kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
St John's Wood

St John's Wood er et område i bydelen Westminster i London, vest for Regent's Park. Det kendte Abbey Road Studios ligger i St John's Wood – det samme gør verdens mest berømte cricketbane Lord's.

Udbygningen af St John's Wood som en forstad til London begyndte tidligt i 1800-tallet, på grund som helt siden det 14. århundrede havde været ejet af Knights of St John of Jerusalem (Malteserordenen).

Mens Regent's Park tilbød arealer for store villaer, blev meget af St John's Wood bebygget med nogle rimeligere tomandsboliger – blandt de første i London – hovedsagelig for middelklassen. Området tiltrak sig en del kendte, radikale intellektuelle, mange af dem fra land på kontinentet med mindre liberale forhold end Storbritannien.

City of Westminster
Yves Leterme

Yves Camille Désiré Leterme (født 6. oktober 1960 i Wervik, Vestflandern) var Belgiens premierminister fra 25. november 2009 til 6. december 2011 og før det i perioden 20. marts til 30. december 2008. Leterme er politiker fra det flamske kristendemokratiske parti Christen-Democratisch en Vlaams, og han er tidligere vicepremierminister og minister for økonomi, institutionelle reformer, transport og Nordsøen i den belgiske regering. Han er tidligere ministerpræsident i Flandern, hvor han også har været landbrugs- og fiskeriminister.

Efter længere tids forhandlinger efter parlamentsvalget i 2007, tiltræder Leterme som Belgiens statsminister 20. marts 2008 som leder af en koalitionsregering mellem Letermes parti, det frankofone parti Centre démocrate humaniste, Mouvement Réformateur, Parti Socialiste og det tidligere regeringsparti VLD.

Den 9. december 2008 indleverede Leterme sin og regeringens afskedsbegæring til kong Albert 2. efter problemer i forbindelse med salget af finansvirksomheden Fortis til den franske storbank BNP Paribas. Han fortsatte derefter som midlertidig regeringschef indtil han den 30. december 2008 blev afløst af Herman Van Rompuy. Sidstnævnte overlod igen posten til Leterme, da Van Rompuy blev udnævnt til formand for Det Europæiske Råd. Efter et valg i juni 2010 fungerede han som leder af et forretningsministerium, en post han dog i september 2011 meddelte, at han ville forlade ved udgangen af 2011 til fordel for en post som generalsekretær for OECD. Den 6. december 2011 blev han afløst af socialisten Elio Di Rupo som landet premierminister.

Referencer 

Belgiens premierministre
Politikere fra Belgien
DM i landevejscykling

Danmarksmesterskaberne i landvejscykling er en årligt tilbagevendende begivenhed i dansk cykelsport, som startede i 1897.

Information 

Oprindeligt blev der kun dystet i linjeløb, men efterhånden kom både enkeltstart og holdløb på programmet. Siden da er løbet blevet udvidet, således at også damerne og de yngre årgange kan deltage. Mesterskaberne afholdes hvert år og rykkes normalt rundt, sådan at hele Danmark kan få glæde af cykelsporten.

Resultater 

Nedenfor ses vinderne opdelt i discipliner: linjeløb, enkeltstart og holdløb.

Linjeløb 

Kilde med mindre andet er angivet: Cyklingworld.dk

Enkeltstart

Holdløb

Referencer

Ekstern henvisning 
 DCU’s statistik for DM
Aue (Sachsen)

Aue er en by i Erzgebirge ved floden Schwarzwassers udmunding i Zwickauer Mulde. Byen er efter Kreisreformen i 2008, en del af Erzgebirgskreis. Før var den administrationsby i den daværende Landkreis Aue-Schwarzenberg.

Byen var centrum for maskinfabrikker og fremstilling af bestik i tiden under DDR, og til 1991 hovedleverandør af uran til det sovjet- tyske aktieselskab SDAG Wismut. Nu er byens befolkning hovedsageligt beskæftiget i turisterhverv.
 
