kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lad De Små Børn Lege

Lad de Små Børn Lege er Thomas Buttenschøns musikalske sideprojekt.

Mandag den 6. oktober 2008 udkom EP'en Der Er Noget Galt I Himlen som den første udgivelse på Rust Music, som er musikklubben Rusts pladeselskab. EP'en indeholder fire elektro-akustiske sange.

Da Buttenschøn og tekniker Mathias Lyhne hørte om Rust Music, var de begge friske på idéen om at finpudse soveværelsesoptagelserne til udgivelse.

Referencer 

Musikgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 2008
Kitty Carlisle Hart

Kitty Carlisle Hart (3. september 1910 – 17. april 2007) var en amerikansk skuespillerinde.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Robert F. Furchgott

Robert Francis Furchgott (født 4. juni 1916, død 19. maj 2009) var en amerikansk biokemiker, i 1998 modtog han Nobelprisen i fysiologi eller medicin.

Henvisning 

Nobelprismodtagere i medicin
Kemikere fra USA
Nobelprismodtagere fra USA
Dilettant

Dilettant (fra italiensk: dilettare, glæde (sig), nyde, egentligt en som nyder) er oprindeligt en italiensk betegnelse på en aristokrat som engagerer sig i videnskab, kunst, kultur, litteratur og andre interesser som tidsfordriv; sammenlign med en amatør som fusker med et fag uden at have sagkundskab. Gennem renæssancen og oplysningstiden har dilettanter haft stor betydning både som mæcener og tænkere.

Christian IV elskede kunst og musik, og blev en mæcen for både danske og udenlandske musikere.

Dagens betydning på dansk er hovedsagelig den samme som for ordet amatør, der har en tydelig nedsættende betydning: en som fusker i faget, en forfatter som i stil og tankegang er ubehjælpelig, overfladisk.

Berømte dilettanter 
 Beaumarchais
 James Bradley
 Albert Einstein
 Benjamin Franklin
 Goethe
 Otto von Guericke
 Wilhelm Herschel
 Antoni van Leeuwenhoek
 Gregor Mendel
 Joseph Priestley
 Heinrich Schliemann
 Carl Friedrich Zelter

Noter 

Videnskab
Tjur

Tjur (Tetrao urogallus) er en fugl i gruppen af skovhøns. Den findes ikke i Danmark, men yngler i Skandinavien fra Skåne og nordpå – og videre mod øst gennem Finland og Rusland til området ved Lena-floden. Arten findes desuden i Skotland, Polen og Hviderusland samt i distinkte bestande i visse bjergegne af Mellem- og Sydeuropa.

Kendetegn 
Tjuren kan forveksles med sin mindre slægtning, urfuglen, men er en del større – hannen op til 100 cm og 6 kg og hunnen op til 60 cm og 2,5 kg. I flugt virker urfuglen mindre langhalset og storhovedet end tjuren. Urhønen har kortere hale end tjurhønen, og urhanen kan skelnes fra tjurhanen ved at den har kileformet hale.

Udover størrelsen bemærkes forskellen på hannerne mest ved spillet i yngletiden. Tjuren har flere forskellige nuancer i fjerdragten, og den sorte farve er mere mat. Når halen er slået ud er viften hos tjuren noget større, mens ynglekaldet er mindre markant både i form og styrke – det kan næppe høres længere væk end få hundrede meter.

Hjemsteder 
Tjuren og urfuglen forekommer stort set i de samme geografiske områder, men foretrækker forskellige biotoper. Tjuren foretrækker den lysåbne skov, eller tættere skov hvor den holder til ved moser, lysninger og i skovbrynet. Urfuglen foretrækker åbne områder, f.eks. heder og moseflader. Tjurens foretrukne skovtype er nåleskov med moser, især ældre fyrreskove. I visse områder forekommer den dog i bjergskove af løvtræer i Sydeuropa.

