kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hummer H2

Hummer H2 er en stor SUV, der blev markedsført af Hummer og bygget af AM General fra 2002 til 2009 baseret på en modificeret udgave af en GMT820 Chevrolet 2500 HD forende og en 1500 bagende. Det er en almindelig misforståelse, at den blev baseret på en Chevrolet Tahoe. Der blev også fremstillet en firedørs pickup med en bagsmæk, som blev introduceret i 2005 som "H2 SUT" (sport utility truck).

Den blev nomineret til North American Truck of the Year i 2003.

Salgstal 
I USA solgte bilen sammmenlagt over 150.000 eksemplarer.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Offroadere
General Motors
Biler introduceret i 1999
Hubba Bubba

Hubba Bubba er et mærke af tyggegummi, der oprindeligt blev produceret af Wm. Wrigley Jr. Company, sin i dag er et dattesleskab af Mars Incorporated, i USA. Det blev introduceret i 1979 og bliver i dag produceret i adskillige lande verden over. Tyggegummiet har sit navn fra frasen "Hubba Hubba" som militærpersoner under anden verdenskrig brugt til at udtrykke, at de var enige. Mærkets salgspunkt er, at det er mindre klæbrigt end andre typer tyggegummi, og tyggegummibobler, der er bristet, er således nemmere at få af huden. 

Den første udgave af Hubba Bubba, der blev produceret med den traditionelle tyggegummismag, bliver ofte omtalt som originalen, men der er blevet produceret forskellige smagsvarianter rundt om i verden. Mange af disse er baseret på frugt.

Referencer 

Tyggegummi
Mars Incorporated
Richters Gård

Richters Gård er en fredet bindingsværksbygning i Vestergade i Køge på Sjælland. Bygningen blev opført i 1644 af handelsmand, Svend Poulsen, hvor den erstattede tre små huse, der var ejet af Cort Richter som gården fik navn efter.. De var alle tre gået til ved den store brand i 1633.

Bygningen er et fremtrædende eksempel på Køge's mange velbevarede borgerlige renæssance byhuse i bindingsværk. Husets store og rige facade rummer et væld af velbevarede og kunstnerisk sikre, 
skårede ornamenter. Fremhæves kan bl.a. inskriptionen over indgangen i porten HERREN BEVARE DIN INDGANG OG UDGANG FRA NU OG TIL EVIG TID AMEN 1644.

Ejendommen er fredet og renoveret i samarbejde med Nationalmuseet tilbage i 1918. Ejendommen har huset mange ting gennem tiden krambod, skænkestue, vognmandsforretning, forsikringsselskab, rejsebureau, brugskunst mv. i dag ligger der i bygningens nederste etage en ølstue.

Se også 
 Fredede bygninger i Køge Kommune

Referencer

Eksterne henvisninger 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Køge
Bindingsværksbygninger i Danmark
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Køge Kommune
Sally (film)

Sally er en amerikansk Musicalfilm fra 1929, instrueret af John Francis Dillon. Den havde Marilyn Miller, Alexander Gray, Joe E. Brown og Pert Kelton i hovedrollerne.
Manuskriptet blev skrevet af Waldemar Young og A. P. Younger baseret på broadway-hittet Sally af Guy Bolton og P.G. Wodehouse.

Marilyn Miller, som havde hovedrollen på broadway, blev ansat af Warner Bros. ved en ekstravagant løn (angiveligt $ 1000 i timen for i alt $ 100.000) for at spille hovedrollen i filmversionen.
Jack Okey blev nomineret til en Oscar for bedste scenografi for sit arbejde med filmen.

Referencer

Eksterne Henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1930
Engelsksprogede film
Musicalfilm fra USA
Film fra Warner Bros.
Hvis jeg var konge

Hvis jeg var konge (originaltitel: The Vagabond King) er en amerikansk Musicalfilm fra 1930, instrueret af Ludwig Berger med Dennis King og Jeanette MacDonald i hovedrollerne.
Manuskriptet blev skrevet af Herman J. Mankiewicz baseret på operetten The Vagabond King fra 1925, der igen var baseret på skuespillet If I Were King af Justin Huntly.