Byen Aue ligger i en dalkedel i Erzgebirge, omgivet af skovklædte bjerge.

Aue er opdelt i følgende bydele og bebyggelser Alberoda, Auerhammer, Brünlasberg, Eichert, Neudörfel, Niederpfannenstiel og Zelle (i daglig tale "Zeller Berg").

Aue grænser til kommunerne Bad Schlema, Bernsbach, Bockau, Zschorlau og byerne Lauter/Sa., Lößnitz, Schneeberg og Hartenstein i Landkreis Zwickauer Land.

Historie 
Melchior Lotter (1470–1549), bogtrykker og forægger er født i Aue; Lotter udgav den første dansksprogede udgave af Det Nye Testamente, i 1524 oversat fra latin: «Thette ere thet Nøye testamenth paa danske ret effter latinen vdsatthe.»

Eksterne henvisninger 

 Landratskontoret
Viborg Bibliotekerne

Viborg Bibliotekerne er det lokale folkebibliotek, der sørger for biblioteksbetjeningen for borgerne i Viborg Kommune. Viborg Bibliotekerne er desuden centralbibliotek i niveau 3. Der eksisterer lokalbiblioteker i 21 byer i kommunen.

Lokalbiblioteker 
Viborg Bibliotekerne består af hovedbiblioteket i Viborg samt 20 lokalbiblioteker og en bogbus.

Statistik 
 Udlån i alt i 2006 pr. 1.000 indbyggere: 14.122,3
 Beholdning: 2006 pr. 1.000 indbyggere: 6.006,7
 Åbningstimer i 2006: 213
 Besøgende i 2006: 363.465

Biblioteksbyggeriet i 1989–1991:
 Samlet byggesum: 29,5 mill. kr.
 Nybygning: 23 mill. kr.
 Renovering af eksisterende bygninger: 4 mill. kr.
 Inventar: 2,5 mill. kr.
 Arkitekt: Thomas Meedom-Bæch
 Kunstnerisk udsmykning af nybygning: Professor Stig Brøgger, Kunstakademiet i København.

Ekstern kilde/henvisning 
Viborg Bibliotekernes officielle hjemmeside

Folkebiblioteker i Danmark
Centralbiblioteker
Bibliotekerne
Den engelske patient (film)

Den engelske patient er en Oscar-vindende amerikansk film fra 1996, instrueret af Anthony Minghella.

Filmen er baseret på Michael Ondaatjes roman af samme navn, der vandt Pulitzer-prisen.

I filmen medvirker bl.a. den engelske skuespiller Ralph Fiennes, Juliette Binoche, Willem Dafoe, Kristin Scott Thomas og Naveen Andrews.

Udvalgte medvirkende 
 Ralph Fiennes som Greve László Almásy
 Kristin Scott Thomas som Katherine Clifton
 Willem Dafoe som David Caravaggio
 Juliette Binoche som Hana
 Naveen Andrews som Kip
 Colin Firth som Geoffrey Clifton
 Julian Wadham som Peter Madox
 Jürgen Prochnow som Major Muller

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1996
Dramafilm fra USA
Engelsksprogede film
Film baseret på bøger
Film instrueret af Anthony Minghella
Oscar for bedste film
Golden Globe for bedste film - drama
Melchior Lotter

Melchior Lotter (den yngre) (eller Lotther) (født 1470 i Aue (Sachsen), død 1. februar 1549 i Leipzig) var en tysk bogtrykker og forlægger i Wittenberg og Leipzig. Han trykte de første udgaver af Luthers oversættelse af Bibelen fra 1521.

Lotter havde også tidligere beskæftiget sig med bibeltryk. I 1516 producerede hans trykkeri Psalteren (Salmernes Bog): Psalterium Davidis cum hymnis ex originali haud modica diligentia emendatum.