Tjur i Danmark 
Man ved fra knoglefund, at Tjuren ynglede i Danmark i tiden omkring yngre stenalder. Måske har den også ynglet tættere på vor tid. Den eneste mulige spontane forekomst i historisk tid af tjur er fra Rold Skov i 1874. Dette fund var længe anerkendt som det eneste sikre fund af tjur i Danmark, men bliver dog nu regnet for udokumenteret. Der har været mange udsætnigsforsøg mellem 1891 og 1964, men fuglene fik ingen steder fodfæste. Mest succes fandtes på Bornholm, i Midtjylland samt ved Tisvilde i Nordsjælland. hvor der gennem flere år blev iagttaget ynglende fugle.

Krydsning med urfugl 
Krydsning af tjurhøne og urhane forekommer af og til i naturen. Resultatet er et sterilt afkom som kaldes rakkelhane/rakkelhøne. Krydsning mellem tjurhane og urhøne er ikke set.

Noter

Kilder 
 
 Benny Génsbøl, Nordens fugle - en felthåndbog, 1987. .

Fasanfugle
Europas fugle
Fugle fra Nordasien
Fugle fra Skandinavien
Milan Trenc

Milan Trenc (født i 1962) er en kroatisk illustrator, tegneserieudgiver, filminstruktør, romanforfatter og underviser. Han er blandt andet kendt for børnebogen The Night at the Museum som i 2006 blev filmatiseret som Nat på museet.

Referencer 

Personer fra Zagreb
Illustratorer
Kunstnere
Wilhelm Sohn

Johann August Wilhelm Sohn (født 29. august 1830, død 16. marts 1899) var en tysk maler.

Sohn indtager ligesom sin onkel og svigerfader, Karl Ferdinand Sohn, en fremtrædende plads blandt de düsseldorfske malere. Han studerede under sin svigerfader og Schadow og blev 1874 lærer, senere professor ved Düsseldorfs Akademi. Bekendte værker Christus på søen (Dusseldorfs Museum), Samvittighedsspørgsmål (Karlsruhe Galeriet), Konsultation hos advokaten (1866, Leipzig-Museet) etc.

Kilder 
 

Malere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Berlin
Karl Ferdinand Sohn

Karl Ferdinand Sohn (født 10. december 1805 i Berlin, død 25. november 1867) var en tysk maler. Han var far til Richard og Karl Rudolph Sohn samt onkel og svigerfader til Wilhelm Sohn.

Sohn fulgte 1826 med sin lærer Schadow til Düsseldorf. Efter en længere udenlandsrejse, bl.a. til Italien, blev han 1832 lærer ved Dusseldorf-Akademiet. Hans mangeårige virksomhed her (fra 1838 professor) satte sit præg på Düsseldorfskolen. Han var lyrisk romantiker, øste sit stof fra litterære kilder (Torquato Tasso, Goethe etc), malede med forkærlighed skønne kvinder og rådede over en teknik, der fra den tids standpunkt syntes fremragende ved farvernes bløde sammensmeltning og den fine karnationsbehandling. Det stærkt sentimentale og sødlige i hans kunst føltes af samtiden som et plus i værdi. Hans arbejder nød stort ry: De to Leonora'er (Raczynski-Samlingen), Hylas' Rov (et af Sohns første værker), Romeo og Julie, Loreley, Tasso og de to Leonora'er (Oslo-galleriet) etc. Mange kvindeportrætter. Hans blomstringstid falder i 1830'erne og 1840'erne.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Afhandling projekt til Carl Ferdinand Sohn

Malere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Suzuki Grand Vitara

Suzuki Grand Vitara er en offroader fra Suzuki. Bilen bygges i Egypten af Suzuki Egypt S.A.E.