Hans Dreier blev nomineret til en Oscar for bedste scenografi for sit arbejde med filmen.

Referencer

Eksterne Henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1930
Engelsksprogede film
Musicalfilm fra USA
Film fra Paramount
Helle Malmvig

Helle Malmvig (født 20. september 1972 i Gentofte) er en dansk seniorforsker ved Dansk Institut for Internationale Studier (DIIS), som er en uafhængig, statslig forskningsinstitution, der udfører og formidler forskning og analysearbejde inden for globalisering, sikkerhed, udvikling og udenrigspolitik.

Ved DIIS forsker hun i International politik og sikkerhed i Mellemøsten, herunder Mellemøstens regionale sikkerhedsorden og sikkerhedsliggørelser, sekterisk identitetspolitik, magt og kreative modstandsstrategier i den arabiske verden, regionale konflikter og konfliktløsning særligt Syrien, Irak, Libanon, Hizbullah, Israel-Palæstina.

Helle Malmvig har en ph.d.-grad i international politik fra Københavns Universitet og har været gæsteforsker ved Brown University i USA. Malmvig har været forfatter på et stort antal policy briefs, artikler og bøger om international politik og sikkerhed i Mellemøsten. Hun har blandt andet forfattet State sovereignty and intervention: A Discourse Analysis of Interventionary and Non-Interventionary Practices in Kosovo and Algeria, publiceret af Routledge i serien The New International Relations (2006) og In the Midst of Change: The US and the Middle East from the War in Iraq to the War in Gaza (2009). Sidstnævnte publikation er udgivet af Forsvarsakademiet.

Helle Malmvig medvirker ofte i danske medier som Deadline, Verden ifølge Gram, Ræson, POV, Berlingske, Weekendavisen, Dagbladet Information og andre tidsskrifter foruden i internationale medier som kommentator af den aktuelle situation i Mellemøsten.

Referencer 

Forskere
Jazzkongen

Jazzkongen (originaltitel King of Jazz) er en amerikansk farvefilm fra 1930, med Paul Whiteman og hans orkester. På det tidspunkt hvor filmen blev lavet, betød "jazz" for den brede befolkning den jazz-inspirerede synkoperede dansemusk, som blev hørt overalt på grammofonplader og gennem radioudsendelser.
I 1920'erne hyrede Whiteman hvide jazzmusikere, herunder Joe Venuti og Eddie Lang (begge er med i filmen) Bix Beiderbecke (som forlod orkestret inden indspilningen begyndte), Frank Trumbauer og andre.

Hele Jazzkongen blev filmet i Technicolor og blev produceret af Carl Laemmle Jr. for Universal Pictures.
Filmen havde flere sange, sunget foran kameraet af Rythm Boys (Bing Crosby, Al Rinker og Harry Barris).

I 2013 blev filmen udvalgt til bevarelse af US National Film Registry af Library of Congress da den anses for at være "kulturelt, historisk eller æstetisk signifikant".

Herman Rosse fik en Oscar for bedste scenografi for sit arbejde med filmen.

Referencer

Eksterne Henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1930
Engelsksprogede film
Musicalfilm fra USA
Film fra Universal Pictures
H.P. Carlsen

Hans Peter Carlsen (født 30. november 1855 i Ubberud Sogn, død 10. juli 1950 i Odense) var en dansk maler.

H.P. Carlsen var ud af en fattig familie, hans talent blev opdaget på Teknisk Skole i Odense, og han blev hjulpet ind på Kunstakademiet i 1875. Han var med i vennekredsen af malere fra akademitiden sammen med L.A. Ring, H.A. Brendekilde, Julius Paulsen og Søren Lund, som frekventerede gårdejer Lars Ebbesen i Rågelund. Han forlod Kunstakademiet i 1878 sammen med L.A. Ring, begge uden at tage afgang. Ring brød efter en svær tid igennem som maler, Carlsen gjorde det ikke og endte som 24-årig på Københavns Fattiggård og kom senere til Odense. På grund af drikfældighed tilbragte han 52 år bag lås og slå i Odense Arbejdsanstalt, hvor han udførte tegninger i en original teknik, han selv havde udviklet. Han malede på posepapir, karton eller pap med limfarve, som oversmurtes med en kulopløsning. Derpå udførte han sine tegninger i en slags skrabe- og gnubbeteknik. Næsten alle hans billeder er sort-hvide, kommunen tillod ikke ham at bruge farver. Hans anseelige produktion, anslået til ca. 5000 tegninger, og består næsten udelukkende af landskaber, skov- og søbilleder malet efter hukommelsen.