"Lutherbiblen" 
Det var Melchior Lotter som trykte den første udgave af Martin Luthers tyske oversættelse af Det nye testamente (begyndelsen til Luther-bibelen) i september 1521. Han udgav også de første af de mange senere oplag, som hurtigt blev nødvendige, indtil Hans Luffts trykkeri overtog denne store ordre. 

Lotter trykkede også længe de forskellige oversættelser af Det gamle testamente, efterhånden som han blev færdig med dem.

Den første trykte bibel på et skandinavisk sprog 

Han udgav også bibeltryk for andre lande. I 1524 kom Det Nye Testamente på dansk, oversat fra latin: Thette ere thet Nøye testamenth paa danske ret effter latinen vdsatthe. 

Denne illustrerede udgave af Det Nye Testamente var den første, som blev trykt på dansk, og den første på et skandinavisk sprog overhovedet. (Sveriges første nye testamente udkom i 1526.) Selv om kolofonen siger, at bogen blev trykt i Leipzig, havde bogtrykkeren i årene 1519-25 flyttet trykkeriet fra Leipzig til Wittenberg for at kunne samarbejde tættere med Luther. 

Udgivelsen skete på bestilling fra kong Christian 2. (1481-59), som var gået over til den lutherske bevægelse og nu var i eksil i udlandet. Oversættelsen af det danske testamente var foretaget af Christiern Vinter, Hans Mikkelsen (kongens sekretær og tidligere borgmester i Malmø) og Henrik Smith. Evangelierne og Apostlenes Gerninger var taget fra Erasmus af Rotterdams latinske bibeloversættelse fra 1516, mens udgangspunktet for det øvrige var Luthers tyske oversættelse. Udgivelsen gør brug af den samme titelsideillustration og de samme træsnit af evangelisterne og apostlene, hvormed Georg Lemberger (ca. 1495-ca. 1540) havde illustreret Luthers tyske octavo-version trykt af Lotter i Wittenberg tidligere i 1524. Men den danske udgave havde også træsnit af Christian 2.s portræt og våben, udført af Lucas Cranach d.æ. Udgivelsen indeholdt også et udfald mod den katolske kirke i Danmark, hvilket førte til at værket blev forbudt i Danmark. Lutheranerne havde store vanskeligheder med at smugle oversættelsen ind i Danmark, og da kongen fandt det politisk tjenligt at konvertere tilbage til katolicismen, passede det heller ikke ham at arbejde for dens udbredelse. 

I nutiden (2004) kender man kun til 41 eksemplarer af denne udgave. 

Den første fuldstændige danske bibel kom ikke før i 1550, da en "luthersk2 oversættelse ved Christiern Pedersen (ca. 1480–54) ved kong Christian 3.s dekret blev fastlagt for alle undersåtter, både i Danmark og i Norge. Men denne udgave blev trykt i København.

Referencer 

Bibelen
Personer i reformationen
Bogtrykkere fra Tyskland
Giovanni Paisiello

Giovanni Paisiello (født 9. maj 1740 i Taranto, død 5. juni 1816 i Napoli) var en italiensk komponist.

Det blev tidligt bestemnt, at Paisiello skulle studere retsvidenskab, og han var derfor elev i en jesuiterskole med henblik på at forberede sig på dette. Imidlertid tiltrak hans smukke stemme sig så megen opmærksomhed, at han i 1754 blev optaget på konservatoriet Sant Onofrio i Napoli, hvor han under ledelse af Francesco Durante, Carlo Cotumacci og Girolamo Abos blev uddannet til musiker.

Efter at have skrevet et pænt antal messer, oratorier, salmer osv. i kirkestil forsøgte han sig i den musikdramatiske genre til konservatoriets teater og fik i 1763 et par dramatiske Intermezzi opført der. Dette afslørede hans talent for opera buffa, og han blev inviteret til at komponere to operaer til Bologna og et til Rom. Hans operaer blev snart opført også i Parma, Firenze og Modena. Han blev dog først regnet blandt Italiens største komponister, da han i 1767 med operaen L'idolo cinese også fik succes i Napoli. Her havde indtil da Niccolò Piccinni været den toneangivende komponist. Han udfoldede en så frugtbar virksomhed som operakomponist, at han inden for få år ikke havde andre konkurrenter i Europa end Domenico Cimarosa.

