kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vivian Nielsen

Vivian Nielsen (født 7. april 1962) er en dansk skuespiller.

Uddannet Skuespillerskolen ved Aarhus Teater 1987.

Debuterede i stykket The Sunshine Boys opført af Det Danske Teater.

Fortsatte sin karriere ved forskellige scener i København:
 1988 Fjenden, Dr. Dante
 1989 Kortvarigt ophold, Gråbrødrescenen
 1990 Dronning Blå, Gladsaxe Teater samt Besøgende, Det Kongelige Teater
 1991 Ordet, Betty Nansen
 1992 Frøken Julie, Aalborg Teater
 1995 Gustav III, Aalborg Teater
 1998 Asta Die Asta, Kaleidoskop.

Fra 1992 også arbejde bag scenen, bl.a. som medforfatter til Tømmerflåden for Teatret Rimfaxe.

Har bearbejdet Thit Jensens breve til en monolog En sommer på Bulbjerg.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Danmark
Indigo-slægten

Indigo-slægten (Indigofera) er udbredt i Himalayabjergene og Østasien, hvor den findes i flere arter. Det er løvfældende buske med uligefinnede blade og endestillede toppe af lyserøde eller gullige blomster. Her omtales kun de arter, som dyrkes i Danmark, eller som har økonomisk og historisk interesse her.

 Almindelig indigo (Indigofera tinctoria)
 Indigofera heterantha

Ærteblomst-familien
Farveplanter
Selvevaluering

Udtrykket selvevaluering er dannet som en neologisme ud fra evaluering. Det bruges om den systematiske selvransagelse, som kan danne afslutningen på et pædagogisk eller psykologisk forløb. Formålet med selvevaluering er at komme til klarhed over de fejl, der kan være begået under forløbet, men måske især over de positive erfaringer, man kan høste af det. I selvevalueringen ligger indbygget en forpligtelse til forandring.

Selvevaluering kan i vidt omfang erstatte supervision og medarbejdersamtale, og rigtigt anvendt kan metoden derfor bruges af besparelseshensyn. Det er åbenlyst, at metoden kræver betydeligt klarsyn og selvdisciplin for at lykkes, og at den åbner for faldgruber af selvbedrag og løgn. Derfor bruges selvevaluering bedst i mindre grupper, hvor deltagerne kan holde hinanden fast på de faktiske forhold.

Mange virksomheder inden for dansk erhvervsliv og mange offentlige forvaltninger har taget metoden op og indarbejder den i deres bestræbelse på at sikre kvaliteten i produktion eller ydelser. Her bliver selvevaluering en systematisk proces, som sætter organisationen som helhed og de deltagende personer hver for sig i stand til at vurdere kvaliteten af egen indsats. Selvevaluering bruges også som forberedelse til en senere ekstern kvalitetsbedømmelse. Her er selvevaluering altså en metode til indsamling af viden om organisationen. Det er fælles for alle former for selvevaluering, at man bygger på en række formulerede forventninger og standarder, som evalueringen skal forholde sig til.

Selvevaluering kan også bruges til at skaffe viden om egne styrker og svagheder og til at sikre vedholdenhed i kvalitetsarbejdet. Metoden er kendetegnet ved, at evalueringen foretages af netop de medarbejdere, som har ansvaret for den produktion eller de ydelser, som skal bedømmes. Det er væsentligt, at ledelsen fastholder, at selvevaluering drejer sig om udvikling snarere end kontrol, og at resultatet af processen skal indgå i feedback og læring.

Krav til en vellykket selvevaluering 
 Ledelsen må vise tydeligt engagement
 Engagementet må spredes i hele organisationen
 Organisationens politikker skal kunne rumme selvevaluering
 Valget af evalueringsmodel må ligge helt klart på forhånd
 Ejerskabet til resultaterne må være aftalt på forhånd
 Processen skal dokumenteres
 Barrierer i form af faglige eller kompetencemæssige forventninger må være bearbejdet
 Selvevalueringen bør støttes af en ekstern evaluering
 Processens resultater må formidles til alle interessenter
 Processen må støttes gennem relevant brug af IT
 Interessenterne bør inddrages fra planlægningsfasen

Eksterne link 
Evalueringsnyt nr. 6, marts 2005 

Pædagogik
Psykologi
Management
Nydannelser
Havis

Havis er is der flyder rundt i havet, eksempelvis i Arktis. 