Referencer

Kilder og eksterne henvisninger 
 
 
 Pressemedelelser hentet 13. marts 2019 på www.boernehjem.nu
  Et talent af en drukkenbolt | Svendborg | fyens.dk

Malere fra Danmark
Klimastrejke

Klimastrejke (på engelsk kendt som: School strike for climate, Fridays for Future, Youth for Climate eller Youth Strike 4 Climate, på tysk også kendt som: Klimastreik) er en international bevægelse blandt skoleelever og studerende, som typisk på fredage bliver væk fra skole for at demonstrere for øget handling over for global opvarmning og grøn omstilling. Bevægelsen blev startet af den svenske skoleelev Greta Thunberg, som gennem flere dage i august 2018 stod opstillet foran den svenske Riksdag med et skilt med teksten "". Hurtigt spredte initiativet sig til andre lande, og i begyndelsen af 2019 fandtes fx i Tyskland 155 lokalgrupper, som 15. februar var med til at organisere demonstrationer 35 forskellige steder med 26.000 deltagere.

Den 15. marts 2019 nåede strejkerne et foreløbigt højdepunkt, med anslået 1,4 mio strejkende skoleelever og studerende i mere end 2.000 byer i over 100 lande over hele verden: Stockholm 15-20 tusinde, Melbourne 30 tusinde, Berlin 20 tusinde, München 8 tusind, foruden Paris, London, Washington DC, Reykavik, Oslo, Helsinki, København, Tokyo, og mange andre steder.

Historie 

Efter en sommer med hedebølge og skovbrande besluttede Greta Thunberg, som da gik i 9. klasse, den 20. august 2018 at blive væk fra skole indtil det svenske rigsdagsvalg den 9. september. Hun var inspireret af elever fra en high school i Florida, som havde gennemført en demonstration mod den amerikanske våbenlovgivning efter et skoleskyderi. Greta forlangte, at den svenske regering skulle følge Paris-aftalens mål om CO2-reduktion, og hun protesterede ved hver dag i skoletiden at stå uden for Riksdagen med et skilt med ordene  (skolestrejke for klimaet). To dage før valgte meddelte hun, at hun ville fortsætte med at skolestrejke hver fredag, indtil Sverige tilsluttede sig Paris-aftalen. Hun fandt på sloganet FridaysForFuture, som vandt genklang blandt skoleelever verden over, som begyndte at organisere lignende strejker.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Klimastrejke - FridaysForFuture Denmark 
 www.klimastrejke.dk 
 FridaysForFuture

Klimaforandringer
Klimapolitik
Vedvarende energi
Bæredygtighed
Studenterorganisationer
Økologi
Miljø og samfund
Seoul Broadcasting System

Seoul Broadcasting System (SBS) (koreansk: 에스비에스, Eseubieseu) er et sydkoreansk mediefirma grundlagt i 1990. Selskabet har hovedsæde i Seoul.

