kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Beaumont (månekrater)

Beaumont er et lavaoversvømmet nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på Månens forside på den sydvestlige bred af Mare Nectaris, og det er opkaldt efter den franske geolog J-B.É. de Beaumont (1798 – 1874).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1935.

Omgivelser 
Beaumontkrateret ligger nordvest for den ligeledes oversvømmede Fracastorius kraterrest. Mod vest ligger det fremtrædende Catharinakrater.

Karakteristika 
Beaumontkraterets rand er brudt mod øst, hvor lavaen fra Mare Nectaris slog hul på krateret og oversvømmede dets indre. Der findes nu kun en nedslidt ydre væg, påvirket af senere nedslag. Hvis krateret engang har haft en central top, er den ikke længere synlig. Kraterbunden indeholder adskillige bakker og små kratere. En lav højderyg løber i nordlig retning fra kraterranden og over Mare Nectaris.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Beaumontkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Becquerel (månekrater)

Becquerel er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på den nordlige halvkugle på Månens bagside og er opkaldt efter den franske fysiker og nobelprismodtager A. Henri Becquerel (1852 – 1908).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970. 

Krateret observeredes første gang i 1965 af den sovjetiske rumsonde Zond 3.

Omgivelser 
Becquerel ligger vest for H. G. Wellskrateret og nord-nordøst for det ligger krateret Bridgman.

Karakteristika 
Krateret er gammelt og stærkt nedbrudt, så det nu kun er lidt mere end en uregelmæssig forsænkning i overfladen. Den ydre rand er blevet slidt og omformet, så den danner en forrevet, bjergrig egn omkring det fladere indre.

Den mest bemærkelsesværdige af formationerne på randen er "Becuerel X", som er del af et dobbeltkrater langs den nordvestlige rand. En kort dal løber parallelt med den sydvestlige del af randen og er mest sandsynligt dannet ved sammensmeltning af adskillige små kratere. Becquerels kraterbund er forholdsvis flad, men med ujævne områder og adskillige småkratere i overfladen. Der findes en mørk plet (lav albedo) på bunden nær randen i syd.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Becquerelkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Bečvář (månekrater)

Bečvář 1)er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig nær ækvator på Månens bagside og er opkaldt efter den tjekkoslovakiske astronom Antonín Bečvář (1901 – 1965).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970. 

Krateret observeredes første gang i 1965 af den sovjetiske rumsonde Zond 3.

1) Ved søgning på internetsider almindeligvis translittereret til Becvar

Omgivelser 
Krateret ligger nordøst for Nechokrateret og inden for dette kraters strålesystem. Mod nord-nordøst ligger Gregorykrateret.

Karakteristika 
Dette er et nedslidt, eroderet kratersystem med få småkratere liggende på kraterbunden og over kraterranden. Et dobbeltkrater, hvoraf "Bečvář Q" udgør det nordvestlige af parret, dækker den sydvestlige rand. Krateret "Bečvář X" er forbundet med den nordlige rand.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Bečvářkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Beer (månekrater)

Beer er et relativt lille nedslagskrater på Månen, beliggende i Mare Imbrium på Månens forside. Det er opkaldt efter den prøjsiske astronom Wilhelm W. Beer (1797 – 1850).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1935.

Omgivelser 
Beerkrateret ligger øst for Timochariskrateret, og i retning mod nordvest ligger det matchende tvillingkrater Feuillée. Maret øst for har højere albedo end den omgivende overflade, og dette lysere farvetonede område når helt til foden af Montes Archimedes. Sydøst for Beer ligger en månedome, hvis diameter næsten svarer til kraterets.

Karakteristika 
Beer er cirkulært og skålformet med en skarp rand, som ikke har været udsat for nævneværdig erosion. Dets indre har højere albedo end det omgivende mare, hvilket sædvanligvis kendetegner et forholdsvis ungt krater. En række småkratere ligger i en bue væk fra randen mod sydvest.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Beerkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Behaim (månekrater)

Behaim er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på Månens forside, nær den østlige rand, og det er opkaldt efter den tyske geograf Martin Behaim (1459 – 1507).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.

