kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
León Villa

León Fernando Villa Arango (født 12. januar 1960 i Medellín, Colombia) er en tidligere colombiansk fodboldspiller (angriber).

Villa tilbragte sin klubkarriere i hjemlandet, hvor han primært var tilknyttet Atlético Nacional i fødebyen Medellín. Han vandt det colombianske mesterskab med klubben i 1991 og Copa Libertadores i 1989. Han sluttede karrieren af med to sæsoner hos Deportes Quindío.

Villa spillede desuden syv kampe for det colombianske landshold. Han repræsenterede sit land ved VM i 1990 i Italien. Han kom dog ikke på banen i turneringen, hvor colombianerne blev slået ud i 1/8-finalen.

Titler 
Categoria Primera A
 1991 med Atlético Nacional

Copa Libertadores
 1989 med Atlético Nacional

Copa Interamericana
 1989 med Atlético Nacional

Referencer 

Fodboldspillere fra Colombia
Fodboldspillere fra Atlético Nacional
Personer fra Medellín
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1990
Camilo Cienfuegos

Camilo Cienfuegos Gorriarán (født 6. februar 1932 nær Santa Clara, Cuba, død 28. oktober 1959 ved flystyrt på Cuba) var en cubansk revolutionær, der regnes som en af de største ledere under den cubanske revolution på linje med Fidel Castro og Che Guevara. Cienfuegos omkom i en flyulykke den 28. oktober 1959 omkring 10 måneder efter at revolutionsstyrkerne havde vundet magten i landet. Han blev 27 år gammel.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Politikere fra Cuba
Personer fra Havana
Huber Matos

Huber Matos Benítez (født 26. november 1918, død 27. februar 2014) var en cubansk politisk aktivist og forfatter. Matos deltog i 26. juli-bevægelsen sammen med Fidel Castro for at omstyrte diktatoren Fulgencio Batista.

Matos modarbejdede Batista fra dennes kup i 1952, men efter at Batista blev styrtet blev Matos snart skuffet over den nye ledelse af landet under Castro. Matos blev fængslet i 1959 og slap ud i 1979, herefter flyttede han til USA.

Eksterne henvisninger 

Personer fra Cuba
Neches River

Neches er en 669 km lang  flod som løber fra nord mod syd i det østligste  Texas i USA. Den løber ud i den Mexicanske Golf lige vest for grænsen til Louisiana. Den  har et afvandingsområde på 25.926 km². Ved dens nedre løb ligger det vigtige beskyttede  skovområde Big Thicket National Reserve. Neches løber ud i  i samme lagune som grænsefloden  Sabine River.

Se også
Vandløb i USA

Eksterne kilder/henvisninger 

Neches River  på Texas Conservation Alliances websted
Om Neches River på The Handbook of Texas Online
 Om Big Thicket på  National Park Services websted

Vandløb i Texas
Osvaldo Dórticos Torrado

Osvaldo Dórticos Torrado (17. april 1919 - 23. juni 1983) var Cubas første præsident efter revolutionen i 1958/59. Han startede i dette embede 1959 og frem til 1976. I samme periode var Fidel Castro statsminister. Torrado spillede en stor rolle under Cubakrisen i oktober 1962, og i en tale i FN forsikrede han, at Cuba kun havde til hensigt at bruge de sovjetiske atomraketter til forsvar og ikke til offensive formål.

Referencer 

Cubas præsidenter
Politikere fra Cuba
Carlos Manuel de Céspedes del Castillo

Carlos Manuel de Céspedez y del Castillo (18. april 1819 i Bayamo - 27. februar 1874) regnes som Cubas første frigøringshelt og kaldes også «fædrelandets far» (Padre de la Patria). Han var jurist, plantageejer, general for Los Mambies og Cubas første oprørspræsident fra 12. april 1869 til 27. oktober 1873. Céspedes var far til en senere Cubansk præsident, Carlos Manuel de Céspedes y Quesada. 

