kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Minna Nyhus

Minna Nyhus Larsen f. Nyhus Nielsen (25. oktober 1939 i Odder – 25. februar 1989) var en dansk operasangerinde. Hun studerede i Århus og i Rom og blev efter endt uddannelse ansat på Den Jyske Opera, hvor hun fik sin debut i 1972 i Poppeas kroning. I 1974 blev hun engageret til Det kongelige Teater, hvor hun var mezzosopranpartier i en række operaer som Carmen, Barberen i Sevilla, Hertug Blåskægs borg, Fyrst Igor, En skærsommernatsdrøm, Salome (opera), Saul og David og Maskarade. Herudover medvirkede hun ved mange koncerter og oratorieopførelser rundt omkring i landet.

Hun var gift med tegneren og maleren Karl Johan Larsen; de begik kollektivt selvmord i 1989.

Eksterne henvisninger 
 

Operasangere fra Danmark
Personer der har begået selvmord
Elitedivisionen (tennis)

Elitedivisionen er en den øverste række i Dansk Tennis Forbunds (DTF) danmarksmesterskab for hold. 

DM for klubhold finder sted to gange årligt – indendørs og udendørs. Turneringen bliver afviklet indendørs i perioden fra oktober til april, hvor holdene spiller om Dansk Tennis Forbunds medajler og pokaler, mens udendørsturneringen bliver afviklet i perioden fra maj til september, hvor holdene kæmper om Danmarks Idræts-Forbunds mesterskabsplaquette.

Elitedivisionen omfatter otte tennisklubber, der hver deltager med ét hold, som mindst består af fire herrespillere og to damespillere. Klubholdene spiller alle mod alle én gang i grundspillet, der består af syv spillerunder. De fire hold med flest point efter grundspillet deltager derefter i et slutspil, der bliver spillet som semifinaler og finale. Klubben, der vinder finalen, bliver danmarksmester. 

I Elitedivisionen er der hvert år to hold, der rykker ud, og de erstattes af de to bedste hold fra 1. division.

Divisionsholdturneringen 

Divisionsholdturneringen (DH) indeholder følgende fire rækker med højeste række først: Elitedivisionen, 1. division, 2. division og 3. division. Under 3. division afvikler unionerne holdturneringsserier, hvor den bedste række i hver af unionerne kan kvalificere sig til at deltage i divisionsholdturneringen i 3. division.

Eksterne henvisninger 

 DTF's hjemmeside om DM for hold 

Tennisturneringer
Spånkurv

En spånkurv er en kurv flettet af tykke høvlspåner og anvendt som den biligste form for husholdnings- og indkøbskurv, men den er nu ikke længere særlig udbredt.

Spånerne høvles med en særlig spånhøvl, der er en rubank med fladt liggende høvlejern. Den særlige høvludformning skyldes, at disse høvlspåner skal bruges til videre forarbejdning, i modsætning til de tilfælde, hvor høvlspånerne er det, der skal smides væk. I Dalarne i Sverige blev spånerne ikke høvlet, men »revet«, og andre metoder fandtes også, men der kom spåner til kurvefletning ud af det. Spånkurvenes land er især Sverige (spånkorg), men også i Danmark var de udbredt. I Allerød i Nordsjælland blev der produceret spånkurve i perioden 1902-1970. De findes også i andre lande, men i andre udformninger. Fælles er dog, at en spånkurv er lavet af træspåner, der er flettet. En træspån er op til ca. 1 mm tyk.

Kurvefletning er også foregået i mange andre materialer end spåner. Som udgangspunkt har de fattigste fremstillet beholdere af de materialer, der var billigst tilgængelige.

Henvisninger 
 Per-Olof Johansson: En tid med spånkurve, 2009, 134 sider, .
 Per-Olof Johansson: KATALOG Spånkurveudstilling 2012, 36 sider,  http://per-olof.dk/exhibition.pdf

Sløjd
Husflid
Håndværk
Beholdere
Kulturteknik
SK Tavrija Simferopol

SK Tavrija Simferopol er en fodboldklub hjemmehørende i den ukrainske by Simferopol på halvøen Krim. Klubben var den første til at vinde det ukrainske mesterskab. I 2010 lykkedes det at vinde pokalturneringen.