Først observation er rapporteret at være sket i 1834 af Johann Heinrich von Mädler

Omgivelser 
Behaim ligger lige syd for Ansgariuskrateret. Syd for Behaim ligger Hecataeuskrateret, og mod øst-sydøst findes Gibbskrateret.

Karakteristika 
De indre vægge langs Behaims rand udviser stadig spor af gamle, nu nedslidte terrasser. Randen har ikke været udsat for nogen betydende mængde nedslag, men har alligevel ikke en cirkulær form på grund af en indadgående bule i den nordlige væg. Krateret har en bemærkelsesværdig central top i kraterbundens midte. En kløftlignende fordybning krydser den sydlige rand og fortsætter mod syd.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Behaimkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Beijerinck (månekrater)

Beijerinck er et nedslagskrater på Månen. Det ligger på Månens bagside og er opkaldt efter den hollandske mikrobiolog Martinus W. Beijerinck (1851-1931).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.

Krateret observeredes første gang i 1965 af den sovjetiske rumsonde Zond 3.

Omgivelser 
Beijerinck ligger syd for det større Chaplyginkrater og nordøst for den enorme bjergomgivne slette Gagarin.

Karakteristika 
Den ydre rand af dette krater er stærkt nedslidt og eroderet af senere meteornedslag, især i den sydlige halvdel, hvor der ligger adskille små og mindre kratere langs randen. Den indre kraterbund er i modsætning hertil ret jævn og uden særlige nedslag. Der findes en lille, vinklet central top nær bundens midte.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Beijerinckkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Beketov (månekrater)

Beketov er et lille nedslagskrater på Månen. Det ligger i de nordlige udkanter af Mare Tranquillitatis på Månens forside og er opkaldt efter den russiske fysiske kemiker Nikolaj N. Beketov (1827 – 1911).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1976.

Beketovkrateret hed "Jansen C", før det fik nyt navn af IAU.

Først observation er rapporteret at være sket i 1834 af Johann Heinrich von Mädler.

Omgivelser 
Syd for ligger spøgelseskrateret "Jansen R". Nordøst for Beketov, langs kanten af maret, ligger Vitruviuskrateret. Det "oversvømmede" Jansenkrater ligger ligeledes syd for.

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Belʹkovich (månekrater)

Belʹkovich er et stort nedslagskrater på Månen af den type, som benævnes "bjergomgivet slette" eller bassin. Det ligger på Månens forside, nær den nordlige rand, så dets synlighed er afhængig af libration7. Fra Jorden ses krateret fra siden, hvilket gør det vanskeligt af se dets detaljer. Det er opkaldt efter den sovjettiske astronom Igor Belkovitj (1904 – 1949).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1964. 

Observation af krateret rapporteredes første gang i 1963 af Ewen Whitaker.

Omgivelser 
Belʹkovich trænger ind i den nordøstlige del af Mare Humboldtianum, og mareområdet uden for dets rand består af en bakket, irregulær overflade, som dækker meget af månehavets nordlige halvdel. Det yngre Haynkrater rækker ind i den nordvestlige rand af Belʹkovich, og satellitkrateret "Belʹkovich K" ligger over den nordøstlige rand. Mod syd skærer det lavaoversvømmede krater "Belʹkovich A" gennem den sydlige rand, og den vestlige rand har også et overliggende krater, det lille skålformede "Belʹkovich B".

Karakteristika 
Formationen er stærkt eroderet og nedslidt efter mange senere nedslag, hvilket har efterladt den omformet og med blødgjorte og afrundede landskabstræk.