Modelhistorie 
 1988: Introduktion af forgængeren Suzuki Vitara som tredørs og cabriolet med 1,6-litersmotor
 1991: Introduktion af Vitara som femdørs (Vitara long)
 1998: Introduktion af Grand Vitara som tre- og femdørs
 1999: Introduktion af todørs som cabriolet eller med ståltag, begge med 2,0-litersmotor med 94 kW (128 hk)
 2000: Ny 2,0 TD med commonrail-dieselmotor fra PSA Peugeot Citroën
 2001: Grand Vitara i lang XL7-udgave (4,70 m) med 2,7-liters V6-motor 127 kW (173 hk)
 2004: Grand Vitara XL-7 med nyt frontparti
 2005: Anden generation af Grand Vitara
 2006: Suzuki XL7 er nu en selvstændig model på GM-platform og ingen offroader, men "kun" SUV

Første generation (1998−2005) 

Grand Vitara afløste forgængeren Vitara i 1998. Vitara havde allerede siden 1991 fandtes i en version med længere akselafstand og fem døre. Nu hed også den korte udgave Grand Vitara. Ud over de lukkede modeller fandtes modellen også med Softtop. Bilen havde tilkobleligt firehjulstræk. Topmodellen hed Grand Vitara XL-7 og adskilte sig gennem længere akselafstand og en V6-aluminiumsmotor som kun fandtes til denne version.

Motorer

Anden generation (2005−) 

I september 2005 kom den komplet nyudviklede anden generation af Grand Vitara på markedet. Modellen har permanent firehjulstræk. Spærringen af midterdifferentialet og terrænreduktionen tilkobles elektronisk ved hjælp af en drejekontakt.

Den nye Grand Vitara råder over en stiv passagerkabine med integreret chassisramme. Forgængerens stive bagaksel er for at opnå større kørekomfort blevet afløst af separate hjulophæng. På grund af sin akselafstand og frihøjde samt det tekniske udstyr er modellen nærmere en offroader end en SUV, og er velegnet til indsats i let til middelsvært terræn.

Blandt andet findes der et nyt Comfort Plus-udstyr ligesom forgængerens XL7-udstyr. Denne karrosseriudførelse adskiller sig ikke længere fra de øvrige modelversioner. Udover talrigt andet ekstraudstyr indeholder Comfort Plus-udstyret et Suzuki-skrifttræk på reservehjulet, læderkabine, xenonforlygter og glasskydetag samt træindlæg på instrumentbrættet (findes kun til denne udstyrsvariant).

I 2009 blev sideblinklysene integreret i sidespejlene.

I efteråret 2012 gennemgik Grand Vitara et yderligere facelift, som frem for alt kan kendes på fronten med ny kølergrill og modificerede kofangere. Motorprogrammet er i forhold til den tidligere model uændret.

Motorer 

I slutningen af 2012 udgik V6-motoren, mens alle tilbageværende motorer nu opfylder Euro5-normen.

Suzuki XL7 Hill Climb Special 
En stærkt modificeret racerversion af Suzuki Grand Vitara med betegnelsen Suzuki XL7 Hill Climb Special med en effekt på 740 kW (1007 hk) vandt i 2006 og 2007 det internationale bjergløb på Pikes Peak i USA, Pikes Peak International Hill Climb. Føreren var begge gange Nobuhiro Tajima.

Eksterne henvisninger 

 Officielt websted 

Grand Vitara
Offroadere
Baghjulstrukne biler
Biler introduceret i 1998
Biler fra 1990'erne
Biler fra 2000'erne
Biler fra 2010'erne
Stordabroen

Stordabrua er en hængebro i Vestland, Norge. Broen spænder over Digernessundet, mellem Digernesklubben på Stord og øen Føyno. 

Broen er 1076 meter lang med et hovedspænd på 677 meter. Brotårnene er 97 meter over vandet og gennemsejlingshøjden er 18 meter. Stordabroen er en del af Trekantsambandet og er en del af Europavej 39. Broen blev åbnet den 27. december 2000.

Se også 
 Bømlabrua
 Spissøybrua
 Bømlafjordtunnelen

Eksterne henvisninger 
 Aas-Jakobsens side om Stordabrua 
 Hordaland fylkeskommunes side om Stordabrua og Trekantsambandet 
 Trekantsambandet – offisiell side 
 scandion.no om Trekantsambandet 

Broer i Vestland

Broen
Trekantsambandet

Trekantsambandet er et vejprojekt som knytter økommunerne Stord og Bømlo sammen  med Sveio som ligger på fastlandet, alle tre i i Vestland fylke i Norge.

