kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Johnsen Honnens

Johan Johnsen Honnens (født 21. marts 1797 i Oldenswort, død 14. januar 1876 i København) var en dansk officer.

Uddannelse 
Han var en søn af premierløjtnant ved Slesvigske Infanteriregiment, ejendomsbesidder Johann Friedrich Honnens og Marie Elisabeth født Johnsen. I 1809 kom han ind på militærinstituttet i Rendsborg, og efter at dette var ophævet 1811, blev han landkadet i København 1812 og tog officerseksamen, hvorefter han i 1813 udnævntes til sekondløjtnant i rytteriet og blev ansat ved Jyske Regiment lette Dragoner. Dette lå dengang i Holsten og hørte til Davouts korps, men efter freden i Kiel kom det til Randers, hvor Honnens forblev i garnison lige til udbruddet af Treårskrigen 1848.

Treårskrigen 
Han forfremmedes i den tid til premierløjtnant 1822, til ritmester 1829 og havde lige erholdt majorsgraden, da han som eskadronschef ved 5. Dragonregiment rykkede i felten og deltog i kampen ved Bov. Han overtog kort efter en stilling som major ved 6. Dragonregiment og benyttedes i de to første krigsår ofte som forpostkommandør (oberstløjtnants anciennitet reserveredes ham 1849); i slaget ved Isted førte han reserverytteriets avantgarde, bestående af to eskadroner, et kompagni og to kanoner, med hvilken styrke han fordrev fjenden fra Bollingsted. I 1853 udnævntes han til oberst og chef for 3. Dragonregiment, 10 år senere forfremmedes han til generalmajor.

2. Slesvigske Krig 
Ved begyndelsen af felttoget 1864 blev han ansat som chef for 1. Kavaleribrigade, der var underlagt 4. Division. Da dennes kommandør, general Cai Hegermann-Lindencrone, i maj blev kommandør for det nørrejyske armékorps, overdroges kommandoen over divisionen til Honnens, som med kort tids afbrydelse i juli og august, da general Hegermann atter vendte tilbage, beholdt denne stilling til slutningen af november. I 1865 udnævntes han til generalinspektør for kavaleriet. Efter en kort tid at have stået til rådighed for 2. Generalkommando søgte Honnens i 1866 sin afsked fra tjenesten, hvilken tilstodes ham, i det der samtidig tillagdes ham generalløjtnants karakter. Kommandør af Dannebrog var han blevet 12. september 1859 (28. oktober 1836 Ridder af Dannebrog; 6. oktober 1851 Dannebrogsmand), medens han i 1861 var udnævnt til kammerherre. Den 15. august 1858 var han blevet dekoreret med Sankt Helena-medaljen. Honnens henlevede nu den sidste tid af sit liv i København, hvor han døde 14. januar 1876.

Han blev 2. oktober 1829 gift med Juliane Marie von Arenstorff (1798-1859), datter af godsejer og oberst Thøger von Arenstorff.

Kilder 
 
 Vilhelm Richter: Den danske Landmilitæretat 1801-1894, bind 1, København: Antikvariat Richard Levin & Co. ApS og Dansk Historisk Håndbogsforlag 1977, s. 196.

Generalløjtnanter fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Kammerherrer fra Danmark
Personer fra Nordfrisland
Danskere i 1800-tallet
Kavaleriofficerer fra Danmark
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Personer i Napoleonskrigene fra Danmark-Norge
Modtagere af Sankt Helena-medaljen
Léopold Davout

Léopold Claude Étienne Jules Charles Davout, hertug af Auerstädt [da’vu, også da’vut] (9. august 1829 i Escolives – 9. februar 1904) var en fransk general.

