kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Qeqertarsuatsiaq (Qeqertarsuatsiaat)

Qeqertarsuatsiaq er en grønlandsk ø, der ligger omtrent halvvejs mellem byerne Nuuk og Paamiut, med ca. 130 km til hver. Øen er 10 km på den længste led og fem km på det bredeste sted. Bygden Qeqertarsuatsiaat () er belliggende i den nordlige ende af øen.

I 1758 anlagde den tyske missionærgruppe, Herrnhutiske Brødremenighed, en missionsstation ca. tre km sydvest for Qeqertarsuatsiaat, der blev døbt Lichtenfels. Størstedelen af bygden beboere var knyttet hertil. Stationen blev nedlagt i 1954 og fredede kirkebygninger brændte i 1988.

Referencer

Se også 
 Qeqertarsuatsiaat

Øer i Grønland
Signalposten

Signalposten var et dansk tidsskrift, der blev udgivet fra 1963 som medlemsblad for Dansk Model-Jernbane Klub, fra juli 1964 sammen med Jernbanehistorisk Selskab som et tidsskrift, baseret på abonnementssalg. Bladets første redaktør var F. Hermind. Efter at udgivelsen havde været indstillet i 1966-67, trådte Ulf Holtrup til som redaktør i 1968. Han beholdt denne post indtil han i 1993 besluttede at nedlægge bladet kort før sin død.

Tidsskriftets indhold er - foruden foreningsmeddelelser - artikler om modelbaner og jernbanehistorie. Næsten hvert nummer indeholder artikler om nedlagte jernbanestrækninger, jernbanemateriel, banegårde eller jernbanefærger. Disse artikler har betydelig kildeværdi, fordi de blev skrevet af erfarne jernbaneentusiaster, der tilsammen udgjorde et kritisk fagligt miljø og var tæt på begivenhederne i de årtier, hvor mange danske jernbaner blev nedlagt.

Signalposten er lagt på nettet, hvor man kan læse de enkelte numre og downloade dem i PDF.

Et af Signalpostens redaktionsmedlemmer var Erik V. Pedersen, som nu har sin egen hjemmeside EVP, der rummer en stor samling af gamle jernbanebilleder.

Kilder 

Tidsskrifter fra Danmark
Jernbanetransport i Danmark
Etableret i 1963
Ophørt i 1993
Ejlert Bjerke

Ejlert Bjerke (14. marts 1887 i Oslo-25. september 1963 smst.) var en norsk forfatter. Ejlert Bjerke skrev både romaner, digte, noveller, skuespil, essays og rejseskildringer. Han oversatte også værker af andre forfattere til norsk, blandt andet Johann Wolfgang von Goethe, Charles Dickens og Oscar Wilde. Ejlert Bjerke var far til forfatteren André Bjerke.
Ejlert Bjerke debuterede som forfatter med novellesamlingen Mennesker og fauner i 1909.

Værker

Skønlitteratur

Romaner 
 1914  Livsfyrsten
 1917  Sværmere i solen

Novellesamlinger 

 1909 Mennesker og fauner: syv skisser
 1910 Frie fugle
 1918 Meteorer
 1931 Het jord

Digtsamlinger 

 1911  Fløjtefærder : dikte

Skuespil 
 1911  Hjørnestene: drama i fire handlinger
 1912  Ung sejlads: skuespil i fire handlinger
 1915  Marmoret som sov
 1919  Purpurkappen
 1925  Under kundskapens træ: komedie i tre akter

Hørespil 
 1927 Høk over Hök
 1929 Sensommeridyll
 1930 Det nye logi
 1937 Gjennem ilden til stjernene
 1945 Før man styrter seg i Seinen

Sagprosa

Rejseskildringer 
 1913 Judea drømmer
 1922 Skiftende kyster
 1927 Tre horisonter

Essaysamlinger 
 1920  Molok

Andre/uklassificerede 
 1916 Den sunkne lotus : egyptisk krøniker
 1921 Demon
 1924 Gjøglere: de samfundsløse
 1925 Fantaster
 1926 Allahs tjenere
 1930 Villnisset
 1937 Kjærlighetens legende

Eksterne kilder og henvisninger
 SAMBOK , katalog for de norske fag-, fylke- og folkebibliotekene.
 Deichmanske biblioteks katalog. 
 Digitaliserede bøger af Ejlert Bjerke  fra Nasjonalbiblioteket.