Titler 
 Ukrainske mesterskaber (1): 1992
 Ukrainske pokalturnering (1): 2010

Fodboldklubber i Ukraine
Etableret i 1958
Simferopol
Takasaki

Takasaki |高崎市 (Takasaki-shi) er en by i det japanske prefektur Gunma på øen Honshu med  indbyggere. Byen blev grundlagt den 1.  april 1900.

Takasaki er et trafikknudepunkt og et stoppested for Shinkansen-toget.

Tidligere premierminister Yasuhiro Nakasone kom fra Takasaki.

Referencer

Eksternt link 
Takasakis hjemmeside i engelsk version
Sibir Novosibirsk

Sibir Novosibirsk henviser til flere artikler:

 FC Sibir Novosibirsk – fodboldklub.
 HK Sibir Novosibirsk – ishockeyklub.
Johann Georg Pisendel

Johann Georg Pisendel (født 26. december 1687 i Cadolzburg, Landkreis Fürth, død 25. november 1755 i Dresden) var en tysk violinist og komponist.

Biografi 
Pisendel var femte søn i en kantorfamilie i Mittelfranken. Faderen Simon, som også var organist, stammede fra Markneukirchen i Vogtland.

Efter faderens første musikalske undervisning, kom Pisendel i 1697 til hofkapellet i Ansbach hvor han fik undervisning af Francesco Antonio Pistocchi og Giuseppe Torelli. Selv om hofkapellet blev reduceret i 1703, fik Pisendel alligevel senere ansættelse som violinist. I marts 1709 rejste han til Leipzig, hvor han undervejs mødte Bach i Weimar. Under en rejse i 1711 blev han gode venner med Georg Philipp Telemann i Eisenach og Christoph Graupner i Darmstadt.

Fra januar 1712 til sin død var Pisendel violinist, og fra 1728 koncertmester i Dresdner Hofkapelle.

Betydning 
Pisendel foretog mange rejser, men den vigtigste var et ophold hos Vivaldi i Venezia (1716/17). Pisendel og Vivaldi knyttede et nært venskabsforhold, og Vivaldi skrev mellem 1717 og 1720 fire sonater, fem koncerter og en symfoni med tilegnelsen «fatte p. Mr. Pisendel». Også Tomaso Albinoni og Georg Philipp Telemann tilegnede violinkoncerter til Pisendel.

Efter at være vendt tilbage til Dresden studerede han komposition hos Johann David Heinichen. Blandt Pisendels elever kan nævnes Franz Benda og Johann Gottlieb Graun. Pisendel var også en nær ven af Jan Dismas Zelenka, og hjalp til med at udgive nogen af hans værker posthumt.

Pisendel var senbarokkens store tyske violinvirtuos, og med sine personlige egenskaber og pædagogiske færdigheder opnåede han tidlig anerkendelse hos og venskab med talrige musikere. Hans virke som koncertmester under dirigenten Johann Adolf Hasse gjorde Dresdner Hofkapelle berømt over hele Europa.

Musik 
Et lille udvalg af Pisendels kompositioner er bevaret, men det som findes er af høj kvalitet.
 Ti violinkoncerter
 Fire koncerter for orkester
 to sonater for violin
 En Symfoni
 En Trio

Henvisninger 
 

Komponister fra Tyskland
Musikere fra Tyskland
Violinister fra Tyskland
Karoline Dyhre Breivang

Karoline Charlotte Dyhre Breivang (født 10. maj 1980 i Oslo) er en norsk håndboldspiller, der spiller for Larvik HK. Breivang har spillet for klubben siden 2005. Før det spillede hun for NTG/Stabæk. Tidligere har hun spillet for Hosle Idrettslag og Stabæk. Hun debuterede for det norske landshold i håndbold mod Ungarn den 30. november 2000. Siden har hun spillet 175 kampe og scoret 320 mål (pr. 15.09.09). Fra 2001 til 2004 var hun plaget en del af skader og gik glip af tre mesterskaber for Norge (to pga skader og et fordi hun ikke blev udtaget). Hun har nummer otte på landsholdsdragten. Hendes højde er 172 cm og ugift.

Meritter med det norske landshold 
 VM 2009 – 
 EM 2008 – 
 OL 2008 – 
 VM 2007 – 
 EM 2006 – 
 VM 2005 – 9.-plads
 EM 2004 – 
 EM 2000 – 6.-plads

Eksterne henvisninger 

 Karoline Dyhre Breivangs spillerprofil hos Larvik HK  
 

Håndboldspillere fra Norge
Håndboldspillere fra Larvik HK
Personer fra Oslo
Olympiske håndboldspillere fra Norge
Håndboldspillere ved sommer-OL 2012
Håndboldspillere ved sommer-OL 2008
Olympiske mestre fra Norge
Medaljevindere fra Norge ved sommer-OL 2008
Medaljevindere fra Norge ved sommer-OL 2012
Håndboldspillere fra Stabæk Håndball
Apelles

Apelles (græsk Απελλής; flor. 300-tallet f.Kr.) levede på Alexander den Stores tid og var en af oldtidens berømteste malere.

Han var fra Kolofon nær Efesos i Lilleasien
og undervistes først af hjemlige
lærere, navnlig Eforos fra Efesos, senere af
den sikyoniske malerskoles hovedmester,
Pamfilos, og drog siden om i den græske verdens
byer, således blandt andet Korinth og Athen.
Filip af Makedonien kaldte ham til hovedstaden Pella.
Her trådte han som hofmaler i endnu nærmere
forhold til sønnen Alexander.

Ingen af Apelles' billeder
er bevaret; heller ikke nogen senere kopi kan
med sikkerhed eftervises. Imidlertid haves fra
oldtiden en del efterretninger. Fortrinsvis
yndede han at male den enkelte figur. Af
Alexander havde han malet en række billeder: til
hest, på stridsvogn, fremstillet med
sejrsgudinden eller endog som Zeus' søn med lynet.

Der nævnes også andre billeder, hvori en enkelt
figur beherskede fremstillingen, Artemis blandt
nymfer, for eksempel, eller den af havet opstigende
Afrodite, der med hænderne kryster vandet af
håret; overkroppen var helt synlig, medens
underkroppen skimtedes gennem havvandet.
Billedet var meget berømt og synes endog at
have fremkaldt statuariske efterligninger; det
udførtes for Kos og erhvervedes siden af kejser
Augustus for 100 talenter.

Allegorien anvendte Apelles
i billeder som Alexander med krigens personifikation
lænket slæbende efter sin stridsvogn,
eller Calumnia, "bagtalelsen", som både renæssancens og
senere tiders kunstnere har genfremstillet
(Lukianos har beskrevet billedet).

Han arbejdede
endnu kun med de fire gamle hovedfarver i
tempera-teknik hvid, gul, rød og sort. Som særlig karakteristisk nævner
oldtiden hans billeders uopnåelige ynde og
rytme. Forskellige anekdoter viser ham som en
mand af vid og udpræget kunstnerisk
selvfølelse. Han var tillige forfatter af en lærebog.

Kilde 
 Opslag af cand.mag. H.A. Kjær i Salmonsens Konversationsleksikon, bd. 1, s. 859

Eksterne henvisninger 

 Opslag i Den Store Danske, DSD

Malere fra Grækenland
Personer fra antikkens Grækenland
Hans Sloane

Sir Hans Sloane FRS (født 16. april 1660, død 11. januar 1753) var en irsk læge, naturforsker og samler, der med en samling på 71.000 genstande som han testamenterede til den britiske nation lagde grundlaget til British Museum og Natural History Museum i London.

Han blev valgt til Royal Society i en alder af 24 år. Sloane rejste til Caribien i 1687 og dokumenterede sine rejser og fund med omfattende pbulikation flere år senere. Sloane var kendt som læge blandt aristokrati€t, og han blev valgt til Royal College of Physicians i en alder af 27 år.