Tv-kanaler

Jordbaseret 
 SBS TV

Kabel 
 SBS Plus
 SBS Golf
 SBS funE
 SBS Sports
 SBS Biz
 SBS MTV (medejet med ViacomCBS)
 SBS F!L
 Nickelodeon (medejet med ViacomCBS)

Radiostationer 
 SBS Love FM
 SBS Power FM
 SBS V-Radio

Datterselskaber og afdelinger 
 SBS Contents Hub - digital mediedivision
 SBS International - internationalt datterselskab driver SBS America
 SBS Medianet - kabel-tv-afdeling
 SBS Viacom - kabel-tv-afdeling, joint venture med ViacomCBS

Logo

Eksterne henvisninger 

 
Etableret i 1990
Virksomheder i Seoul
Børnebibliotekarernes Kulturpris

Børnebibliotekarernes Kulturpris var en kulturpris, som blev uddelt af Børnebibliotekarernes Faggruppe under Bibliotekarforbundet fra 1982 til 2015 i oktober eller november i forbindelse med faggruppens generalforsamling og Bogforum. Formålet var at gøre opmærksom på den kvalitative, originale danske kulturproduktion rettet mod børn og unge. Prisen var på 20.000 kr, hvoraf de 10.000 var tilskud fra Tipsmidlerne.

Modtagere 
1982 Bodil Bredsdorff (forfatter) og Lilian Brøgger (illustrator)
1984 Comedievognen (børneteater)
1983 Bjarne Jes Hansen (musiker)
1985 Thorstein Thomsen
1986 Knud Holten
1987 Bamses Billedbog, TV-børneudsendelser, Danmarks Radio
1988 Søren Kragh-Jacobsen (filminstruktør)
1989 Jon Ranheimsæter
1990 Sussi Bech
1991 Flemming Quist Møller
1992 Månegøgl (dukketeater v/Hanne Trolle)
1993 Sally Altschuler: Jordens Salt
1994 Birgit Wanting, (assisterende fagleder Biblioteksskolen i Aalborg)
1995 Peter Holst (skuespiller i Det lille Turnéteater)
1996 Ole Ivanoff for CD-ROM'en Magnus og Myggen
1997 Halfdan Rasmussen og Ib Spang Olsen
1998 Jakob Stegelmann, redaktør af TV-programmet Troldspejlet
1999 Kim Fupz Aakeson
2000 Viborg Kommune
2001 Dennis Jürgensen
2002 Bubber, programvært Snurre Snups Søndagsklub (10.000 kr.)
2003 Lene Kaaberbøl
2004 Josefine Ottesen: Drageherre (bogserie) (10.000 kr.), illustratorerne dertil: Niels Back og Hans Høygaard (2.500 kr. hver)
2005 Kirsten Steen Nielsen, projektleder dotbot.dk
2006 Beth Juncker
2007 Berit Lærkes, projektleder SpørgOlivia.dk
2008 Jakob Martin Strid
2009 Dorte Karrebæk og Oscar K
2010 Maria Sjøblom, projektleder Ramasjang Live (10.000 kr.)
2011 Teatret Gruppe 38
2012 Teatercentrum
2013 Lotte Lykke Simonsen
2014 Rachel Röst
2015 Bookeater.dk ved projektleder Finn Wraae

Referencer 

 
Etableret i 1982
Ophørt i 2015
Robert K. Merton

Robert King Merton (født Meyer Robert Schkolnick; 4. juli 1910, død 23. februar 2003) var en amerikansk sociolog. Han tilbragte det meste af sin karriereundervisning ved Columbia University, hvor han nåede professorens status. I 1994 blev han tildelt National Medal of Science for hans bidrag til området og for at have dannet videnskabens sociologi. Han betragtes som en grundlæggende far til moderne sociologi, samtidig med at han opnår en status for det arbejde, han bidrager til kriminologi.

Merton udviklede bemærkelsesværdige begreber som "utilsigtede konsekvenser", "referencegruppe" og "rollestreng", men er måske bedst kendt for udtrykkene "rollemodel" og "selvopfyldende profeti". Et centralt element i moderne sociologisk, politisk og økonomisk teori, en selvopfyldende profeti er en form for proces, hvorved en tro eller forventning påvirker udfaldet af en situation eller den måde en person eller gruppe opfører sig på. Defineret af Merton, "Den selvopfyldende profeti er i begyndelsen en falsk definition af situationen, der fremkalder en ny adfærd, hvilket gør det oprindelige falske opfattelse til virkelighed." Sammen med Harriet Zuckerman var han også den første til at beskrive Matthæuseffekten, hvor individer der allerede har en fordel med tiden vil øge denne fordel.