Vejen blev åbnet 30. april 2001 og består af de to hængebroer Stordabroen og Bømlabroen, lavbroen Spissøybrua og den 7,8 km lange undersøiske tunnel Bømlafjordtunnelen med laveste punkt 260 muh. Stordabroen og Bømlabroen er blandt de største hængebroer i Norge. Projektet binder også øerne Spissøy, Nautøy og Føyno sammen med fastlandet.

Trekantsambandet erstattede de fire færgeruter Valevåg-Skjersholmane, Valevåg-Mosterhamn, Sagvåg-Siggjarvåg og Skjersholmane-Utbjoa.

Projektet kostede til sammen 1.814 millioner kroner da det stod færdig, og er delvis finansieret ved hjælp af bompenge. Bomstationen er placeret på Føyno.

Bømlafjordtunnelen og Stordabroen er en del av Europavej 39, hovedvejen mellem Bergen og Stavanger. Denne del af Trekantsambandet blev åbnet 28. december 2000.
Trekantsambandet bliver nedbetalt hurtigere end det var planlagt. Bømlo kommune ønskede at videreføre bompengeopkrævningen ud over den planlagte periode for at bruge pengene på lokale veje. Dette sagde nabokommunerne nej til, og planerne blev skrinlagt.

Bømlafjordtunnelen 
Undersøisk tunnel på 7.820 m fra Sveio til øen Føyno i Stord kommune. Tunnelens laveste punkt er 260 meter under havoverfladen. Tunnelen har tre kørebaner.

Stordabroen 
Hængebro over Digernessundet, mellem Digernesklubben på Stord og øen Føyno. Længde i alt 1.076 m, hovedspænd på 677 m.

Bømlabroen 
Hengebro over Spissøysundet, mellem Nautøy og Spissøy. Længde i alt 990 m, hovedspænd på 577 m.

Spissøybroen 
Lavbro over Gassasundet, 283 m, fra Spissøy til Klungervika på Bømlo.

Nye veje 
Der er til sammen 21,5 km vej i anlægget. Det er gang- og cykelsti mellem Bømlo og Stord.

Omkostninger
Totalprisen for Trekantsambandet var 1.814 mill. kr. (2000) fordelt som følger:

 Bømlafjordtunnelen: 476 mill. kr.
 Stordabroen: 433 mill. kr.
 Bømlabroen: 336 mill. kr.
 Spissøybroen: 46 mill. kr.
 Digernestunnelen: 36 mill. kr.
 Vejanlæg: 325 mill. kr.
 Bygherreomkostninger: 172 mill. kr.

Eksterne henvisninger 

 Trekantsambandet 

Veje i Norge
Vestlands geografi
D. Carleton Gajdusek

Daniel Carleton Gajdusek (født 9. september 1923, død 12. december 2008) var en amerikansk virusspecialist, han modtog Nobelprisen i fysiologi eller medicin i 1976.

Han var et af verdens største genier og adopterede 57 børn fra Sydhavet. Men han var ikke bare en verdensberømt forsker; Da hans karriere var på sit højeste, blev han anklaget for pædofili og kom i fængsel i et år. 
Trods det forsvares han af legendariske videnskabsmænd som Oliver Sacks og kaosteoriens ophavsmand Benoît Mandelbrot .

Referencer 

Nobelprismodtagere i medicin
Læger fra USA
Nobelprismodtagere fra USA
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Singapores nationalvåben

Singapores nationalvåben blev introduceret den 3. december 1959 samtidig med flaget og nationalsangen. Det består af et rødt skjold med en hvid halvmåne og fem stjerner. Månen symboliserer den nye nation som stiger frem og stjernernes idealene; demokrati, fred, fremskridt, retfærdighed og ligestilling. Skjoldet holdes af en løve og en tiger. Løven repræsenterer Singapore og tigeren øens historiske tilknytning til Malaysia. Under skjoldet er der et banner med landets valgsprog; Majulah Singapura . 

