kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Danebu

Kongsgården Danebu eller bare Danebu er en turisthytte og feriecenter i Nord-Aurdal kommune i Valdres i Norge, der blev skænket dansk ungdom ved Dansk Idrætsforbund som tak for Danmarks hjælp til Norge under Anden Verdenskrig. Centeret ligger 985 meter over havets overflade.

Initiativtager til Danebus opførsel var Aftenpostens daværende redaktør P. Chr. Andersen, som fremsatte tanken om en pengeindsamling til dette formål lige efter krigen. Skiforeningen tog ideen videre ved sin formand Lauritz Schmidts initiativ, og startede en landsomfattende indsamlingsaktion på Danmarks grundlovsdag. Denne blev en stor succes med tusindvis af små og store bidrag. Allerede i august 1945 kunne Skiforeningen overrække gavebeviset på den såkaldte "Danskehytten" til Dansk Idrætsforbund. Det var arkitekt H. Astrup, som sammen med oberst Bloch-Hansen fandt et pragtfuldt udsigtspunkt på toppen af Aurdalsåsen i Valdres. Efter en arkitektkonkurrence, der blev vundet af Esben Poulsson, blev Danebu opført i årene fra 1947-50.

Efter givernes bestemmelse stod Danebu ikke bare åben for dansk idrætsungdom, men for ”enhver der føler sig ung nok til at glæde sig over naturen i det norske fjeld”. Og de besøgende blev mange, allerede de første 10 år havde tusindvis af danskere og nordmænd været gæster der. I gæstebogen fra 1951 findes blandt andet Hans kongelige højhed Kronprins Olav og i 1974 Hendes kongelige højhed Kronprinsesse Sonja. Danebu har først og fremmest været kendt for at huse både kendte og mindre kendte idrætsfolk fra Norge og udlandet, som har benyttet stedet til deres træningssessioner.

Trivia 
 Navnet Danebu bruges i dag også som betegnelse for området rundt om kongsgården på Danebu, ved toppen af Valdres Alpinsenter på ca. 1000 m.o.h. i Nord-Aurdal kommune.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 

Folkegaver
Norsk-Dansk samarbejde
Sport i Danmark
Felix Mottl

Felix Josef von Mottl (24. august 1856 i Unter Sankt Veit ved Wien – 2. juli 1911 i München) var en østrigsk dirigent og komponist.

Mottl studerede blandt andre hos Anton Bruckner. I 1876 blev han assistent ved festspillene i Bayreuth, efter at han var blevet anerkendt som en begavet dirigent af Richard Wagners operaer. I Bayreuth var han med til at forberede uropførelserne af Nibelungens Ring. Fra 1880 til 1903 var han hofkapelmester ved storhertugen af Badens hofkapel i Karlsruhe. I elleve festspilperioder mellem 1886 og 1906 stod han i spidsen for tilsammen 69 opførelser i Bayreuth. Han var også blandt andet lærer for Wagners søn Siegfried.

Fra 1898 til 1900 ledede Mottl de engelske opførelser af Wagners operaer ved Royal Opera House i Covent Garden. I 1903 forberedte han den amerikanske førsteopførelse af Parsifal ved Metropolitan Opera i New York, men trak sig i sidste øjeblik fra ledelsen. I sæsonen 1903/04 ledede han 62 operaopførelser og koncerter ved Metropolitan Opera. I 1903 blev han 1. kapelmester ved Bayerische Staatsoper i München, og fra 1907 og frem til sin død var han på dette sted Generalmusikdirektor. Mottl komponerede selv nogen operaer, samt en lang række sange og instrumentalværker. I 1907 indspillede han nogen pianoruller for Welte-Mignon, blandt andet sine egne transkriptioner for klaver fra Wagners opera Tristan og Isolde.

Mottl blev adlet på grund af sin fortjenstfulde indsats indenfor musikken. Under sin 100. opførelse af Tristan og Isolde 21. juni 1911 fik han et ildebefindende og døde 2. juli.

Værker 
Sceneværker
 Agnes Bernauer, sceneværk i tre akter (1880 Weimar)
 Pan im Busch , dansespil i én akt (1881 Karlsruhe)
 Fürst und Sänger, opera i én akt
 Der Tod des Narzissus, dramatisk digt i én akt, musik med motiver af Christoph Willibald Gluck (1898)
 Eberstein, festopera (1881 Karlsruhe)
 Rama, sceneværk (1894; manuskript)
Andre værker
 Strygekvartet i fis-mol (1904)
 Lieder
 Østrigske danse for firhændigt klaver

Litteratur 
 Frithjof Haas: Der Magier am Dirigentenpult. Felix Mottl. Hoepfner-Bibliothek. Info Verlag, Karlsruhe 2006,

Eksterne henvisninger 

Dirigenter fra Østrig
Komponister fra Østrig
Hofkapelmestre
Omkomne på scenen
Østrigere i 1800-tallet
Østrigere i 1900-tallet
Prince (flertydig)

Prince kan henvise til flere artikler:

 Prince – en musiker
 Prince (album) - Princes andet album fra 1979
 Prince (cigaretmærke) – et cigaretmærke
 Fyrste – prince er det franske ord for fyrste
Svend Andersen (zoo-direktør)

Svend Andersen (24. november 1923 på Frederiksberg – 9. april 2001) var direktør for Københavns Zoo og rektor for Vallensbæk Statsskole.

Han var søn af slagtermester Emilius Andersen (død 1942) og hustru Hertha Cecilia Margrethe f. Nilsson, blev student fra Østre Borgerdydskole 1943 og cand.mag. i zoologi 1953. Han var på studierejser i Europa, Asien, Afrika og Nordamerika, og på bevilling fra statens alm. videnskabsfond arbejdede han med Zoologisk Museums amphipodsamlinger 1953-1955. Andersen blev lærer ved Blågård Seminarium 1953-1959 og blev programsekretær ved Folkeuniversitetet 1955.

1955 blev han direktionssekretær ved Zoologisk Have og samme år underdirektør. Svend Andersen var administrerende direktør for haven 1956-1969. Derefter blev han ansat som lektor og inspektor på det nystartede Vallensbæk Statsskole med undervisning i fagene geografi og biologi. Hans tid som lærer var dog kort. Allerede i 1971 blev han udnævnt som konstitueret rektor, og i 1980 blev han "rigtig" rektor, en stilling han fortsatte i til han fik en hjerneblødning, som han dog overvandt, men gjorde at han modvilligt måtte lade sig pensionere som 70-årig i 1993.

Han havde en række tillidshverv og var således næstformand for Studenterrådet ved Københavns Universitet og medlem af Danske Studerendes Fællesråd 1950-1951, medlem af Danske museers fællesråd 1956-1969, distriktschef i Det Danske Spejderkorps, Københavns vestre distrikt 1960-1969; formand for fritidsudvalget samt medlem af amtsungdomsnævnet under Københavns Amtsrådskreds 1962-1966, ledende senior i Studenterforeningen 1968-1969, medlem af bestyrelsen for Dansk Naturhistorisk Forening 1953-1969 (kasserer fra 1958) og for Helge Jacobsens Legat 1956-1969 samt af International union of directors og Zoological Gardens fra 1956, æresmedlem fra 1969, af nominerings kommitten 1961-69, af "the survival service commission 1UCN" 1964-1973; Medlem af det Europæiske Samfund for pattedyrens beskyttelse, medlem af bestyrelsen for Krebs' Skole fra 1967 samt formand for Østre Borgerdydskoles forældreforening fra 1971 og for Foreningen af biologi- og geografilærere ved de gymnasiale uddannelser og seminarier fra 1971.

Han blev Naturhistoriestuderendes æresmedlem fra 1959 og modtog Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs fortjenstminnejetong i sølv 1965.

