfattere
Østrigere i 1800-tallet
Philip Gilbert Hamerton

Philip Gilbert Hamerton (født 10. september 1834 i Laneside ved Shaw and Crompton, Lancashire, død 4. november 1894 i Boulogne-sur-Mer) var en engelsk forfatter, maler og raderer.

Alsidig og rigt anlagt skrev Hamerton digte (digtsamlingen The isles of Loch Awe (1855), romaner (den anonyme, meget læste Marmorne, 1878), videnskabelige monografier (om heraldikken, 1851), talrige arbejder om kunst og var selv kunstner (tegninger i hans digtsamling til forherligelse af den skotske Loch Awe, maleriet Overfart over Loch Awe, adskillige raderinger og malerier fra Frankrig: Floden Yonne m. v.). Giftermålet med en fransk dame gav ham det nøje kendskab til og den stærke sympati for fransk åndsliv, der i så høj grad præger hans forfattervirksomhed. Han har skrevet talrige kunstkritikker for Times, Fine Arts Quarterly Review, Saturday Review, artikler for Encyclopædia Britannica, været stadig medarbejder ved det franske kunsttidsskrift L'Art, men dog fornemmelig benyttet som sit organ Portfolio, som han var med til at stifte (1869). Blandt større arbejder må nævnes: A painter's camp in the highlands and thoughts about art (2 bind, 1862), Etching and etchers (1868, 3. oplag 1881), The graphic arts (1882), Modern frenchmen (1890), The life of J. M. W. Turner, R. A. (1878), French and English (1889), Man in art (1892) samt Landscape in art (1885).

Kilder 

 

Digtere fra England
Romanforfattere fra England
Faglitterære forfattere fra England
Engelsksprogede forfattere
Landskabsmalere
Malere fra England
Raderere
Grafikere fra Storbritannien
Kunstkritikere
Kritikere fra Storbritannien
Briter i 1800-tallet
Personer fra Lancashire
Kobbersmykkets historie

Kobbersmykkets historie omfatter smykker, der er fremstillet af kobber.

Kobbersmykker blev først brugt i større mængder i bronzealderen. Der er eksempler på smykker fremstillet af kobber i Det gamle Egypten fra ca. 3500 f.kr., og dette bredte sig nordover. Brugen af kobbersmykker kom til Skandinavien ca. 1700 f.Kr.
Selvom bronzealderen i Danmark startede ca. 1700 f.kr. har man fundet kobbersmykker i grave fra bondestenalderen 3900 f.kr. til 1700 f.kr. De ældste danske kobbersmykker er således ca. 5500 år gamle og er fundet ved Årupgård og Bygholm i Østjylland samt Barkær på Djursland.

Kobbermalmen til bronzealder kobbersmykker fundet i Danmark er brudt og støbt på Balkan og Bulgarien, hvor man 4500 f.Kr. havde kobberminedrift og ovne til smeltning af kobbermalm og støbning af smykker og brugsgenstande.

Bronzealderen hedder bronzealderen fordi de fleste redskaber og våben blev lavet af bronze, der er en legering af 90% kobber og 10% tin, og dermed et hårdere materiale end rent kobber. De fleste smykker fra denne tidsalder er dog lavet af kobber, ikke af bronze. At kobbersmykker var populære i bronzealderen kan ses af de fine samlinger af kobbersmykker, der findes på danske museer, blandt andet har Nationalmuseet samlinger.

Kobbersmykker fra bronzealderen kan også ses i Ægypten og Mesopotamien, i Romerriget 27 f.Kr. -476, eller i nyrere tid hos indianerne i Nordamerika.

I vikingetiden og middelalderen blev guld og sølv det foretrukne smykkemateriale hos de herskende klasser, men kobbersmykket fortsatte med at være et meget brugt smykkemateriale, hvilket også kan ses på mange danske museer.
 
Kobber er ikke et ædelmetal, hvorfor det i det 1900-tallet, delvis grundet øget velstand, ikke længere blev anset som værende fint nok eller et rigtig smykke, hvorfor brugen af kobbersmykker blev mindre, men kunstnere som Jerry Fels, der grundlagde Renoir of California produceredes fortsat smykker af kobber.

I 1900-tallet begyndte kobbersmykker at komme på mode igen; det begyndte i USA og bredte sig til Europa. Armbåndsure produceres nu i kobber eller med kobberfarve. Populære kobbersmykker er kobberarmbånd, ringe og halskæder.

Referencer 

Smykker
Smykkets historie
Ebberødgårds Kapel

Ebberødgårds Kapel med tilknyttet kirkegård er et kapel og én af 18 specielle begravelsessteder knyttet til institutioner for især sindslidende og udviklingshæmmede, beliggende i den vestlige del af Rude Skov tæt ved Ebberødgård.

Kirkegården 

Kirkegården ved kapellet har været i brug siden 1892, men anvendes ikke mere.
Den rummer nu kun 65 gravpladser (2016), de øvrige er nedlagt. Tidligere har der efter sigende været placeret flere hundrede. Der er registreret 111 gravpladser på dk-gravsten.dk 

De begravede var fortrinsvis patienter på Ebberødgård.
Konseilspræsident Jacob Estrups søn ligger på kirkegården. Hans grav, der er er fra 1911, er den eneste der er indhegnet.
Derudover ligger flere adelige begravet her, bl.a. en Jan Henrik Greve Holstein Holsteinborg fra adelsslægten Holstein - søn af direktør Jørgen Helge Eggert greve Holstein Holsteinborg og hustru Gisela Anna Martha Hanlo

Gravpladserne ses som gravsten, som består af flade marmorplader.

Referencer 

 Ebberøds historie af Ove Elvekjær  Actum Forlag 2006 LINK
 Liste over gravpladser LINK 
 http://rudersdal.lokalavisen.dk/besoeg-den-hemmelige-gravplads-paa-ebberoedgaard-/20130723/artikler/707239233/1036 

Religiøse bygninger
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Rudersdal Kommune
Herbert Oakeley

Sir Herbert Stanley Oakeley (født 22. juli 1830 i Ealing, død 26. oktober 1903 i Eastbourne) var en engelsk orgelvirtuos og komponist. Han var Frederick Oakeleys nevø.

Oakeley bedrev universitetsstudier samt uddannede sig til musiker i Leipzig, Bonn og Dresden. Han var 1865-1891 professor i musik ved universitetet i Edinburgh, blev æresdoktor ved flere britiske universiteter og adlet 1876. Oakeley højede anseligt orgelspillets kunst i Skotland, stiftede studentersangforeninger samt komponerede orgel- og orkesterværker, kirkelige sangværker, viser, duetter, korsange for blandede stemmer, mandskvartetter med mere.

Kilder 

 

Komponister fra England
Organister fra England
Professorer fra Storbritannien
Ansatte ved University of Edinburgh
Æresdoktorer
Briter i 1800-tallet
Ugglan
Geschendorf

Geschendorf er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Trave-Land under Kreis Segeberg. Kreis Segeberg ligger i den sydøstlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Geschendorf ligger ved motorvejen A 20 mellem Bad Segeberg og Hansestadt Lübeck. Fra 1916 til 1967 havde Geschendorf banegård på Lübeck-Segeberger Jernbane.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens websted
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Segeberg
Glasau

Glasau er en by og en kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Trave-Land under Kreis Segeberg. Kreis Segeberg ligger i den sydøstlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Glasau ligger i det nordøstlige hjørne af Kreis Segeberg, omkring 10 kilometer sydvest for Eutin og 18 kilometer nordøst for Bad Segeberg i naturparken Holsteinische Schweiz. Ud over Glasau ligger landsbyerne og bebyggelserne Altenweide, Kambek, Neuglasau og Sarau i kommunen.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens websted
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Segeberg
Anno XV

Anno XV er et opsamlingsalbum fra den danske rapper L.O.C.. Det udkom den 28. oktober 2016 og markerer hans 15-års jubilæum i musikbranchen, hvilket ligger til grunde for titlen, der betyder år 15. Albummet indeholder 27 af L.O.C.'s største hits, samt de tre nye numre, "Ti fod høj", "Min homie" og "Husk". "Ti fod høj" udkom som første single den 26. august 2016. Singlen og albummet udkom på det til lejligheden genopståede pladeselskab, Virgin Records, som L.O.C. senest udgav albummet Libertiner på i 2011.

Albummet modtog i marts 2017 guld for 10.000 solgte eksemplarer.

Spor

Hitlister

Ugentelige hitlister

Årslister

Certificeringer

Referencer 

Album fra 2016
L.O.C.-album
Gilbert Kennedy

Gilbert Kennedy henviser til:

 Gilbert Kennedy, 1. lord Kennedy (1405-1489) – skotsk lord
 Gilbert Kennedy, 2. jarl af Cassilis (død 1527) – skotsk peer
 Gilbert Kennedy, 3. jarl af Cassilis (1515-1558) – skotsk peer
 Gilbert Kennedy, 4. jarl af Cassilis (omkring 1541-1576) – skotsk peer
Archibald Kennedy

Archibald Kennedy henviser til:

 Archibald Kennedy, 11. jarl af Cassilis (død 1794) – skotsk peer
 Archibald Kennedy, 1. markis af Ailsa (1770-1846) – skotsk peer
 Archibald Kennedy, 2. markis af Ailsa (1816-1870) – skotsk peer
 Archibald Kennedy, 3. markis af Ailsa (1847-1938) – skotsk peer
 Archibald Kennedy, 4. markis af Ailsa (1872-1943) – skotsk peer
 Archibald Kennedy, 7. markis af Ailsa (1925-1994) – skotsk peer
 Archibald Kennedy, 8. markis af Ailsa (1956-2015) – skotsk peer
Adair Crawford

Adair Crawford (født 1748, død 29. juli 1795) var en britisk kemiker og fysiker, som var foregangsmand i udviklingen af kalorimetriske metoder til at måle stoffers specifikke varmekapacitet og temperaturen ved kemiske reaktioner. I sin indflydelsesrige bog fra 1779, Experiments and Observations on Animal Heat, præsenterede Crawford nye eksperimenter, der beviste, at gasser ved åndedrætsudveksling i dyr er en forbrænding (to år efter Antoine Lavoisiers indflydelsesrige bog On combustion in general). Crawford var også involveret i opdagelsen af grundstoffet strontium.

Referencer 

Fysikere fra Storbritannien
Kemikere fra Storbritannien
Albert Ghiorso

Albert Ghiorso (født 15. juli 1915, død 26. december 2010) var en amerikansk atomforsker, som var med til at opdage 12 af grundstofferne i det periodiske system. Hans forskningskarriere strakte sig fem årtier; fra de tidlige 1940'er til slutningen af 1990'erne.

Fysikere fra USA
Alexandre-Emile Béguyer de Chancourtois

Alexandre-Émile Béguyer de Chancourtois (20. januar 1820 – 14. november 1886) var en fransk geolog og mineralog, som var den første til, i 1862, at ordne grundstofferne efter atomvægt. De Chancourtois udgav kun sine afhandlingspapirer, men udgav aldrig sin egentlige graf med den uregelmæssige orden. Selvom hans udgivelse var signifikant, blev den ignoreret af kemikere fordi den var skrevet i geologiske vendinger. Det var Dmitri Mendeleevs tabel, udgivet i 1862, som blev mest anerkendt. De Chancourtois var også professor inden for minekortlægning, og senere geologi på École Nationale Supérieure des Mines de Paris. Han var også tilsynsførende indenfor miner i Paris og var på den tid ansvarlig for at have implementeret flere sikkerhedsreguleringer og love vedrørende miner.

Referencer 

Geologer fra Frankrig
Mineraloger fra Frankrig
Hermann Guthe

Hermann Guthe henviser til:

 Hermann Guthe (geograf) (1825-1874) – tysk geograf
 Hermann Guthe (teolog) (1849-1936) – tysk teolog
Anders Gustaf Ekeberg

Anders Gustaf Ekeberg (født 16. januar 1767 i Stockholm, Sverige, død 11. februar 1813 i Uppsala, Sverige) var en svensk kemiker som i 1802 opdagede tantalum. Han var bemærkelsesværdig døv.

Ekeberg blev indmeldt på Uppsala Universitet i 1784, graduerede i 1788, blev udnævnt som docent i kemi i 1794 og eksperimentator (laborator) i 1799.

I 1799 blev han også valgt som medlem af Royal Swedish Academy of Sciences. Han var desuden nevø til Carl Gustaf Ekeberg.

Referencer 

Kemikere fra Sverige