Selvom han blev krediteret for opfindelsen af chokolademælk, så er det mere sandsynligt, at han lærte at drikke chokoalde mens han boede og arbejdede på Jamaica.

Gader og pladser er blevet navngivet efter ham inklusive Hans Place, Hans Crescent og Sloane Square i og omkring Chelsea – hvor han boede i sine sidste år – og også Sir Hans Sloane Square i hans fødeby Killyleagh i Nordirland.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Videnskabsfolk fra Storbritannien
Museumsfolk fra Storbritannien
Personer i oplysningstiden
Briter i 1600-tallet
Briter i 1700-tallet
Præsidenter af Royal Society
Erdmann Neumeister

Erdmann Neumeister (født 12. maj 1671 i Uichteritz, død 18. august 1756 i Hamburg) var en tysk salmedigter, poet og teolog fra baroktiden.

Neumeister skrev talrige kantatetekster og indførte som den første recitativer og arier efter forbilleder fra operaen. Fem af hans tekster komponerede Johann Sebastian Bach musik til mellem 1711 og 1714 (BWV 18, BWV 61, BWV 24, BWV 28 og BWV 59). Andre komponister som satte musik til hans libretti var Philipp Heinrich Erlebach, Johann Philipp Krieger og Georg Philipp Telemann.

Eksterne henvisninger 

 
 Hjemmeside om Erdmann Neumeister  (tysk)

Digtere fra Tyskland
Teologer fra Tyskland
Erik Nyegaard

Erik Elliot Wederkinch Nyegaard (dæknavn: Tomaten) (11. september 1905, København – 16. september 1992) var en dansk modstandsmand.

Erik Nyegaard var søn af byretsdommer Elliot Nyegaard (1862-1930) og Merry Martine Ludwigs(1871-1941). Erik blev gift med Elsa Maria Richter den 11. maj 1932.

Erik Nyegaard var prokurist, men også engageret i modstandsaktiviteter. Han var sammen med hustruen Ella logivært for medlemmer af Holger Danske og deltog i sabotage.

Onsdag den 18. oktober 1944 var den nu berømte frihedskæmper Bent Faurschou Hviid, alias "Flammen", på besøg i Nyegaard-parrets hvide villa på Strandvejen 184 i Skovshoved. Flammens venner, ægteparret Elisabeth og Helmer Bomhoff samt Helmers far Gunnar Bomhoff var ligeledes til kaffe i huset.

Flammen havde på Bellevue Strandhotel efter middagen talt i telefon med Erik Nyegaard. Flammen ville have Nyegaard til at komme til møde samme aften, men Nyegaard foreslog, at man skulle komme til kaffe hjemme hos ham. Men ca. kl. 21.30 omringede Gestapo med SS-Hauptsturmführer, Kriminalrat Erich Bunke i spidsen villaen og krævede døren åbnet. Erich Bunke tvang, som et skjold, Elsa Nyegaard og Lis Bomhoff foran sig op ad trappen. Da de passerede 1. sal, på vej op til det flade tag, så de ind i børnenes soveværelse. Drengene, der var 8 og 10 år gamle, sad med dynen op foran ansigtet og kiggede forskræmt ud. Da Flammen var ubevæbnet og han konstaterede at flugt var umulig, valgte han på 1. salen at tage sin giftpille bestående af blåsyre. Familien Bomhoff og Erik Nyegaard blev anholdt.

Senere på aftenen ankom medlemmer af Petergruppen (bl.a. "Waldenburg", "Rømer", "Ludwig") samt lederen "Peter" Otto Alexander Schwerdt og Kai Henning Bothildsen Nielsen. Der deltog tillige 4-5 tyske gestapofolk fra Bunkes afdeling. Petergruppen, der var iført tyske SS-uniformer, ankom i en mørkeblå Opel Kaptajn og Bunkes folk kørte i en Mercedes. Folk fra Petergruppen gik ind i villaen, mens Bunkes folk omringede haven. Der blev anbragt ca. 30 kg type P.E.2. sprængstof i dagligstuen.