Romanforfattere fra Norge
Novelleforfattere fra Norge
Rejsebogsforfattere fra Norge
Digtere fra Norge
Dramatikere fra Norge
Essayister fra Norge
Norsksprogede forfattere fra Norge
Oversættere fra Norge
Personer fra Oslo
Nordmænd i 1900-tallet
Georg Julius Wodroff

Georg Julius Wodroff (1640 – 31. december 1724 i København) var en dansk regimentskvartermester, fabrikant og spekulant.

Militær karriere 
Han var vistnok en søn af kaptajn, senere major Hermann Albrecht Wodroff (død 1693), der fra 1684 til 1693 stod som officer i Hans Schacks hvervede infanteriregiment. Uagtet det fremmedlydende navn var familien dog sandsynligvis af dansk oprindelse og har formentlig antaget navnet efter det glücksborgske familiegods Vodrup på Ærø. Wodroff må have læst jura, for han indtrådte 1685 som auditør i Marineregimentet, der det foregående år var overgået fra Marinen til Landetaten. I 1687 udnævntes han til regimentskvartermester i regimentet, med hvilken bestilling han 1690-98 forenede stillingen som regimentskvartermester i Schacks regiment.

Virke som fabrikant 
Wodroff var en foretagsom mand, der ville have mere end en streng på sin bue. Foruden en grund, som han i 1689 havde fået tilskødet på Christianshavn, fik han i 1699 skøde på et stykke jord ved Sankt Jørgens Sø - 1380 alen langt og 20 alen bredt - af Ladegårdens jorder for herpå at anlægge en valkemølle til at valke klæde "som de Hollændere", og i december 1700 fik han bevilling til at indrette en perlemølle "uden Staden". Han nøjedes dog ikke hermed, men fik 1702 bevilling til at anlægge en slibe- og polermølle samtidig med den af ham oprettede perlemølle og snustobaksværk og udvirkede det følgende år en forordning, hvorved det i 12 år blev forbudt andre at anlægge nogen slibe- og polermølle i 3 miles omkreds omkring København, ligesom der i samme tidsrum ikke måtte indrettes nogen perlegrynsmølle eller noget snustobaksværk på Sjælland.

Krig og pest 

Tiden var imidlertid ikke gunstig for så omfattende spekulationer. I 1709 kastede Frederik IV sig ind i Den Store Nordiske Krig. Wodroff måtte følge sit regiment til Skåne, og efter derouten her fra hjemsøgtes hovedstaden af den skrækkelige byldepest, der i 1711 havde forplantet sig her til fra Helsingør, og der blev nu anden brug for regimentskvartermesterens grund, end han havde tænkt sig. Dens beliggenhed umiddelbart op til Ladegården, der den gang var krigshospital og under kontagionen omdannedes til pesthospital, gjorde den selvskreven til at knyttes som appendiks til krigshospitalet, og på det terræn, der i de følgende århundreder skulle bære familiens navn (Vodroffsvej), rejstes nu den ene pestbarakke ved siden af den anden. Men for regimentskvartermesteren blev forretningen ikke lukrativ, og da han i september 1714 fik afsked fra sit regiment, var den 74-årige mand så reduceret, at han erholdt tilladelse til at lade sætte bækken for kirkedørene i Danmark og Norge. Han er begravet på Garnisons Kirkegård.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Officerer fra Danmark
Fabrikanter fra Danmark
Auditører fra Danmark
Personer i Den Store Nordiske Krig fra Danmark-Norge
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Intercoop

Intercoop er et fælles indkøbsselskab i Asien for Coop Danmark, Coop Norge, Coop Sverige, SOK Finland, Coop Italien og Eroski i Spanien, som årligt køber nonfood-produkter ind for 200 mio. euro. Selskabet har hovedkontor i Hong Kong og beskæftiger 160 medarbejdere i 6 lande.