Pakis er en betegnelse for sammenpressede isflager, der danner ét stort, sammenhængende isdække. Isflagerne er opbrudt havis.

Havis findes i 154 typer.

Havisen i Polarhavet 

Forskere har nu (2014) konstateret at havisen i Polarhavet (Ishavet eller Det arktiske hav) skrumper 13% i løbet af 10 år.

Området mellen det nordlige Grønland og Canada er kendt som “The Last Ice Area”.

Is i danske farvande 

Den strengeste isvinter i Danmark i nyere tid var i 1941-42, og is i de indre danske farvande er blevet en sjældenhed, men både i 2009-10 og 2010-11 var der dog is i Kattegat fra kyst til kyst, men kun op til en tykkelse på 15 cm.

Billeder

Kilder/referencer

Vandis
Djoser

Djoser ("Manden med den gudelige krop") var den anden farao i det 3. dynasti (ca. 2690 fvt.-2670 fvt.). Farao Djoser fik først sit navn ca. 1000 år efter sin regeringstid. Han blev oprindelig kaldt Netjerichet.

Andre navne:

 Hor Netjer-I-Chet (Horus-navn fra hans pyramide) 
 Djoser-Sa (Kongerække i Sethos-templet i Abydos) 
 Djoser-It (Kongepapyrus Turin) 
 Tosorthros (Manetho Africanus) 
 Zoser (Ældre stavemåde) 

Hans identitet regnes for fastslået, selv om hans navn først dukker op i senere kongerækker, mens han selv på sine monumenter altid betegner sig med Horus-navnet Netjerrichet. Hans Nebti-navn var Ntrj-ht-Nbtj. Ifølge Turin kongepapyrusen regerede han i 19 år. Han var broder til (eller søn af) Nebka, hans mor (eller bedstemor) Nimaathapu var gift med Chasechemui. Af hans familie bliver tre "kongedøtre" – Inetkaues, Hetephernebti og et ødelagt navn nævnt, af hvilke måske en var hans gemalinde. Han bliver anset for at være den egentlige grundlægger af det gamle rige.

Trappepyramiden 
Hans gravmæle i det vestlige Memphis, måske allerede påbegyndt under Nebka, er det ældste monumentale stenbyggeri i Egypten. Over den underjordiske kongegrav hæver sig et kunstigt bjerg, bestående af seks trin med skrå ydervægge (højde 60 m, grundflade 140 x 118 m), den såkaldte trappepyramide i Sakkara. Djoser byggede åbenbart sit store gravmæle over sine forgængeres gravanlæg. I de underjordiske magasiner fandt man stenfade fra stort set alle det 1. og 2. dynastis kongegrave.
Graven er designet og foreslået af Djosers vesir Imhotep, der 2000 år efter blev ophøjet til guden Ptah, for sin arkitektur og medicinske gennembrud.

Farao Djoser lader den første af de Egyptiske pyramider bygge i Sakkara omkring 2700 fvt. Han indleder dermed de monumentale gravmælers periode. Pyramiden består af 6 skrå trin og bliver derfor kaldt for "trappepyramiden". Djosers gravkammer ligger ikke, som for eksempel i Kheopspyramiden, i selve stenbygningen, men i jorden dybt under pyramiden. Det er blevet plyndret af gravrøvere. Til byggeriet blev der anvendt store stenblokke, der sikrede bygningens stabilitet. Her blev der for første gang opstillet legemsstore statuer. Væggene var oprindeligt malede så de lignede træ. I alt er der over 402 rum.

