kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Verdensarvskandidater i Danmark

Der er fem steder i Danmark, der er optaget på UNESCOs liste over kandidater til verdensarv (tentativ liste over verdensarv). 

Desuden er der otte steder i det danske rige, der er godkendt som verdensarv. Den nuværende verdensarv er Jellingmonumenterne (1994), Roskilde Domkirke (1995), Kronborg (2000), Ilulissat Isfjord (2004), Stevns Klint (2014), den danske del af Vadehavet (2014), Christiansfeld (2015) samt Parforcejagtlandskabet i Nordsjælland (2015) .

Kandidater til verdensarv i Grønland 
 Aasivissuit, Arnangarnup Qoorua (Grønlandske jagtområder i indlandet og ved kysten (Paradisdalen og Aasivissuit)) – optaget på listen den 29. januar 2003. 
 Kirkeruinen ved Hvalsø, bispesædet ved Gardar og Erik den Rødes Brattahlíð (1000 års landbrug i Arktis – Et kulturlandskab præget af nordboer og inuiter – optaget på listen den 29. januar 2003.

Kandidater til verdensarv i Jylland 
 Christiansfeld – optaget på listen den 1. september 1993. Godkendt som verdensarv i 2015.
 Den danske del af Vadehavet – optaget på listen over kandidater den 29. januar 2003. Godkendt som verdensarv den 23. juni 2014.
 Molerlandskab ved Limfjorden (Molerklinterne Hanklit og Knudeklint) – optaget på listen den 8. januar 2010.

Kandidater til verdensarv på Sjælland 
 Frederiksstaden med Amalienborg – optaget på listen den 1. september 1993. 
 Stevns Klint – optaget på listen over kandidater den 8. januar 2010. Godkendt som verdensarv den 23. juni 2014.
 Parforcejagtlandskabet i Nordsjælland – optaget på listen den 8. januar 2010. Godkendt som verdensarv i 2015.

Kandidater til verdensarv i flere landsdele 
 Vikingetidens Trelleborge (omfatter Trelleborg ved Slagelse, Aggersborg og Fyrkat, men ikke Nonnebakken) – optaget på listen den 8. januar 2010.

Referencer

Kilder 
 Kulturstyrelsens side om verdensarv
 UNESCOs side om kandidater til verdensarv (engelsk)
Rikke Marott

Rikke Namunyak Marott (født 14-12.1967 i Danmark) er en dansk fotomodel, skribent, forfatter og cand.mag. i retorik (Københavns Universitet, 2019). 

Marott har en baggrund med en dansk mor og en masai-far fra Kenya. Hun blev adopteret af en dansk familie da hun var tre mdr. gammel.
Hun gik på Hedegårdsskolen i Ballerup, hvor hun som 13-årig så Jacob Holdts foredrag Amerikanske Billeder.
Det skulle senere inspirere hende til hendes rejse i 2003 blandt Ku Klux Klan og massemordere med Jacob Holdt, som hun skildrede i sin første bog Med Jacob Holdt i Amerika fra 2012.
Turen var tidligere beskrevet i hendes artikelrække USA på bunden i Politiken fra december 2003.
Marott og Holdt holder nu foredrag sammen med udgangspunkt i bogen.

Som model har Marott arbejdet i London, New York og Los Angeles igennem 15 år.

Henvisninger 

Faglitterære forfattere fra Danmark
Fotomodeller fra Danmark
Alkymisten

Alkymisten er navnet på flere ting:
 Alkymisten (roman) – En roman af Paulo Coelho
 Alkymisten – En Jumbobog
 Alkymisten (film) – dansk kortfilm fra 2013 instrueret af Teis Syvsig

Se også:
 Alkymisten - den udødelige Nicholas Flamels hemmeligheder – En roman af Michael Scott
Pukë (distrikt)

Distriktet Pukë (albansk: Rrethi i Pukës) er et distrikt i Albanien, en del af Shkodër-regionen. Distriktet har en befolkning på 24.323 (2010), og et område på 1,034 km².

Distriket er beliggende i den nordlige del af landet og dets administrative centrum er byen Pukë.

Distriktet består af følgende kommuner:
 Blerim
 Iballe
 Fierzë
 Fushë-Arrëz
 Gjegjan
 Pukë
 Qafë-Mali
 Qelëz
 Qerret
 Rrapë

Albaniens geografi
Distrikter
Alexandur Kristiansen

Alexandur Kristiansen (23. april 1949) er en færøsk digter og forfatter. I 1960'erne arbejdede han som sømand, men så besluttede han at uddanne sig til lærer og startede på Lærerseminariet i Tórshavn og blev uddannet som lærer i 1976, hvorefter han arbejdede som lærer, først to år i Tórshavn og derefter i Fuglefjord. Han har været aktiv i  Bókadeild Føroya Lærarafelags (Færøernes Lærerforenings Forlag), hvor han sad i bestyrelsen i 20 år, fra 1980 til 2000. Han har også været redaktør af Mín jólabók i flere år. Som forfatter er han bedst kendt som digter, og blandt børn er han kendt for de morsomme sange, som han har digtet. Udover at have skrevet i Min julebog, i det litterære tidsskrift Vencil mm. har han også oversat flere børnebøger til færøsk. 

Han bor i Fuglafjørður og er gift med Karolina Matras, de har tre sønner.

Bibliografi 

 1968 - Nón (digte)
 1969 - Assa (digte)
 1972 - Jomfrú við ongum bróstum (digte)
 1972 - Við fjøll og bláan fjørð (digte)
 1974 - Eg eri... 
 1975 - Málið er mítt øki (digte)
 1977 - Kannubjølluvísur
 1979 - Várt dagliga lív (digte)
 1983 - Barnabros (børnerim)
 1983 - Útskot (digte)
 1984 - Kærleiki mín (fosturvatnsyrkingar og aðrar) (fostervandsdigte og andre)
 1984 - Havnarlív (digte)
 1989 - Mánadags Mortan (digte for børn)
 1990 - Staksteinar (digte)
 1991 - Odysseus í hjartanum (digte)
 1992 - Grísaflísapætur ("skjaldur")
 2001 - Rinkusteinar (børnesange)
 2003 - Barnarímur ("skjaldur" og sange)
 2003 - Ein halastjørna er komin (Nordiske digte)
 2003 - Gud er danskari (digte)
 2004 - Lokki Litaval (digte for børn)
 2005 - Báðumegin Blátt (digte)
 2012 - Kokkulárapi (digte for børn)

 Han har også været særdeles aktiv som oversætter, han har skrevet radiospil og i flere år har han også bidraget til Mín jólabók (Min julebog), som udkommer engang om året.

Priser 

 1977 - Færøernes litteraturpris (Mentanarvirðisløn M. A. Jacobsens)
 1983 - Barnamentanarheiðursløn Tórshavnar býráðs (Thorshavn Byråds Børnekulturpris)
 2003 - Barnamentanarheiðursløn Tórshavnar býráðs (Thorshavn Byråds Børnekulturpris)

Referencer 

Oversættere fra Færøerne
Digtere fra Færøerne
Børnebogsforfattere fra Færøerne
Lærere fra Færøerne
Redaktører fra Færøerne
Personer fra Østerø
Qafë-Mali

Qafë-Mali er en kommune i Pukë distriktet, Shkodër regionen i det nordlige Albanien. Der er 9 bosættelser i Qafë-Mali.
 Armiraj 
 Kryezi
 Lajthizë
 Lumëbardhë
 Mollëkuqe
 Orosh
 Qafë-Mali 
 Srriqe
 Tuç

Albaniens geografi
Kommuner
Pukë

Pukë kan have flere betydninger:

 Pukë (distrikt) - Et distrikt i Albanien
 Pukë (by) - Hovedbyen i distriktet Pukë
Sundefossen

Sundefossen er et vandfald i Kvinnherad kommune i Vestland. Højden er opgivet til 567 meter, men tallet er usikkert. Vandføringen i fossen indgår i udbygningen af Mauranger kraftverk.

Se også 
 Vandfald i Norge

Eksterne kilder og henvisninger 
 Sundefossen på europeanwaterfalls.com
 Gammelt billede af fossen

Vandfald i Vestland
Kvinnherad
The Shard

The Shard, også omtalt som Shard of Glass,  Shard London Bridge og tidligere London Bridge Tower,  er en 95 etager høj skyskraber i London i Storbritannien. Dens opførelse blev påbegyndt marts 2009. Den blev indviet den 5. juli 2012 og åbnede for offentligheden den 1. februar 2013.   Med en højde på 309,6 meter er The Shard den højeste bygning i EU og den næsthøjeste i Europa efter Mercury City Tower i Moskva. The Shard er også den næsthøjeste konstruktion i Storbritannien efter betontårnet ved Emley Moor transmitting station.

Kildehenvisninger 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i London
Skyskrabere
H.P. Langkilde

Hans Peter Egeløkke Langkilde (12. august 1836 på Sandholt – 11. april 1924 i Nyborg) var en dansk jurist, etatsråd og godsejer, bror til W.A. Langkilde.

Han var søn af etatsråd N.R.H. Langkilde og hustru født Langkilde og blev 1854 student fra Odense lærde Skole og 1859 cand. jur. Langkilde var 1860-64 assistent i Indenrigsministeriet og var fra 1863 til december 1918 ejer af Juulskov i Kullerup Sogn. Han blev 1892 etatsråd og 6. april 1909 Ridder af Dannebrog. Han var fra 1878 landvæsenskommissær i Svendborg Amt, 1890 formand for afløsning af hoveriet i 6. Landstingskreds, fra 1881 medlem af repræsentantskabet for Kreditforeningen af Grundejere i Fyens Stift, 1896-1919 formand for repræsentantskabet, formand for Kullerup-Refsvindinge Sogneråd og medlem af skoledirektionen for Vindinge Herred.

Langkilde blev gift 31. oktober 1862 i Sankt Knuds Kirke med Ingeborg Marie Engelstoft (1. oktober 1839 i København - 28. maj 1902 på Juulskov), datter af professor ekstraord., dr. theol., senere biskop over Fyens Stift, minister for Kirke- og Undervisningsvæsenet Christian Thorning Engelstoft og Louise Holm.

Kilder 
 Danske Jurister 1736-1936.

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra Fyn
Godsejere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
H.P.
Sognerådsformænd fra Danmark
Jurister fra Danmark
Studenter fra Odense Katedralskole
Gebhart Kaas

Gebhard "Gebhart" Valentin Kaas (29. juni 1835 på Nedergård – 14. december 1911 sammesteds) var en dansk godsejer, kammerherre og hofjægermester, far til Otto Kaas.

Han var søn af hofjægermester Hans Kaas og hustru, arvede Stamhuset Nedergaard, overtog 1859 Svalebøllegård, blev 1865 hofjægermester, 1880 kammerherre, købte 1885 Stårupgård og blev 1908 Ridder af Dannebrog.

Han ægtede 29. juni 1860 på Gertrudsholm Adelheid Marie von Hedemann (2. marts 1839 på Møllegård, Longelse Sogn - 27. december 1884 på Nedergård), datter af Christopher Adolph von Hedemann og Cecilie Pouline Rosenørn.

Kilder 

 

Gebhart
Godsejere fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Hofjægermestre fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Riddere af Dannebrog
Personer fra Langeland
Flyvestation Kagerup

Flyvestation Kagerup var i årene 1955 - 1982 en kaserne / militærlejr ved Gribskov på Nordsjælland. Kasernen blev bygget 1955 i landsbyen Kagerup med en placering op ad skoven og tæt på Kagerup Station.

Flyvestationens formål var at betjene flyradarstation Multebjerg beliggende inde i Gribskov. Oprindelig blev kasernen og radarstationen kaldt Flyverdetachement Kagerup. I 1957 ændredes navnet til Flyverdetachement 501, og i 1970 fik enheden betegnelsen Flyvestation Kagerup, mens selve radarstationen blev benævnt Eskadrille 501 (under KVG = Kontrol- og Varslingsgruppen). I en periode fra 1970 var Flyvevåbnets Kontrol- og Varslingsskole placeret på flyvestation.
Da Flyvestation Kagerup og Eskadrille 501 blev nedlagt i 1982, blev radarstation Multebjerg underlagt Eskadrille 500 Vedbæk.

Kagerup kaserne blev betegnet som en smuk og moderne kaserne efter den tids forhold. Der var bl.a. fritidslokaler og sløjdsal.

Efter 1982 blev kasernen / lejren i en periode fra oktober 1984 brugt som asylcenter / flygtningelejr (lejr for asylansøgere), drevet af Dansk Røde Kors.
Lejren blev i 1996 overtaget af Luthersk Mission, som nu driver stedet som Lejrcenter HvideKilde. Centret bruges til Luthersk Missions egne lejraktiviteter, og det udlejes til menigheder og skoler mv. En af bygningerne er fast udlejet til udflytterbørnehaven ’Raketterne’ fra Gullfossgade i København (på Amager).

Til kasernen hørte en fodboldbane, som også kunne bruges som helikopterlandingsplads. Fodboldbanen findes endnu, men altså nu som en del af HvideKilde Centret.

Kilder og eksterne henvisninger

 Om Eskadrille 501 (KVG) indtil 1959. (Domænet luftvet.dk står for Luftforsvarets Veteraner = LUFTVET).
 En beretning om Flyvevåbnets kontrol- og varslingstjeneste 1951 - 2007 .
 Bladet Flyvevåbnet, oktober 2007. (Side 13).
 Når en flygtning banker på - scener fra 25 års asylarbejde i Dansk Røde Kors  (Side 10 om Kagerup og Kongelunden).
 Om HvideKilde , Luthersk Missions Lejrcenter.
 Udflytterbørnehaven Raketterne 

Kagerup
Nedlagte kaserner i Danmark
Etableret i 1955
Ophørt i 1982
Lokaliteter i Gribskov Kommune
Nedlagte militære enheder fra Danmark
Flyvevåbnet
Carl Kalisch

Abraham Carl Kalisch (30. november 1856 i Vejle – 26. juli 1931) var en dansk litterat.

Han var søn af handelsrejsende Isac Hillel Kalisch (1822-1892) og hustru Amalie født Meyer (1819-1879), blev student (privat dimitteret) 1879, mag. art. 1889 og dr. phil. (Studier over Tennyson med et kort Omrids af Digterens Liv) 1893. Han skrev også Shakespeares yngre Samtidige og Efterfølgere (1890).

Kalisch var lektor ved Købmandsskolen indtil 1927, Niels Brocks Handelshøjskole o.a. steder og medlem af bestyrelsen for English Debating Club fra 1885 og formand fra 1894. Han var medlem af Det Danske Sprog- og Litteraturselskabs bestyrelse 1884-1900.

Han blev gift 15. november 1893 med Alma Norup (1. marts 1862 i Fredericia - ?), datter af kaptajn Sophus Norup (1828-1903) og hustru født Rosing.

Kilder 

 

Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Jøder fra Danmark
Personer fra Vejle
Lærere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Litteraturhistorikere fra Danmark
Karl Langkilde

Karl Langkilde (11. december 1884 på Bramstrup – 18. april 1952) var en dansk godsejer, bror til Kirsten og Niels Langkilde.

Han var søn af etatsråd W.A. Langkilde og hustru Hanne født Schwartz, blev student fra Odense Katedralskole 1902 og landbrugskandidat 1907. Han blev forvalter på Bramstrup 1909, forpagter 1915 og ejer 1919.

Langkilde var medlem af bestyrelsen for A/S De Danske Sukkerfabrikker fra 1928 og af bestyrelsesrådet for Det Kongelige Danske Landhusholdningsselskab, var medlem af repræsentantskabet for Bankakts. Fyens Disconto Kasse fra 1934, af besty­relsen for samme fra 1938 og af repræsentantskabet for Brandassuranceselska­bet Ravnholtkassen, medlem af repræ­sentantskabet for Landbygningernes almindelige Brandforsikring og næstformand for bestyrelsen for Andelsmejeriet Pasteur i Odense. Han var Ridder af Dannebrog.

Langkilde blev gift 6. maj 1919 med Harriet Brandt, datter af fabrikant S. Christian Brandt (død 1905) og hustru Oluffa født Dahlerup (død 1945).

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1949

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra Fyn
Godsejere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1900-tallet
Karl
Agronomer fra Danmark
Studenter fra Odense Katedralskole
Radarhoved Multebjerg

Radarhoved Multebjerg var en militær flyradarstation på Multebjerg i Gribskov i Nordsjælland. Den blev bygget samtidig med de øvrige radarhoveder ved etableringen af det danske militære radarnet i 1955. Dengang hørte Multebjerg under Flyvestation Kagerup, men ved dennes nedlæggelse i 1982 kom Multebjerg under Eskadrille 500 i Vedbæk. Da Vedbæk lukkede i 2006 blev Multebjerg et selvstændigt radarhoved under Air Control Wing indtil lukningen 18. januar 2011. Fra 10. måned 2013 flytter Hjemmeværns Kompagni Gribskov ind i de tidligere kommandobygninger, og bygningerne bliver dermed en af de flittigst benyttede hjemmeværnsgårde i Nordsjælland.

Militære anlæg i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Gribskov Kommune
Diana jagtrejser

Diana Jagtrejser og Fiskerejser A/S blev grundlagt i 1974 af Jan Krossteig, som var ejer og direktør frem til 1998, hvor han solgte bureauet. På salgstidspunktet var Diana det største jagtrejsebureau i Europa. Ti år senere - i 2008 - gik Jagtrerejser efter en kort periode under svensk ejerskab konkurs, hvorpå de såkaldte ”immaterielle aktiver” – herunder navnet, kundedatabasen og kontrakterne med revirerne blev købt op af Limpopo Travel A/S, som også er stiftet og ejet af Jan Krossteig. I dag er Diana Jagtrejser et varemærke ejet af Limpopo Travel A/S.

Eksterne henvisninger 
 Jagtrejser.dk 
 http://www.tv2fyn.dk/article/174577:Diana-Jagtrejser-genopstaar

Etableret i 1974
Rejsebureauer
Hermann Baumgarten

Hermann Baumgarten (28. april 1825 - 19. juni 1893) var en tysk historieskriver. 

Han var professor i Strassburg 1872-89 og har ikke blot skrevet fortrinlige historieværker, men også med interesse deltaget i Tysklands politiske liv. Hans hovedarbejder er: Geschichte Spaniens vom Ausbruch der französischen Revolution bis auf unsre Tage (1865-73, 3 bind) og den ufuldendte Geschichte Karls V (1885-92, 3 bind); af hans talrige mindre skrifter kan nævnes: Die religiöse Entwickelung Spaniens (1875), Über Sleidans Leben und Briefwechsel (1878) og Vor der Bartholomäusnacht (1882).

Kilder 

 

Historikere fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Salmonsens
Ansatte ved Strasbourgs Universitet
Niels Langkilde

Niels Langkilde (3. februar 1877 på Bramstrup – 22. oktober 1972) var en dansk ingeniør, bror til Kirsten og Karl Langkilde.

Han var søn af etatsråd W.A. Langkilde og hustru Hanne født Schwartz, blev student fra Odense Katedralskole 1895, cand. polyt. 1900. Han var ingeniør ved Københavns Belysningsvæsen 1901-08, ingeniør i A/S Faxe Kalkbrud 1908-27 og teknisk direktør i dette selskab 1927-43. Han blev svensk vicekonsul 1928. Langkilde var medlem af direktionen for Sparekassen for Faxe og Omegn til 1943 og med­lem af bestyrelsen for De jydske Kalkværker.

Langkilde blev gift 27. april 1907 med Anna Hempel (11. juli 1883 i Hammel - ?), datter af apoteker, assessor pharmaciæ Preben Hempel og hustru Hulda født Jespersen.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1957

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra Fyn
Erhvervsfolk fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Niels
Ingeniører fra Danmark
Diplomater fra Sverige
Bankdirektører fra Danmark
Studenter fra Odense Katedralskole
Turid Sannes

Turid Sannes er en norsk håndboldspiller. Hun spillede 54 kampe og scorede 122 mål for Norges håndboldlandshold mellem 1975 og 1977. Hun deltog også under VM 1975 hvor holdet kom på en 8.-plads.

Kilder 

Håndboldspillere fra Norge
Landbrug i Arktis

Kujataa, Grønland: nordbo- og inuitlandbrug ved indlandsisen eller 1000 års landbrug i Arktis er det andet af de tre steder i Grønland, der er optaget på UNESCOs liste over verdensarv. Området blev verdensarv i juli 2017.

Grønlands tredje verdensarvssted er Aasivissuit – Nipisat (Vestgrønlandske jagtområder i indlandet og ved kysten (Paradisdalen og Aasivissuit)), der blev verdensarv den 30. juni 2018.   

I 2004 blev Ilulissat Isfjord anerkendt som Grønlands første verdensarvssted.

Nordisk og grønlandsk landbrug i Sydgrønland 
Landbrugs- og kulturlandskabet blev optaget på UNESCOs liste over verdensarvskandidater den 29. januar 2003. Der har været drevet landbrug i Sydgrønland i to adskilte perioder.

Nordisk landbrug i Østerbygden 
Erik den Røde var den første nordbo, der slog sig ned i Grønland.  Han grundlagde Østerbygden i 985. Derefter blev der drevet landbrug i bygden frem til engang i 1400-tallet.

Kirkeruinen ved Hvalsø, bispesædet ved Gardar og Erik den Rødes Brattahlíð er kendte levn fra denne periode.

Grønlandsk landbrug i Sydgrønland    
Den norske købmand Anders Olsen (1718-1786) kom til Grønland i 1742. Efter mange års tjeneste hos Almindelige Handelscompagnie tog han sig afsked i 1780. Derefter slog han sig ned i Upernaviarsuk, hvor der ligger en landbrugsskole og en forsøgsgård i dag.
 
I 1783 flyttede familien Olsen til Igaliku (Nordboernes Gardar). Her skabte Anders Olsen og hans hustru, grønlænderen Tuperna det første 'moderne' landbrug i Grønland. De genbrugte bl.a. nordboernes gamle græsgange og også mange af stenene fra deres bygninger. 

I 1924 oprettede Elisabeth og Otto Frederiksen det første moderne fåreholdersted i Qassiarsuk (Erik den Rødes Brattahlíð). I dag er der en del fåreavlere i Sydgrønland.

Kilder 
 | Kulturstyrelsens side om verdensarv 
 UNESCOs side om kandidater til verdensarv (engelsk)

Verdensarvskandidater i Danmark
Verdensarvskandidater i Grønland
Arktis
Kultur i Arktis
Nordboerne
Kujalleq Kommune
Shkodër (distrikt)

Shkodër er et distrikt i amtet Shkodër i det nordvestlige Albanien. Distriktet grænser mod ved Adriaterhavet, Montenegro samt distrikterne Malësi e Madhe, Tropojë, Pukë og Lezhë. Administrationsbyen er Shkodër ved Shkodërsøen. Distriktet er på 1.631 km² og har 185.646 indbyggere (år 2010).

Albaniens geografi
Distrikter
Jomfru i det grønne

 
Jomfru i det grønne (Nigella damascena) er en énårig plante med en opret, forgrenet vækst og endestillede, blå blomster. Arten og sorter af den dyrkes som prydplante i haverne.

Kendetegn 
Jomfru i det grønne er en énårig urt med en opret og forgrenet vækstform. Stænglerne er furede og ganske fint behårede. Bladene sidder spredt, og de er finnede med trådtynde småblade og hel rand. 

Blomstringen foregår i juni-august, hvor man finder blomsterne siddende endestillet på de talrige forgreninger. Hver blomst er omgivet af en krans af trådagtigt snitdelte højblade. Blomsterne er 5-tallige og regelmæssige, dog sådan at alle blosterbladene er farvede (oftest blå, men hvide og lyserøde eksemplarer findes også). Frugtknuden er opsvulmet og meget synlig. Frugten er en kapsel med mange frø.

Rodsystemet er smalt og dybtgående. Det består af en pælerod, der bærer nogle få siderødder.

Planten når en højde på ca. 50 cm og en bredde, der noget mindre.

Udbredelse 
Jomfru i det grønne er naturligt forekommende i Makaronesien, Nordafrika, Mellemøsten, Kaukasus samt det sydlige og østlige Europa. Den findes på ruderater, på marker og langs vejkanter, hvor der er lysåbent og veldrænet. 

I hvedemarkerne på Sicilien findes arten som ukrudtsplante sammen med bl.a. agergåseurt, alm. rajgræs, ærteblomst, bladløs fladbælg, blæresmælde, gul okseøje, gul rasleblomst, hedebjergmynte, Hypochoeris achyrophorus (en art af kongepen), italiensk oksetunge, liden sneglebælg, liden tvetand, mamelukærme, opret hønsetarm, pindsvinkamgræs, porreløg, sandvikke, smalbladet kløver, stor hjertegræs og vild gulerod

Anvendelse 
Frøene af Jomfru i det grønne, nigellafrø, har tidligere været brugt i madlavningen og som naturlægemiddel. Efter opdagelsen af, at planten indeholder giftige alkaloider – først og fremmest damascenin og arecolin, er disse anvendelser dog i aftagende.

I dag bruges planten og de mange frøsorter af den mest som prydplante i haverne.

Note 

Blå blomster
Tørketålende planter
Haveplanter
Nigella
Jeanette Haga Holgersen

Jeanette Haga Holgersen (født 11. januar 1990 i Bergen) er norsk håndboldspiller. Hun spiller i den norske Postenligaen for Tertnes idrettslag.

Eksterne henvisninger 
 Jeanette Haga Holgersen – Spillerprofil hos European Handball Federation 
 Jeanette Haga Holgersen – Spillerprofil hos EHF Champions League 
 

Håndboldspillere fra Norge
Personer fra Bergen
FDGB-pokal

FDGB-pokal (Freier Deutscher Gewerkschaftsbund Pokal) var den østtyske pokalturnering i bl.a. fodbold. Holdene fra DDR-Oberliga og DDR-Liga var direkte kvalificerede. De øvrige hold spillede en kvalifikationsturnering.

Første vinder i 1949 var BSG Waggonbau Dessau, den sidste vinder var FC Hansa Rostock.

Finalen blev fra 1975 til den sidste sæson i 1991 spillet på Stadion der Weltjugend i Østberlin.

Fodbold i DDR
Etableret i 1948
Ophørt i 1991
Vestgrønlandske jagtområder

Aasivissuit – Nipisat, Inuit jagtområde mellem indlandsis og hav eller Vestgrønlandske jagtområder er ét af de tre områder i Grønland, der er optaget på UNESCOs liste over verdensarv. Aasivissuit – Nipisat. Inuit Hunting Ground between Ice and Sea blev godkendt som verdensarv den 30. juni 2018.
 
Grønlands andet verdensarvsoråde er 1000 års landbrug i Arktis i Sydgrønland, der blev verdensarv i 2017.

I 2004 blev Ilulissat Isfjord anerkendt som Grønlands første verdensarvssted.

Under polarcirklen 
Det vestgrønlandske jagtområde blev optaget på optaget på UNESCOs liste over kandidater til verdensarv den 29. januar 2003.

Det foreslående verdensarvssted er et rektangulært område på 10.210 kvadratkilometer i det midterste Vestgrønland mellem Indlandsisen øst for Kangerlussuaq Lufthavn og vestkysten syd for Sisimiut. Dette vestgrønlandske jagtområde består af tre dele: Aasivissuit, Arnangarnup Qoorua (Paradisdalen) og vestkysten.

Jægerkultur på 4.000 år 
Saqqaq-folket kom til Grønland for over 4.000 år siden. Om sommeren drev de jagt i indlandet, og om vinteren drev de fangst ved vestkysten. De folkeslag, der kom til Grønland senere, brugte området på den samme måde.

Ved kysten findes der rester fra vinterbopladserne. I indlandet er det rester fra sommerfangsten. Der findes fx varder, teltringe og grave – især omkring Aasivissuit og Arnangarnup Qoorua.

Nedslidning af området 
Tidligere var der en omfattende jagt på rensdyrene i indlandet. I de senere år er bestanden af moskusokser vokset. Dette giver overgræsning og nedslidning af fortidsminderne.

Referencer 
 Kulturstyrelsens side om verdensarv 
 UNESCOs side om kandidater til verdensarv (engelsk)

Verdensarvsområder i Danmark
Verdensarvskandidater i Grønland
Jagt
Arktis
Qeqqata Kommune