kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Christina Nielsen

Christina Nielsen (født 10. januar 1992 i Hørsholm, Danmark) er en dansk racerkører, og den første danske kvinde, der kører det berømte 24-timers racerløb Le Mans.

Hun er datter af racerkøreren Lars Erik Nielsen, der tre år i træk sluttede på podiet til 24 Timers Le Mans.

Racing karriere

Gokart 
Nielsen startede sin gokart karriere i 2007. Efter at have kørt gokart i et par år, skiftede hun til formel racing i 2010.
Nielsen har kørt professionelt racerløb siden 2012 og har blandt andet haft Allan Simonsen som medkører i ADAC GT Masters frem til 2013.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 
 

Motorsportsfolk fra Danmark
Personer fra Hørsholm
Bryn Station

Bryn Station (Bryn stasjon) er en jernbanestation på Hovedbanen, der ligger i Bryn i det østlige Oslo.

Da Hovedbanen åbnede 1. september 1854 blev der etableret stop for togene i Bryn, for at man kunne slå bremserne til på vognene før den bratte nedkørsel mod Oslo. I 1858 blev Bryn holdeplads med ekspedition af passagerer og gods, og i 1860 blev den fuldgyldig station med mulighed for at sende togmeldinger og foretage krydsninger.

Den første stationsbygning var en lille træbygning, der lå på østsiden af sporet, og som blev erstattet af en større murstensbygning omkring 1880. Etableringen af godsbanen Loenga–Alnabrulinjen nødvendiggjorde imidlertid anlægget af et tredje spor tæt på bygningen, der derfor blev afløst af en ny stationsbygning på vestsiden af sporet i 1904. Bygningen fra 1880 blev ombygget til stationsmesterbolig og blev senere udlejet til NSB's ansatte. Siden 1993 har Norsk Jernbaneklubb haft hovedkvarter i bygningen.

Bryn var tidligere en vigtig station med stor godtrafik, og nord for stationsbygning 2 lå der et større pakhus med kontorer. Stationen havde også ilgodsekspedition. Siden 1970'erne er vognladningstrafik og anden godstrafik imidlertid minimeret og bygningerne revet ned. Også en række sidespor til industri i området er blevet fjernet.

Bryn blev fjernstyret fra kommandoposten på Oslo Ø 24. januar 1972 men havde betjent billetsalg indtil 1. juli 1975. Stationens karnap med sikringsanlæg er stadig intakt og kan betjenes efter behov.

Som et kuriosum kan det nævnes, at Bryn Station er en af fire stationer, der er repræsenteret i Monopol, den norske udgave af brætspillet Matador.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

 

Stationer på Hovedbanen
Etableret i 1858
Jernbanestationer i Oslo
Alna Station

Alna Station (Alna stasjon eller Alna holdeplass) er en jernbanestation på Hovedbanen i det østlige Oslo. Stationen består af to spor med en øperron imellem, der er forbundet med omverdenen med en gangbro. Den ligger lige ved siden af godstogsterminalen Alnabruterminalen.

Stationen betjenes af NSB’s lokaltog mellem Spikkestad og Lillestrøm.

Stationen blev etableret 7. juni 1971, da Hovedbanen blev omlagt i en kurve forbi det gamle stationsområde på Alnabru Station. Der havde tidligere eksisteret en station af samme navn, der blev anlagt i 1872 omtrent hvor den senere Alnabru Station kom til at ligge, men den blev nedlagt allerede året efter.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Hovedbanen
Etableret i 1971
Jernbanestationer i Oslo
Nyland Station

Nyland Station (Nyland stasjon eller Nyland holdeplass) er en jernbanestation på Hovedbanen i det østlige Oslo. Stationen består af to spor med hver deres perron af træ med tilhørende læskur og stejle ramper op til perronerne.

Stationen blev anlagt i 1944 og flyttet 400 meter østpå i 1961. Den ligger lige ved NSB’s værksted i Grorud og betjenes af lokaltog mellem Spikkestad og Lillestrøm.