Se også 
 Det gamle Egypten
 Egyptiske pyramider
 faraoner

Faraoer
Tjek fødsels- og dødsår
Personer fra Egypten
Levanten

Levanten er et historisk-geografisk begreb, der betegner et stort område i Nærøsten (Sydvestasien), omtrent afgrænset mod nord af Taurusbjergene, mod syd af den arabiske ørken, mod vest af Middelhavet, mens det mod øst strækker sig ind i det Øvre Mesopotamien; dog medtager nogle definitioner næsten hele Mesopotamien (Irak).

Til Levanten medregnes ikke Anatolien (selv om Kilikien til tider kan have været medtaget), Kaukasus-bjergkæden eller nogen del af den Arabiske Halvø. Nogle gange medtages Sinai-halvøen, men den regnes mere som et mellemliggende perifert eller marginalt område, dannet af en landbro mellem Levanten og det nordlige Egypten.

De nuværende lande og områder, der tilsammen svarer til Levanten, er Israel, Syrien, Libanon, Jordan og Palæstina.

Levanten strækker sig cirka 900 km fra øst til vest og cirka 530 km nord til syd. Arealet er på cirka 520.000 km². Det laveste punkt er Dødehavets overflade. Det højeste punkt er bjerget Qurnat as Sawda' i Libanon, 3.088 meter over havoverfladen.

Etymologi 

Levanten betød først østen eller Middelhavslandene øst for Italien.
Ordet kommer oprindeligt fra latin levare, "løfte, hæve" (om den opgående sol), dvs. "øst". Tilsvarende etymologi finder vi i græsk Ἀνατολή (Anatolē, Anatolien), i tysk Morgenland, i fransk levant "stigning, rejse sig eller stå op", hvor det er solen, der står op, i italiensk "Riviera di Levante", liguriakysten øst for Genova, i spansk Levante og katalansk Llevant, "stedet hvor solen står op". Jævnfør også dansk brug af Orienten, som kommer fra latin oriens, "øst" og orior, "rejse", altså landet hvor solen står op.

Levanten har gennem tiderne skiftet betydning. Oprindelig betød det de europæiske indbyggerne i Orienten, men har nu skiftet betydning til regionale indfødte og minoritetsgrupper.

I 1700- og 1800-tallet betød Levanten hele Det Osmanniske Rige. Henrik Wergeland bruger det i visen om briggen Jonas Anton Hielm fra 1839 i den betydningen: «Nu kan vi seile hvor vi vil,
Levanten fra, Levanten til.»
Efter 1. verdenskrig skiftede Levanten betydning til "Østerland".

I Europa efter 1. verdenskrig faldt Det osmanniske rige, og området Levanten blev formindsket til Syrien. Mellem 1920 og 1945 blev det brugt om det franske mandatområde i Syrien og Libanon, og er efter det gået over til at betyde de vestlige områder i den frugtbare halvmåne. De naturlige grænser for Levanten er i nord Taurusbjergene, i nordøst græssletten mellem Eufrat og Tigris kendt som Jazira (øen), i øst og syd til den syriske og arabiske ørken, i sydvest til Sinaihalvøen og med Middelhavet i vest. Området er omtrent lige så stort som Italien og er omtrent sammenfaldende med de nuværende stater: Syrien, Libanon, Israel, Jordan og de Palæstinensiske selvstyreområder.

Noter 

Mellemøsten
Det hellige land

Det hellige land er et ikke ganske veldefineret område ved Middelhavets østlige ende, i Mellemøsten. Det hellige land er nogenlunde sammenfaldende med Levanten, men hvor Levanten benytte(de)s i handelsmæssig sammenhæng, fokuserer man med udtrykket "Det hellige land" på det religiøse.

Et tredje navn for omtrent samme område er Outremer (betyder oversøisk på fransk), en samlebetegnelse for de kongeriger og stater som blev etableret i det hellige land efter det første korstog, fx Kongeriget Jerusalem.