Formål 
Intercoops vigtigste funktion er at få produkter til den billigste pris, og samtidig være opmærksom på at producenterne overholder de regler om etik og ansvar (Code of conduct), der er defineret af Intercoop. 

Intercoop har været medlem af BSCI (Business Social Compliance Initiative) siden 2007.

Noter 

Handelsvirksomheder fra Kina
Virksomheder fra Hongkong
Frederik Christian Holsten (stiftamtmand)

Frederik Christian baron Holsten (født 12. maj 1804 i København, død 1. september 1885 på Frederiksberg) var en dansk stiftamtmand.

Karriere 
Han var søn af major, kammerjunker, senere generalmajor, kammerherre Ditlev Cai baron Holsten og Sophie Elisabeth Kaas (af Mur), blev 1822
privat dimitteret til Universitetet og tog 1828 juridisk embedseksamen. Fra 1829 arbejdede han i flere år som volontør i Danske Kancellis 2. departement, blev 1830 tillige assessor auscultans i Højesteret, 1836 surnumerær assessor i Den kgl. Landsover- samt Hof- og Stadsret og 1838 virkelig assessor sammesteds.

Amt- og stiftamtmand 
Støttet af en varm anbefaling fra rettens justitiarius for den dygtighed og energi, hvormed han her havde røgtet sin gerning, udnævntes han 23. marts 1843 til amtmand over Hjørring Amt og forblev der, indtil regeringen "paa Grund af hans anerkjendt fortjenstfulde Embedsførelse" – med tilsidesættelse af flere ældre amtmænd – den 23. december 1849 opfordrede ham til fra 1. januar 1850 at overtage embedet som stiftamtmand over Lolland-Falsters Stift og amtmand over Maribo Amt. Også fra hans virksomhed i dette embede, som han beklædte i henved 36 år, foreligger der forskellige vidnesbyrd om hans dygtighed, nidkærhed og varme interesse for amtets anliggender, så længe hans kræfter var usvækkede. Således udtalte regeringen sin fulde anerkendelse af den "Kraft og Besindighed", hvormed han i anledning af stormfloden 1872 havde opfyldt de krav, der stilledes til ham. 29. juli 1885 tog han afsked med virkning fra 31. august.

Han blev 1850 formand for valgbestyrelsen i 5. Landstingskreds, var 1852-58 formand for Taksationskommissionen vedrørende udskiftningen af Sorø Akademis, Universitetets og Kommunitetets bøndergods, 1868-70 repræsentant i Maribo Diskonto- og Laanebank og 1873-78 medlem af digekommissionerne på Lolland og Falster.

Hæder 
1828 blev han kammerjunker, 1845 kammerherre, 6. oktober 1851 Ridder af Dannebrogordenen, 2. januar 1858 Dannebrogsmand, 26. maj 1867 Kommandør af 1. grad, 28. december 1874 Storkors af Dannebrog og ved sin afgang 1885 gehejmekonferensråd. Han døde ugift 1. september samme år på Frederiksberg.

Han stiftede ved sit 25-års-jubilæum 1875 et legat, Stiftamtmand, Kammerherre, Baron Holstens Jubilæumslegat.

Kilder 

 
 Danske Jurister 1736-1936.

Frederik Christian 3
Stiftamtmænd over Lolland-Falsters Stift
Amtmænd fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Baroner fra Danmark
Personer fra København
Landsdommere fra Danmark
Storkors af Dannebrog
Legatstiftere fra Danmark
Filantroper fra Danmark
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Warri Wolves F.C.

Warri Wolves F.C. er en fodboldklub i Nigeria, hvor blandt andet den senere Brøndby spiller Oke Akpoveta har spillet.

Fodbold i Nigeria
Call of Duty: World at War – Final Fronts

Call of Duty: World at War – Final Fronts er PlayStation 2 modstykket til Call of Duty: World at War. Det har sig eget sæt af missioner med deltagelse af USA ved kampe i Stillehavet, Ardenneroffensiven og briterne på Rhinen i Tyskland. Denne version har 13 missioner og ingen online multiplayer-mode. Spillet blev udviklet af Rebellion Developments og udgivet i november 2008 af Activision. Det er det sidste Call of Duty spil, der er udgivet til PlayStation 2.