Eksterne henvisninger

Litteratur 
 

Stationer på Hovedbanen
Etableret i 1944
Jernbanestationer i Oslo
Grorud Station (Hovedbanen)

Grorud Station (Grorud stasjon) er en jernbanestation på Hovedbanen i Norge. Stationen ligger ved Østre Aker vei, nær bunden af Groruddalen, i Oslo. Stationen består af tre spor med to perroner og en gul stationsbygning i træ. Den betjenes af lokaltog mellem Spikkestad og Lillestrøm. Desuden betjenes stationen af flere buslinjer.

Stationen åbnede 1. september 1854 som en del af Hovedbanen, der var Norges første jernbane. De engelske ingeniører der byggede banen kaldte stationen for Grorud, til trods for at den egentlig ligger i Furuset. Den første stationsbygning fra banens åbning brændte omkring 1865, hvorefter den afløstes af den nuværende. Stationen blev fjernstyret 24. januar 1972 og gjort ubemandet 2. juni 1991.

Der er også en Grorud Station på T-banen Grorudbanen.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Hovedbanen
Etableret i 1854
Jernbanestationer i Oslo
Diana Pereira Hay

Diana Pereira Hay (født 20. februar 1932) er en dansk pianist og komponist. Hay blev født i Sri Lanka af en australsk far og en mor af irsk afstamning. Hun studerede ved Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i København fra 1953-60 hvor hun blev undervist i klaver, musikteori og musikhistorie samt komposition og orkestrering hos Vagn Holmboe, hvis idéer om metamorfotisk musik hun er påvirket af. Efter hun afsluttede sine studier har hun arbejdet som komponist og har modtaget flere legater fra Statens Kunstråd. Hay havde en periode på 12 år hvor hun ikke komponerede, frem til 1978, hvor hun skrev sin første klaversonate.

Kvindepolitik
Diana Pereira Hay har ikke lagt skjul på sin kvindepolitiske holdning. Hun har udtalt at "Det at drive en husholdning kan sammenlignes med at drive et mindre hotel. Kvinders tankegang bliver fanget som en slaves, når hun skal organisere dagliglivet for 3-4 mennesker samtidig. Denne administration skal deles, hvis kvinden skal kunne koncentrere sig om sit arbejde".  I 1980 tog hun, sammen med Birgitte Alsted og Anne Kirstine Nielsen, initiativet til stiftelsen af Kvinder i Musik, en organisation der har haft en stor betydning for udbredelsen af kvinders musik i Danmark.

Værker 
Blandt hendes værker kan nævnes:
 I'm still alive, klaver (1982)
 Klaversonate nr. 2 (1979)
 Klaversonate nr. 3 (1979)

Kilder

Eksterne henvisninger

 Biografi hos Edition-S 

Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Komponister fra Danmark
Kvindelige komponister
Pianister fra Danmark
Alan Oppenheimer

Alan Louis Oppenheimer (født 23. april 1930) er en amerikansk skuespiller og tegnefilmsdubber. Han er sikkert mest kendt som stemmen bag både Skeletor, Man-At-Arms og Cringer i den amerikanske superhelte tegnefilmserie He-Man and the Masters of the Universe.

Eksterne henvisninger

Noter 

Skuespillere fra USA
Tegnefilmsdubbere fra USA
Nattens dæmoner 2

Nattens dæmoner 2 (originaltitel The Conjuring 2) er en amerikansk gyserfilm fra 2016 instrueret af James Wan. Den er en efterfølger til Nattens dæmoner fra 2013. Det virkelige par af paranormale efterforskere, Ed og Lorraine Warren, spilles igen af Patrick Wilson og Vera Farmiga.

Medvirkende 
 Vera Farmiga som Lorraine Warren
 Patrick Wilson som Ed Warren
 Frances O'Connor som Peggy Hodgson
 Madison Wolfe som Janet Hodgson
 Simon McBurney som Maurice Grosse
 Franka Potente som Anita Gregory
 Lauren Esposito som Margaret Hodgson
 Patrick McAuley som Johnny Hodgson
 Sterling Jerins som Judy Warren
 David Thewlis

Kilder

Eksterne henvisninger 
 
 
 
  på History vs. Hollywood

Amerikanske film fra 2016
Engelsksprogede film
Gyserfilm fra USA
Film baseret på virkelige begivenheder
Film om Hjemsøgte huse
Overnaturlige gyserfilm
SM-53

SM-53 (Sporvogn Motorvogn Prosjektår 1953) var en serie på 50 sporvogne, der blev bygget fra 1952 til 1958 af HØKA (Hønefoss Karosserifabrikk) og Hägglund & Söner for Oslo Sporveier. Officielt hed de oprindeligt MBO 50, MBO 55 og MBO 56 til 1994, derefter SM-53. Af og til blev og bliver de imidlertid også kaldt for Høkavogner eller Høkatrikker.