Politikere fra Cuba
Leonel Álvarez

Leonel de Jesús Álvarez Zuleta (født 30. juli 1965 i Remedios, Colombia) er en tidligere colombiansk fodboldspiller (defensiv midtbane) og senere -træner.

Álvarez' karriere strakte sig over hele 22 år, og blev tilbragt på tre forskellige kontinenter. Han spillede blandt andet for Atlético Nacional og América de Cali i hjemlandet, Real Valladolid i Spanien, samt for Dallas Burn og New England Revolution i den amerikanske fodboldliga Major League Soccer.

I sin tid hos Atlético Junior var Álvarez med til at vinde Copa Libertadores i 1989, mens han hos América var med til at blive colombiansk mester i 1992.

Álvarez spillede desuden, mellem 1985 og 1995, hele 101 kampe for det colombianske landshold, hvori han scorede ét mål. Hans første landskamp for colombianerne var en venskabskamp mod Polen 14. februar 1985, mens hans sidste optræden i landsholdstrøjen var et opgør mod El Salvador 7. september 1995.

Han repræsenterede sit land ved både VM i 1990 i Italien og VM i 1994 i USA. Ved begge slutrunder spillede han alle colombianernes kampe. Han var desuden tre gange, i 1987, 1993 og 1995, med til at vinde bronze ved Copa América.

Efter at være stoppet som spiller har Álvarez gjort karriere som træner. Han har været landstræner for Colombia, ligesom han har stået i spidsen for de colombianske ligaklubber Independiente Medellín og Deportivo Cali.

Titler 
Categoria Primera A
 1992 med América de Cali

Copa Libertadores
 1989 med Atlético Nacional

Copa Interamericana
 1989 med Atlético Nacional

Referencer 

Fodboldspillere fra Colombia
Fodboldtrænere fra Colombia
Fodboldspillere fra Atlético Nacional
Fodboldspillere fra Independiente Medellín
Fodboldspillere fra América de Cali
Fodboldspillere fra FC Dallas
Fodboldspillere fra New England Revolution
Fodboldspillere fra Real Valladolid
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1990
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1994
Vasilij Petrov

Vasilij Ivanovitj Petrov (russisk: Васи́лий Ива́нович Петро́в; født 2. januar (Gregoriansk 15. januar) 1917, død 1. februar 2014) var en russisk og sovjetisk officer.

Petrov startede med at studere i 1935, kom med i hæren i 1939 og fuldførte løjtnantskurset i 1941.

Under anden verdenskrig kæmpede Petrov i forsvaret af Odessa og Sevastopol og slaget om Kaukasus. Senere tog han også del i invasionen af Rumænien og Budapest offensiven. Efter krigen blev Petrov færdig på Frunse-militærakademiet, og i 1961 forfremmet til generalmajor.

I 1983 blev han forfremmet til marskalk af Sovjetunionen. Fra 1972 til -76 havde han kommandoen over USSRs østlige militærdistrikt, og han tjente som øverstkommanderende for unionens bakkestyrker fra 1980 til -85.

Petrov arbejdede også som militær rådgiver for militæret i det socialistiske Etiopien under Ogaden-krigen.

Officerer fra Sovjetunionen
Luis Carlos Perea

Luis Carlos Perea (født 29. december 1963 i Turbo, Colombia) er en tidligere colombiansk fodboldspiller (midterforsvarer).

Pereas karriere strakte sig over 16 år, og af hans klubber kan blandt andet nævnes Independiente Medellín, Atlético Junior og Atlético Nacional i den colombianske liga. Han var med til at vinde Copa Libertadores med Nacional i 1989.

Perea spillede desuden, mellem 1987 og 1994, 78 kampe og scorede to mål for det colombianske landshold. Hans første landskamp for colombianerne var en venskabskamp mod Ecuador 11. juni 1987, mens hans sidste optræden i landsholdstrøjen var VM-kampen mod USA 22. juni 1994.