 

Religion i middelalderen
Tunis

Tunis (تونس, Tūnis) er hovedstad i den nordafrikanske stat Tunesien. Byen har  indbyggere.

Historie 
Byen var besat af Frankrig fra 1881 til 1956. Under 2. verdenskrig var Tunis under Aksemagternes kontrol fra november 1942 til maj 1943, og var deres sidste base i Afrika.

Den Arabiske Liga havde hovedkvarter i Tunis fra 1979 til 1990. PLO havde hovedkvarter fra 1982 til 1993. I 1985 blev PLOs hovedkvarter bombet af det israelske luftvåben, hvorved mere end 60 personer omkom.

Medinaen i Tunis har været på UNESCOs Verdensarvsliste siden 1979. Den omfatter ca. 700 monumenter.

Bardomuseet har de bedst bevarede mosaikker fra romertiden.

Tæt på Tunis by ligger Karthago og Sidi Bou Said.

Referencer

Eksterne henvisninger

Byer i Tunesien
Verdensarvsområder i Afrika
Antonio Meucci

Antonio Meucci (født 13. april 1808, død 18. oktober 1889), var en italiensk opfinder. Han var den virkelige opfinder af telefonen. Alexander Graham Bell er den, der tidligere er blevet nævnt som telefonens opfinder, men i 2002 blev Antonio Meucci i USA officielt anerkendt for sine bidrag til udviklingen. 

Allerede omkring 1860 udviklede han et system, som han kaldte teletrophone. Han tog patent på systemet i 1871, fem år før Alexander Graham Bell, men fik ikke fornyet patentet efter 5 år, formentlig fordi han talte dårligt engelsk og ikke vidste at det var nødvendigt.

Eksterne kilder/henvisninger 
 

 Biografi

Opfindere fra Italien
Mahé (Seychellerne)

Mahé er Seychellernes største ø, hvor hovedstaden Victoria ligger. Øen er ca. 150 km² stor.

Seychellerne
Øer
Automobilsprøjte

En automobilsprøjte er et motoriseret brandslukningskøretøj, som medbringer pumper, brandslanger og i mange tilfælde også en begrænset mængde vand (f.eks. 3000 liter) samt skumadditiver, der tilsættes vandet. Andet udstyr - røgdykkerdragter, brandmandsøkser og tilsvarende er ofte en del af udrustningen. Automobilsprøjten er ofte blandt de første køretøjer på brandstedet, og kan igangsætte den indledende brandbekæmpelse, indtil andre køretøjer - tankvogne, slangetendere, stigevogne m.v. - når frem.

Automobilsprøjter i Danmark
Automobilsprøjten – eller blot "sprøjten" – og dens størrelse/sammensætning er fastsat i "dimensioneringsbekendtgørelsen", hvor man indførte begreberne "Automobilsprøjte 16" og "Automobilsprøjte 8", dog er sidstnævnte i årenes løb blevet udfaset mange steder. Tallet henviser til pumpens ydelse på hhv. 1.600 liter/minut og 800 liter/minut.

Sprøjten bemandes med 4-6 mand og anvendes de fleste steder til at påbegynde indsatsen ved både brand-, rednings- og miljøopgaver, hvorfor den af samme årsag er oppakket langt ud over, hvad minimumskravene kræver. Enkelte steder anvendes den kun til indsats ved brand.

Ud over tankens indhold på typisk 1.200-2.000 liter vand (ca. 800 liter for sprøjte 8), medbringer man skumvæske, således at man ved hjælp af pumpen kan forsyne slangerne med vand eller skum til slukning af ild i forskellige materialer.

Til redningsopgaverne er sprøjten mange steder udstyret med hydraulikværktøj, der kan anvendes til at klippe i f.eks. biler, så man kan frigøre fastklemte og overlade disse til ambulancemandskabet for videre behandling selvom det i princippet er den ambulanceudbyder regionen har valgt, der har pligt til at forestå frigørelse, da det falder ind under ambulanceudbuddet.

For miljøindsatsen gælder det, at der typisk fremføres materiel til opsamling af stoffer, samt lette kemikaliedragter.

Grundet den alsidige udrustning i en sprøjte omtales den nogen gange som en "schweizerkniv", i og med at den ligesom denne type kniv kan klare forskellige opgaver, dog kun i begrænset omfang.

Ved større og/eller længerevarende brande er sprøjtens vandtank ikke tilstrækkelig, og man søger derfor hurtigst muligt efter ankomsten til skadestedet at etablere en fast vandforsyning fra enten en brandhane, vandtankvogn eller slangetender.

Under indsatsen modtager holdlederen instrukser fra indsatslederen og fordeler arbejdet til de øvrige 3-5 brandmænd

I København og på Frederiksberg er brandhanenettet så tæt, at man ikke har behov for hverken vandtankvogne eller slangetendere. Her understreges køretøjets vigtighed i det moderne beredskab.

En del mellemstore kommuner har valgt at have fuldtidsbrandmænd til at bemande første sprøjte til omgående udrykning og lade resten af køretøjerne bliver bemandede af deltidsbrandmænd på tilkald.

Se også 
 Brandbil
 Redningsberedskabet

Eksterne henvisninger 
 Allerød Brandvæsens automobilsprøjte 16 
 Dimensioneringsbekendtgørelsen 
 Rinkenæs Frivillige Brandværns automobilsprøjte 8

Redningskøretøjer
Hamburg-St. Pauli

St. Pauli er en bydel i Bezirk Hamburg-Mitte i den tyske bystat Hamborg, vestligt beliggende op til Innenstadt (Neustadt), og løber langs Elben til Altonas centrum.

Området kendes bl.a. for Reeperbahn, hvor der ligger et hav af erotikbutikker. Udover dette er det en meget kulturel bydel, og der er meget nymoderne og anderledes kunst at finde, samt mange spillesteder som – heriblandt Große Freiheit. Desuden rummer området mange alternative mennesker, som har sat sit præg på bydelen med bl.a. en masse graffiti.

Se også 
 FC St. Pauli – fodboldklub i St. Pauli

Eksterne henvisninger 

 Hamburg-St. Pauli Statistik 
 Touristinformation St. Pauli-Reperbahn 
 St. Pauli Arkiv

St. Pauli
Montreux

Montreux er en by i Schweiz med  indbyggere. Den ligger i kantonen Vaud.

Byen er berømt for flere kulturbegivenheder, herunder Montreux Jazzfestival og – frem til 2003 – Festival d'Or, en pris der blev uddelt til kvalitets-tv-programmer.

I byen er rejst en statue af den kendte Queen-forsanger, Freddie Mercury, som boede i Montreux i perioder.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Schweiz
John Price

John Christopher Valdemar Price (født 15. september 1913  i København, død 10. december 1996 smst) var en dansk skuespiller og sceneinstruktør.

Slægten Price kom til Danmark fra Wales i 1795. Blandt dens medlemmer har adskillige været fremtrædende scenekunstnere, især på Det Kongelige Teater. John Price gennemgik Det kongelige Teaters balletskole og Det kongelige Teaters elevskole. Sidenhen engageret ved teatret som skuespiller, sceneinstruktør og lærer på teatrets elevskole.

Blandt de teaterforestillinger, som han har medvirket i, kan nævnes Jean de France, Gustav Vasa, Hellig tre kongers aften, Indenfor Murene, Et dukkehjem og H.M.S. Pinafore. Han har bl.a. iscenesat Cæsar og Cleopatra, Omstigning til Paradis og Othello.

Fra de spillefilm, han var med i, huskes han nok bedst for sin rolle som fabrikant Sandelund i Naboerne. John Price var manuskriptforfatter og instruktør på filmen 'Der var engang' fra 1966, hvori mange store skuespillere såsom Dirch Passer, Ove Sprogøe, Karl Stegger medvirkede. Hans kone Birgitte spillede hovedrollen og hans søn James en mindre birolle.

Han modtog Teaterpokalen i 1968 og 3. december 1972 modtog han medaljen Ingenio et arti. Han var Ridder af 1. grad af Dannebrog.

Privatliv 
John Price blev gift første gang den 3. januar 1941 med skuespilleren Beatrice Bonnesen, anden gang den 2. juni 1957 med Birgitte Price med hvem han fik sønnerne James Price, der senere blev musiker og komponist, og Adam Price, der blev oversætter, forfatter og madanmelder. John Price fik i 1976 endnu en søn, David Price, med tv-produceren Janne Clémen. 

John Price beskæftigede sig også meget med gastronomi, han var madskribent, forfatter af bl.a. bogen Spise med Price (1973) og medlem af Det Danske Gastronomiske Akademi.

Han er begravet på Frederiksberg ældre kirkegård.

Udvalgte film 

Blandt de film han medvirkede i kan nævnes:

 7-9-13 – 1934
 Det gyldne smil – 1935
 Rasmines bryllup – 1935
 Mille, Marie og mig – 1937
 Balletten danser – 1938
 Champagnegaloppen – 1938
 Blaavand melder storm – 1938
 Kongen bød – 1938
Pinocchio – 1940
 Når man kun er ung – 1943
 Familien Gelinde – 1944
 Spurve under taget – 1944
 Mød mig på Cassiopeia – 1951
 Duellen – 1962
 Tine – 1964
 Naboerne – 1966
 Jeg - en marki – 1967
 Tre mand frem for en trold – 1967
 Sådan er de alle – 1968
 Manden der tænkte ting – 1969
 Den kyske levemand – 1974

Kilder og eksterne henvisninger 

 
 
 Slægten Price 

Skuespillere fra Danmark
Filminstruktører fra Danmark
Teaterinstruktører fra Danmark
Bodilprisen for bedste mandlige hovedrolle
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Riddere af 1. grad af Dannebrog
Modtagere af Ingenio et arti
Personer fra København
Kogebogsforfattere fra Danmark
John
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Modtagere af Teaterpokalen
Kulturrelativisme

Kulturrelativisme er ideen om, at samfund er kvalitativt forskellige, men at de bedst kan forstås i lyset af dette: Alle kulturer har deres egen logik, og kulturen kan bedst forstås ud fra dette.

Et eksempel kunne være, at et samfund med mange skoler ikke nødvendigvis er bedre end samfund uden sådanne institutioner. Det udsagn kan nemt være sandt for kulturer hvor den socialiserende funktion som skoler har i vores samfund er overtaget af andre funktioner, procedurer eller eventuelt institutioner.

Kritikere af kulturrelativisme vil hævde, at ideen kommer til at stå for, at alt er lige godt, og at det ud fra dette vil være umuligt at foretage moralske valg.

Kulturrelativisme sættes lejlighedsvis i et modsætningsforhold til etnocentrisme. 

Antropologi
Huneke

Huneke  er et sjældent dansk efternavn/mellemnavn. 
Alle navnene stammer fra Huneke, der oprindeligt kommer fra Tyskland.
Andre former er Hunnicke, Huniche, Hunniche, Hunnike, Huneche, Hunecke og Hunnische.

Det var søn af tyskeren Johann Freidrich Wilhelm Huneke (død 09-december-1836 i Tyskland) – Friederich Wilhelm Hunniche, født 23-november-1823 i Tyskland,Stappelage,Lippe Detmold, der bragte efternavnet til Danmark 09-maj-1856. De forskellige stavemåder skyldes sandsynligvis stavefejl ved fødsler.

I Danmark er der omkring 200, der bærer navnet af en af de forskellige stavemåder, og de yngste der bærer navnet er tip tip tip oldebørn af Johann Freidrich Wilhelm Huneke.

slægt og Stamtræ af den danske del af familien
Huniche.dk

Noter 

Danske efternavne
Borchs Kollegium

Borchs Kollegium (oprindeligt latinsk navn: Collegium Mediceum) er et kollegium beliggende i Indre By i København. Kollegiet blev grundlagt den 29. maj 1691 af Ole Borch for at huse seksten fattige, gudfrygtige og lærde studiosi. Det er et af Københavns Universitets gamle kollegier.