Han gennemgik militærskolen i Saint-Cyr, deltog i kampene i Afrika og Italien og havde 1859 nået majorsrang. Ved kapitulationen af Metz blev han som oberst og regimentskommandør krigsfange. Efter sin tilbagekomst fra fangenskabet kæmpede han mod Pariserkommunen, blev 1871 brigadegeneral og 1877 divisionsgeneral. 1880 fik han 10. korps i Rennes og 1884 19. Korps i Algier. Allerede det følgende år vendte han tilbage som guvernør i Lyon og indtrådte 1888 som medlem af Conseil supérieur de la guerre. 1864 havde Napoleon III givet ham titlen hertug af Auerstädt. 1895 blev han ordenskansler for Æreslegionens orden, hvilket han var til 1901.

Kilder 
 

Franskmænd i 1800-tallet
Generaler fra Frankrig
Hertuger fra Frankrig
Storkors af Æreslegionen
Frederik Carl Ferdinand Grüner

Frederik Carl Ferdinand Grüner (født 1767, død 8. januar 1834) var en dansk officer.

Han var søn af major ved Bornholmske Infanteriregiment Carl August Andreas Grüner, fik 1783 udnævnelse som sekondløjtnant ved ovennævnte afdeling, men blev 1785 forsat til Kongens Regiment, 1789 til 1. sjællandske Bataljon let Infanteri (1. frederikshavnske Bataljon), ved hvilken og den samtidig oprettede 2. sjællandske lette Infanteribataljon han dernæst i længere tid skiftevis forrettede tjeneste. Grüner, der 1790 blev premierløjtnant, 1795 kaptajn, 1804 major, tiltrak sig her kronprinsens opmærksomhed ved sin duelighed i tjenestens forskellige grene, navnlig som instruktør i skarpskydning og praktisk felttjeneste, og 1804, efter forinden at have fungeret som adjudant hos prinsen ved eksercertider og troppesamlinger, knyttedes han fast til dennes hovedkvarter, hvor han 1808 blev generaladjudant-løjtnant (med obersts rang 1810). 1811 afgik han fra Generalstaben og overtog kommandoen over 2. jyske Infanteriregiment, blev 1814 kommandør for Københavnske Infanteriregiment, 1816 chef for 1. jyske Infanteriregiment, 1817 generalmajor, 1826 Kommandør og 1828 Storkors af Dannebrogordenen. Ved Georg Ludvig von der Schulenburgs død sidstnævnte år blev kommandantposten i København ikke besat, men det overdroges Grüner indtil videre at varetage de derunder hørende forretninger, og disse beholdt han til sin død, 8. januar 1834. Han havde fået kammerherrenøglen 1815.

Han ægtede 1792 enken efter dansk kompastor i Store Magleby, magister Peder Olrog (1741-1788), Barbara født Møller (født 1763), datter af Niels Møller til Vivebrogård og Inger Marie født Mohr.

Kilder

Noter

Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Storkors af Dannebrog
Generalmajorer fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Pikaia

Pikaia gracilens er en uddød dyreart fra midten af den kambriske periode. Den er fundet i Burgess Shale i Britisk Columbia. Seksten individer af Pikaia kendes fra området Greater Phyllopod Bed, hvor de udgjorde omkring 0,03% af den samlede population.

Opdagelse 

P. gracilens blev opdaget af Charles Walcott og blev beskrevet første gang af ham i 1911. Arten blev navngivet efter Pika Peak, et bjerg i Alberta, Canada. Ud fra kroppens tydelige og regelmæssige segmentering klassificerede Walcott oprindeligt Pikaia som en havbørsteorm. Den minder om den nulevende chordat lanceletten og svømmede muligvis på samme vis som en ål.

Da han foretog en fornyet undersøgelse af dyrelivet fra Burgess Shale i 1979 placerede palæontologen Simon Conway Morris P. gracilens blandt chordaterne, hvilket muligvis gør den til den ældste kendte forfader til moderne hvirveldyr. Han baserede dette på at den virker til at have en meget primitiv proto-rygstreng. Pikaias status som chordat er dog ikke universelt accepteret, blandt andet fordi den havde forhorninger,

hvilket er ukarakteristisk for hvirveldyr (selv om andre cephalochordater udviser disse træk). Dens tentakler er ydermere ganske ukendt fra nogen anden art af hvirveldyr. Tilstedeværelsen af tidligere chordater fundet i Chengjiangprovinsen, herunder Haikouichtys og Myllokunmingia, lader til at demonstrere at forhorninger ikke er nødvendige for fossilering, hvilket modsiger det tafonomiske argument, men forekomsten af tentakler er fortsat interessant, og organismen kan ikke endegyldigt klassificeres, ikke engang til hvirveldyrenes stamtræ. Dens anatomi ligner i høj grad det nulevende væsen Branchiostoma lanceolatum.