Naboerne, direktør Busch Petersen og hustru, var i mellemtiden kommet til stede. Elsa Nyegaard fik 20 minutter til at samle børnetøj og så forsvinde fra huset med sine to drenge. Naboerne hjalp med bære tøj ud. Bunkes folk afspærrede Strandvejen og "Peter" antændte sprængstoffet. Villaen, der var opført 1905, blev helt ødelagt. Otto Bovensiepen havde givet ordre til sprængningen.

Det er stadig i dag uklart, hvordan tyskerne var blevet tippet om mødet i villaen, og hvilke personer, Gestapo gik efter.

Erik Nyegaard blev indsat i Frøslevlejren. Efter krigen lod han arkitekt Frits Schlegel tegne en ny villa, der blev bygget 1946-48. I 1995 blev der opsat en mindeplade på huset.

Efter krigen blev Erik Nyegaard ansat som administrerende direktør i Telefon Fabrik Automatic A/S i 1948.

Noter

Eksterne henvisninger 
 
 Dines Bogø om Flammen 

Danskere i 1900-tallet
Medlemmer af Holger Danske
Fabrikanter fra Danmark
Skinnecykel

En skinnecykel er en type dræsine og dermed et skinnekøretøj, der fremdrives som en almindelig cykel. Den kan være forsynet med bremser på et eller flere hjul. 

Jernbanemateriel
Cykeltyper
Menneskedrevet fremdrift
Elisabeth Bomhoff

Elisabeth "Lis" Bomhoff, født Nielsen (8. marts 1912 i Faxe Ladeplads, Hylleholt Sogn – 28. maj 2014 i Charlottenlund) var en dansk frihedskæmper og medlem af Holger Danske under besættelsen.

Bomhoff blev efter nogle år som ung pige i huset i København elev i stormagasinet Illum. Hendes første ægteskab var med Preben Nielsen, der drev et danseinstitut på toppen af Richshuset på Rådhuspladsen, og hendes andet ægteskab, der varede til 1953, var med Helmer Bomhoff, der også var modstandsmand. 

I 1940 blev hun skilt fra sin første mand og giftede sig dernæst med Helmer Bomhoff. Et indbrud i hendes lejlighed på Peter Bangs Vej bragte hende tilfældigvis i kontakt med modstandsbevægelsen, for kriminaloverbetjent O.B. Bertelsen fra Frederiksberg Politi var en del af den første generation af Holger Danske. Nogen tid efter flyttede hun sammen med sin nye mand i et hus i Hjortekær nær Dyrehaven. Huset var velegnet til at gemme illegale personer, og efter at tilliden var etableret mellem Elisabeth Bomhoff og Bertelsen, lod hun og hendes mand huset anvende til at huse personer, der var gået under jorden. Villaen var en bryllupsgave fra hendes vordende svigerfar Gunnar Bomhoff, der også blev inddraget i modstandsaktiviteterne. Blandt personerne, der overnattede i kælderen i Hjortekær, var Frode Jakobsen.

4. september 1944 blev Gunnar Bomhoffs villa på Frederiksberg stormet og hustruen Ada blev anholdt. Gunnar Bomhoff var ikke til stede, men hans bror blev dræbt, da villaen blev sprængt. Sammen med "Flammen", "Citronen" og to andre modstandsfolk gik Elisabeth og Helmer Bomhoff derfor under jorden i Rågeleje. 

Hun var til stede hos Erik Nyegaard den 18. oktober samme år, da Gestapo stormede huset. Flammen, der også var til stede, begik selvmord med cyankalium, mens Erik Nyegaard og Ada, Helmer og Elisabeth Bomhoff blev indsat i Vestre Fængsel og fra 8. november i Frøslevlejren, hvor de var indtil krigens slutning. Gunnar Bomhoff blev sendt til KZ-lejrene Oortkaten, Dachau og til slut Neuengamme, hvor han døde.