World at War - Final Fronts
Bygdin

Bygdin er en sø i Jotunheimen i Vang kommune i Oppland fylke i Norge. Bygdin er reguleret som magasin for Øvre Vinstra kraftværk, med reguleringshøjde mellem 1.048 og 1.057 moh. Søen har et areal på ca. 40 km², og den er lang og smal – i luftlinje 25 km lang. Største dypde er 215 m. 

Bygdin ligger i den sydøstlige del af Jotunheimen og lige nord for søen ligger toppe på over 2.000 m. Ved søen ligger flere turisthytter – i vestenden ligger Eidsbugarden, på nordsiden ligger Torfinnsbu og ved østenden ligger Bygdin turisthytte. Om sommeren går MB «Bitihorn» i rute mellem disse tre steder.

Elven Vinsteråni løber ud fra Bygdin, videre gennem Vinstervatna og Vinstra til Gudbrandsdalslågen.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Ruteinformasjon for MB «Bitihorn» 
 Fyldig artikkel om Bygdin

Jotunheimen
J.C.W. Hirsch

Johan Christian Waldemar Hirsch (27. januar 1842 i Fredericia – 4. november 1922 i København) var en dansk officer og militærpersonalhistoriker, far til Kay Hirsch.

Han var søn af generalmajor Frederik Georg Henrik Hirsch og hustru født Høyrup. Hirsch blev sekondløjtnant i fodfolket 1864, såret samme år 22. februar ved Dybbøl i den 2. Slesvigske Krig, premierløjtnant 1867, kaptajn 1880, overgik til forstærkningen 1894, oberstløjtnant og chef for Københavns Væbnings 1. bataljon samme år, afsked 1907, assistent, senere underarkivar i Rigsarkivet til 1917.

Hirsch har i forskellige militærhistoriske tidsskriftsbidrag forfattet en meget benyttet utrykt biografisk fortegnelse over danske og norske officerer 1648-1814 (12 foliobind), hvilket værdifulde værk er erhvervet af Det Kongelige Bibliotek. Hirsch skrev nogle militære biografier til 1. udgave af Dansk Biografisk Leksikon.

Han blev Ridder af Dannebrog 15. februar 1887 og Dannebrogsmand 20. august 1902, bar Erindringsmedaljen for Krigen 1864 og var ridder af Jernkroneordenen og kommandør af både Vasaordenen og Sankt Olavs Orden.

Hirsch blev gift 14. august 1870 i Garnisons Kirke med Emilie Deuntzer (25. marts 1847 i København - 14. juni 1931 sammesteds), datter af murermester Johan Jacob Deuntzer og hustru født Kornbech og søster til Johan Henrik Deuntzer.

Han er begravet på Solbjerg Parkkirkegård.

Der findes fotografier af Hirsch af Emil Rye og Marius Christensen (Det Kongelige Bibliotek).

Kilder 

 
  

Militærhistorikere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Fredericia
Officerer fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Arkivarer fra Danmark
Kommandører af Sankt Olavs Orden
Europos bokštas

Europos bokštas (Europatårnet) er Baltikums højeste højhus, og ligger i bydelen Šnipiškės i Litauens hovedstad Vilnius. Det har 33 etager, er 153 meter højt og blev formgivet af Audriaus Ambrasas Architects. Bygningen dominerer den nye bykerne under udvikling i Vilnius; den stod færdig og blev officielt indviet den 1. maj 2004, som del af festlighederne omkring Litauens optagelse i Den Europæiske Union. Højhuset har en udsigtsplatform i 114 meters højde.

Kildehenvisninger 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Vilnius
Etableret i 2004
Jan-Henning Spjeldnæs

Jan-Henning Spjeldnæs (født 1953 i Oslo) er en norsk-dansk jurist og tidligere bankdirektør, der blev kendt for sin hovedrolle i den såkaldte Gibraltar-sag, i hvilken han blev idømt 4 års fængsel for mandatsvig. 