I perioden 1776-84 opholdt han sig ved det russiske hof i Sankt Petersborg, hvor han var kapelmester og inspektor ved byens to italienske operaer. Han skrev i denne periode ni nye operaer, heriblandt den berømte Barberen i Sevilla efter Beaumarchais' komedie. På hjemrejsen skrev han i Warszawa på den polske konge Stanisław 2. August Poniatowskis anmodning et Te Deum og oratoriet La Passione di Nostro Signore Gesù Cristo efter Pietro Metastasios tekst. Og i Wien skrev han på anmodning af kejser Josef 2. tolv sinfoniaer og operaen Il Rè Teodoro in Venezia. 

Tilbage i Italien slog han sig ned i Napoli, hvor han ledede hofkapellet hos kong Ferdinand I. (1751-1825). Ved revolutionens udbrud i 1799 forstod han at komme på god fod med den republikanske regering og beholdt således sin post som kapelmester, men nu som leder af Nationalmusikken. Til gengæld faldt han i unåde hos kongen, og da denne vendte tilbage fra sit eksil året efter, måtte Paisiello vente i to år på at blive taget til nåde igen. I 1802 flyttede han til Paris på opfordring fra Napoleon, hvor han blev ansat til at lede og administrere dennes kapel. 

Imidlertid vandt hans operaer ingen genklang i Paris, så allerede et år og en stor mængde kirkemusik senere, rejste han tilbage til Napoli. Her kunne han træde ind i sin gamle stilling.

Værker 
Paisiello skrev flere end 100 operaer, en passion, en julepastorale, to rekvier, tre store messer med orkester, ca. 30 mindre fire-stemmige messer og et Te Deum for dobbeltkor. Som ren instrumentalmusik efterlod han seks klaverkoncerter, 12 klaverkvintetter, seks strygekvartetter, en sonate, en koncert for harpe samt 12 orkestersymfonier (egt. sinfonia).

Eksterne henvisninger 

 The Grove Concise Dictionary of Music indgang til Giovanni Paisiello via Gramophone 

Operakomponister fra Italien
Kirkemusikkomponister
Click

Click er en amerikansk komediefilm fra 2006 med Adam Sandler i hovedrollen. Filmen er instrueret af Frank Coraci.

Handling 

Den stressede arbejdsnarkoman Michael Newton (Adam Sandler) har ikke tid til sin kone (Kate Beckinsale) og børn – i hvertfald ikke hvis han skal imponere sin utaknemmelige chef og få sin velfortjente forfremmelse. En dag møder Michael, den tossede ekspedient Morty (Christopher Walken), bliver hans bønner hørt. Han får en magisk fjernbetjening, som giver ham muligheden for at springe over livets små forhindringer – med mere og mere grinagtige resultater. Men efterhånden bliver det for let at skrue ned for, springe over, spole igennem familie og venner, og denne fjernbetjening overtager gradvist Michaels liv.

Medvirkende 
 Adam Sandler – Michael Newton
 Kate Beckinsale – Donna Newton
 Christopher Walken – Morty
 Sean Astin – Bill
 Jonah Hill - Ben, som 17-årig

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 2006
Komediefilm fra USA
Marsala (vin)

Marsala er en vin, der produceres i regionen, der omgiver den italienske by Marsala på Sicilien. Vine fra Marsala opnåede status som kategori Denominazione di origine controllata, også kendt som DOC i 1969.