 Videre læsning 
 Bishop, A., Woolley, A. and Hamilton, W. (1999) Minerals, Rocks and Fossils. London: Phillip’s 
 Lacalli T. (2012) "The Middle Cambrian fossil Pikaia and the evolution of chordate swimming". EvoDevo 3''': 12.  
 Conway Morris, Simon. 1998. The Crucible of Creation: The Burgess Shale and the Rise of Animals. Oxford University Press, New York, New York. 
 Gould, Stephen Jay. 1989. Wonderful Life: The Burgess Shale and the Nature of History. W.W. Norton, New York, NY. 
 Norman, D. (1994) Prehistoric Life: the Rise of the Vertebrates, London: Boxtree 
 Sheldon, P., Palmer D., Spicer, B. (2001). Fossils and the History of Life''. Aberystwyth: Cambrian Printers/The Open University. p41-42.

Eksterne henvisninger 

 La evolución de las especies: ¿por qué sobrevivió Pikaia? (Spanish) 
 Fossils of the Burgess Shale - Middle Cambrian  
 Pikaia gracilens Walcott, a stem-group chordate from the Middle Cambrian of British Columbia

Referencer 

Uddøde dyr
Fossiler
Trævlemunde
Andreas Gabriel Toxwerdt

Andreas Gabriel Toxwerdt (22. august 1765 på Torpegård, Boeslunde Sogn – 15. maj 1848 i Faaborg) var en dansk generalkrigskommissær.

Officerskarriere 
Han var født på Torpegård, hvis ejer hans fader, Christen Toxwerdt, var. Da denne senere mistede sin formue, kunne sønnen ikke, som påtænkt, komme til at studere og lod sig derfor antage som underofficer "paa Avantage" ved Kronprinsens (fra 1808 Kongens) Regiment. 1785 blev han fændrik, 1786 sekondløjtnant, 1790 premierløjtnant, 1799 kaptajn, 1808 major. Han blev 1789-1801 anvendt ved "Regimentsartilleriet" og var 1794 ved den store udrustning af Flåden udkommanderet på orlogsskibet Den Prægtige. 1801 deltog han med en halv bataljon af sit regiment i slaget på Reden om bord på Batteriet Trekroner. Samme år benyttede Artillerikorpsets chef Toxwerdts hjælp ved udarbejdelsen af et manøvrereglement.

Generalkrigskommissær 
I 30 år havde Toxwerdt tjent i "Vort eget Regiment", som Frederik VI altid nærede særlig interesse for, og hvor han nød anseelse som en ualmindelig dygtig og pligttro officer, da kongen 1813 skænkede ham embedet som land- og søkrigskommissær i Fyns og Langelands distrikt. Året efter fik han karakter af oberstløjtnant, 1823 af generalkrigskommissær og 1829 rang med generalmajorer, efter at han 1826 var blevet virkelig generalkrigskommissær for Danmark. Han havde i denne stilling overbestyrelsen af hele udskrivningsvæsenet i kongeriget, og den "Redelighed og Duelighed", hvormed han også her varetog sine pligter, fandt anerkendelse ved, at kongen, da Toxwerdt var fyldt 70 år, i en egenhændig skrivelse tilbød ham at gå af med fuld gage i pension og tillige, da Toxwerdt med tak tog imod tilbuddet, udnævnte ham til Kommandør af Dannebrog (1835). Toxwerdt døde i Faaborg 15. maj 1848.

Ægteskaber 
Han var gift 1. gang (22. august 1802) med Nicolaidine Petra født Toxwerdt (døbt 20. januar 1775 - 8. oktober 1803), datter af hans næstsøskendebarn Henrik Toxwerdt til Boderupgård på Falster; 2. gang (21. maj 1812) med Sophie Cathrine født Maes (23. april 1786 - 2. december 1853), datter af krigsråd, kirurg J.N.H. Maes i Kiel.

Kilder 
 
 Personalhistorisk Tidsskrift, 4. række, V.
 H.P. Selmer, Nekrologiske Samlinger I.
 Grandjean, Stamtavle over Familien Toxværd.

Generalmajorer fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Officerer fra Danmark
Krigskommissærer fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer i Englandskrigene fra Danmark-Norge
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Islands nationalbibliotek

Landsbókasafn Íslands – Háskólabókasafn (Islands Landsbibliotek – Universitetsbiblioteket) er Islands national- og universitetsbibliotek. Det er Islands klart største bibliotek med ca. 1 million værker af forskellig art.
Nationalbiblioteket samler alle trykte værker, som publiceres enten på Island, på islandsk, af islændinge eller om Island. Som universitetsbibliotek har det landets største samling af videnskabelige arbejder på mange sprog. De fleste kan lånes af almindelige borgere med lånerkort. Manuskriptsamlingen omfatter flere end 15 000 bind. De ældste er fra 1100-tallet, men størstedelen er fra renæssancen og nyere tid. Disse værker, samt bøger som blev publiceret før 1900, kan man ikke hjemlåne, men de kan læses på bibliotekets læsesal.

Historie 

Det nuværende National- og Universitetsbibliotek blev grundlagt i 1994, da det tidligere nationalbibliotek Landsbókasafns Íslands, grundlagt i 1818, blev slået sammen med Universitetsbiblioteket, Háskólabókasafns, der var etableret i 1940.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officielt netsted

Nationalbiblioteker
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Reykjavik
Nationalbibliotek
Apaxco

Apaxco er en kommune og by i delstaten Edomex i Mexico. Og indbyggertallet fra 2005 var på 28.000.

Byer i Tequixquiac 
 Apaxco de Ocampo
 Pérez de Galeana
 Coyotillos

Eksterne henvisninger 

Kommuner i Mexico
Stående bølge

En stående bølge er en vilkårlig form for bølge, der ikke bevæger sig i nogen retning, men i stedet er begrænset til dens udbredelse i øjeblikket. Bølgen svinger altså kun på tværs af bevægelsesretninger ved simpel harmonisk svingning. Imellem to udsving vil der stadig være visse knudepunkter, der ikke bevæger sig, og som minimum vil enderne altid være fikserede.

Kilder/referencer

Se også 
 SWR-meter

Bølger
Joachim von Sandrart

Joachim von Sandrart (født 12. maj 1606 i Frankfurt am Main, død 14 oktober 1688 i Nürnberg) var en tysk maler og kunsthistoriker.

Sandrart var elev af kobberstikkeren Aegidius Sadeler i Prag; denne rådede ham til at blive maler, og Sandrart drog til Utrecht og gik i lære hos Gerard van Honthorst. Efter talrige rejser viden om og et ophold i Italien, hvor han allerede vandt ry og arbejdede for paven, vendte han 1635 tilbage fra Italien til sin fødeby, derefter opholdt han sig i længere tid i Amsterdam, endvidere på sit gods Stockau ved Ingolstadt, og gentagne gange i Nürnberg, hvor han fra 1674 levede til sin død, og hvis nystiftede akademi han omfattede med varm interesse. Sandrarts hovedværk må være hans store portrætbillede Gesandternes festmåltid, som han malede i 1650 (eller 1649) i rådhuset i Nürnberg til minde om den westfalske fred året forud. Hans ry var i samtiden overordentlig stort, og han modtog fra de højeste personer alle mulige udmærkelser. Nu er det dog ikke hans billeder, der bevarer hans navn, men derimod hans store kunsthistoriske værk: Teutsche Academie der edlen Bau-Bild und Mahlerey-Künste, Nürnberg, 1675, der er et hovedværk i kunsthistorien, idet det indeholder en mængde stof, som han har samlet på sine mange rejser, der bragte ham i personlig forbindelse med et utal af kunstnere.

Kilde 

 

Malere fra Tyskland
Kunsthistorikere fra Tyskland
Tyskere i 1600-tallet
Personer fra Frankfurt am Main
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Islands Nationalgalleri

Islands Nationalgalleri ligger i Reykjavík og indeholder en samling af islandsk og udenlandsk kunst. Galleriet udstiller værker af berømte islandske kunstnere, og kunst der bidrager til at forklare den traditionelle islandske kultur.

Grundlæggelse 

Nationalgalleriet blev grundlagt i 1884 i København af Björn Bjarnarson. Samlingen bestod fra starten overvejende af værker skænket af danske kunstnere.

Uafhængig institution 

Museet forblev en uafhængig institution fra sin indvielse i 1884 til 1916, da Altinget – Islands Parlament – besluttede at omdanne det til en afdeling under Islands Nationalmuseum (Þjóðminjasafn Íslands). I 1928 vedtog Altinget en lov om oprettelse af Islands Kulturråd, der placerede Nationalgalleriet under tilsyn af denne institution.
  
Galleriets samling var udstillet i Alþingishúsið fra 1885 til 1950, da den blev overført til Þjóðminjasafn Íslands i Sudurgata. Her blev samlingen formelt åbnet for offentligheden i 1951, og i 1961 vedtog Altinget en lov, der gjorde museet fuldt uafhængigt.
 
I 1987 blev samlingen flyttet igen til den nuværende placering på Fríkirkjuvegur 7. Hovedbygningen var oprindelig opført som et køleværk i 1916, tegnet af den anerkendte islandske arkitekt Guðjón Samúelsson. Den senere tilbygning til bygningen er skabt af arkitekten Garðar Halldórsson.

Udstillinger 

Nationalgalleret holder skiftende udstillinger, der afspejler dets samlinger, eller viser værker af individuelle kunstnere - islandske såvel som udenlandske.
Et udvalg fra the Nationalgalleriets samlinger er med på udstillingen Millenium i Kulturhuset.

Nationalgalleriets bygninger ved Fríkirkjuvegur 7 huser adskillige udstillingssale på tre etager, samt en kunstbutik og en café.
 
Nationalgalleriets kontorer ligger på Laufásvegur 12 i tilknytning til udstillingssalene. I samme bygning ligger et restaureringslaboratorium og et specialbibliotek, der indeholder arkiver, dokumentation og fotografier.
 
Nationalgalleriet har et forskningsbibliotek, der fokuserer på bevarelse og udbredelse af materiale, der relaterer til institutions fforskningsområde, islandsk kunst.

Eksterne henvisninger 
 Nationalgalleriet netsted inklusive Information på engelsk

Museer på Island
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Reykjavik
Kultur i Reykjavik
Patte d'oie

Patte d'oie  (da. gåsefod) er et fransk udtryk der inden for havekunsten bruges om de allésystemer der samles i ét punkt ved slottet i en barokhave;  tre eller flere alléer kan sprede sig ud fra et enkelt punkt.

Se også
Havekunst (Den franske havestil) og Havekunstens historie (Frankrig)

Eksterne henvisninger
 
 "Prospect der Fürst Marggraf Baaden Durlach neuerbauten Residenz Statt Carolsruhe" der tydeligt viser princippet om udstråling, her er dog mange flere end tre (tysk)

Havekunst
Franske vendinger
Lauge Larsen

Lauge Larsen (født 19. november 1947) er en dansk socialdemokratisk politiker, som var borgmester i Morsø Kommune 2010-2013. Larsen blev valgt til regionsrådet for Region Nordjylland i 2017.

Referencer

Eksterne links 
 Biografi på Lauge Larsens website 
 Danske Kommuners borgmesterfakta

Borgmestre fra Socialdemokraterne
Tidligere borgmestre fra Danmark
Borgmestre i Morsø Kommune
Regionsrådsmedlemmer fra Socialdemokratiet
Lene Kjelgaard Jensen

Lene Brix Kjelgaard Jensen (født 13. maj 1958) er en dansk kommunalpolitiker, der var borgmester i Thisted Kommune fra 2010 til 2017. Hun er medlem af Det Konservative Folkeparti.