Spjeldnæs, der er søn af en norsk far og en svensk mor og opvokset i en række lande, er uddannet cand.jur. og blev i 1982 leder af Jyske Banks juridiske afdeling. I 1987 blev han direktør for Jyske Banks nyetablerede afdeling på Gibraltar. Han blev afskediget fra posten i 1991, da det efter bankens eget rutinemæssige krediteftersyn kom frem, at han optrådte som medejer af et ejendomskompleks i Liverpool, som banken havde finansieret, ligesom Spjeldnæs havde bevilliget sig selv, venner og bekendte lån for omkring 800 millioner kroner gennem et net af skuffeselskaber.  

Banken anlagde i 1992 en erstatningssag mod Spjeldnæs ved High Court of Justice i London, da han var bosiddende der på daværende tidspunkt. Her blev han og 36 andre involverede i 1997 fundet skyldige og dømt til at betale 800 millioner kroner tilbage. Efter flere års efterforskning og omkring 100 retsmøder blev han ved Retten i Århus i 2003 idømt fire års fængsel for groft mandatsvig - en af de hårdeste domme for økonomisk kriminalitet herhjemme nogensinde. Det lykkedes ikke Bagmandspolitiet at finde ud af hvor pengene er havnet. Retten udtalte bagefter, at "bankens eftergivende holdning kan forekomme uforståelig", men Jyske Bank forsvarede sig med, at man troede på manden. Vestre Landsret ændrede senere dommen til betinget fængsel, fordi det var 15 år siden forbrydelserne fandt sted.

Kilder og eksterne henvisninger
 Spjeldnæs idømt fængsel i fire år Politiken/Ritzau, 15. juli 2003
 Mænd med misbrugte talenter Business.dk, 8. juni 2008

Personer fra Oslo
Jurister fra Danmark
Bankdirektører fra Danmark
Bedrageridømte fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Fast & Furious 6

Fast & Furious 6 (alternativt kendt som Fast Six) er en actionfilm skrevet af Chris Morgan og instrueret af Justin Lin. Det er den sjette film i The Fast and the Furious filmserien. Hovedrollerne spilles af Vin Diesel, Paul Walker, Dwayne Johnson, Michelle Rodriguez og Jordana Brewster.

Fast & Furious 6 var under udvikling i februar 2010 som den første film i serien, der bevæger sig væk fra det "underground-bil racing tema" som seriens tidligere film gjorde. Pre-produktion begyndte i april 2011 og optagelserne begyndte i London i England i juli 2012. Filmen er optaget på de Kanariske Øer, i Skotland og i Los Angeles. Fast & Furious 6 havde biografpremiere i USA den 24. maj 2013.

Handling 
Efter begivenhederne i Fast Five, den professionelle kriminelle Dominic Toretto (Vin Diesel) og hans bande er velhavende og skøre, men deres strafferegistre forhindrer dem i at vende tilbage til deres hjemland. Efter Luke Hobbs (Dwayne Johnson) mislykkede forsøg på at pågribe dem, tilbyder han dem fuld benådning for alle deres forbrydelser, hvis de hjælper ham med at nedkæmpe en legal lejesoldat organisation ledet af en kriminel bagmand og hans hensynsløse Letty Ortiz (Michelle Rodriguez) – Dominic Torettos tidligere kæreste.