Mertons arbejde med "rollemodellen" optrådte først i en undersøgelse om socialisering af medicinske studerende ved Columbia University. Udtrykket voksede ud fra hans teori om referencegruppen, den gruppe, som enkeltpersoner sammenligner sig med, men som de ikke nødvendigvis tilhører. Sociale roller var centrale for Mertons teori om sociale grupper. Merton understregede, at i stedet for en person, der antager en rolle og en status, har de en status i den sociale struktur, der har knyttet det til et helt sæt forventede opførelser.

Referencer 

Sociologer fra USA
Æresdoktorer ved University of Oxford
BMF's børnebogspris

BMF's børnebogspris, egentlig Boghandlermedhjælperforeningens børnebogspris, var en dansk litteraturpris, der blev uddelt årligt fra 1980 til 2014. I de senere år blev den uddelt i forbindelse med Bogforum i København, efter afstemning blandt Bog- og Papirbranchens ansatte (tidligere Den danske Boghandlermedhjælperforening). Med prisen fulgte et pengebeløb, der blev større igennem årene. Senest var det 20.000 kr.

To forfattere nåede at modtage prisen to gange; Bjarne Reuter (1980 og 2000) og Jakob Martin Strid  (2008 og 2012).

Modtagere 
1980 Bjarne Reuter: Kys stjernerne
1981 Thøger Birkeland: Krumme og Yrsa
1982 Bent Haller: Balladen om Janne og Valde
1983 Cecil Bødker: Marias barn. Drengen
1984 Tine Bryld: Pige Liv / Befri dit Liv / Liv og Alexander
1985 Hanne-Vibeke Holst: Til Sommer
1986 Lars-Henrik Olsen: Erik Menneskesøn (pris: 5.000 kr)
1987 Kirsten Holst: Min ven Thomas
1988 Flemming Quist Møller: Jungledyret Hugo
1989 Benny Andersen: Lille pege med stor effekt
1990 Ib Spang Olsen: Voksenfælden
1991 Gerd Rindel: Et spor i Rusland
1992 Kim Fupz Aakeson: De gale
1993 Johannes Møllehave: Drengen der kom hen hvor peberet gror (pris: 10.000 kr)
1994 Bent Rasmussen: Ud til kanten Simon, heltud!
1995 Svend Åge Madsen: De usynlige myrer
1996 Halfdan Rasmussen: Mariehønen Evigglad
1997 Vita Andersen: Coco
1998 Hanne Hastrup: Cirkeline flytter til byen (billedbog)
1999 Thomas Winding: Mester min Mester
2000 Bjarne Reuter: Prins Faisals ring (roman)
2001 Thorstein Thomsen: Bare vi har hinanden (roman)
2002 Elisabeth Gjerluff Nielsen: Dingelings Dansemus (børnebog)
2003 Lene Kaaberbøl: Skammerkrigen (roman)
2004 Renée Toft Simonsen: Karla og Katrine
2005 Josefine Ottesen: Dæmonernes hvisken (roman)
2006 Alberte Winding: Barbara Tristan Møller (roman)
2007 Manu Sareen: Iqbal Farooq og kronjuvelerne (roman)
2008 Jakob Martin Strid: Da lille Madsens hus blæste væk (børnebog)
2009 Kenneth Bøgh Andersen: Den forkerte død (roman)
2010 Sigurd Barrett: Sigurd fortæller Bibelhistorier (børnebog)
2011 Helle Ryding: Serpina (roman)
2012 Jakob Martin Strid: Den utrolige historie om den kæmpestore pære (børnebog)
2013 Lars Daneskov: Tro, håb og gorgonzola (børnebog)
2014 Hella Joof: Snitten & Kis. Frygt og bæven og en mand på strømpesokker (børnebog, illustreret af Cato Thau-Jensen)

Referencer 

 
Etableret i 1992
Ophørt i 2015
Æthelflæd af Damerham

Æthelflæd, kendt som Æthelflæd af Damerham for at skelne hende fra andre kvinder med samme navn, var kong Edmund 1. af Englands anden hustru og dronning dronning 944-946. 