Vinen drikkes ofte lokalt som almindelig vin, men vinen er i al væsentlighed kendt som en hedvin, der i sin struktur minder om portvin. Marsala har typisk en alkoholstyrke på mellem 16 og 20%. Vinen lagres minimum 4 år for at kunne bære betegnelsen Virgene og minimum 10 år for at bære betegnelsen Virgene Riserva.

Karakteristika og typer 
Vinen dyrkes typisk på de hvide druer Grillo, Inzolia og Catarratto.

Vinene er karakteriseret ved at have en forholdsvis kraftig, mørk ravagtig farve og en kompleks aroma.

Vinen kan drikkes som aperitif eller efter et måltid. Uden for Italien drikkes vinen dog forholdsvist sjældent på denne måde, idet vinen oftest i stedet benyttes i forbindelse med madlavning. Dette egner vinen sig fortrinligt til.

Eksterne links 
 Marsala i madlavning
 Om Marsala produktion

Kilder 

Hedvin
Slaget ved Sjællands Odde

Slaget ved Sjællands Odde var et søslag udkæmpet mellem den dansk-norske og den britiske flåde ud for Sjællands Odde i 1808. Den danske flådes eneste linjeskib Prinds Christian Frederik – under kommando af kaptajn Carl Wilhelm Jessen – var afsejlet dagen før fra Helsingør og var på vej vest på nord om Sjælland, da det den 21. marts blev indhentet af en større britisk flådestyrke, udgået fra Höganäs, der ankerede op ved Røsnæs, mens det danske skib lå ved Sejerø.

Den 22. marts sejlede de engelske skibe mod det danske skib og den danske kaptajn ville prøve, med sit gode lokalkendskab, at undslippe de engelske skibe og nå tilbage til Kronborg og foretog derfor nogle komplicerede manøvrer nord om Sejerø, der dog blev besværliggjort af den panikslagne lods, der skulle hjælpe ham. 
Efter en del krydsen frem og tilbage indhentede de engelske skibe Prins Christian Frederik ved Sjællands Odde omkring ved 18-tiden, og den danske kaptajn lagde skibet tæt ind mod kysten, så det kunne sættes på grund frem for at falde i englændernes hænder.
Ved 19-tiden begyndte de første skud og snart var det danske skib omringet og det var i disse indledende træfninger at den danske første officer, Peter Willemoes, faldt da han blev ramt af en kanonkugle i hovedet.
Efter 3 timers kamp satte kaptajn Jessen skibet på grund på  og strøg flaget.
De danske sømænd flyttedes over i et af de engelske skibe med henblik på transport til England i fangenskab. De døde fragtedes over på land. 
Den 23. marts blev Prins Christian Frederik sat i brand og da ilden nåede krudtdepottet sprang skibet i luften. 
De døde sømænd blev alle begravet i en fællesgrav på Odden kirkegård hvor der nogle år senere blev rejst et mindesmærke over de faldne.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Slaget ved Sjællands Odde - http://milhist.dk
 Prinds Christian Frederik  - http://ellingelyng.dk
 Afskrift af G. Parkers rapport til Russel skrevet 25. marts 1808 ombord på Stately

Danske søslag
Slag med deltagelse af Storbritannien
Englandskrigene
Begivenheder i 1808
Den engelske patient

Den engelske patient kan henvise til:

 Den engelske patient (roman) – en roman af Michael Oondatje
 Den engelske patient (film) – en filmatisering af romanen
Frederik Ferdinand Helsted

Frederik Ferdinand Helsted (18. marts 1809 i København – 11. december 1875 sammesteds) var en dansk maler og tegnelærer. Han var grandfætter til komponisterne Carl Helsted og Edvard Helsted og far til maleren Axel Helsted.

Han startede som skomager i sin fars værksted, for siden at blive maler og derefter komme på Kunstakademiet (1834-1837). Her vandt han 2 sølvmedaljer og en pengepræmie for sine værker. Efter en udstilling i 1836 bestilte den senere kong Christian 8. et billede hos ham, og i 1837 fik han til opgave at illustrere en lærebog i anatomi, men fra 1841 og 3½ år frem var han på en studierejse for egne midler og under meget fattige vilkår til Düsseldorf, Nice, Firenze og Rom. 

Efter sin hjemkomst oprettede han 1845 en tegneskole, som han drev i 30 år og som blev tidens betydeligste kunstnerskole uden for Akademiet. Efter 1849 opgav han sin malerkarriere og koncentrerede sig om tegneundervisningen.

Kilder m.m. 
 Dansk biografisk Leksikon  
 Fra Weilbachs kunstnerleksikon 
 www.kulturarv  
 Bog af F.F. Helsted: Veiledning i Tegnekonstens allerförste Grunde, hft. 1-8, 1850

Eksterne henvisninger 
 

 

Danskere i 1800-tallet
Malere fra Danmark
Personer fra København
Lærere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Faglitterære forfattere fra Danmark
Ansatte ved Det Kongelige Danske Kunstakademi
Frederik Ferdinand
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Hofmarskallatet

Hofmarskallatet er navnet på det sekretariat, der betjener Danmarks monark og dermed forestår hoffets daglige administration, herunder den detaljerede planlægning af monarkens arrangementer som gallamiddage, statsbesøg m.v. Hofmarskallatet ledes af en hofmarskal, der bistås af en ceremonimester. Hofmarskallatet varetager også økonomiske og personalemæssige forhold.

Hofmarskallatet administrerer desuden kongehusets fonde.

Kilder
 Om Hofmarskallatet på Kongehuset.dk 

Det danske monarki
Federal Hall

Federal Hall, engang placeret på Wall Street 26, New York, var USA's første parlamentsbygning. Bygningen blev revet ned i det 19. århundrede og erstattet af den nuværende, USA's første bygning til toldvirksomhed. Bygningen administreres nu af National Park Service som Federal Hall National Memorial, et museum til minde om den tidligere bygnings funktion som parlamentsbygning.

Eksterne henvisninger 

 Om Federal Hall på National Park Services website

Bygninger, konstruktioner og anlæg på Manhattan
Fox News Channel

Fox News Channel, forkortet FNC, almindeligvis kendt som Fox News er en konservativ amerikansk nyhedskanal som sendes over kabel-tv-nettet og via satellit. Kanalen blev lanceret den 7. oktober 1996 til daværende 17 millioner kabel-tv-abonnenter. Kanalen er i dag tilgængelig for omkring 85 millioner amerikanere samt i en række udenlandske lande. Kanalen er ejet af Fox Corporation – et børsnotteret selskab, som kontrolleres af Murdoch-familien, herunder Rupert Murdoch.

Fox News redaktionelle linje er højreorienteret og republikansk. Den er af sine modstandere kritiseret for at omtale USA som "the good guys" og at nationer og individer som er uenig med USA, tilhører "the bad guys". Efter valget af Donald Trump i 2016 blev kanalen mere højreorienteret. Det kan ses på den urokkelige støtte af den såkaldte præsidentielle dekret. 

Kanalen har haft en stærk vækst i antal seere. I USA er den én af de ledende kanaler på kabelnyhedsmarkedet, med højere rating end hovedkonkurrenterne CNN og MSNBC. En vigtig grund kan konkurrencen på den massemediale "højreside" er svag: Mange amerikanere er langt mere konservative end de fleste journalister i de store amerikanske medier, men få andre medieplatforme end Fox (med undtagelse af radio) tilbyder et i hovedtendens konservativt udsyn, og giver en bred platform til talspersoner for traditionelle værdier og holdninger, enten højresiden sidder i regeringen eller ej. Det mest sete program på kanalen er Bill O'Reillys The O'Reilly Factor, som sendes alle hverdage.

Profiler

Kritik 
Videnskabsfolk og journalister ser en klar højreorienteret reportering på Fox News.

Alternativ fakta om Danmark 
Trish Regan lavede et indslag om Danmark i august 2018 hvor hun brugte alternativ fakta for at beskrive Danmark som et socialistisk mareridt.

Se også 
 Fox-effekten

Eksterne links 
 Kanalens hjemmeside 
https://www.theguardian.com/media/2019/oct/25/fox-news-watching-what-i-learned 
https://www.wired.com/story/fox-news-is-now-a-threat-to-national-security/ 
https://edition.cnn.com/2019/11/06/media/fox-news-whistleblower/index.html 

Tv-kanaler fra USA
Etableret i 1996
Virksomheder i New York City
Fox Entertainment Group
 
Tv-netværk fra USA
Kanton (Schweiz)

Kantoner er i Schweiz delstater i den føderale stat. Frem til midten af 1800-tallet var hver kanton i den daværende konføderation en suveræn stat, med egne hære og valutaer. Den nuværende føderale struktur blev dannet i 1848.

følge konføderationsforfatningen af 1999 er der officielt 26 kantoner. Ved valg til landets andet-kammer (Ständerat) i konføderationsparlamentet og ved afstemninger om føderale initiativer, benytter man imidlertid antallet af stater (Stände) som er 23. Det skyldes, at de gamle nu opdelte kantoner Unterwalden, Appenzell og Basel hver består af to såkaldte halvkantoner; Unterwalden består af Obwalden og Nidwalden, Appenzell af Appenzell Innerrhoden og Appenzell Ausserrhoden, mens Basel består af Basel-Stadt og Basel-Landschaft.

I 1500-tallet bestod den schweiziske konføderation af tretten selvstyrende stater. Disse stater blev kaldt kantoner, og der fandtes to forskellige typer kantoner: De seks landkantoner og de syv bykantoner. Selv om de teknisk set var en del af det Tysk-romerske rige, var de i praksis uafhængige, da schweizerne sejrede over kejser Maximilian I. i 1499, og blev officielt anerkendt som uafhængige gennem den westfalske fred i 1648.

Frem til 1798 var de seks landkantoner demokratiske republikker, mens de syv bykantoner var styret af byråd. Imidlertid var både land- og bykantonerne kontrolleret af små oligarkier af velstående borgere. Blandt bykantonerne var Zürich, Bern og Basel.

Hver kanton har sin egen grundlov, lovgivende forsamling, regering og dømmende magt. Alle kantonernes lovgivende forsamlinger er etkammer parlamenter, hvor størrelsen varierer mellem 85 og 200 pladser. Nogle få lovgivende forsamlinger er generalforsamlinger (Landsgemeinden). De kantonale regeringer består af enten fem eller syv medlemmer.

Alle opgaver, der ikke udtrykkeligt ligger hos konføderationen ifølge den schweiziske forfatning, hører til kantonerne. Kantonerne bestemmer selv i hvor stor grad kommunerne skal styre sig selv, og dette varierer derfor meget. Størrelsen på kantonerne spænder vidt: fra 37 til 7.105 km² samlet areal (land (39.997 km²) og vand (1.288 km²)); folketallet varierer fra 15.300 til 1.284.000.

I kantonale sager er det direkte demokrati i form af generalforsamlinger (Landsgemeinde) nu begrænset til kantonerne Appenzell Innerrhoden og Glarus. I de resterende kantoner bliver de demokratiske rettigheder udtrykt ved hjælp af valg. Siden Jura blev oprettet i 1978 er der ikke oprettet nye kantoner.

Kantonerne var inddelt i 2148 kommuner 1. januar 2022.

Liste over kantoner 
Tabellen nedenfor oplister kantonene i samme rækkefølge som i konføderationsforfatningen.

Noter 

To-bogstavsforkortelsene for schweiziske kantoner er meget anvendt, for eksempel på nummerplader og i ISO 3166-2-koder med præfikset «CH-» – for eksempel CH-SZ for kantonen Schwyz.