Efter krigen drev hun en butik med eksklusivt lingeri på Oslo Plads og var derefter i en del år sekretær for en bilimportør. Elisabeth Bomhoff, der indtil sin død boede i Charlottenlund, modtog flere fortjenstmedaljer for sin indsats i modstandskampen.

Kilder 
 
 "Fru Bomhoff gav nazisterne modstand", Berlingske.dk, 28. marts 2002.
 "Jeg ville gøre det igen" , Kristeligt-dagblad.dk, 9. april 2008.
 "Et af frihedskampens sidste vidner er død" , B.dk, 28. maj 2014.

Eksterne henvisninger 
 

Danskere i 1900-tallet
Medlemmer af Holger Danske
Hundredårige
Modstandsfolk fra Danmark
Vilhelm Groth

Georg Vilhelm Arnold Groth (født 9. marts 1842 i København, død 14. september 1899 sammesteds) var en dansk landskabsmaler. 

Vilhelm Groth er søn af apoteker Johan Daniel Herholdt Groth og Cathrine Louise født Ahlers, datter af købmand Ahlers i Løgumkloster. Efter at have taget præliminæreksamen i Det von Westenske Institut modtog han sin første kunstneriske uddannelse i Frederik Ferdinand Helsteds tegneskole og besøgte derefter Kunstakademiets skoler fra 1861 af, blev elev på Modelskolen 1863, men måtte afbryde denne sin læretid, medens han i Krigen 1864 aftjente sin værnepligt. Kommen hjem fra krigen fortsatte han sin uddannelse på Akademiet, som han forlod 1866. Groth udstillede samme år for første gang og har fra den tid af stadig været repræsenteret på Akademiets udstillinger. I årene 1872-78 har han foretaget forskellige studierejser, væsentlig til Italien og Paris. Afgørende blev imidlertid turen til Paris 1875-76 sammen med Godfred Christensen og Christian Zacho. Da Vilhelm Kyhn i 1876 i et debatindlæg, afviste det ønskelige i at søge nye impulser i Frankrig, gik Groth til modangreb. I skriftet Dansk Kunst i Forhold til Udlandets ridsede Groth en ny historiebevidsthed op. Inspireret af Georg Brandes hævdede han, at enhver tid må stille sine egne krav. For samtidens danske malerkunst var realismen opgaven. Dette synspunkt førte Groth ind i kredsen af radikale intellektuelle, der samledes i foreningen Bogstaveligheden. Ved sit Strandparti i Nærheden af Fiskerlejet Lynæs, der var udstillet 1870, vakte Groth megen opmærksomhed på grund af den fine tone over strand, sø og luft, og det er især ved lignende motiver fra Lillebælt, og Hellebæk Strand, at han har vundet et smukt navn blandt den yngre slægt af landskabsmalere. Den Kongelige Malerisamling købte 1874 «Hedeparti med en Mose», men desuden have de forskellige kunstforeninger her i landet, udstillingens tombola og det malerikøbende publikum stedse vist megen interesse for kunstnerens tiltalende arbejder.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 
 

Malere fra Danmark
Landskabsmalere
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Dræsine (løbemaskine)

En Dræsine er forgængeren for vor tids cykler og motorcykler, en løbemaskine. Opfundet 1817 af Karl von Drais, efter hvem den også har sit navn.

Se også 
 Cykel
 Løbecykel

Menneskedrevet fremdrift
Cykler
Bezirk Harburg

Harburg er et bezirk (distrikt) i den tyske delstat Hamborg.

Ekstern henvisning 

Harburg
Dræsine (jernbane)

En dræsine er et skinnekøretøj, der fremdrives manuelt med et håndtag. Den kan være forsynet med en klods der bremser det forreste hjul. Dræsinen er opkaldt efter tyskeren Karl von Drais. Der kan også være tale om et mindre motoriseret køretøj, til inspektion af banestrækninger eller transport af mandskab eller værktøj/udstyr ved reparationer langs banestrækningen.

Se også 
 Skinnecykel

Jernbanemateriel
Køretøjer
Menneskedrevet fremdrift
Bogstaveligheden

Bogstaveligheden var en selskabelig klub der havde som formål at afholde diskussionsaftner om kunst og litteratur. Foreningen havde tilknytning til bladet Ude og Hjemme og blev stiftet 1880. Den fungerede i de to år den eksisterede foruden som selskabelig forening og som støttekreds for de yngre radikale intellektuelle.

Initiativtager til stiftelsen af foreningen var Frederik Hendriksen, men ophavsmanden til ideen var Pietro Krohn. Tanken var at der skulle afholdes møder én gang om måneden vinterhalvåret og to sommerudflugter. Møderne skulle medlemmerne stå for to og to på skift efter alfabetisk orden, og derfor foreslog Kristian Zahrtmann at Bogstaveligheden kunne være foreningens navn. Ved det stiftende møde formentlig den 20. februar 1880 hos Hendriksen gik en liste rundt med navne på foreslåede medlemmer, som skulle godkendes af de fremmødte. Medlemmerne var hovedsagelig en gruppe malere og en gruppe forfattere.

Ved første møde begrundede Julius Lange, at han ikke kunne være medlem med den halvskjulte venstrepolitiske baggrund han så i sagen.

Til møderne om vinteren inviteredes enkelte gæster som Karl Warburg, Fritz Thaulow og Peter Christen Asbjørnsen. Ellers var det foreningens egne medlemmer der underholdt med oplæsning af endnu ikke offentliggjorte tekster.

Foreningens mål var diskussion og debat, som sikkert har været frugtbart og inspirende, men bølgerne har også gået højt mellem de stærke personligheder. Foreningens levetid blev kun to år med sidste møde i juni 1882.

Medlemmerne 
Malerne:

Michael Ancher, Christian Blache, Godfred Christensen, Vilhelm Groth, Hans Nikolaj Hansen, Erik Henningsen, Valdemar Irminger, August Jerndorff, Viggo Johansen, Pietro Krohn, P.S. Krøyer, Karl Madsen, Thorvald Niss, Frans Schwartz, Carl Thomsen, Laurits Tuxen, Christian Zacho og Kristian Zahrtmann.

Digterne og forfatterne:

Edvard Brandes, Georg Brandes, Holger Drachmann, Martinus Galschiøt, Karl Gjellerup, J.P. Jacobsen, Sophus Schandorph og Erik Skram.

Andre faggrupper:

Xylograf Frederik Hendriksen og dennes medarbejdere fra Ude og Hjemme Otto Borchsenius og A. Boysen, arkitekt Erik Schiødte, historiker Kristian Erslev, filosof Harald Høffding, pædagog Herman Trier og juveler Carl Michelsen.

Kilder 
 F. Hendriksen, Mennesker og oplevelser, anden udgave 1932, side 206-211.
 Hanne Honnens de Lichtenberg, "Bogstaveligheden – En dansk kunstnerkreds i 80'erne" i Carlsbergfondet, Frederiksborgmuseet, Ny Carlsbergfondet – Årsskrift 1981, , side 101-105

Reference 

Etableret i 1880
Ophørt i 1882
Foreninger fra Danmark
Kunstnersammenslutninger fra Danmark
Leeteuk

Park Jung-su (født 1. juli 1983) er en sydkoreansk sanger kendt under navnet Leeteuk (Hangul: 이특) hvilket på koreansk betyder special. Leeteuk er medlem og leder af den meget populære popgruppe Super Junior som hører under SM Entertainment. Udover at være musiker, er han også kendt som tv-vært, skuespiller og radio DJ på radioprogrammet "Kiss the radio", som han delte med hans bandmedlem Eunhyuk. Desværre måtte han stoppe som radio DJ i 2011.

I april 2007 var Leeteuk ude for en bilulykke, hvor han kom meget slemt til skade. Dette skete sammen med hans gruppemedlemmer Eunhyuk, Kyuhyun, Shindong og to af deres managere. 

Musikere fra Sydkorea