Æthelflæd var en datter af ealdorman Ælfgar, som sandsynligvis var ealdorman af Essex. Hendes mors navn er ikke registreret. Hun havde mindst en bror, hvis navn ikke er kendt, og mindst en søster ved navn Ælfflæd (død ca. 1002). Ælfflæd var gift med Byrhtnoth, der sandsynligvis efterfulgte hustruens far som ealdorman af Essex.  Byrhtnoth blev dræbt i Slaget ved Maldon i 991. Æthelflæd og Ælfflæd var Ælfgars arvinger ved hans død, som indtraf imellem 946 og 951 baseret på dateringen af hans testamente (S1483) 

Æthelflæd giftede sig med Edmund i 944 efter hans første hustru, Ælfgifu af Shaftesbury, mor de senere konger Edwy og Edgar, døde. Der kendes ikke til nogen børn fra dette ægteskab. Edmund blev dræbt i 946 og efterlod Æthelflæd som en velhavende enke.  Dokumenter fra Ely Cathedral, som hun, hendes søster og hendes svoger var generøse velgørere for, siger, at hun derefter giftede sig med en ealdorman ved navn Æthelstan.  Der var flere ealdormen af dette navn under Edmunds bror og efterfølger, Edred, og det virker mest sandsynligt, at Æthelflæd giftede sig med den mand, der også var kendt som Æthelstan af Rota , selvom det også er muligt, at hun giftede sig med Æthelstan Halvkonge. 

Æthelflæds testamente er blevet bevaret, S1494, og dette dokument, og dermed hendes død, er dateret til mellem 962, mest sandsynligt 975, og 991. Ud over gaver til Ely, blev også Glastonbury, Canterbury, Bury og familieklosteret Stoke-by-Nayland begunstiget i testamentet.

Referencer 

 Æthelflæd 14     (Hentet 2007-11-24) 
 Stafford, Pauline, Unification and Conquest: A Political and Social History of England in the Tenth and Eleventh Centuries. London: Edward Arnold, 1989. ISBN [./https://en.wikipedia.org/wiki/Special:BookSources/0-7131-6532-4 0-7131-6532-4]

Dronninger af England

Tjek fødselsår
Absint (flertydig)

Absint har flere betydninger:
 Absint − en alkoholisk drik
 Absint (maleri) − et maleri af Edgar Degas
 AbsInt − et tysk softwarefirma
 Absinthe (film fra 1914), en amerikansk stumfilm
Ingrid af Danmark

Ingrid Svendsdatter af Danmark (også stavet Ingerid; 11. århundredeefter 1093) var en dansk prinsesse og en norsk dronning, gift med kong Olav 3. Kyrre af Norge. 

Ingrid Svensdatter var datter af den danske konge, Svend Estridsen.  Det er ikke kendt, hvilken af hendes fars hustruer eller concubiner, der var Ingrids Moder. 

Hun blev gift med Olav Kyrre i 1067 i et arrangeret ægteskab, der var en del af fredsaftalen mellem Danmark og Norge. Hun blev dronning af Norge samme år. For yderligere at styrke alliancen blev Olav Kyrres halvsøster, Ingegerd Haraldsdatter, giftet bort til Ingrids bror, den danske Kong Oluf Hunger.   

Ingrid Svendsdatter var Olav Kyrres officielle gemalinde og dronning. Vi er ikke i besiddelse af megen information om hverken hendes personlighed eller hendes handlinger som dronning. Ingrid og Olav fik ingen børn. Efter Olavs død i 1093 flyttede enkedronningen Ingrid, ifølge en ubekræftet tradition, til Sogn hvor hun angiveligt giftede sig med Svein Brynjulfsson af Aurland. Sammen fik de angiveligt en datter ved navn Hallkattla. Hun lader her til at have trukket sig tilbage fra offentligheden, og der er intet, der indikerer, at hun spillede nogen politisk rolle efter sin første mands død.

Noter

Referencer 
 Alf Henrikson (1989): Dansk historia. 
 Sven Rosborn (1997): När hände vad i Nordens historia. 