Nationalvåben
Singapores nationale symboler
Rigsvåbener fra Asien
Niels Bjørn Larsen

Niels Bjørn Larsen (5. oktober 1913 i København – 13. marts 2003) var en dansk balletdanser, koreograf og balletmester.

Niels Bjørn Larsen blev optaget på Det Kongelige Teaters Balletskole i 1920. Her debuterede han i uropførelsen af Gudindernes Strid i 1933. I 1942 blev han udnævnt til solodanser, og han var tilknyttet Den Kongelige Ballet frem til 1986.

I slutningen af 1930'erne rejste Niels Bjørn Larsen rundt i Europa og USA sammen med den schweiziske mimekunstner Trudi Schoop (1904-99). Dette sammen med studieture til Frankrig, England og USA lagde grunden til Niels Bjørn Larsens store karriere inden for mime og karakterdans, der var af international klasse.

Niels Bjørn Larsen var balletmester på Det Kongelige Teater i to perioder: 1951-1956 og 1961-1965. 
I perioden 1956-1980 var han leder af Pantomimeteatret i Tivoli.
   
Som koreograf skabte han en række balletter til både Det Kongelige Teater, Pantomimeteatret og andre teatre samt til film. Han dokumenterede desuden forestillingerne fra Den Kongelige Ballet som filmfotograf siden 1950. Han var Ridder af 1. grad af Dannebrog.

Niels Bjørn Larsen blev gift den 13. august 1946 med pianisten Elvi Henriksen. Parret er forældre til Dinna Bjørn. 

Niels Bjørn Larsen er begravet på Bispebjerg Kirkegård.

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 
 
 Den Store Danske Encyklopædi: Den Kongelige Ballet
 Kraks Blå Bog 1974
 NY Times; Niels Larsen, 89, Dancer With Knack for Mime, Dies; Anna Kisselgoff, March 21, 2003
 NY Times; Making the Most of the Least Glamorous Roles; Eric V. Copage, May 23, 1999
 NY Times; Blonde Marie' Ballet Opens; April 28, 1937
 NY Times; 'Coppelia,' Danish Version; Royal Company Dances to Music by Delibes; John Martin, May 26, 1956
 NY Times; Royal Danish Troupe Bows; Greeted by a Packed House at the 'Met' 'Sylphide,' 'Graduation Ball' on Program; John Martin, September 17, 1956

Koreografer fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Riddere af 1. grad af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Balletdansere fra Danmark
Balletmestre
Modtagere af Ingenio et arti
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Det Kongelige Teaters balletmestre
Dansere fra Den Kongelige Ballet
Bømlafjorden

Bømlafjorden er en fjord i Vestland fylke i Norge og den yderste del af Hardangerfjorden. Fjorden begynder mellem Ryvarden fyr, på Sletta, og Bømmelhuk, på den sydlige del af Bømlo, og går til Tittelsnes i Sveio og Langenuen. I nordenden møder Bømlafjorden flere andre fjorde. Langs fjorden på nordsiden findes indløb til Børøyfjorden og Nyleia. På sydsiden ligger indløbet til Førdespollen. Fjorden går langs kommunerne Sveio, Bømlo og Stord.

Bømlafjorden er stort set et åbent og enkelt farvand; men ved indsejlingen til fjorden fra syd må skibstrafikken fra Haugesund gå udenom de to grunde Bloksene ud for Ryvarden fyr. Lidt syd for fjordens midte ligger øgruppen Nappholmene, med Nappholmen lygte, og lidt længere mod nord øen Hjartholmen. Der er flere mindre holme og skær langs land på begge sider.

Det er stor skibstrafik i fjorden. Meget af lokaltrafikken og gennemgangstrafikken går gennem fjorden på grund af vejrforholdene udenfor og den forholdsvis ukompliserede sejlads gennem fjorden og videre nordover Langenuen. Der er ingen større havne langs fjorden, men der findes mindre havne i Langevåg og Mosterhamn på Bømlo og i Leirvik på Stord. Derudover ligger Kværner Stord skibsværft ved Bømlafjorden. Et større offshore-rederi har sit kontor i Eidesvik.