Biografi 
Lene Kjelgaard er født i Hammer Bakker nord for Aalborg i 1958. Hun er opvokset på en landsbrugsejendom tæt ved Østervrå i Vendsyssel. Handelseksamen fra Frederikshavn Handelskole i 1978, hvorefter hun var lærer på Hobro-Hadsund Handelskole frem til 1984. Men en HD i regnskabsvæsen fra 1983 blev hun ansat som revisor frem til 1984, hvor hun blev ansat som regnskabschef i Hirtshals. Fra 1991 frem til borgmesterposten var hun ansat som underviser på Thisted Handelskole.

Politisk karriere 
Kjelgaard meldte sig ind i Venstre i slutningen af 1990'erne, hvor hun besad flere tillidsposter i partiet lokalt. Kjelgaard blev valgt første gang ved kommunalvalget i 2001 i den daværende Thisted Kommune for Venstre med 346 personlige stemmer. Hun blev i 2005 valgt til sammenlægningsudvalget for ny Thisted Kommune.

I marts 2009 blev Lene Kjelgaard valgt som Venstres borgmesterkandidat foran daværende viceborgmester Arne Kaspersen. Ved kommunalvalget i november samme år fik Kjelgaard næstflest personlige stemmer efter Socialdemokratiets borgmesterkandidat, men sammen med Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti kunne Kjeldgaard sætte sig i borgmesterposten.

Ved kommunalvalget i 2013 genvandt Kjelgaard borgmesterposten. Også denne gang var det med støtte fra Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti, der tilsammen kunne mønstre 16 ud af 27 mandater i byrådet. Venstre gik næsten fem procent frem og blev byrådets største parti.

I begyndelsen af 2016 udbrød der uro i Venstres byrådsgruppe. Kjelgaard havde meddelt, at hun var villig til at fortsætte som Venstre borgmesterkandiat. To modkandidater havde meldt sig på banen, og ved opstillingsmødet blev Kjelgaard slået Niels Jørgen Pedersen. I juni 2017 meddelte Kjelgaard, at hun skifter fra Venstre til Det Konservative Folkeparti, idet hun ønskede at fortsætte i kommunalpolitik ved det kommende kommunalvalg.

Tillidsposter 
 2002-2006: Byrådsmedlem i Thisted Kommune
 2006-2006: Medlem af sammenlægningsudvalget for ny Thisted Kommune
 2006-xx: Bestyrelsesmedlem for Hanstholm Udviklings- og Uddannelsescenter (HUC)
 2007-xx: Formand for Venstre i Thisted Kommune
 2010-17: Borgmester for Thisted Kommune.
Listen er ufuldstændig.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Borgmesterens side på kommunens website 
 Danske Kommuners borgmesterfakta

Tidligere borgmestre fra Danmark
Borgmestre fra Venstre
Superligaen A/S

Superligaen A/S er organisationen der styrer og organiserer den bedste danske fodboldrække, Superligaen, for Dansk Boldspil-Union.

Eksterne henvisninger 
 superliga.dk Superligaens officielle hjemmeside

Fodbold i Danmark
Superligaen
Carsten Rasmussen (borgmester i Næstved Kommune)

Carsten Rasmussen (født 17. marts 1971) er en dansk socialdemokratisk politiker, som siden maj 2011 har været borgmester i Næstved Kommune, hvor han efterfulgte Henning Jensen.

Ved kommunalvalget 2013 modtog Rasmussen 12.440 personlige stemmer. Ved kommunalvalget 2017 fik Rasmussen det højeste antal personlige stemmer i Region Sjælland med 10.275 stemmer.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Borgmesterens side på kommunens website 
 Danske Kommuners borgmesterfakta

Borgmestre i Danmark 2018-2021
Borgmestre fra Socialdemokraterne
Borgmestre i Danmark 2022-2025
Hans Barlach

Hans Bjørn Barlach (født 5. juli 1944) er en dansk konservativ politiker, som fra 1. januar 2006 til 31. december 2013 var borgmester i Greve Kommune, hvor han efterfulgte René Milo (Venstre). Hans Barlach blev på borgmesterposten efterfulgt af Pernille Beckmann fra Venstre.