Bygningen
Det oprindelige hus, inklusive Borchs bibliotek og kemiske laboratorier, blev ødelagt sammen med resten af byen ved Københavns brand 1728. Huset blev genopbygget på resterne af det gamle og stod klar tre år og 5500 rigsdaler senere i 1731.

Under Københavns bombardement i 1807 blev kollegiet endnu en gang brændt ned til grunden. Ifølge kilderne deltog studenter fra kollegiet i adskillige træfninger, som blev udkæmpet med landsatte britiske tropper. Bombardementet af byen endte dog med at ødelægge store dele af området omkring Frue Plads, og på tredjedagen den 4. september brød ilden ud, og bygningen gik op i flammer.

Den tredje bygning – huset som det står i dag – blev bygget i 1824-1825 under arkitekt Peder Mallings ledelse. Det blev indviet den 28. maj 1825.

Beboerne

Mange berømtheder har boet på Borchs Kollegium. En fuldstændig liste  over alumner og eforer kan findes på hjemmesiden. Særligt kan fremhæves Ludvig Holberg, som virkede som efor for kollegiet fra 1748 til 1754 .

Også historikeren Jens Paludan-Müller, alumne nr. 703, boede på Borchs Kollegium. Han huskes den dag i dag for sin indsats i den 2. Slesvigske Krig. Han faldt ved Sankelmark Sø den 6. februar 1864, og en mindesten i haven ærer hans dåd:
JENS
PALUDAN-MÜLLER
FALDEN VED
SANKELMARK SØ
6. FEBRUAR 1864
--
INDAD FREMAD OPAD

Ordene indad fremad opad kommer fra et mindedigt skrevet af E. F. Koch, og de er første ord i hhv. andet, tredje og fjerde vers i digtet: Indad vil vi vende Hu, Fremad vil vi flytte Fod  og Opad vil vi løfte Blik. Det fulde digt lyder
Mørke Skyer skjulte brat
Sol i Nattens Skjød,
Ak, men Regn i Sandet
Var dyrest Blod, der flød.
Mod og Tro bryder dog haardest Skjolderand,
Atter kan det vorde Dag i Sorgens Land.

Tak til dem, som foran gik
Saadan Livets Vej,
Ledestjerner klare,
Vi svigte dem blot ej!
Mod og Tro bryder da Tydskens Skjolderand,
Atter da det vorder Dag i Danmarks Land.

Margrete Auken boede i portnerlejligheden da hun fik sin embedseksamen i 1971.

Ekstern henvisning
Borchs Kollegiums hjemmeside

Kilder
Johannes Pedersen, Borchs Kollegiums Historie 1728-1823. København: Gad 1916.

Københavns Universitet
Kollegier i København
Indre By (København)
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Københavns Kommune
Etableret i 1691
Minnesotamodellen

Minnesotamodellen stammer fra Minnesota i USA. Det er en behandlingsform for alkoholikere og baserer sig på de første erfaringer, man gjorde sig med AA, Anonyme Alkoholikere, som blev grundlagt i 1935. Den bygger på 12-trinsprogrammet og det princip, at ædru alkoholikere hjælper aktive alkoholikere. Man anser alkoholisme for en behandlingskrævende sygdom, der rammer hele familien. "En dag ad gangen" er Minnesotamodellens motto. I Danmark var det første behandlingssted, der benyttede Minnesotamodellen, Helioscentret, som lå i den lille by Hyllested ved Ebeltoft. Helioscentret lukkede i foråret 2011. Behandlingscenter Tjele, der åbnede i 1990, er i dag Danmarks største behandlingssted for alkoholmisbrug og medicinafhængighed.

Alkoholmisbrug