Han blev 1954 gift med den senere professor i historisk geologi ved Københavns universitet, dr.phil. Tove Birkelund (1928-1986)
.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1974

Personer fra Frederiksberg
Danskere i 1900-tallet
Magistre fra Danmark
Lektorer fra Danmark
Zoologer fra Danmark
Rektorer fra Danmark
Erhvervsfolk fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
København Zoos direktører
Studenter fra Østre Borgerdyd Gymnasium
Prince (cigaretmærke)

Prince er et cigaretmærke, ejet af House of Prince A/S, som frem til 2008 var et datterselskab af Skandinavisk Tobakskompagni. I dag er virksomheden ejet af British American Tobacco.

Med Prince slog cigaretter med filter for alvor igennem i Danmark, og det er i dag kun en mindre andel af cigaretterne på markedet, der er uden filter.

Prince blev i 1957 introduceret på det danske marked af Chr. Augustinus Fabrikker som 'modsvar' til den første filtercigaret herhjemme, All-Over, som R. Færchs Fabrikker sendte på markedet fire år tidligere. Gennem årtier var Prince ubestridt markedsleder, men den position er i de senere år blevet udfordret af de billige mærker som LA, der har taget betragtelige markedsandele. I 2002 sad Prince på 48,1 procent af det danske cigaretmarked, mens det fem år senere blot stod for 26,7 procent af salget.

Lige fra begyndelsen markedsførte Prince sig under sloganet Jeg er også gået over til Prince. Først var modellerne, der medvirkede anonyme, men allerede fra 1960'erne var det kendte ansigter, der medvirkede. I 1990'erne var det blandt andet fotomodellen Tina Kjær. Danmark forbød i lighed med andre EU-lande reklamer for tobak med virkning fra nytår 2002.

I 1961 lanceredes Prince på det svenske marked og i 1967 på det norske, hvor det i dag har en markedsandel på ca.
42%, og hvor Prince Rounded Taste er landets mest solgte cigaret. Den nordlige del af Vesttyskland blev indtaget i 1972 og det øvrige Tyskland i 1986. I dag fås Prince-cigaretter i over 40 lande i verden.

Varianter 
 Prince Rich Taste
 Prince Rounded Taste
 Prince K White
 Prince Grey
 Prince Golden Taste
 Prince Smooth Taste
 Prince Highland Taste
 Prince Menthol Taste
 Prince (Re)defined Oak
 Prince (Re)defined Amber
 Prince (Re)defined Sand
 Prince Midnight taste
 Prince Boost Menthol
 Prince 1mg
 Prince Black Plus (ændret fra double click, efter menthol forbud)
 Prince Light (ændret til Rounded Taste i 2011)

Kilder 

Cigaretmærker
Etableret i 1957
Mesterholdenes Europa Cup i håndbold 1989-90 (mænd)

Mesterholdenes Europa Cup i håndbold 1989–90 for mænd var den 30. udgave af Mesterholdenes Europa Cup i håndbold for mænd. Turneringen havde deltagelse af 28 klubhold, som sæsonen forinden var blevet nationale mestre. Turneringen blev afviklet som en cupturnering, hvor opgørene blev afgjort over to kampe (ude og hjemme).

Turneringen blev vundet af SKA Minsk fra Sovjetunionen, som i finalen over to kampe besejrede FC Barcelona fra Spanien med 53-50. Det var tredje gang, at SKA Minsk vandt Mesterholdenes Europa Cup – de to første gange var i sæsonerne 1986-87 og 1988-89.

Danmarks repræsentant i turneringen var Helsingør IF, som blev slået ud i ottendedelsfinalen af RK Zagreb Chromos, som vandt med 55-41 over to kampe.

Resultater

1/16-finaler

1/8-finaler

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kilder / eksterne henvisninger 
 World Handball Archive – Men Handball European Champions Cup 1990

Noter 

1989-90 (mænd)
Håndbold i 1989
Håndbold i 1990
Lakshmiswar Sinha

Lakshmiswar Sinha (6. juni 1905 i Rarisal i det nordøstlige Indien – 22. april 1977 i Shantiniketan, Indien) var indisk esperantist og sløjdlærer i Santiniketan, Bengalen. Han var discipel og ven af Tagore, den måske mest kendte asiatiske esperantist. (Hvis man ser bort fra Japan.)

I Sverig studerede Sinha sløjd i 1928/29. Under et ophold i Stockholm i 1928 blev han esperantist og bestod alle SEI-prøver  (SEI=Svenska Esperanto-Institutet). På Ernfrid Malmgrens initiativ begyndte han i september 1929 at foretage foredragsrejser. Alene i Sverige tilbagelagde han mere end 10 000 km, han holdt mere end 200 foredrag, deriblandt 2 i radioen, for ca. 30 000 mennesker.  I efteråret 1930 fulgte en rundrejse med foredrag i Estland og Litauen.  Derefter tog han til Polen og holdt i løbet af to måneder 40 foredrag i 22 byer for ca. 8000 mennesker. I august 1931 tog han tilbage til Indien, hvor han skrev artikler om esperanto og blev landets ledende UEA-delegerede.

Han kom tilbage til Sverige i efteråret 1933. I 1936 blev hans interessante bog "Hindo rigardas Svedlandon" (En Inder betragter Sverige) offentliggjort. Hans oversættelse af syv fortællinger af Tagore, "Malsata ŝtono" (Sulten sten) i 1961 grundlagde den kendte bogserie Serio Okcidento-Oriento, udgivet af UEA.

Hans mange bestræbelser på at oprette en Esperanto-bevægelse i Indien førte til dannelsen af Bengala Esperanto-Instituto (Det bengalske Esperanto-Institut) i 1963. Samme år udkom også hans brochure Esperanto-movado (Esperanto-bevægelsen) på bengali. Eldona Societo Esperanto offentliggjorde i 1966 i Sverige Sinhas selvbiografi, Jaroj sur tero (År på jorden). Sinhas sidste værk udkom i 1974 – Facila Esperanta lernolibro (En letforståelig esperanto-lærebog).

Bibliografi 
 Sivaĝi, et lille historisk drama, skrevet på esperanto, 1928
 3 bengalaj fabeloj La dio, la malriĉulo kaj la mirindaj potoj (Guden, den fattige og de besynderlige gryder); Fakiro kaj princo (Fakiren og prinsen); Kio estas saĝo? (Hvad er visdom?), 1930 (oversat til svensk), 
 Kaj ĉio restas penso, sed ne faro (Og alt forbliver tanke, men ikke gerning), 1931, (en brochure om mellemmenneskelig forståelse)
 Indo rigardas Svedlandon (En Inder betragter Sverige), Lakshmiswar Sinha, forord af Bjørn Collinder, Stockholm: Eld. Soc. Esperanto = Förlagsföreningen Esperanto, 1936 (i arkiverne  af CDELI), 200 sider, ill. og portr; 22 cm RERO : R003698615
 Tagore: Malsata ŝtono (Sulten sten), Malmö: eldona Societo Esperanto, Serio Oriento-Okcidento 1, 1961 (fortællinger oversat fra bengalsk), (i arkiverne af CDELI), RERO: R003147585
 Esperanto-movado (Esperanto-bevægelse) 1963 (på bengali)
 Jaroj sur tero (År på jorden), Malmö: Eldona Societo Esperanto, 1966 (selvbiografi), (i arkiverne  af CDELI), RERO : R003789761
 Facila Espefranta lernolibro (En letforståelig esperanto-lærebog) (på bengali)

Eksterne henvisninger 
 Lakshmiswar Sinha i „Originala literaturo Esperanta“
 Lakshmiswar Sinha Malsata ŝtono /R.Tagore
 Malsata ŝtono de Rabindranath Tagore : anmeldelse af Michel Duc Goninaz
 Recontextualizing Lakshmiswar Sinha  Artikel af Probal Dasgupta i LPLP, december 2010

Esperanto
Personer fra Indien
Hugo Preuss

Prof. dr. jur. Hugo Preuss (, født 28. oktober 1860 i Berlin, død 9. oktober 1925 samme sted) var en tysk jurist og liberal politiker, og betragtes som Weimar-forfatningens far.

Han blev født i en jødisk købmandsfamilie, og studerede fra 1879 jura ved universiteterne i Berlin og Heidelberg. I 1883 tog han en juridisk doktorgrad i Göttingen, og i 1889 habiliterede han sig i statsret i Berlin, hvorefter han arbejdede som privatdocent i offentlig ret. I 1916 blev han professor ved handelshøjskolen i Berlin, og i 1918 blev han dens rektor.

Efter novemberrevolutionen blev Preuss 15. november 1918 udnævnt til statssekretær i indenrigsministeriet og fik til opgave at forberede en ny forfatning. I Philipp Scheidemanns kabinet blev han udnævnt til tysk indenrigsminister.

Han var blevet indvalgt i Berlins bystyre i 1895, og var i perioden 1910 til 1918 æresbyrådsmedlem i Berlin, og fra 1919 til sin død også medlem af den preussiske landdag (delstatsparlamentet).

Preuss var medlem af Deutsche Demokratische Partei og af Reichsbanner Schwarz-Rot-Gold.

Referencer 

Politikere fra Weimarrepublikken
Politikere fra Preussen
Ministre fra Tyskland
Personer fra Berlin
Indenrigsministre fra Tyskland
Understed

Understed er en lille landsby med ca. 60 husstande. Understed er beliggende i det østlige Vendsyssel syv kilometer nordvest for Sæby. Landsbyen er beliggende i Understed Sogn i Frederikshavn Kommune.
I Understed ligger Understed Kirke med menighedshus, Understed Forsamlingshus og Understed Klubhus med tilhørende banefaciliteter. Landsbyen har fire foreninger: Understed Idrætsforening, Understed Borgerforening, Understed Vandværk og Understed Menighedsråd.

Historie 
Byen er en historisk by, hvor kirken er opført omkring år 1200. I landsbyen har der tidligere været skole, mejeri, købmandsgård, cykelsmed, grovsmed, slagter samt auto- & traktorværksted. Der er i dag ingen forretninger i byen, men der er igen opstået små virksomheder, såsom entreprenør, tømrer, internetbutik mv.

Understed og opland har i de senere år gennemgået et ”generationsskifte”, idet mange børnefamilier/unge mennesker er tilflyttet byen og oplandet.

Referencer 

 Understed Sogn

Lokaliteter i Frederikshavn Kommune
Italo Svevo

Italo Svevo, pseudonym for Ettore Schmitz (født 19. december 1861, død 13. september 1928) var en italiensk forfatter, som i begyndelsen af 1900-tallet blev anset for at være en af de mest betydningsfulde indenfor sit felt. 

Svevo levede en stor del af sit liv i Trieste og havde i lang tid problemer med at blive accepteret som forfatter, hvorfor han længe blandt andet måtte arbejde som bankfuldmægtig. Først i midten af 1920'erne blev han anerkendt, ikke mindst takket være støtte fra Eugenio Montale og James Joyce.

Bibliografi, i udvalg 
 1892 – Una vita
 1898 – Senilità
 1923 – La coscienza di Zeno

Eksterne henvisninger 

Novelleforfattere fra Italien
Romanforfattere fra Italien
Dramatikere fra Italien
Ole Davidsen

Ole Davidsen (født 20. september 1950 i København) er en dansk teolog, som tidligere har været professor i Det Ny Testamente ved den teologiske uddannelse ved Aarhus Universitet. I dag er han studielektor samme sted.

Udgivelser
 The Narrative Jesus. A Semiotic Reading of Mark's Gospel (disputats) 1987.

Teologer fra Danmark
Personer fra København
Ansatte ved Aarhus Universitet
Terence Stamp

Terence Henry Stamp (født 22. juli 1938 i Stepney, London) er en britisk skuespiller.

Han blev uddannet i London, og fik opmærksomhed for titelrollen i Peter Ustinovs Melville-filmatisering Billy Budd (Mytteri, 1962), og blev et internationalt filmikon i 1960'erne med roller i bl.a. William Wylers The Collector (Offer for en samler, 1965), Joseph Loseys Modesty Blaise (1966; som Willie Garvin), Ken Loachs Poor Cow (1967), John Schlesingers Far from the Madding Crowd (Fjernt fra verdens vrimmel, 1967) og ikke mindst Pasolinis Teorema (Skandalen i Milano, 1968). Efter et længere afbræk genoptog han karrieren, bl.a. som skurk i Superman (1978). Han fik et nyt gennembrud i The Hit (1984), og har siden gjort karakterroller i bl.a. Wall Street (1987) og The Limey (Englænderen, 1999). Han udgav romanen The Night i 1992.

Filmografi 
 Superman (1978)

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Storbritannien
Frederik Matthison-Hansen

Hans Frederik Matthison-Hansen (14. april 1868 i Nykøbing Falster – 1933) var en dansk organist og komponist. Han var én ud af et helt musikdynasti, idet også hans far, Waage Weyse Matthison-Hansen, hans farfar, Hans Matthison-Hansen og hans farbror Gottfred Matthison-Hansen var organister og komponister.

Fra barn blev han undervist i musik af sin far, og senere af sin farbror og studerede sang hos Vilhelm Rosenberg og Leopold Rosenfeld. I 1888 blev Fr. Matthison-Hansen organistvikar ved Vor Frelsers Kirke i København og samtidig ansat som sanglærer ved Vesterbros gamle Pigeskole. Efter et par år som lærer ved Randers Statsskole, vendte han 1897 tilbage til København som organist og kantor ved Sankt Thomas Kirke og senere samme poster ved Sankt Jakobs Kirke samt sanglærer ved Metropolitanskolen og Hellerup Gymnasium.

Musik 
Frederik Matthison-Hansens musikalske arv består hovedsageligt af kirkemusik, men han skrev også verdslige kor- og orkesterværker:

 9 orgelpræludier
 Vortrags- und Uebungsstücke (orel)
 forskellige variationstykker over salmemelodier
 diverse andre orgelstykker (Passacaglia, Impromptu, Pastorale, Fantasi og Præludium og fuga
 Havfruen (kor og orkester)
 Aftensang (kor og orkester)
 I Klostret (kor og orkester)

Kilder 
 Gerhardt Lynge: Danske Komponister i det 20. århundredes begyndelse (1917)

Komponister fra Danmark
Organister fra Danmark
Personer fra Nykøbing Falster
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Frederik
Masaccio

Tommaso di Ser Cassai, kaldet Masaccio (født 21. december 1401 i San Giovanni Valdarno i provinsen Arezzo, død 1428 i Rom) regnes sammen med Giotto til de vigtigste italienske malere i den tidlige renæssance. 

Sammen med Masolino malede Masaccio 1425-1428 freskerne i Santa Maria del Carmine i Firenze med motiver fra apostlen Peters liv.

Masaccios karriere blev ikke lang – han døde 27 år gammel – men realismen og centralperspektivet fik stor indflydelse på den kommende generation. Han brød med den gotiske tradition ved at erstatte vidløftig ornamentik med hverdagsagtige detaljer og ved at lade skikkelserne optræde i et, som man opfattede det, virkeligt rum.

Masaccio arbejdede fra omkring 1422 i Firenze, men han afsluttede sin kunstneriske karriere i Rom med en serie fresker i kirken San Clemente.

Litteratur 
 Frederik G. Knudtzon, Masaccio og den florentinske Malerkonst, 1975 (fotografisk genoptryk af afhandling fra 1875).

Eksterne henvisninger 

 Masaccio hos ArtCyclopedia.com
 
 Masaccio hos Den Store Danske, DSD

Malere fra Italien
Renæssancemalere
Suining (Sichuan)

Suining (Forenklet kinesisk: 遂宁; traditionel kinesisk: 遂寧; pinyin: Sùiníng) er et bypræfektur i den kinesiske provins Sichuan. Suining har et areal på 5 326 km² og ca. 3.830.000 indbyggere (2007) med en befolkningstæthed på 719 indb./km².

Administrative enheder 
Byprefekturet Suining har jurisdiktion over 2 distrikter (区 qū) og 3 amter (县 xiàn).

Trafik 
Kinas rigsvej 318, en af Folkerepublikken Kinas længste hovedveje, løber gennem området. Den begynder i Shanghai og fører blandt andet gennem Wuhan og Chengdu på sin vej ind i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grænseovergang til Nepal i Zhangmu.

Bypræfekturer i Sichuan
Andreas Herman Hunæus

Andreas Herman Hunæus (8. december 1814 i Kolding– 15. maj 1866 i København) var en dansk portrætmaler.

Hunæus var søn af en næringsdrivende borger der, som siden flyttede til Randers, løjtnant, senere kaptajn, Hunæus, og var døv, vistnok fra fødselen, men i alt fald fra sit 2. år. Han blev elev af Det Kongelige Døvstummeinstitut 1823 og var der til sin konfirmation 1830. Der havde han lært skrædderhåndværket, men da han viste anlæg for tegning, satte faren ham i malerlære, hvorefter han begyndte at besøge Kunstakademiet 1831. Han blev hurtig elev af Modelskolen, men vandt først 1841 den mindre sølvmedalje. Imidlertid havde han lagt sig efter portrætmaleriet, begyndte at udstille 1833 og blev hurtig en ret anset portrætmaler, således at han endog i 1857 blev agreeret ved Akademiet, men da dets statutter samtidig forandredes, blev han aldrig valgt til medlem. Han malede adskillige af datidens ansete folk og i sit sidste leveår endog et portræt af prinsesse Dagmar til Hans Majestæt Kongen. Som historie- og genremaler har han derimod så godt som ingen betydning, og kun et billede af det københavnske liv, Volden, Store Bededags Aften, vakte en del opsigt. Hunæus ægtede i 1847 Thora Johanne Cathrine Garbrecht, datter af grosserer J.G.F. Garbrecht, og da hun døde i begyndelsen af 1866, tog han sig sit tab så nær, at han sygnede hen og fulgte hende i graven 15. maj samme år

Eksterne henvisninger 

 
 Døvehistorisk Selskab med kunst af Hunæus 

Malere fra Danmark
Personer fra Kolding
Danskere i 1800-tallet
Portrætmalere
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Guang'an

Guang'an (Forenklet kinesisk: 广安; traditionel kinesisk: 廣安; pinyin: Guǎng'ān) er et bypræfektur i den kinesiske provins Sichuan. Det har et areal på 6,344 km², og en befolkning på 4.620.000 mennesker (2007).

Administrative enheder 
Byprefekturet Guang'an har jurisdiktion over et distrikt (区 qū), et byamt (市 shì) og 3 amter (县 xiàn).

Trafik 
Kinas rigsvej 212 løber gennem området. Den begynder i Lanzhou i Gansu og fører mod syd via Nanchong i Sichuan og ender i Chongqing.

Andet 
 Deng Xiaoping er født i Guang'an.

Eksterne henvisninger 
 Officiel side 
 Infoside  
 Fotos fra Guang'an hos Panoramio 

Bypræfekturer i Sichuan