Bortset fra de kratere, som trænger ind i det, består den ydre rand kun af en nogenlunde cirkulær række bjerge og bakker. Kraterbunden og randens nordlige og nordøstlige dele er en irregulær overflade med mange småhøje. Den sydøstlige indre kvadrant er næsten lige så irregulær og rummer et antal småkratere. Kun i den vestlige del af bunden er overfladen nogenlunde flad. Herfra løber en tynd rille mod øst-sydøst, før den drejer mod sydøst.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Belʹkovichkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Bell (månekrater)

Bell er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på Månens bagside, lige bag den vestlige rand, og er opkaldt efter den amerikanske videnskabsmand og opfinder Alexander Graham Bell (1847-1922).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.

Omgivelser 
Bell ligger i et område, hvor terrænet er opfyldt af mange små kratere, hvoraf nogle er henført til Bell som satellitkratere, som anført nedenfor. Bell ligger inden for to kraterdiametre fra Lauekrateret mod nord, og mod vest ligger det mindre Helbergkrater.

Karakteristika 
Bellkraterets ydre rand er blevet nedslidt, eroderet og i nogen grad omformet af senere nedslag. Satellitkrateret "Bell Q" ligger over den sydvestlige rand, og mindre kratere ligger over randen mod nord og øst. Den indre kraterbund er forholdsvis jævn og indeholder krateret "Bell E", som ligger lidt forskudt mod øst i forhold til kraterets midte.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Bellkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Bellinsgauzen (månekrater)

Bellinsgauzen er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på den sydlige halvkugle af Månens bagside og er opkaldt efter den russiske officer og opdagelsesrejsende F. G. von Bellingshausen (1778 – 1852).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.  Før da var Bellinsgauzen kendt som Bellingshausen.

Krateret observeredes første gang i 1965 af den sovjetiske rumsonde Zond 3.

Omgivelser 
Bellinsgauzen er forbundet med den nordlige rand af det større Berlagekrater, og ligger inden for en halv kraterdiameter af Cabanneskrateret mod vest. Nord for Bellinsgauzen ligger Bhabhakrateret.

Karakteristika 
Den ydre rand af Bellinsgauzen er nedslidt, men dens almindelige form er stadig intakt. Der ligger små kratere langs indersiden og forbundet med randens yderside mod sydøst. Et par små kratere er også forbundet til den vestlige og nordvestlige ydre rand. Den indre overflade er mærket af et antal småkratere, særligt mod nord. Ellers er kraterbunden uden særlige formationer.

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Bellot (månekrater)

Bellot er et lille nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på Månens forside i den sydvestlige udkant af Mare Fecunditatis, og det er opkaldt efter den franske opdagelsesrejsende Joseph R. Bellot (1826 – 1853).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1935. 

Observation af krateret rapporteredes første gang i 1865 af William Radcliffe Birt.

Omgivelser 
Krateret ligger mellem Gocleniuskrateret mod nordvest og Crozierkrateret mod sydøst. Imod sydvest ligger Colombokrateret, og vest for Magelhaenskrateret.

Karakteristika 
Dette krater er cirkulært og skålformet med en lille indre kraterbund, hvis indre vægge skråner forholdsvis jævnt ned mod bunden. De indre vægge har højere albedo end det nærliggende månehav.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Bellotkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Belopolʹskiy (månekrater)

Belopolʹskiy er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på den sydlige halvkugle på Månens bagside og er opkaldt efter den sovjettiske astronom Aristarkh A. Belopolsky (1854 – 1934).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970. 

Krateret observeredes første gang i 1965 af den sovjetiske rumsonde Zond 3.

Omgivelser 
Krateret ligger vest for Houzeaukrateret og nordøst for Strömgrenkrateret. Lige nordvest for Belopolʹskiy ligger Ioffekrateret.

Karakteristika 
Randen af Belopolʹskiy er noget eroderet, særligt mod syd, hvor adskillige småkratere har slidt kranterranden væk. Der er en let forstyrrelse af den nordvestlige rand, hvor overfladen er ændret af Loffekrateret. Kraterets indre er forholdsvis jævnt, men mærket med adskillige småkratere.