Trods enkel sejlads i fjorden er der sket flere ulykker her, den sidste katastrofe var Sleipner-forliset 26. november 1999 ved Bloksene ved indsejlingen til fjorden. I høje bølger og stærk vind fra sydvest traf hurtigbåden undervejs til Bergen skæret Store Bloksen vest af Sveio. Kl. 19:08 blev nødmelding sendt ud. Bådens bund var flerret op, og vand strømmede ind. Kl. 19:40 gik Sleipner ned. Af de 85 om bord på Sleipner omkom 16, da færgen gik på grund.

Tidligere var færgetrafikken på fjorden større. Nu er dette begrænset til et færgeselskab, Buavåg-Langevåg, med færgen  M/F Strandebarm, og en og en gennemgående rute med hurtigbåd mellem Bergen og Stavanger, som har stop på Leirvik og Mosterhamn. En del af årsagen til de færre færger er etableringen af Trekantsambandet, hvor Bømlafjordtunnelen nu krydser under fjorden fra Valestrand i Sveio til Føyno, med broer videre til Bømlo og Stord.

De største småbådshavne langs fjorden ligger i Langevåg og på Leirvik.

Mellem Valevåg og Otterøya er der fundet et henved to kilometer langt koralrev på omkring 150 meters dyb.

Noter

Fjorde i Vestland
Gudindernes Strid (ballet)

Gudindernes Strid er en ballet i to akter fra 1933 af Viggo Cavling. Koreografien er lavet af Harald Lander, og musikken er komponeret af Emil Reesen.

Balletten havde premiere i 1933 på Det Kongelige Teater.

Eksterne henvisninger 
 Det Virtuelle Musikbibliotek: Dansk Musik Tidsskrift, 1944, Nr. 5 

Balletter
Kultur i 1933
Bjarne Nielsen (politiker)

Bjarne Nielsen (født 2. oktober 1957) er en dansk politiker, der fra 2010 til 2017 var borgmester i Langeland Kommune, valgt for Venstre.

Nielsen er uddannet mekaniker og har arbejdet som sådan. Han er bosiddende i Bagenkop.

Han blev medlem af Sydlangeland Kommunalbestyrelse i 2001 og af Langeland Kommunalbestyrelse i 2005.

Borgmestre fra Venstre
Personer fra Langeland
Danskere i 2000-tallet
Tidligere borgmestre fra Danmark
Mekanikere fra Danmark
Dobbel blindtest

Dobbelt blindtest er en måde at lave et eksperiment på, hvor man ønsker at eliminere subjektiv påvirkning af deltagerne. 

En forsøgsperson, der skal fortælle om virkninger eller bivirkninger, må ikke vide, om det er medicin eller placebo, vedkommende har fået.

Lægen, som har kontakt med forsøgspersonen og registrerer det, forsøgspersonen fortæller og erfarer resultater af andre undersøgelser, skal heller ikke vide, om forsøgspersonen har fået medicin eller placebo. Alle forskere, som interagerer med eller behandler en forsøgsperson, bør «blindes», hvis forsøget skal opfylde «dobbel blindtest»-kravet. Dette kan let opnås, når man tester en ny medicin. Typisk er det den normale producent af forsøgsmedicinen, som nummererer glas, og typisk laves der en nummerserie, hvor der til hvert nummer svarer en medicinpakke, som ved lodtrækning enten indeholder medicin eller virkningsløse tabletter, der fuldstændigt ligner den rigtige medicin (placebo). Når en ny forsøgsperson er rekrutteret til undersøgelsen, bliver han tildelt næste ledige nummer. Tilfældigheden ligger i, at ingen andre end producenten af medicinen ved, om hvert enkelt nummer er virksom medicin eller placebo. 