5. marts 2014 blev han Ridder af Dannebrog.

Eksternt link 
 Danske Kommuners borgmesterfakta

Borgmestre fra Det Konservative Folkeparti
Personer fra Greve
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Ivan Hansen (Socialdemokraterne)

Ivan Hansen (født 4. september 1951) er en dansk socialdemokratisk politiker, som fra 1990 til 2006 var borgmester i Sorø og som yderligere fra 2007 til 2013 var borgmester i Sorø Kommune.

Eksterne henvisninger 
 Danske Kommuners borgmesterfakta

Tidligere borgmestre fra Danmark
Borgmestre fra Socialdemokraterne
Borgmestre i Sorø
Natura 2000-område nr. 38 Bredsgård Sø

Natura 2000-område nr. 38 Bredsgård Sø er en naturplan under det fælleseuropæiske Natura 2000-projekt. Planområdet, Bredsgård Sø, er et habitatområde, med et samlet areal på ca. 172 ha. og hele området blev fredet i 1984 ; Området ligger i Viborg Kommune.

Beskrivelse 
Bredsgård Sø-området er den øvre del af Fiskbæk Ådal, lige vest for Ravnstrup, og nordøst for den ligeledes afvandede Rosborg Sø. Habitatområdet omfatter den tidligere Bredsgård Sø, der nu er afvandet. Fiskbæk å løber gennem området fra syd til nord. Der også omfatter
skrænterne omkring den tidligere sø. Området rummer en rig og varieret natur. Langs skræntfoden og i dalbunden findes kildevæld med konstant køligt vand, som betinger forekomsten af arter, som
har hovedudbredelsen i koldere egne i Norden, såkaldte ”paludellavæld”. Særlig i den sydlige ende af området findes store områder med artsrige rigkær og kildevæld i mosaik med rigkær med flere
sjældne karplante- og mosarter, bl.a. en lille bestand af gul stenbræk
samt en god bestand af blank seglmos. Området huser også en bestand
af kildevældsvindelsnegl.

Selve Bredsgårde Sø var tidligere på omkring 9 hektar, men i 1955 bestemte lodsejerne at man ville afvande søen for at skabe agerjord. Projektet mislykkedes for en stor del, så i dag består området af af vandhuller, kanaler, rigkær og våde enge.

Natura 2000-planen er vedtaget i 2011, hvorefter kommunalbestyrelserne
og Naturstyrelsen udarbejdede bindende handleplaner for
gennemførelsen af planen. Planen videreføres og videreudvikles i anden planperiode 2016-21. Natura 2000-planen er koordineret med Vandplan 1.2 Limfjorden.

Se også 
 Internationale naturbeskyttelsesområder i Danmark
 Naturtyper i Danmark

Kilder og henvisninger 

 Kort over området
 Naturplanen
 Naturplanen 2016-2021
 Basisanalysen for naturplanen
 Basisanalyse 2016-2021
 En bid af paradis er gemt af vejen i Bredsgårde Sø, Kjeld Hansen på dettabteland.dk

Natura 2000-planer
Lokaliteter i Viborg Kommune
EU-habitatområder i Danmark
Fredede arealer i Danmark
Knud Erik Hansen (borgmester)

Knud Erik Hansen (født 12. marts 1951) er en dansk socialdemokratisk politiker, som fra 2010 til 2017 var borgmester i Faxe Kommune, hvor han efterfulgte René Tuekær fra Borgerlisten. Ved årsskiftet 2017-18 blev han efterfulgt af Ole Vive fra Venstre.

Eksternt link 
 Danske Kommuners borgmesterfakta

Tidligere borgmestre fra Danmark
Borgmestre fra Socialdemokraterne