Svenskere i 1000-tallet
Nordmænd i 1000-tallet
Prinsesser fra Danmark
Klamphugger

En klamphugger eller klampehugger er i følge ordbogen  en person, der udfører dårligt (håndværks-)arbejde,  klamphuggeri)

Ordet stammer fra middelalderen, hvor klamper (en tyk træsål med en læderrem fæstnet over foden) sikrede tørre fødder. Lidt i stil med træsko. Under gammeldags træsko sad ofte klamper. En klamphugger  hugger klamper til.

En anden mulighed kan være, at ordet klamphugger er et gammelt udtryk for en skibstømrer, som tilhuggede på øjemål med sin skarøkse. I de oprindelige ord ligger der ikke noget nedsættende.

TV 2-programserien Klamphuggerne fra 2009 handler om håndværkere, der har udført deres arbejde dårligt.

Reference 

Ord og vendinger
Datter af Julius Constantius

En unavngivet datter af Julius Constantius var Constantius 2's første kone.

Familie 
Hun er nævnt i teksten "Brev til senatet og folket i Athen" skrevet af Julian den Frafaldne som værende søster til Constantius Gallus. Da han omtaler henrettelsen af Gallus på ordre fra Constantinus 2., opremser Julian de forskellige måder hvorpå de to mænd er beslægtede. "Constantinus overgav til sine mest bemærkelsesværdige fjender, hans egen fætter, kejseren, hans søsters mand, faderen til hans niece, den mand, hvis søster han selv havde giftet sig med i tidligere dage." 

Gallus var en søn af Julius Constantius og hans første kone Galla.  Det antages at denne unavngivne datter var fuldblodssøster til Gallus. Julius Constantius var en søn af Constantius Chlorus og Flavia Maximiana Theodora.  Han var halvbror til Konstantin den Store på faderens side. I 337 døde Konstantin. Flere af hans slægtninge blev dræbt kort efter hans død. Julius Constantius var blandt dem.  "Arianerness historie" (358) af Athanasius af Alexandria rapporterer, at Constantius 2. dræbte sin svigerfar.  Selvom Constantius 2. i alt blev gift tre gange, betragtes dette som en henvisning til Julius Constantius. "Medmenneskelighed kunne ikke få ham til at spare selv sin egen slægtning. Sine onkler dræbte han; sine kusiner satte han ud af spillet; Han havde ikke medfølelse for sin svigerfars lidelser, selv om han havde giftet sig med hans datter eller hans slægtninge." 

En bror anses for at være blevet myrdet sammen med sin far i 337. Julian den Frafaldne var en yngre halvbror til denne kejserinde på faderens side.

Ægteskab 
Hendes ægteskab med Constantius synes at være omtalt i "Konstantins liv" af Eusebius af Cæsarea. "Ved færdiggørelsen af det tredivte år af hans [Konstantins] regeringsperiode forkyndede han ægteskabet af sin anden søn [Constantius II], idet han allerede havde sikret det for sin førstefødte længe før.  Dette var en anledning til stor glæde og festlighed, kejseren selv opvartede sin søn ved ceremonien og underholdt gæsterne af begge køn, mænd og kvinder i forskellige og separate selskaber med overdådig gæstfrihed.  Rige gaver blev ligeledes fordelt til byer og mennesker. "  Ægteskabet kan anslås til at have fundet sted i 335 eller 336. Konstantin den Store var blevet udnævnt til kejser i 306. 

Hverken hendes navn eller tidspunktet for hendes død kan ses i bevarede kilder.  Thomas M. Banchich, en moderne historiker, peger på, at "forbigåelsen af hende måske kunne have faciliteret Gallus' fald i 353/4". "Lovprisning til Ære for Eusebia" af Julian den Frafaldne angiver tidspunktet for Konstantins ægteskab med hans anden kone, Eusebia, til før Konstantin overvandt den rivaliserende kejser, Magnentius. Magnentius døde før august 353. Derfor kan ægteskabet mellem Konstantin og Eusebia have fundet sted tidligere det år.

Referencer 

Uidentificerede personer