Han repræsenterede sit land ved både VM i 1990 i Italien og VM i 1994 i USA. I 1990-slutrunden spillede han alle sit holds fire kampe, mens han spillede to af opgørene i 1994. Han var desuden med til at vinde bronze ved Copa América i både 1987 og 1993.

Titler 
Copa Libertadores
 1989 med Atlético Nacional

Copa Interamericana
 1989 med Atlético Nacional

Referencer 

Fodboldspillere fra Colombia
Fodboldtrænere fra Colombia
Fodboldspillere fra Atlético Nacional
Fodboldspillere fra Independiente Medellín
Fodboldspillere fra Atlético Junior
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1990
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1994
Modstandsbevægelsen på Fanø

Modstandsbevægelsen på Fanø under den tyske besættelsen af Danmark 1940-1945, startede i efteråret 1943, oprettede ventegrupper og samlede efterretninger om tyske forsvarsværker. Efter befrielsen opretholdt ventegrupperne orden indtil politiet igen kom til.

Begyndelse

Først efter samarbejdspolitikkens sammenbrud i august 1943, opstod de første tanker om at danne en modstandsbevægelse på Fanø, dennes opgave var dels af fortsætte enkeltpersoners efterretninger om tyske forsvarsværker på øen og at danne ventegrupper, som kunne overtage administration og sørge for ro og orden ved befrielsen.

Ventegrupperne bestod af 24 mand, i grupper på 4-6 personer i hver, to af grupperne bestod af elever fra den danske flådes navigationsskole, ledet af en lærer på skolen.

Færgen til Fanø blev flere gange saboteret under krigen, første gang i september 1941, dette skete dog på foranledning af modstandsbevægelsen i Esbjerg, senere sabotage aktioner på Fanø var også typisk udført af modstandsfolk fra Esbjerg.

Befrielsen

Ved befrielsen blev ventegrupperne sat ind som vagter ved gasværket, elværket, telefoncentralen og Fanøfærgen. I de første dage efter befrielsen blev der også arresteret flere tyske håndlangere, eller andre som havde samarbejdet med tyskerne.

Eksterne henvisninger 
 mitfanoe.dk, Modstandsbevægelsen

Fanø
Den danske modstandsbevægelse
Arnoldo Iguarán

Arnoldo Alberto Iguarán Zúñiga (født 18. januar 1957 i Riohacha, Colombia) er en tidligere colombiansk fodboldspiller (angriber), og den mest scorende spiller i det colombianske landsholds historie.

Karriere 
Iguaráns karriere strakte sig over 20 år, og han spillede størstedelen af tiden i klubber i hjemlandet. Længst tid tilbragte han hos Bogotá-storklubben Millonarios, hvor han spillede i sammenlagt 12 sæsoner og var med til at vinde det colombianske mesterskab to gange. Han repræsenterede også blandt andet Millonarios lokalrivaler Independiente Santa Fe samt Atlético Junior fra Barranquilla.

Iguarán spillede desuden, mellem 1979 og 1993, 68 kampe for det colombianske landshold, hvori han scorede 25 mål. Dette gør ham til den mest scorende spiller nogensinde for Colombia. Hans første landskamp for colombianerne var en venskabskamp mod Spanien 29. juni 1979, mens hans sidste optræden i landsholdstrøjen var et opgør mod Venezuela 21. maj 1993.

Han repræsenterede sit land ved VM i 1990 i Italien, hvor colombianerne nåede 1/8-finalen. Han spillede tre holdets fire kampe i turneringen. Han var også med til at vinde bronze ved Copa América i 1987.

Titler 
Categoria Primera A
 1987 og 1988 med Millonarios

Referencer 

Fodboldspillere fra Colombia
Fodboldspillere fra Millonarios
Fodboldspillere fra Independiente Santa Fe
Fodboldspillere fra Atlético Junior
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1990
Karl-Johan Johnsson

Karl-Johan Johnsson (født 28. januar 1990 i Ränneslöv, Sverige) er en svensk fodboldspiller, der senest har spillet for F.C. København i Superligaen. Han har tillige spillet i bl.a. Randers FC og franske Guingamp.

Spillerkarriere

Halmstads BK 
I 2005, skiftede den 15-årige Johnsson til Halmstads BK.

Han fik sin debut for seniorholdet den 24. august 2008, da blev skiftet ind i halvlegen imod Djurgårdens IF. I november 2008 var han til prøvetræning i Manchester City dog uden at få sig spillet til nogen kontrakt.

I 2009 sæsonen blev han fast 2. målmand.

NEC Nijmegen 
Den 5. november 2012 blev det offentliggjort, at Johnsson den 1. januar 2013 ville skifte til Nijmegen.

Randers FC 
Karl-Johan Johnsson skrev i sommeren 2014 under på en tre-årig aftale med de himmelblå.

F.C. København 
Johnsson skiftede i 2019 til F.C. København, hvor han fik debut den 31. juli 2019 imod The New Saints i en kvalifikationskamp til UEFA Champions League. Johnsson blev i konkurrence med bl.a. Sten Grytebust fast mand på holdet, men mistede i 2021/22 sæsonen pladsen til Kamil Grabara. 

Da Johnssons kontrakt med FCK udløb ved udgangen af 2022/23-sæsonen blev den ikke forlænget.
Johnsson opnåede 78 kampe for FCK, herunder 56 superligakampe, 4 pokalkampe og 18 europæiske kampe.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Karl-Johan Johnsson  på randersfc.dk
 Karl-Johan Johnsson på scoresway.com
 Karl-Johan Johnsson på transfermarkt.co.uk

Fodboldspillere fra Sverige
Fodboldspillere fra Halmstads BK
Fodboldspillere fra NEC Nijmegen
Fodboldspillere fra Randers FC
Fodboldspillere fra En Avant Guingamp
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2018
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2020
Elmar Bjarnason

Theodór Elmar Bjarnason (født 4. marts 1987 i Reykjavik) er en islandsk fodboldspiller, der spiller for Gazişehir Gaziantep F.K. i den tyrkiske Süper Lig. Han har tidligere spillet for det islandske landshold, og han var med på Islands hold, der overraskede positivt ved holdets første A-slutrundedeltagelse nogensinde, EM 2016 i Frankrig.

Klubkarriere

Celtic 
Bjarnson skiftede til Celtic i 2004, men spillede kun 1 kamp for førsteholdet, inden han skiftede til Norge i 2008.

FK Lyn 
Den 15. januar 2008 skiftede Bjarnason til norske FK Lyn, da han gerne ville spille førsteholdsfodbold igen.

IFK Göteborg 
Efter økonomiske problemer i FK Lyn skiftede han den 22. juli 2009 til Göteborg.

Randers FC 
Efter tre sæsoner hos den svenske klub IFK Göteborg skiftede Elmar Bjarnason til Randers FC fra og med 1. februar 2012. Han var i det første halve år af sin tid i Randers skadet.

AGF 
Elmar Bjarnason skiftede i sommeren 2015 Randers FC ud med naboklubben AGF. Her spillede han i to sæsoner, hvorpå han ikke fik sin kontrakt forlænget. 

Siden opholdet i Danmark har Bjarnason spillet i tyrkiske klubber.

Landshold 
Elmar Bjarnason spillede 27 kampe på forskellige islandske ungdomslandshold i perioden 2003-2007. Han fik debut på A-landsholdet som 20-årig 2. juni 2007 i en venskabskamp mod , da han blev skiftet ind i 82. minut. Siden har han spillet 30 landskampe, og han var en del af truppen til Islands første deltagelse ved EM i 2016, hvor han ganske vist kun var indskiftningsspiller, men kom ind i tre af kampene og lagde op til sejrsmålet i kampen mod , der sikrede Island deltagelse i ottendedelsfinalen.

Privat 
Bjarnasons bedstefar, Theódór Jakob Guðmundsson, var også fodboldspiller. Han spillede bl.a. for klubben KR Reykjavik i klubbens succesfulde år og spillede bl.a. en kamp imod Liverpool i 1964.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Elmar Bjarnason  på randersfc.dk
 Elmar Bjarnason  på AGF.dk

Fodboldspillere fra Island
Fodboldspillere fra Gazişehir Gaziantep F.K.
Bustrupdam

Bustrupdam (dansk) eller Busdorfer Teich (tysk) er en lille sø på cirka 14,6 hektar i det nordlige Tyskland, beliggende mellem Slesvig bys forstad Frederiksberg og landsbyen Bustrup i Sydslesvig. Bustrupdam har en samlet længde på 2,76 km. Søen var oprindelig en fjordarm af Slien. Den har nu afløb via Ør-bækken i Slien. Den sydlige del er omgivet af moseområder. På dansk kaldtes søen tidligere også Bustrup Sø.

Under den 1. Slesvigske krig blev der anlagt en række danske skanser omkring søen. Ved Frederiksskansen findes i dag både danske og tyske mindesmærker fra de slesvigske krige. Tæt ved søen ligger Hedeby og Dannevirkes forbindelsesvold (Margretevold).

Galleri

Eksterne henvisninger 

 Om Bustrupdam på Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume Schleswig-Holsteins websted 

Søer i Slesvig-Holsten
Sydslesvig
Slien
Gottorp Sø

Gottorp Sø (dansk) eller Burgsee (tysk) er en cirka 21,38 ha stor sø i det nordlige Tyskland, beliggende ved Gottorp Slot i Slesvig by. Slottet ligger på en 10,47 ha stor ø imellem søen og den 20 meter brede borggrav. Borgsøen var frem til 1582 en fjordarm af Slien, men hertug Adolf anlagde dette år en dæmning, som skilte sø fra fjord.

Eksterne henvisninger
 Om Gottorp Sø på Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume Schleswig-Holsteins websted 

Søer i Slesvig-Holsten
Slesvig by
Giovanni Sgambati

Giovanni Sgambati (født 28. maj 1841 i Rom, død 14. december 1914 sammesteds) var en italiensk komponist og klaverspiller.

Det ofte angivne fødselsår 1843 skal være en forfalskning af Sgambatis far, der lod ham optræde som vidunderbarn. Sgambatis mor var englænderinde. Hans anlæg som klaverspiller viste sig ualminelig tidlig og vakte snart Franz Liszts interesse. I det hele influerede tysk musik på Sgambati i en grad, der dengang var en sjældenhed for en italiensk musiker. Tidlig begyndte Sgambati at forsøge sig som komponist og debuterede med en klaverkvartet (1866). Samme år opførte Sgambati for første gang i Italiens hovedstad Beethovens Eroica-symfoni og grundede en forening for klassisk kammermusik; denne udvidedes (1874) til en 
orkesterforening, der lededes af Sgambati og violinisten Ettore Pinelli. Herigennem og som klaverlærer ved Cæcilia-Akademiet i Rom fik Sgambati betydelig indflydelse på italiensk (særlig romersk) musikliv, navnlig ved at vække sansen for den absolutte musik og udbrede kendskab til tysk klassisk musik (foruden Beethoven, Schumann, Brahms med flere). Blandt hans samarbejdspartnere var Alberto Nepomuceno. Sgambati har endvidere udfoldet en talentfuld komponistisk virksomhed. Hans værker har for største delen fundet vid udbredelse; fremhæves skal: to symfonier, orkesterværker,  to klaverkvintetter, en strygekvartet, klaverkoncert, en del anden klavermusik og forskellig vokalmusik.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (i D-dur) (1880–1881) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (i E-mol) (1883–1885) - for orkester
 Cola di Rienzo overturen (1866) - for orkester
 Klaverkoncert (i G-mol) (1878–1880) - for klaver og orkester

Kilder 
 

Komponister fra Italien
Pianister fra Italien
Italienere i 1800-tallet
Personer fra Rom
Romantikkens komponister
Det Dystre Skæg

Det dystre skæg er en podcast med og af Elias Ehlers og Martin Nørgaard. Værterne taler om større og mindre ting i deres liv, både på comedy-scenen og helt privat. Som de selv siger:" Vi optager ting, der optager os". Ofte debatterer de aktuelle sager fra ugens begivenheder.

Det første afsnit af den dengang endnu unavngivne podcast blev udgivet den 15. september 2012.

Faste indslag 
 Intro-rap
 Hvad er der sket siden sidst
 Hvordan går du så og har det
 Quizzen

Afsnit 
 Podcasten der ikke har et navn endnu
 Det dystre skæg
 En snak om reklamer
 Sur Sød Sovs
 Religion er en bitch!
 Ethundredeogtyve procent lort
 Elias-tis-tis
 Død og ødelæggelse
 Kryddersnaps
 Snaps med Stokholm
 Dødskørsel
 Kvote 2
 Synkront Shoutout
 Martin er dåm
 I love danish butter
 Hartmann er voksen
 Elias elsker bodybuilding
 Teknisk uheld
 Nu med ulv
 Halal på badehotellet
 Ét skridt ad gangen
 Allergi og evigt liv
 Kommunalvalg og kattekrise
 Bedre sent end aldrig
 Deep Throat
 Trubadurius
 Nittenfireogfirs
 Kønsquizzen
 Anal Sadist
 Hampesnaps
 Rorshachtesten
 Eventyrøen
 Live på Skipperlab
 Retro Raseri
 Live fra Skuespilhuset med Mikkel Klint Thorius
 Live fra Skuespilhuset med Simon Jul
 Kan du ikke bare ringe til en ven?
 Direkte ud af Viborg
 Bag om touren
 Marokko og onemanshow

Referencer 

Netradioprogrammer
Podcasts
Charles Pic

Charles Pic (født 15. februar 1990, i Montelimar, Frankrig) er en fransk racerkører. Han er bl.a. kendt for sine to sæsoner i Formel 1 i 2012, hvor han debuterede for Marussia F1 og 2013 hvor han kørte for Caterham F1. Efter 2013-sæsonen blev han droppet af Caterham, og blev testkører for Lotus F1. Hans Lotus-début i en træningssession var i Italiens Grand Prix 2014.

Charles Pic kørte Formel E, hvor han kørte for Andretti Autosport fra første runde og for China Racing siden den femte runde af sæsonen. Han har kørt kun 5 løb.

Eksterne henvisninger 

 

Formel 1-kørere fra Frankrig
Jean-Éric Vergne

Jean-Éric Vergne (født d. 25. april 1990), ofte kendt som bare JEV, er en fransk racerkører, som kører for Formel E-holdet DS Techeetah.

Karriere

Tidlige karriere

Gokarts 
Vergne begynde sin karriere i gokarts da han var bare 4 år gammel.

Formel Renault 1.6 og 2.0 
Vergne gjorde sin debut i formelbil i 2007, da han deltog i det franske Formula Renault Campus. Vergne imponerede fra starten og vandt mesterskabet med 10 podiumplaceringer i 13 ræs. Han rykkede herefter op i Eurocup Formel Renault 2.0 hvor han kørte de næste par sæsoner.

Formel 3 
Vergne rykkede op i det britiske Formel 3 mesterskab ved 2010 sæsonen. Vergne var suveræn i sin debutsæson, hvor han kørte for det dominante Carlin hold. Han vandt mesterskabet i sin debutsæson med 99 point ned til andenpladsen.

Formel Renault 3.5 
Vergne fik sin debut i Formel Renault 3.5 serien i løbet af 2010 sæsonen, hvor han erstattede Brendon Hartley. Han fik i 2011 en fuldtids plads i serien. Han sluttede i sæsonen på andenpladsen efter en intens mesterskabskamp imod Robert Wickens.

Formel 1

Red Bull testkører 
Vergne blev medlem af Red Bull Junior Team i 2007, og fra 2010 til 2012 testede han flere gange for både Red Bull og Toro Rosso holdene.

Toro Rosso 
Vergne fik sin chance i Formel 1 i 2012, hvor han blev en af Toro Rossos to kørere til sæsonen. Vergne havde en sæson med både op- og nedture, hvilke endte med 16 point og en syttendeplads i mesterskabet, hvilke var bedre en hans holdkammerat Daniel Ricciardo.

2013 var dog ikke fantastisk for Vergne, som denne gang blev rimelig grundigt overgået af Ricciardo, som scorede 20 point til Vergnes 13. 

Vergne fortsatte med Toro Rosso i 2014, og havde sin bedste sæson i Formel 1, med 22 point, markant bedre end hans nye holdkammerat Daniil Kvjat som kun scorede 8. Trods dette blev han ikke givet en sæson mere for holdet, og han blev erstattet af Carlos Sainz Jr.

Ferrari testkører 
Vergne var mellem 2015 og 2016 test- og simulatorkører for Ferrari. Han forlod Ferrari i 2017.

Formel E

Andretti Autosport 
Efter at have mistet sin plads i Formel 1, skiftede Vergne til den nye Formel E serie for 2014-15 sæsonen, hvor han kørte for Andretti Autosport. Han sluttede sin debutsæson på syvendepladsen i mesterskabet.

DS Virgin Racing 
Vergne skiftede ved 2015-16 sæsonen til DS Virgin Racing. Han sluttede sæsonen på niendepladsen.

Techteetah 
Vergne skiftede ved 2016-17 til Techteetah, og var i sin første sæson med i mesterskabskampen, men måtte se sig slåes af Lucas di Grassi.

I 2017-18 sæsonen lykkedes det dog Vergne at nå til toppen, da han vandt Formel E mesterskabet. Som forsvarende mester lykkedes det ham i 2018-19 at forsvare sin titel, da han vandt for andet år i streg, og han blev dermed den første kører nogensinde til at vinde Formel E flere gange.

Vergne har siden fortsat kørt med Techteetah, men har ikke kunne vinde mesterskabet siden.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Jean-Éric Vergnes hjemmeside  //
 
 Om Jean-Éric Vergne på www.formula1.com 
 Om Jean-Éric Vergne på espnf1.com 

Formel 1-kørere fra Frankrig
Formel E-kørere fra Frankrig
Esteban Gutiérrez

Esteban Manuel Gutiérrez Gutiérrez (Udtales på spansk: [esˈteβan maˈnwel ɣuˈtjeres ɣuˈtjeres]; født d. 5. august 1991, i Monterrey, Nuevo León, Mexico) er en mexicansk racerkører. Han har kørt for Formel 1-teamet Sauber F1 fra 2013 til 2014, hvor i 2015 er han testkører for Scuderia Ferrari. Han havde sit første Formel 1-point i Japan i 2013. Han kørte i 2016 for Haas F1 Team.

Eksterne henvisninger 

 

Formel 1-kørere fra Mexico
Land art

Land art ('jordkunst' ; 'stedsbestemt kunst') er en kunstform hvor naturen spiller en central rolle, enten i selve kunsten eller som kulisse.
Den opstod i USA i slutningen af 1960'erne og begyndelsen af 1970'erne og befinder sig genremæssigt mellem skulptur og landskabsarkitektur.
Det er ofte ikke meningen af projekterne skal vedligeholdes, men netop udsættes for vind og vejr.

I Danmark findes et projekt fra 1988 Krakamarken sydøst for Randers ved Brusgaard, en proprietærgård som siden 2000 huser Den Skandinaviske Designhøjskole. Krakamarken var en offentlig skulpturpark.

Fra 2004 er en rundkørsel i Jammerbugt Kommune udsmykket med en skulptur i et grønt bølgende landskab af Kurt Tegtmeier.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 "Kunst i natur" fra Kunstinatur.no
 "Kunstbegreber" fra Kunsteder.dk

Kunst