Medvirkende 
 Vin Diesel som Dominic Toretto: En professionel kriminel, gaderæser og eftersøgt.
 Paul Walker som Brian O'Conner: En tidligere FBI agent, men nu kriminel og så er han i et forhold med Mia Toretto.
 Michelle Rodriguez som Letty Ortiz: Dominics tidligere kæreste, der blev antaget for at være død.
 Jordana Brewster som Mia Toretto: Dominics søster og kæreste med Brian O'Conner.
 Dwayne Johnson som Luke Hobbs: En agent fra Diplomatic Security Service.
 Tyrese Gibson som Roman Pearce: Brians barndomsven.
 Ludacris som Tej Parker: Brians og Romans ven.
 Sung Kang som Han Seoul-Oh: En gaderæser og medlem af Dominics mandskab.
 Gal Gadot som Gisele Yashar.
 Joe Taslim som Jah: En koldblodig morder, der kæmper med kampsport og parkour.
 Clara Paget som Vegh: Karakteren er beskrevet som en "pistol-slinging" action kvinde.
 Elsa Pataky som Elena Neves.
 Luke Evans som Owen Shaw: En tidligere særlig ops soldat – nu bandeleder.
 Gina Carano spiller et medlem af Hobbs hold.
 Rita Ora i en uspecificeret rolle.
 Rajesh Hamal som Himalayan Don, et kort klip.
 Kim Kold som Klaus

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Actionfilm fra USA
Amerikanske film fra 2013
The Fast and the Furious
Engelsksprogede film
Namsvatnet

Namsvatnet (samisk: Nååmesjenjaevrie) er en sø i Røyrvik kommune i Trøndelag fylke i Norge. Elven Namsen dannede tidligere det vigtigste udløb, men ved reguleringen i 1959 blev den opdæmmet (gårde måtte da fraflyttes), og der blev lavet en tunnel ned til Vektaren. Vand tilkommer via Orvasselva fra Orvatnet, samt fra elven Vierma som kommer fra søen Vierma. I Namsvatnet findes fiskene fjeldørred, ørred og elritse.

I dag er turistlivet en vigtig aktivitet. Via 9 km bådtransport fra Namsvassgrenda til Namsvatnets nordlige del, når man Børgefjell nationalpark. Der ligger også Kristi krybbe kirke, en vildmarkskirke som bruges i sommerhalvåret.

Søer i Trøndelag
Røyrvik
Qeqertarsuatsiaat Kangerluat

Qeqertarsuatsiaat Kangerluat () er en grønlandsk fjord, der ligger ved bygden Qeqertarsuatsiaat ca. 130 km syd for Nuuk.

Det danske navn Fiskenæsfjorden stammer fra gammel tid, hvor beboerne i bygden Fiskenæsset (Qeqertarsuatsiaat) levede af de store lakseforekomster. Det grønlandske navn består af en sammen sætning af bygdens navn og "Kangerluat", der betyder "fjorden".

Grønlands geografi
Kay Hirsch

Kay Hirsch (30. november 1873 i København – 10. april 1935) var en dansk officer, søn af oberstløjtnant J.C.W. Hirsch og Emilie, født Deuntzer.

Hirsch blev student 1892 fra Metropolitanskolen, premierløjtnant i artilleriet 1895 og gennemførte Hærens Officersskoles ældste klasse 1899-1902. Hirsch blev kaptajn i artilleriet 1910 og var til tjeneste i Krigsministeriet 1911-13. Han blev oberstløjtnant og chef for 7. artilleribataljon og sluttede sin karriere som oberst. Han var Kommandør af 2. grad af Dannebrogordenen og Dannebrogsmand.

Kilder 
 C.A.S. Dalberg, P.M. Plum, Axel Sørensen, Metropolitanskolen gennem 700 Aar, København 1916.

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Artilleriofficerer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Kommandører af Dannebrog
Personer fra København
Studenter fra Metropolitanskolen
Previn

Previn:
 André Previn, né Priwin (1929, Berlin – 2019, New York City), en tysk-amerikanske pianist, komponist og orkesterleder
 Charles Previn (1888, Brooklyn – 1973, Los Angeles), en amerikanske film komponist, musikalske leder og dirigent 
 (Dorothy) "Dory" (Veronica) Previn, née Langan (1925, Rahway – 2012, Weymouth), en amerikanske forfatter og sanger
 Soon-Yi Previn (* 1970, Suwon)

Referencer 

Jødiske efternavne
Olga Sajtseva

Olga Aleksejevna Sajtseva (, , født 16. maj 1978 i Moskva, Sovjetunionen) er en russisk skiskytte og olympisk mester. Blandt kolleger bærer hun kælenavnet Zajka.

Olga Sajtseva løb langrend fra 1988, men skiftede til skiskydning i 1994 under et ophold på Moskvas sportsskole nr. 43. I 1999 blev hun tilknyttet det russiske landshold. I 2001 vandt Sajtseva sølv ved Europamesterskaberne i skiskydning, og fik efterfølgende plads på det russiske førstehold. Efter en succesfuld debut i World Cup'en blev hun udtaget til at deltage i Vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Det blev til en 37. plads i kvindernes 15 km distanceløb.

Ved VM i 2005 i Hochfilzen (Østrig), vandt Sajtseva både guld, sølv og bronze i hhv. stafet, sprint og jagtstart, samt yderligere en brozemedalje i mixed-stafet-VM på hjemmebane i Khanty-Mansijsk. Sajtseva vandt OL-guld i stafet for Rusland ved Vinter-OL 2006 i Torino.

Ved VM i skiskydning 2009 i Pyeongchang (Sydkorea), vandt hun to guldmedaljer (i fællesstart og stafet), og to bronzemedaljer (i sprint og jagtstart). Ved Vinter-OL 2010 i Vancouver, (Canada) vandt hun sølv i fællesstarten, og var med til at vinde guld for Rusland i stafetten. 

Olga Sajtseva har desuden vundet 26 World Cup sejre, fordelt således; 2 i distanceløbet, 5 i sprint, 3 i jagtstart, 2 i fællesstart og 14 i stafet. Hun har i alt været på podiet 62 gange i World Cup sammenhæng.

Hun bor til daglig i Moskva og trænes af hendes søster Oksana Alekséjevna Rotjeva.

Privatliv 
Olga Sajtseva blev den 30. september 2006 gift med den slovakiske sommerskiskytte Milan Augustin. Siden da har hun også haft slovakisk statsborgerskab. Parret har sønnen Aleksander (f. 17. marts 2007). På grund af barsel deltog hun ikke som skiskytte i sæsonerne 2006/07 og 2007/08. Hun blev skilt i 2013.

Galleri

Se også 
 VM i skiskydning

Kilder

Eksterne henvisninger 

 
 

Skiskytter fra Rusland
Olympiske mestre fra Rusland
Deltagere for Rusland ved vinter-OL 2002
Deltagere for Rusland ved vinter-OL 2006
Deltagere for Rusland ved vinter-OL 2010
Deltagere for Rusland ved vinter-OL 2014
Medaljevindere ved vinter-OL 2006
Medaljevindere ved vinter-OL 2010
Andreas Pauli von Liliencron

Andreas Pauli von Liliencron, oprindeligt Andreas Paulsen, (født 4. februar 1630 i Bredsted, død 22. august 1700 i Hamborg) var en dansk statsmand og tysk rigsfriherre.

Andreas Paulsen var søn af en købmand, men blev under et ophold ved Rigsdagen i Regensburg 1654 af kejseren ophøjet i adelsstanden med navnet von Liliencron. Under krigen mod Sverige 1657-1660 tjente han som generalauditør i den danske hær før freden i Roskilde og efter denne i den svenske. Ved den svenske hærs kapitulation i Nyborg 1659 blev han fange og trådte nu på ny i dansk tjeneste.

1662 blev han dansk resident i Wien og repræsenterede i en lang årrække Danmark ved kejserhoffet. Han havde store del i ordningen af "den oldenborgske sag". Oldenborg blev 1667-1773 regeret af de danske konger. 1679 udnævntes han til kansler i Hertugdømmerne Slesvig og Holsten og vendte året efter hjem for at overtage denne stilling, som han beklædte lige til sin død. 1681-1683 og 1690-1691 var han på ny gesandt ved kejserhoffet, og en måned før sin død blev han medlem af Konseillet.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Auditører fra Danmark
Gesandter fra Danmark
Embedsmænd fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Medlemmer af Gehejmekonseillet
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer fra Nordfrisland
Andreas Pauli
Friherrer fra Tyskland
Godsejere fra Danmark
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Godsejere fra Norge
Gehejmeråder fra Danmark