I et dobbelt blindtesteksperiment ved hverken forsøgspersonerne eller forskerne, hvem i forsøgsgrupperne, der tilhører kontrolgruppen. Først efter at dataene er registreret (og i nogle tilfælde analyseret), får forskerne og forsøgspersonerne adgang til at vide, hvem som tilhørte hvilken gruppe. At udføre et eksperiment ved hjælp af dobbelt blindtestmetodologi er en måde at hindre, at den holdning, man har til medicinens virkning inden forsøget, vil få indflydelse på forsøgets resultat.

Ved en forsøgspersons dødsfald under eksperimentet bliver koden brudt for den aktuelle forsøgsperson. Dersom der er overhyppighed af dødsfald i den ene gruppe, kan undersøgelsen blive afsluttet tidligere end planlagt.

Anvendt videnskab
Hans Parkov

Hans Peter Parkov (født 20. september 1857 i København, død 10. april 1934 i Gentofte) var en dansk officer og politiker.

Hans Parkov var adoptivsøn af restauratør Hans Petersen og hustru Inger Larsdatter, gik ind i Hæren, hvor han blev sekondløjtnant 1879, premierløjtnant 1881, kaptajn 1891, oberstløjtnant 1906 og oberst 1913. 1916 var han chef for Tunestillingens artillerikommando, 1918 stabschef hos generalinspektøren for Artilleriet og tog året efter sin afsked efter at have været bestyrer af Frederiksværk Krudtværk.

Han var Folketingsmand for Frederiksværkkredsen for Højre 1906-1913 og atter fra 1918-1934. Fra 1920 var han 2. viceformand i Folketinget. Samtidig var han formand (fra 1934 borgmester) for Gentofte Kommunalbestyrelse i 25 år (1909-1934). Han var en populær og anset politiker, som også politiske modstandere havde stor respekt for.

Parkov var også formand for Frederiksborg Amts Skytteforening og for overbestyrelsen for De Danske Skytteforeninger, medlem af Statens Lønningsråd fra 1924, af amtsrådet for Københavns Amt fra 1922, af bestyrelsen for Københavns Sygehjem, for A/S Hellerup Bank, for Foreningen af 23. april 1882, for A/S C. Wiibroes Bryggeri, som han også kortvarigt var direktør for 1929-1932, for A/S Frederiksborg Amts Tidende, næstformand i NESA og i kontrolkomitéen for A/S Haand i Haand. Han var Kommandør af 1. grad af Dannebrog, Dannebrogsmand, ridder af Æreslegionen m.fl.

Han var gift (11. december 1885) med Esther Margrethe Petersen, datter af vognmand Hans Petersen og hustru Ane f. Petersen. Parkov er begravet på Ordrup Kirkegård. Hans søn Knud Parkov efterfulgte ham i 1932 som direktør for Wiibroes Bryggeri i Helsingør. Parkovsvej i Gentofte er opkaldt efter ham.

Eksterne kilder/henvisninger 
 

 Kraks Blaa Bog 1929
 Om Wiibroes Bryggeri i Helsingør Leksikon

Borgmestre i Gentofte
Folketingsmedlemmer i 1900'erne
Folketingsmedlemmer i 1910'erne
Folketingsmedlemmer i 1920'erne
Folketingsmedlemmer i 1930'erne
Folketingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Foreningsformænd fra Danmark
Amtsrådsmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Erhvervsfolk fra Danmark
Tidligere folketingsmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Artilleriofficerer fra Danmark
Riddere af Æreslegionen
Bryggere fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Borgmestre fra Det Konservative Folkeparti
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Sognerådsformænd fra Danmark
Haris Silajdžić

Haris Silajdžić (født 1. oktober 1945 i Sarajevo, Bosnien-Hercegovina, Jugoslavien) er en bosnisk politiker.

Han var udenrigsminister i Bosnien-Hercegovina mellem 1990 og 1993 og premierminister fra den 25. oktober 1993 til den 30. januar 1996.

Eksterne henvisninger 

Formænd for Bosnien-Hercegovinas præsidentskab
Medlemmer af Bosnien-Hercegovinas præsidentskab
Politikere fra Bosnien-Hercegovina
Personer fra Sarajevo