I 1985-1991 gennemgik 11 vogne en omfattende ombygning til typen SM-83 (forkortelse for Sporvogn Motorvogn Prosjektår 1983) på sporvejenes værksted i Sagene. Ombygningen omfattede en omfattende ændring af fronten, ændring til tre sæt dobbeltdøre og at den gamle kontroller blev udskiftet med chopper fra AEG. De ombyggede vogne var nummereret 261-271 i perioden 1985-1994. Nr. 261-267 (senere nr. 201-207) blev lakeret røde ved ombygningen, idet 261-262 dog var røde op til vinduerne og grå op til taget. I løbet af 1990'erne blev de lakeret blå, så de fulgte sporvejenes nye design.

De uombyggede SM-53 blev taget ud af drift i 1997. SM-83 blev udrangeret i 2000 som følge af, at sporvejede øgede kørespændingen fra 600 til 750 volt 1. juli 2000.


Bevarede vogne

SM-53 
 215 – Bevaret af LTF i Oslo
 234 – Bevaret af LTF i Oslo. Udstillet på Sporveismuseet Vognhall 5.
 247 – Bevaret af LTF i Oslo
 249 – Bevaret af Djurgårdslinjen i Stockholm, overtaget af LTF i Oslo i september 2012
 252 – Overtaget af Djurgårdslinjen i Stockholm som reservedele til 249, senere ophugget

SM-83 
 201 bevaret som arbejdsvogn i Göteborg
 203 bevaret som museumsvogn på det danske Sporvejsmuseet Skjoldenæsholm
 207 bevaret som museumsvogn på Sporveismuseet Vognhall 5
 210 bevaret som trafikvogn/cafévogn på Djurgårdslinjen i Stockholm

Eksterne henvisninger 

 Præsentation af SM-83 207 hos Sporveismuseet Vognhall 5 
 Præsentation af SM83 \ A51 210 hos Svenska Spärvagssälskapet

Oslos sporveje
Sporvogne
Springaber

Springaber er en gruppe af små primater i familien Pitheciidae, der lever i Sydamerika. Navnet skyldes, at de meget smidigt er i stand til at springe fra gren til gren. Alle de omkring 30 arter er traditionelt blevet henført til slægten Callicebus.

Beskrivelse 
Kropslængden er 23 til 46 centimeter alt afhængig af arten, halen er længere end kroppen og måler 26 til 56 centimeter. Vægten er omkring 0,5 til 1,5 kilogram. Halen kan ikke anvendes som gribehale.

De fleste arter lever i amazonbassinet, men nogle få lever adskilt fra de andre i det sydøstlige Brasilien.

Springaber er territoriale dyr. De lever i familiegrupper på to til syv individer, der består af en han og en hun og deres fælles afkom. Magerne lever monogamt og forbliver ofte sammen hele livet. Føden består hovedsageligt af frugt.

Hunnen føder efter fem til seks måneder en enkelt unge. Faren overtager størstedelen af ansvaret for ungen og bringer den kun til moren, når den skal die. Ungen fravænnes efter fem måneder og er efter et år voksen. Efter to til tre år forlader den sin familiegruppe for at grundlægge sin egen.

Arter 
Springaber har hidtil været placeret i en enkelt slægt Callicebus, men muligvis bør de opdeles i flere slægter. Kun få arter har danske navne.
 Callicebus donacophilus
 Callicebus modestus
 Callicebus oenanthe
 Callicebus olallae
 Callicebus pallescens
 Callicebus baptista
 Callicebus bernhardi
 Callicebus brunneus
 Callicebus cinerascens
 Callicebus hoffmannsi
 Almindelig springabe, Callicebus moloch
 Callicebus vieirai
 Callcebus miltoni
 Callicebus barbarabrownae
 Callicebus coimbrai
 Callicebus melanochir
 Callicebus nigrifrons
 Callicebus personatus
 Callicebus caligatus
 Callicebus cupreus
 Callicebus aureipalatii
 Callicebus discolor
 Callicebus dubius
 Callicebus ornatus
 Callicebus stephennashi
 Callicebus lucifer
 Callicebus lugens
 Callicebus medemi
 Callicebus purinus
 Callicebus regulus
 Hvidhåndet springabe, Callicebus torquatus

Kilder og eksterne henvisninger 

 Thomas Geissmann: Vergleichende Primatologie. Springer-Verlag, Berlin u. a. 2003, .
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. 6th edition. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD 1999, .
 Marc G. M. van Roosmalen, Tomas van Roosmalen und Russell A. Mittermeier: A Taxonomic Review of the Titi Monkeys, Genus „Callicebus“ Thomas 1903, with the Description of two New Species: „Callicebus bernhardi“ and „Callicebus stepehnnashi“, from Brazilian Amazonia. In: Neotropical Primates. 10, , 2002, S. 1–52, PDF; 2,84 MB .
 Callicebus Database

Pelsaber
Stevie Young

Stephen Crawford "Stevie" Young (født 11. december 1956) er en skotsk musiker, som er rytmeguitarist i det australske rockband AC/DC. Han erstattede sin onkel Malcolm Young som rytmeguitarist i September 2014 og overtog derved Malcolms Marshall forstærkere samt de fleste guitarer som han bruger i dag.

Eksterne henvisninger 
 

Guitarister fra Storbritannien
AC/DC
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Bolhrad

Bolhrad (, ; bulgarsk og ; ; ) er en by i Odessa oblast i det sydvestlige Ukraine med  indbyggere. Byen er det administrative center i Bolhrad rajon.

Historie 
Bolhrad blev grundlagt i 1821 af bulgarske nybyggere under ledelse af general Ivan Inzov. Bolhrad var en del af Moldavien fra 1856 til 1859, Rumænien fra 1859 til 1878, 1918 til 1940 og fra 1941 til 1944 før den blev en del af Ukrainske SSR og senere Ukraine.

Referencer

Eksterne henvisninger

 Officielle data om Bolhrad 

Byer i Odessa oblast
Krogenberg Hegn

Krogenberg Hegn er en statsskov i nærheden af Gurre i Nordøstsjælland. Skoven er umiddelbart forbundet med Danstrup Hegn.

I skovens nordøstlige del ligger Ravnebakke (delvist udnyttet som grusgrav) og Ravnemose. Noget sydvest for den ligger Store Kirsebær Mose og Lille Kirsebær Mose, i skovens midterste sydlige del ligger Husmandsmose og Hønevad Mose og i den nordlige del Trollermose, i skovens nordvestre del ligger Espe Mose, Nyrup Mose og Helligfreds Mose, og mod sydvest ligger Nørremose.

Skovens sydlige del, der stikker ud, kaldes Gamle Hegn eller Plantagen.

Skoven er en blandet løv- og nåleskov. Af planter findes blandt andet smuk perikon, lyng-snerre, tredelt egebregne, dunet egebregne, bredbladet mangeløv, smalbladet mangeløv, guldnælde, liden vintergrøn, skovstjerne, krybende hestegræs. Skoven er desuden rig på svampe.

Hornbækvej går gennem skovens vestligste del og danner til dels grænse til Danstrup Hegn.

Der findes en række fredede og ikke-fredede fortidsminder i skoven.

Krogenberg Hegn indgår i Nationalpark Kongernes Nordsjælland. og  Natura 2000-område nr. 131 Gurre Sø (habitatsområde nr 115).

Noter

Eksterne henvisninger 
 
Palle Gravesen: Foreløbig Oversigt over Botaniske Lokaliteter 1: Sjælland; Fredningsstyrelsen 1976; s. 274

Statsskove i Danmark
Skove i Helsingør Kommune
MGP 2017

MGP 2017 var den 17. årlige MGP-sangkonkurrence for håbefulde sangere i alderen 8 til 15 år, afholdt i Jyske Bank Boxen i Herning den 4. marts 2017. Værterne var Sofie Østergaard og Barbara Moleko.

Bastian vandt konkurrencen med sangen "Frikvarter" med 38% procent af seernes stemmer.

De 10 finalister blev afsløret den 3. februar. 2017

Deltagere

Superfinale 
I superfinalen skulle de tre mest populære fra første runde synge igen, og seerne stemte endnu engang, hvorved konkurrencens vinder blev fundet.

Referencer 

2017
Begivenheder i 2017
Georg Weber (historiker)

Georg Weber (født 19. februar 1808 i Bergzabern, død 10. august 1888 i Neuenheim ved Heidelberg) var en tysk historiker.

Weber var sit liv igennem knyttet til skolen, og dette har også sat sit præg på hans store historiske forfattervirksomhed; i tilknytning til Schlosser lægger han mindre vægt på den kritiske forskning end på den samlende, folkelige fremstilling. Hans hovedværk er Allgemeine Weltgeschichte (15 bind, 1857—1880), men han har også skrevet en kortere, Weltgeschichte in übersichtlicher Darstellung (1846), der er udkommet i talrige oplag og på dansk bearbejdet af Harald Weitemeyer (2 bind, 1890—1892). Mere indtrængende studier gjorde Weber på kirkehistoriens område, og han har skrevet både om reformationstiden og om urkristendommen.

Kilder 
 

Historikere fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
J.F. Böttger

Johan Friedrich Böttger (født 1682 i Schleiz, død 1719) var opfinderen af det europæiske porcelæn.

Hans fader var møntmester. 16 år gammel kom han i apotekerlære i Berlin. Han kastede sig som så mange af hans samtidige over studiet af alkymien. Der gik hurtigt ry af hans evner, og kurfyrsten August den Stærke, der var i stor pengetrang, lod ham under militær bevogtning føre til Dresden, hvor han i et laboratorium på slottet skulle udøve sin hemmelige kunst til fordel for majestæten.

Under sine studier opfandt Böttger det første (røde) porcelæn i 1709. Nok ved et tilfælde fik han adgang til porcelænets vigtigste bestanddel, kaolin, men det var hans genialitet at forstå dets betydning og benytte det, samt at han senere opfandt glasuren og hele fabrikationsmetoden med den vanskelige brænding. Efter opfindelsen af porcelænet indrettede kurfyrsten i 1710 en fabrik i sit slot Albrechtsburg i Meissen. Det røde (böttgerske) porcelæn var en art stentøj, der dels slibes og poleres, dels glaseres og dekoreres med emaljer, guld etc., men allerede i 1713 frembragte Böttger det ægte, hvide gennemsigtige porcelæn, og han blev nu udnævnt til direktør (men stadig som fange) for den første europæiske porcelænsfabrik, hvor han forblev til sin død.

Litteratur 

 Ernst Zimmermann: Die Erfindung und Frühzeit des Meissner Porzellan, Berlin 1908.

Eksterne henvisninger 

 Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind IV, s. 460

Opfindere fra Tyskland

Tyskere i 1600-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Ludvig Conrad Neckelmann

Ludvig Conrad Neckelmann (født 28. maj 1784 i Æbeltoft, død 17. maj 1865) var en dansk jurist og historisk forfatter. 

Neckelmann blev student fra Fredericia Skole 1800, juridisk kandidat 1804 og studerede derefter i Kiel. I 1805 blev han auditør ved det slesvigske infanteriregiment, 1810 byfoged i Randers samt herredsfoged i de dermed forenede jurisdiktioner (indtil 1814 Houlbjerg og Galten Herreder, 1814-19 Nørhald og Støvring Herreder) og 1819 tillige borgmester. Neckelmann tog sig ivrig af den by, han således fik anvist til virkekreds, og da han tillige havde megen historisk interesse, kom han snart ind på studier i Randers gamle rådstuearkiv. I 1830 skrev han en Udsigt over Randers Kjøbstad, og i 1833 påbegyndte han en Randers Kjøbstads Beskrivelse, af hvilken dog kun udkom den almindelige del indtil 1448 og en afhandling om fiskeriet i Randers Fjord. Også til sit skrift Om Kommunevæsenet i Danmark (1836) har han benyttet oplysninger fra Randers tingbøger. Af interesse for byens opkomst fremkom han i 1832 med et noget fantastisk Forslag til Pramfart mellem Limfjorden og Gudenaa. 

Neckelmann var i 1831 bleven justitsråd, og hans embedsvirksomhed og duelighed vare ofte blevne hædrende omtalte af kongen og kancelliet. Men han blev nu indviklet i nogle uregelmæssige sportuleringsforhold, og ved en Højesteretsdom blev han i 1838 idømt en mulkt på 1000 rigsdaler. I anledning heraf søgte og fik han i 1839 sin afsked med pension. Efter den tid levede han i Randers uden at beklæde noget embede. Han fortsatte sin litterære virksomhed, udgav et par skrifter af juridisk indhold og et ugeblad, Turisten (1840), men var navnlig optaget af at samle materiale til et stort værk om det skandinaviske Stamfolks Urtid og Oldtid, hvilken han søgte at oplyse væsentlig ved studier over folkesproget og stednavnene. Da han var henimod 80 år gammel, begyndte han 1861 
udgivelsen af dette værk under titel Skandinaviske Blade. Men kun 1. bind udkom, inden forfatteren døde.

Kilder 

  

Borgmestre fra Danmark
Justitsråder fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Allinge Tekniske Skole

Allinge Tekniske Skole var en teknisk skole beliggende i Allinge på Bornholm. Bygningen var fra 1970'erne til 1. december 2017 benyttet til folkebibliotek under navnet Allinge Bibliotek.

Historie 
I 1893 blev Allinge-Sandvig Haandværker- og Industriforening stiftet. Den besluttede at opføre en teknisk skole i byen, og valgte den bornholmske arkitekt Mathias Bidstrup til at tegne bygningen, med August Kofoed som bygmester. Skolen blev indviet den 28. december 1895.

Bibliotek 
I begyndelse af 1970'erne blev bygningen overtaget af Allinge-Gudhjem Kommune, der indrettede folkebibliotek på stedet. Indtil 1. december 2017 drev Bornholms Regionskommune Allinge-filialet af Bornholms Folkebiblioteker i bygningen. I 2016 havde kommunen den 3. tirsdag i hver måned borgerservice åben i tre timer på biblioteket. Efter at bibliotekets 15.000 bøger i december 2017 var blevet flyttet til det nye kombinerede folke- og skolebibliotek på Kongeskærskolen, var det planen at kommunen vil sælge bygningen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Allinge Tekniske Skole på kulturarvbornholm.dk

Tekniske Skole
Etableret i 1895
Tekniske skoler i Danmark
Folkebiblioteker i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Bornholms Regionskommune
Uddannelse på Bornholm
Jens Meulengracht-Madsen

Jens Meulengracht-Madsen (født 1939, død 21. april 2007 på Bornholm) var læge og passioneret akvarist fra en alder af fem år. Han udgav en lang række bøger om akvariefisk. Han arbejdede som naturvidenskabelig journalist for Danmarks Radio og var en fremragende naturfotograf. 

I 1954 begyndte han at opdrætte sommerfugleciclider (Mikrogeophagus ramirezi), og da han var 17 år gammel, skrev han sin første artikel, "Mine ramirezi",  til Dansk Akvarieblad.
Han illustrerede sine bøger med egne fotos.

Meulengracht-Madsen medvirkede i Danmarks Radios programmer Videnskaben og vi, Den grønne Linie, Viden om (P1), Natursyn og var fra 1967 til 1987 redaktør for Danmarks Radios naturvidenskabelige spørgeprogram Lexicon sammen med Bent Jørgensen, direktør for København Zoo. Han var medstifter af Dansk Saltvands Klub og en tid klubbens formand, medlem af Dansk Cichlide Selskab og præsident for DAU (Dansk Akvarie Union).

I 1975 blev han hædret af det svenske tidsskrift Akvariets Oscar for sin indsats for Akvariehobbyen.

Bibliografi 
 Adfærd i ferskvandsakvarie, Clausens forlag
 Akvariet i fokus, Clausens forlag
 Akvariefoto, Clausens forlag
 Skalarer, Diskosfisk og Cichlider, Clausens forlag
 Politikens Akvariehåndbog (1994), Politikens forlag

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 
 Københavns Akvarieforenings websted

Iktyologer
Læger fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark