kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pietro 2. Orseolo

Pietro 2. Orseolo var doge i Venedig fra 991 til 1009.
Han indledte perioden med ekspansion af Venedig mod øst, som varede i det meste af 500 år. Han sikrede sin indflydelse i de romaniserede dalmatiske bebyggelser fra kroaterne og narentanerne, befriede Venedig fra en 50 år gammel skat til de sidstnævnte og indledte udvidelsen af Venedig ved at erobre Lastovo og Korčula samt ved erhvervelsen af Dubrovnik.

Regeringsperiode

Forholdet til Byzans 
I 992 afsluttede Pietro 2. Orseolo en traktat med den byzantinske kejser Basil II om at transportere tropper til gengæld for handelsprivilegier i Konstantinopel. 

Efter gentagne klager var de dalmatiske bystater i 997 angreb den venetianske flåde under Orseolo de neretvianske pirater i 998. Pietro antog herefter titlen Dux Dalmatianorum (hertug af dalmatinerne), og knyttede den til sin søn Giovanni Orseolo.

Brændte jords politik 
Den 9. maj 1000 besluttede doge Pietro 2. endegyldigt at pacificere kroaterne og narentanerne under den sidste af de kroatisk-bulgarske krige, og beskyttede de venetianske handelskolonier og de romaniserede dalmatinere. Hans flåde på 6 skibe afbrændte uden vanskelighed hele den østlige adriaterhavskyst, og kun neretvianerne gjorde modstand. Efter at neretvianerne havde stjålet varer og taget 40 handelsmænd fra Zadar til fange, sendte dogen 10 skibe afsted og fangede neretvianerne nær øen Kača. Han fangede dem alle og bragte dem i triumf til Split. Der bad neretvianske udsendinge om at få fangerne løsladt. Pietro 2. accepterede hvis den neretvianske Archont ville knæle ned for ham. Desuden skulle neretvianerne afstå fra den føromtalte skat, som Venedig havde betalt siden 948 samt sikre fri passage for venetianske skibe i Adriaterhavet. 

Pietro 2. løslod alle fanger bortset fra 6 narentanere, som han beholdt som gidsler. Det narentanske fastland blev således pacificeret mens indbyggerne på Korčula besluttede at føre krig mod Orseolo. De blev til sidst også besejret. Lastovo fortsatte imidlertid med at modstå venetianske indfald. Øen var berygtet for at være et fristed for sørøvere. I forsøget på at kvæle al yderligere modstand beordrede Pietro evakuering af byen på øen. Trods fortsat modstand lykkedes det til sidst Pietro 2. at nedbrænde byen til grunden.

Samtidig med at Pietro 2. undertvang Lastovo flygtede den kroatiske konge Svetoslav Suronja til Venedig efter at hans styrker var blevet besejret med bulgarsk hjælp. For at afstive hans svækkede stilling giftede kong Stephan 1. af Kroatien sig med Pietro 2. Orseolo's datter, Joscella (Hicela) Orseolo. Deres søn Peter Krešimir 4. blev konge af Kroatien i 1059. 

Ottone Orseolo efterfulgte sin far, Pietro II, som doge i Venedig frem til 1026, mens hans sønnesøn Peter regerede som konge af Ungarn.

Hæder 
Hans største sejr blev Festa della Sensa, der er den ældste festival i Venedig. Den blev midnet af dogen og biksoppen af Olivolo under Lido, hvor vandet blev viet for at give den venetianske flåde held.

Henvisninger

Se også 

Doger
Richard Lillie

Richard Lillie (3. august 1884 i København – 25. juli 1978) var en dansk materialforvalter og politiker.

Liv 
Han var søn af krigsassessor Thorvald Lillie (død 1912) og hustru Olivia f. Street (død 1950), blev uddannet i maskinvæsenet på Orlogsværftet og ansat i Statsbanernes lokomotivtjeneste 1906, blev lokomotivfører 1918 og var materialforvalter 1929-53.

Lillie var medlem af Statsbanernes ordrekommission af 1919-22, af Statsbanernes uddannelseskommission af 1922 og af Statsbanernes eksamenskommission 1924-29, formand for Dansk Lokomotivmandsforening 1918-29, æresmedlem af foreningen 1929 og præsident for Nordisk Lokomotivmandsforbund 1927-29.

Politiker 
Han var medlem af Københavns Borgerrepræsentation for Det Radikale Venstre fra 1925 til 1943, formand for den radikale gruppe 1931-33; 2. næstformand for Borgerrepræsentationen 1933-43; rådmand i Magistratens 4. afdeling 1943-54; medlem af Beværterbevillingsnævnet 1931; næstformand i Boldklubben af 1893 1930-45, formand 1945-48, æresmedlem 1948; medlem af bestyrelsen for Foreningen til Hovedstadens Forskønnelse 1934-46; medlem af Københavns Skoledirektion 1934-43; medlem af Københavns Idrætsparks forretningsudvalg 1951, formand for bestyrelsen 1959-65; medlem af Kommissionen af 1944 angående en trafikplan for Storkøbenhavn og af Udvalget til udarbejdelse af en generalplanskitse for hovedstaden 1954; formand for Københavns radikale Vælgerforening 1954-57 og æresmedlem 1965.

Han modtog Dansk Idrætsforbunds ærestegn i guld og Dansk Forening for Rosports ærestegn. 

Han blev gift 20. januar 1911 med Johanne Schurig (20. januar 1888 i Odense – ?), datter af fabrikant Ernst Schurig (død 1931) og hustru Louise født Steinfeldt (død 1937).

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1974

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Rådmænd i København
Medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation i 1900-tallet
Tidligere medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation fra Det Radikale Venstre
Ansatte i DSB
Personer fra København
Fagforeningsfolk fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Frankrigs bridgeforbund

Frankrigs Bridgeforbund (fr.: Fédération Française de Bridge, forkortet FFB) er det nationale bridgeforbund i Frankrig, stiftet i 1933. Per 2012 er forbundet inddelt i 22 regioner og har 2.431 medlemmer.

Forbundet er medlem af World Bridge Federation (WBF) og har Patrick Grenthe som formand med hovedsæde i Saint-Cloud. Posten som næstformand deles af Patrick Bogacki, Jean-Daniel Chalet og Pierre Saguet. Guy Auer er kasserer, mens Patern Henry er generalsekretær.

Man udgiver tidsskrifttet Bridgerama.

Se også 
 Philippe Soulet – fransk bridgespiller og verdensmester
 Jean-Daniel Chalet – Frankrigs Bridgeforbunds næstformand

Ekstern henvisning 
 European Bridge League's hjemmeside 

Bridgeforbund
Bridgeforbund
Hedvin

Hedvin er vin med en alkoholprocent over det, som kan opnås ved vanlig gæring (14 procent)- I praksis holder hedvin 14-20 %. Normalt øges alkoholprocenten ved at tilsætte brændevin. 
Hedvin kan inddeles i to hovedtyper: 

 Den egentlige hedvin, hvor vinen gærer fuldt ud, og der tilsættes brændevin. Som vermouth, aperitiffer, Madeira, Portvin og Sherry. 
 Andre hedvine, der opnår den høje alkoholprocent ved hjælp af koncentrationsprocesser som fordampning.

Typisk benyttes hedvin som aperitif, det vil sige en drink før et måltid, eller som dessertvin. Hedvin benyttes også til madlavning, fordi den tåler opvarmning.

På grund af det forhøjede alkoholindhold har hedvine lang holdbarhed. De kan opbevares i en karaffel, men tåler ikke direkte sollys særlig godt. Mange hedvine har en tendens til at få bundfald, så de må dekanteres efter lagring. Det var oprindelig den øgede holdbarhed, der var grunden til at forstærke vin med brændevin. Hvis brændevinen tilsættes før vinen har gæret færdig, bliver hedvinen sødere, fordi gæringen stopper, før alt sukker er omdannet til alkohol.

Andre vintyper 
 Rødvin, lavet på blå druer med skaller.
 Hvidvin, lavet på grønne druer eller afskallede blå druer.
 Rosévin, lavet på blå druer, hvor skallerne bliver sorteret fra tidligt i gæringsprocessen eller rosévin kan også laves på rosévins drue sorter. 
 Mousserende vin, hvidvin med brus. Champagne fra Reims.
 Isvin, vin med karakteristisk sød smag og lavt alkoholindhold.
 Dessertvin, er søde vine, der typisk serveres til en dessert.

Typerne har så forskellige egenskaber, at de i praksis betragtes som forskellige drikke.
Sorsele kommun

Sorsele kommun ligger i länet Västerbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Kommunen grænser mod vest til Rana kommune i Norge, til Arjeplog kommun i nord, Malå kommun og Lycksele kommun i øst, og Storuman kommun mod syd. Sorsele befolkningsmæssigt Sveriges næstmindste kommune.

Kommunens administration ligger i byen Sorsele.

Kommunevåbnet 
Kommunevåbnet til Sorsele kommun blev valgt efter en konkurrence i 1960'erne og blev fastlagt ved en kongelig resolution i 1970 og derefter registreret af Patent- og registreringsverket i 1974. Våbenskjoldet viser to korslagte blå ski gennemtrængt af et blåt ulvespyd med rød spids. Over spyddet er der en kniv af rensdyrgevir.

Samisk sprog 
Samisk har status som officielt minoritetssprog i kommunen og kommunen indgår i forvaltningsområdet for samisk sprog i Sverige.

Geografi 
Søen Storvindeln ligger i kommunen. Vindelälven er det største vandløb. Dele af bjergområdet Vindelfjällen på grænsen til Storuman kommun er et naturreservat, og omkring halvdelen af kommunens areal ligger i Vindelfjällens naturreservat som er et af Europas største . Syd for Sorsele ligger søen Abmoträsk. I øst er der store mose- og skovområder, og skovbrug og træindustri er vigtige erhverv i kommunen. Rendrift er også et vigtigt erhverv; i fjeldbyen Ammernes ligger det område i Sverige med størst rentæthed.

E45 og Inlandsbanan går gennem kommunen.

Byer 
Eneste by i Sorsele kommun er Sorsele der i 2010 havde 1.277 indbyggere.
Derudover findes tre mindre bebyggelser (folketal den 31. december 2005):

Andre steder 
 Lomselenäs
 Grans sameby
 Rans sameby

Eksterne kilder og henvisninger 

 Sorsele kommunes officielle hjemmeside

Kommuner i Västerbottens län
Føroya Lærarafelag

Føroya Lærarafelag (Færøernes Lærerforening) er en fagforening for lærerer på Færøerne (kaldes også Lærarafelagið). Foreningen blev stiftet i 1898, og i 1956 blev det tilhørende forlag Bókadeild Føroya Lærarafelags oprettet.

Formænd 
 Jacob Eli S. Olsen 2019-d.d.
Herálvur Jacobsen sep. 2010-2019
 Páll Poulsen 2010-2010 (fungerende formand fra juni til september)
 Magnus Tausen 2005-2010
 Jóhannes Eli Iversen 2003-2005
Elsa Birgitta Petersen 1999-2003
 Andras L. Samuelsen 1997-1999
 Jenny Lydersen 1997
 Esmar Berg 1992-1997
 Inga Høgenni 1988-1992
 Trygvi Teirin 1984-1988
 Marita Petersen 1980-1984
 Eilif Samuelsen 1969-1980
 Hans Kristiansen 1968-1969
 Johannes A. Næs 1964-1968
 Ludvig Petersen 1963-1964
 Johannes A. Næs 1960-1963
 Poul E. Petersen 1954-1960
 Marius Johannesen 1942-1954
 Rikard Long 1934-1942
 Mikkjal á Ryggi 1930-1934
 Peter Mohr Dam 1927-1930
 Símun Pauli úr Konoy 1915-1927
 Poul Jensen 1902-1915
 Louis Bergh 1898-1902

Referencer

Eksterne links 
 Føroya Lærarafelags officielle hjemmeside 

Etableret i 1898
Lærarafelag
Annika

Annika er et pigenavn, der stammer plattysk Anneke eller Anneken. Navnet er et hypokoristikon af Anna, der stammer fra hebraisk og latin og betyder "nåde" eller "tjeneste". Annika bruges især i Nederlandene, Sverige og Finland. Varianter af navnet er Anneka, Anneke, Anneken, Anika og Anniqa. I Danmark bærer i alt 3.468 et af disse navne i 2013 ifølge Danmarks Statistik.

Kendte personer med navnet 
Anniqa, svensk-dansk slangetæmmer og multikunstner.
Anneke van Giersbergen, nederlandsk sanger.
Annika von Holdt, dansk forfatter.
Annika Hoydal, færøsk skuespiller og sanger.
Annika Langvad, dansk cykelrytter.
Anneke von der Lippe, norsk skuespiller.
Annika Sörenstam, svensk golfspiller.
Annika Aakjær, dansk musiker og skuespiller.

Navnet anvendt i fiktion 
 Annika er Pippi Langstrømpes nabo i bøgerne af Astrid Lindgren.
 Annika Bengtzon er hovedperson i en række kriminalromaner af Liza Marklund.

Noter 

Pigenavne
Ermland bispedømme

Ermland bispedømme var et bispedømme i Preussen fra 1243 til 1926.

Historie 

Det gammelpreussiske område Ermland blev erobret og kristnet af den Tyske orden i begyndelsen af 1200-tallet. Ermland bispedømme blev grundlagt i 1243 samtidig med de tre andre bispedømmer i Preussen: (Pomesanien, Kulm og Samland bispedømme) og udgjorde den vestlige del af det senere Østpreussen. Det var dermed et af ni bispedømmer, som eksisterede i Den Tyske Ordensstat, som tillige udgjorde den verdslige magt i to tredjedele af bispedømmet. Resten var formelt i biskoppen af Ermlands besiddelse og udgjorde altså et højstift).

I 1255 blev de preussiske bispedømmer lagt til Rīgas kirkeprovins. Bispesædet var oprindelig Braunsberg (nu Braniewo), men blev i 1280 flyttet til Frauenburg (Frombork). Biskoppens residens lå imidlertid i Heilsberg (Lidzbark Warmiński).

Fyrstbispedømme 

Efter den tyske ridderordens nederlag i trediveårskrigen blev bispedømmet ved den anden fred i Thorn (1466) frigjort fra de tyske ridderes ordensstat og ophøjet til et fuldt autonomt fyrstbispedømme, som stod i et lensforhold til kongen af Polen. Denne uafhængighed varede til Polens første deling (1772), da fyrstbispedømmet blev integreret i Preussen.

I 1512 blev bispedømmet også løst fra sin metropolit i Rīga og stillet direkte under Den hellige stol (det vil sige gjort eksempt).

Efter reformationen 

Ved reformationen i 1525 mistede Ermland bispedømme to tredjedele af menighederne til det protestantiske Preussen. Bispedømmets kirkelige og verdslige udstrækning var dermed blevet identiske.

I 1820 blev bispedømmets kirkelige udstrækning imidlertid udvidet til at omfatte hele Østpreussen. Det fik altså sine tidligere mistede områder tilbage foruden dem, der havde hørt til Samland bispedømme og dele af Pomesanien bispedømme indtil disses ophævelse i 1525. Ermland bispedømme havde dermed fået en langt større geografisk udstrækning, men lå i et overvejende protestantisk område: kun 15% af Østpreussens indbyggere var katolikker.

Da Mellemeuropas bispedømmer blev omorganiserede efter 1. verdenskrig, blev Ermland bispedømme i 1926 lagt til Breslaus kirkeprovins og mistede derved sin eksempte status. Samtidig blev Memelland beliggende nordligst i bispedømmet udskilt som Klaipėda territorialprælatur.

Biskopper 
 
 Enea Silvio Piccolomini (1457-1458)
 Hosius (1551-1579)

Se også 

 Warmia ærkebispedømme (om det nye ærkebispedømme siden 1972)

Eksterne henvisninger 

 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, bind 7 (1907), sp. 824; opslag: Ermeland 

Preussen
Polens historie
Pomesanien bispedømme

Pomesanien bispedømme var et af ni bispedømmer, som eksisterede i Den Tyske Ordensstat.

Bispedømmet blev grundlagt i 1243 samtidig med de tre andre bispedømmer i Preussen: (Kulm, Ermland og Samland bispedømme), og udgjorde den nordøstlige del af det senere Vestpreussen. Det blev opkaldt efter det gammelpreussiske landskab Pomesanien, som den Tyske orden havde erobret og kristnet.

Den tyske ridderorden var også verdslig hersker over to tredjedele af bispedømmet. Resten var formelt i biskoppen af Pomesaniens besiddelse (og udgjorde altså et højstift). På det kirkelige plan lå de preussiske bispedømmer fra 1255 under Riga ærkebispedømme. Biskoppens residens lå i Riesenburg (nu Prabuty), men bispedømmets katedral var domkirken i Marienwerder (Kwidzyn).

1523 gik den daværende biskop af Pomesanien og Samland, Georg af Polentz, over til den lutherske tro. To år senere blev den tyske ordensstat sekulariseret, og reformationen gennemført. Territoriet blev forvandlet til det verdslige, protestantiske hertugdømme Preussen. Pomesanien bispedømme blev derfor ophævet. Frem til 1587 fandtes der imidlertid protestantiske biskopper af Pomesanien. De dele af Pomesanien, som ved freden i Toruń i 1466 var tilfaldet Polen, forblev derimod katolske og blev lagt til Kulm bispedømme.

Katolske biskopper 

 Ernst (1248/49–1259)
 Albert (1259-1286)
 Heinrich (1277/78–1292) (modbiskop)
 Heinrich (1286-1303)
 Christian (1303-1308/9)
 Ludeko (1309-1321)
 Rudolf (1321-1331)
 Bertold von Riesenburg (1331-1346)
 Arnold (1347-1360)
 Nikolaus von Radam (1360-1376)
 Johannes Mönch (1376-1409)
 Johannes Rymann (1409-1417)
 Gerhard Stolpmann (1417-1427)
 Johannes von Mewe (1427-1440)
 Kaspar Linke (1440-1463)
 Nikolaus (1464-1466)
 Vincent Kielbasa (1467-1478) (administrator)
 Johannes Christiani von Lessen (ca. 1480-1501)
 Hiob von Dobeneck (1501-1521)
 Georg af Polentz (1521-1523)

Lutheranske biskopper 
 Georg af Polentz (fra 1523 den første lutheranske biskop)
 Erhard af Queis (1523-1525)
 Paul Speratus (1530-1551)
 Georg von Venediger (1567-1574)
 Johannes Wigand (1575-1587)

Preussen
Polens historie
Samland bispedømme

Samland bispedømme var et af ni bispedømmer, som eksisterede i Den Tyske Ordensstat.

Bispedømmet blev grundlagt i 1243 samtidig med de tre andre bispedømmer i Preussen: (Pomesanien, Kulm og Ermland bispedømme), og udgjorde den nordlige del af det senere Østpreussen. Det blev opkaldt efter det gammelpreussiske landskab Samland, som den Tyske orden havde erobret og kristnet.

Den tyske ridderorden var også verdslig hersker over to tredjedele af bispedømmet. Resten var formelt i biskoppen af Samlands besiddelse (og udgjorde altså et højstift). På det kirkelige plan lå de preussiske bispedømmer fra 1255 under Riga ærkebispedømme. Biskoppens residens lå i Fischhausen (nu Primorsk), men bispedømmets katedral var domkirken i Königsberg (Kaliningrad).

I 1523 gik den daværende biskop af Samland og Pomesanien, Georg von Polenz, over til den lutherske tro. To år senere blev den tyske ordensstat sekulariseret, og reformationen gennemført. Territoriet blev forvandlet til det verdslige, protestantiske hertugdømme Preussen. Samland bispedømme blev derfor ophævet. Frem til 1587 fandtes der imidlertid protestantiske biskopper af Samland.

Først i 1820 blev Samland igen del af et katolsk bispedømme, nemlig af Ermland bispedømme, som havde overlevet reformationen.

Biskopper over Samland 

 Dietrich I. 1252-1254
 Heinrich I. von Streitberg 1254-1274
 Hermann von Köln 1274-1276, † 1287
 Christian von Mühlhausen 1276-1295
 Siegfried von Regenstein 1295-1318
 ubesat 1318-1320
 Johann I. von Clare 1320-1344
 Johann II. von Bludau 1344-1358
 (Jakob von Kulm 1344-1354)
 Bartholomäus von Radam 1354-1378
 Thilo von Marburg 1378-1386
 Heinrich II. Kuwal 1387-1395
 Heinrich III. von Seefeld 1395-1414
 Heinrich IV. von Schanenburg 1415-1416
 Johann II. von Saalfeld 1416-1425
 Michael Jung 1425-1442, † 1443
 Nikolaus I. Schlotterkopf 1442-1470
 Dietrich II. von Cuba 1470-1474 (ermordet),
 Johann III. von Rehewinkel 1474-1497
 Nikolaus II. Krender 1497-1503
 Paul von Watt 1503-1505
 Günther von Bünau 1505-1518
 George of Polentz (:de:Georg von Polenz) 1518-1550, der omdannede det til et luthersk bispedømme
 Joachim Mörlin (:de:Joachim Mörlin) 1550-1571
 Tilemann Heshusius (:de:Tilemann Hesshus) 1571-1577

Preussen
Polens historie
Skarpretterøkse

En skarpretterøkse er en økse, som bruges til halshugning og andre former for streng korporlig afstraffelse såsom afhugning af hænder for tyveri. Skarpretterøksen er en type bredbil.

Våben
Henrettelse
Økser
Strafferedskaber
Axel Sengeløv

Axel Viggo Maximilian Sengeløv (20. april 1874 i København-?) var en dansk fotograf og verdensrekordindehaver i vægtløftning.

Sengeløv, som var medlem af AIK 95, satte flere rekorder i i dag afskaffede vægtløftningsdiscipliner. I 1898 stemte han 4 danske pund (2 kg) 6000 gange på 54 minutter og 31,4 sekunder. Senere satte han flere verdensrekorder i 1000 stem og andre stemøvelser. Disse discipliner var dengang en del af vægtløftningssporten og rekorder blev anerkendt af Dansk Athlet-Union og var i høj grad respekterede.

Eksterne henvisninger 
 AIK 95s historie - De første 50 år 

Vægtløftere fra Danmark
Verdensrekordindehavere
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Fotografer fra Danmark
Mitch Ryan

Mitchell Ryan (født 11. januar 1934 i Cincinnati, Ohio, USA, død 4. marts 2022) var en amerikansk skuespiller, der bl.a. er kendt for at spille Edward Montgomery (Gregs far) i sitcommen Et umage par. Ryan blev gift og skilt to gange og var far til tre børn.

Tidlige liv 
Ryan blev opdraget i Louisville, Kentucky. Han tjente i den amerikanske flåde under Koreakrigen. Efter Koreakrigen kom han til Barter Theatre i Abingdon, Virginia. Der fik han sin debut i Thunder Road sammen med teaterets grundlægger Robert Porterfield.

Filmografi 

 Dødbringende våben (1987)
 Blue Sky (1994)
 Halloween: The Curse of Michael Myers (1995)
 Fuld af løgn (1997)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 

Skuespillere fra Ohio
Personer fra Cincinnati
Liège-Bastogne-Liège 2013

Liège-Bastogne-Liège 2013 var den 99. udgave af det belgiske cykelløb Liège-Bastogne-Liège i Ardennerne. Løbet blev afholdt søndag den 21. april 2013 med start i centrum af Liège, og mål i den nordvestlige forstad Ans. Løbet er det trettende ud af 29 i UCI World Tour 2013.

Ireren Daniel Martin var den stærkeste til sidst, da favoriterne Alejandro Valverde og Philippe Gilbert var løbet tør for kræfter, og han kunne sikre sig sin hidtil største sejr, efter et angreb på den sidste stigning kort før mål. Forinden havde hans holdkammerat fra  og sidste års Giro d'Italia vinder Ryder Hesjedal forsøgt at angribe, men blev hentet igen.

Deltagende hold 
På grund af at Liège-Bastogne-Liège er en del af UCI World Tour, er alle 18 UCI ProTour-hold automatisk inviteret og forpligtet til at sende et hold. Derudover kan løbsarrangøren ASO invitere et antal hold fra lavere rækker.

Resultat

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Liège-Bastogne-Lièges officielle hjemmeside på letour.fr  

UCI World Tour 2013
2013
Erik Sparre Andersen

Erik Albrecht Sparre Andersen (29. december 1919 i København – 8. marts 2003) var en  dansk matematiker og professor ved Københavns Universitet.

Erik Sparre Andersen blev student fra Odense Katedralskole i 1938, og påbegyndte herefter matematisk-naturvidenskabelige studier ved Københavns Universitet. Her blev han mag.scient. og cand.mag. i 1943. I 1955 erhvervede han doktorgraden (dr. phil.) med  disputatsen Fluktuationer af Summer af Stokastiske Variable.

Sparre Andersen arbejdede fra 1950 i flere år som aktuar i forsikringsverdenen, og var i 1956-57 direktør i Livs- og Genforsikringsselskabet Dana A/S. I 1957 blev han udnævnt til professor i matematik ved Aarhus Universitet. Herfra blev han i 1966 kaldet til et professorat i matematik ved Københavns Universitet. Her virkede han som professor frem til pensionering i 1987.

Sparre Andersen var formand for Dansk Matematisk Forening i perioden 1966-1970.  Han blev indvalgt som medlem af  Akademiet for de Tekniske Videnskaber i 1961 og af Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab i 1962.

Erik Sparre Andersen blev udnævnt til Fellow of the Institute of Mathematical Statistics i 1988 som en anerkendelse af hans arbejde i matematisk statistik.

Kilder 
  Kraks Blå Bog 2000

Matematikere fra Danmark
Ansatte ved Aarhus Universitet
Ansatte ved Københavns Universitet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Medlemmer af Akademiet for de Tekniske Videnskaber
Foreningsformænd fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer fra København
Forsikringsdirektører fra Danmark
Studenter fra Odense Katedralskole
Arbejdsmiljøuddannelse

Arbejdsmiljøuddannelse for medlemmer af arbejdsmiljøorganisationen på en virksomhed. Tidligere blev arbejdsmiljøuddannelsen kaldt for § 9-kursus.

Den obligatoriske arbejdsmiljøuddannelse skal sikre, at arbejdsmiljørepræsentanter og arbejdsledere i AMO får grundlæggende viden om arbejdsmiljø. Uddannelsen skal desuden medvirke til, at samarbejdet om arbejdsmiljø sker systematisk og inddrager både ledelse og ansatte.

Herunder får kursusdeltagerne vejledning i, hvordan arbejdsskader og arbejdsrelaterede sygdom, såsom stress, forebygges på den enkelte arbejdsplads. De får desuden viden om, hvordan en arbejdsskade skal anmeldes via Arbejdstilsynets elektroniske system "EASY ".  

Praktiske oplysninger 

Den obligatoriske arbejdsmiljøuddannelse varer tre dage, eller hvad der svarer til 22 timer, og afsluttes med et kursusbevis.

Eksterne kilder og henvisninger 

 Om arbejdsmiljøuddannelse for medlemmer af arbejdsmiljøorganisationen fra Arbejdstilsynet

Uddannelse