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Benedict (månekrater)

Benedict er et lille skålformet nedslagskrater på Månen. Det befinder sig nær ækvator på Månens bagside og er opkaldt efter den amerikanske ernæringsekspert Francis G. Benedict (1870 – 1957).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1976. 

Krateret observeredes første gang i 1965 af den sovjetiske rumsonde Zond 3.

Omgivelser 
Benedictlkrateret ligger på kraterbunden i det store bjergomgivne bassin Mendeleev.

Karakteristika 
Krateret er cirkulært uden tegn på nedslidning. Midt i de skrånende indre vægge er der en lille central kraterbund. De indre vægges højere albedo i forhold til det omgivende terræn antyder, at krateret er relativt ungt.

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Bergman (månekrater)

Bergman er et lille nedslagskrater på Månen, beliggende Månens bagside. Det er opkaldt efter den svenske kemiker og mineralog Torbern O. Bergman (1735 – 1784).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1976. 

Krateret observeredes første gang i 1965 af den sovjetiske rumsonde Zond 3.

Omgivelser 
Krateret ligger på kraterbunden i den bjergomgivne slette Mendeleev og er forbundet med kanten af dennes indre væg mod nordvest. I samme bassin ligger Moissankrateret mod syd og Richardskrateret mod vest.

Karakteristika 
Bergmankraterets rand er nogenlunde cirkulær, og krateret er skålformet. Den vestlige halvdel af kraterbunden er dækket med en skråning af småsten (ur), mens der er en jævn bund på den østlige side.

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Bergstrand (månekrater)

Bergstrand er et nedslagskrater på Månen, beliggende på Månens bagside og opkaldt efter den svenske astronom Östen Bergstrand (1873 – 1948).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.

Omgivelser 
Bergstrandkrateret ligger lige sydøst for det fremtrædende Aitkenkrater, og nordøst for det bjergomgivne bassin Vertregt.

Karakteristika 
Bergstrands rand er nogenlunde cirkulær, bortset fra den sydvestlige del, hvor det større satellitkrater "Bergstrand Q" er trængt ind i den ydre væg. Ellers er den ydre væg kun meget lidt nedslidt og kun ramt af et lille nedslag i den sydlige rand. Den indre kraterbund er temmelig flad med kun få småkratere.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Bergstrandkrateret har følgende satellitkratere:

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Berkner (månekrater)

Berkner er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på Månens bagside, lige bag dens vestlige rand, og det er opkaldt efter den amerikanske fysiker Lloyd V. Berkner (1905-1967).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.

Omgivelser 
Berknerkrateret er forbundet med den øst-sydøstlige rand af Parenagokrateret. Stik syd ligger Robertsonkrateret, og mod sydøst ligger Helbergkrateret.

Karakteristika 
Kraterets ydre rand er slidt og eroderet, især langs den nordvestlige del. Den mest intakte del af randen er den sydøstlige, idet resten er blevet ramt af nedslag og for den sydvestlige dels vedkommende dækket af udkastet materiale.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Berknerkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Berlage (månekrater)

Berlage er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på den sydlige halvkugle på Månens bagside og er opkaldt efter den hollandske arkitekt Hendrik P. Berlage (1856 – 1934).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.

Omgivelser 
Det mindre krater Bellinsgauzen er forbundet til dets nordlige rand, og Cabanneskrater ligger mindre end en kraterdiameter mod nordvest. Mod øst-nordøst for Berlage ligger Lemaîtrekrateret.

Karakteristika 
Berlagelkrateret har en usædvanlig høj tæthed af små nedslagskratere, som ligger i dets indre og langs dets rand, særligt i den nordlige halvdel. Krateret er stærkt eroderet, så de oprindelige dannelser er blevet slidt ned i tidens løb. En kombination af tre små kratere ligger over den nordlige rand i den østlige side, hvor Berlage er forbundet med Bellinsgauzen.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Berlagekrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen