kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kildevældsgade

Kildevældsgade er en ca. 600 m lang gade på Ydre Østerbro fraVennemindevej/Kildevældsparken til Østerbrogade. Gaden løber tværs igennem det såkaldte Strandvejskvarteret, også kendt som "komponistkvarteret" med gader opkaldt efter Thomas Laub, Weyse, Heise, Gade etc.

På hjørnet af Østerbrogade og Kildevældsgade (Borgervænget) lå landstedet og traktørstedet Kildevæld fra 1700-tallet. Beværtningsstedet lå ud for nuværende Østerbrogade 167. Navnet hentyder til en kilde, som i ældre tid blev søgt af syge, der mente, at vandet var helbredende. Gaden er navngivet omkring 1893.

Kildevældsgade er hovedgaden i et kvarter af byggeforeningshuse, som blev anlagt i 1892-94 af Arbejdernes Byggeforening. På torvet blev en obelisk rejst i 1916 til minde om to af initiativtagerne til Arbejdernes Byggeforening, der bl.a. opførte Brumleby, Olufsvej og byggeforeningshusene i komponistkvarteret: F. F. Ulrik og den ”bramfri” grosserer Moses Melchior, som der står på stenen.

I den anden ende af Kildevældsgade er de fleste af husene på fire-fem etager fra omkring år 1900 og derefter.

I 1950'erne – hvor Østerbro indbyggertalsmæssigt toppede – var der små forretninger som frisørsaloner, købmænd, frugthandlere, ismejerier m.m. og megen beboelse i gaden.

Nævneværdige bygninger i gaden 

 Nr. 79-85: Her ligger bebyggelsen Wessels Minde fra 1987. Th. Wessel var den ene af Magasin du Nords grundlæggere. På grunden lå nogle af Magasins fabrikker, bl.a. et dampvæveri og en møbelfabrik.

 Nr. 87: Stiftelsen Kong Frederik den 8.s minde for gamle frimurere og deres familie.

Kildevældskirken er opført 1931-33. Kirken er tegnet af arkitekt Staffeldt-Matthiesen, og murerarbejdet blev udført af murermester Manniche. Arkitekten ville forene traditionen fra den gamle danske bykirke (klosterkirken) med den danske landsbykirke. Postadressen er Ved Kildevældskirken 2.

Se også 

Strandvejskvarteret

Noter 

Gader på Østerbro
Bisserup Strand

Bisserup Strand er et engområde neden for Bisserup by ud mod Karrebæksminde Bugt.

Tidligere et område for fattige fiskere, men nu sommerhusområde. 

Strande i Danmark
Lokaliteter i Slagelse Kommune
Bisserup

Bisserup er en lille by og ladeplads på Sydvestsjælland med .

Bisserup er beliggende i Holsteinborg Sogn ved Smålandsfarvandet og Karrebæksminde Bugt fem kilometer syd for Rude, 16 kilometer øst for Skælskør og 21 kilometer vest for Næstved.

Bisserup hører under Slagelse Kommune og er beliggende i Region Sjælland.

Bisserup og Bisserup Havn ligger omkring et næs, der betegnes Bisserup Strand. Overfor ligger strandholmene Østerfed og Glænø Stenfed samt øen Glænø, som sammen med næsset ved Bisserup danner indsejlingen til Holsteinborg Nor.

Bisserup havde i 1840 311 indbyggere, i 1860 365 indbyggere, i 1870 353 indbyggere, i 1880 324 indbyggere.

Skuespillerinden Ulla Jessen er født i Bisserup.

TV-værten Kristian Gintberg og Emilie Molsted Nørgaard, bedre kendt under kunstnernavnet Jada, er fra Bisserup.

Eksterne henvisninger 
 Bisserup hjemmeside

Noter 

Byer i Slagelse Kommune
Ladepladser i Danmark
Ulriken

Ulriken er det højeste af Bergens syv fjelde og er 643 moh. Men det højeste punkt i området er ved Haugevarden, 670 meter over havet. På Ulriken er der bygget en radio- og tv-mast . Der er også en restaurant på toppen. Svævebanen Ulriksbanen giver let adgang og går op til en station 607 moh.

Byfjeldet 

Vandrestier fører op til toppen og ind på et mere jævnt vandreområde mellem Ulrikken og Fløien, som kaldes Vidden som er en del af Storfjellet.  

En af de tidlige vandreture til Ulriken 15. maj 1853 havde deltagelse af den 25-årige teaterinstruktør og digter Henrik Ibsen, hemmelig forlovet med den 16-årige Rikke Holst. Ved den lejlighed fremførte han sin vandrevise Vi vandrer med freidig mot. Ulriken er stadig et populært turområde, og Bergen Turlag har sin årlige "Syvfjeldstur", der går over Ulriken. Det er da det fjerde bjerg efter Lyderhorn, Damsgårdsfjellet og Løvstakken. Turen går videre til Fløyen, Rundemanen og til slut Sandviksfjeldet.

Bergens bysang 
Ulriken er kendt fra Bergens bysang, som officielt hedder Sang til Bergen med undertitlen Udsigter fra Ulriken. Sangen er skrevet af biskop Johan Nordahl Brun  til en festlig sammenkomst i 1791. Det er uvist, om Brun nogensinde var på Ulriken, men han skal have været på ski på Byfjellet og til toppen af Lyderhorn, som i overtroen var mødested for Nordeuropas hekse. Hans datter Ingeborg giftede sig med købmand Michael Wallem, som købte et landsted ved Ulrikens fod – et område, der var åbnet for gående og kørende trafik, da stiftamtmand Bull i 1808 anlagde Fjæreveien fra Fløen til Damsgård. Ingeborg og hendes mand fejrede købet på deres bryllupsdag med en afstemning om, hvad landstedet skulle hedde. Nogen foreslog "Galoschen", andre "Familiesædet", men flest stemmer fik "Ulrikstå", da ejendommen lå som en tåspids på Ulrikens fod. Men værtinden syntes ikke om navnet, og for at redde stemningen foreslog man, at værtsparret også afgav stemme. Da værtinden var eneste dame (den gang blev kun herrer indbudt til selskaber), fik hun den afgørende stemme, og landstedet blev i stedet kaldt "Nordahlsæt" til ære for hendes far, biskoppen. Pavels beretter, at stemningen alligevel var ødelagt for aftenen.

Tunnelen 
Gennem Ulriken går en 7.660 meter lang jernbanetunnel mellem Bergen og Arna station. Ulrikstunnelen blev bygget fra 1959 til 1964 og gjorde Bergensbanen kortere. Tunnelen udvides nu til dobbeltspor, hvad der indebærer bygning af en parallel tunnel.

Svævebanen 
Ulriksbanen åbnede i 1961. Fra nedre station til endepunktet 607 moh har banen en længde på 1.120 meter. Sideløbende med den pågående oprustning af Ulriksbanen oprustes også stien Skotbergkleiven, genvejen fra Ulriksbanens nedre station op til Johan Blytts vej. Den 400 meter lange sti vil koste omkring  3,5 millioner NOK at udbedre. Den nederste del af Skotbergkleiven kræver forstand på trapper, og pga covid-19-pandemien er det umuligt at få fat i  sherpaer. 

9. juli 1974 styrtede Ulriksbanen ned. Fire mennesker omkom, mens fire andre kom ret uskadet fra det.

Kilder og eksterne henvisninger 

Bergens geografi
Seværdigheder i Norge
Lyderhorn

Lyderhorn (396 moh.) er et af Bergens syv fjelde. Det ligger ved vandet Liavatnet ca. 5 km vest for centrum, godt synligt for skibsfarten både nordover og sydover, og har vært et kendt sømærke. Ørnafjellet (329 moh.) er en top tilknyttet Lyderhorn. Nedenfor Ørnafjellet ligger to søer kaldt Skåleviksvatnet og Søre Skåleviksvatnet. På nordsiden af Ørnafjellet ligger næsset Kvarven.

Navn og historie 
Navnet Lyderhorn forklares på flere vis: Det kan have sammenhæng med norrønt leiða (= at lede, vise vejen) og leið (= sejlingsled), men mere sandsynligt er det, at navnet i norrønt var Logðarhorn, af log (= lue, flamme), nok også den oprindelige forstavelse i bydelens navn, Loddefjord. 

En stenalderboplads, Bjørndalshelleren, er fundet under en stor, vestvendt heller.  Trods manglende udgravning tyder fund af ben og knogler på bosætning under helleren i stenalder, bronzealder og jernalder. 

Lyderhorn var et strategisk punkt under 2. verdenskrig og der er en del bunkere og kanonstillinger som blev benyttet til forsvaret af Bergen. Også i de urolige år 1660–1721 var der en permanent vagtstyrke på Lyderhorn, med vagthytte og varselflag. Lyderhorn, Ørnafjellet og Kvarven udgør i dag et fint turområde, som er meget benyttet af befolkningen i Bergen og omegn.

Lyderhorn skal efter folketroen have været samlingsplads for hekse valborgsnat, sankthansnat og til jul. 

Bergen Turlags årlige "syvfjeldstur" starter fra bydelen Gravdal i skyggen af Lyderhorn, og går videre over Damsgårdsfjellet, Løvstakken, Ulriken, Fløyen, Rundemanen og Sandviksfjellet.

Noter 

Bjerge i Vestland
Bergen
Parkering (flertydig)

Parkering henviser til forskellige artikler:
 Parkering – hensætning af et køretøj
 Parkeringsafgift – betaling for hensætning af et køretøj
 Parkeringsplads – område til parkering af køretøjer
 Parkering Forbudt – dansk børnerockband
Juminda

Halvøen Juminda (et: Juminda poolsaar) ligger i det nordlige Estland ved Østersøen. Juminda er den største halvø i Nordestland. Halvøen skiller Kolga bugten i vest fra Hara bugten i øst. Ved spidsen af halvøen, Kap Kuminda, ligger et 25 m højt fyrtårn, som blev bygget i 1936.

Geografi og historie 
Halvøen Juminda er 13 km lang og 6 km bred på det bredeste sted. Det højeste sted er 33 meter over havoverfladen og er meget stenet. På halvøen ligger den tredjestørste vandreblok i Estland, den 7 meter høje og 32 meter i omkreds store majakivi.

Halvøen er forvaltningsmæssigt en del af kommunen Kuusalu i Harjumaa amt. På halvøen ligger landsbyerne Kolga-Aabla (123 indbyggere), Kiiu-Aabla (42 indbyggere), Leesi (44 indbyggere), Tammistu (5 indbyggere), Tapurla (30 indbyggere), Virve (20 indbyggere), Hara (90 indbyggere) og Juminda (35 indbyggere). Landsbyen Juminda blev første gang omtalt i 1290 som Jumintake. I middelalderen boede der fortrinsvis estlands-svenske fiskere.

Under den sovjetiske besættelse af Estland byggede den sovjetiske flåde en ubådsbase ved landsbyen Hara på østkysten af halvøen.

2. verdenskrig 
I august 1941 blev et stort antal mennesker evakueret fra byen Tallinn ad søvejen til Leningrad. Den tyske og finske marine havde udlagt miner ved Juminda, og mindst 52 sovjetiske skibe blev sænket. Herved blev op imod 25.000 dræbt. I 1971 og 2001 blev der indviet to mindesmærker, som giver erindring om denne hændelse.

Referencer

Eksterne links 
 Udførlig beskrivelse   (på estisk)
 Fyrtårnet på Juminda

Estlands geografi
Halvøer i Europa
Merkurpassage

En Merkurpassage er det fænomen, at planeten Merkur passerer ind "foran" Solen, set fra Jorden. Dette sker 13 til 14 gange i løbet af et århundrede.

Da Merkur er tættere på Solen, og derfor også fuldfører et omløb om Solen (et "år") hurtigere end alle andre planeter, indtræffer merkurpassager oftere end det tilsvarende fænomen for planeten Venus.

De sidste merkurpassager var i 2006 og 2016. Den 9. maj 2016 var hele passagen synlig fra Danmark.

Den seneste var den 11. november 2019, der begyndte klokken 13.35 og sluttede fem en halv time senere.

Se også
Astronomisk passage

Venuspassage

Eksterne henvisninger

 Sjældent fænomen over Danmark i morgen: Merkur flyver forbi Solen. DR Viden 2019

 Merkurpassagen 27. maj 2003 trinvis
 
 Animering af merkurpassagen 8. november 2006 

Merkur
Topologiske begreber i astronomi
Dronningens Livregiment

Dronningens Livregiment blev oprettet efter  kongelig befaling af 23. april 1657, hvori ”Ulrich Christian Gyldenløfur” ( Ulrik Christian Gyldenløve) befales til at hverve 200 mand til dragoner fra Aalborg Stift – en befaling som anses for regimentets ”dåbsattest”. Efter tidens tradition benævnes regimentet med regimentschefens navn var: Gyldenløves Regiments Dragoner.
Der udstedes også befalinger om hvervning af 200 mand i Aarhus Stift, 100 mand i Ribe Stift og 100 mand i Viborg Stift. Det førte bl.a. til oprettelse den 29. april 1657 af Lübbes Regiment senere Kongens Jyske Fodregiment og 30. november 1657 af Ebersteins Regiment senere Prinsens Livregiment.

Disse nyoprettede regimenter er medvirkende til at hæren bringes op på 25 fodfolks-regimenter, 25 rytterregimenter og 60 kanoner.
Et dragonregiment var inddelt i 6 kompagnier a 200 mand, halvdelen var bevæbnet med lanser og den anden
halvdel med luntebøsser. Dragonerne blev betragtet som beredent fodfolk; derfor havde de sko på og ikke støvler. Alle befalingsmændene havde hellebarder, og når han var til hest, blev hellebarden båret af hans tjener.
Soldatens uniform var filthat, langskødet kjole med en række knapper, knæbukser, uldne strømper og høje ankelsko. Regimentet kendes på farverne på livkjolen, for Gyldenløves Regiments Dragoner er det det oldenborgske kongehus’s farver, højrød og gyldengul, som man nu kender dem fra regimentets våbenskjold.

Efter kong Frederik 3.s død i 1670 bestemte kong Christian 5. den 25. juli 1670, at regimentets navn skulle være: ”Dronningens Livregiment”. Samtidigt bestemtes det, at den regerende dronnings navnetræk fremtidigt måtte indsættes i fanen. Det sidste var dronning Ingrids spejlmonogram. 

Ved hærreformen i 1842 blev regimenterne nedlagt og omdøbt til infanteribataljoner. Dronningens Livregiment blev til 17. linje infanteribataljon, som havde garnison i Glückstadt i Holsten. Ved udbruddet af den 1. slesvigske krig i 1848 valgte denne bataljon oprørernes side og blev slettet af den danske hær. Efter krigen genopstod den i 1852 med garnison på Sølvgades Kaserne i København. Ved udbruddet af den 2. slesvigske krig blev infanteribataljonerne omlagt til infanteriregimenter, og regimentet kæmpede i krigen. 

Efter 1. Verdenskrig blev den danske hær reduceret kraftigt og enhederne flyttet ud af København. 17. bataljon kom i 1932 til Roskilde.

Efter 2. Verdenskrig overtog 8. regiment i Aarhus regimentshistorien og regimentsmærket fra Dronningens Livregiment og 17. bataljon. I 1961 blev 8. og 10. regiment sammenlagt og blev navngivet Dronningens Livregiment. Fra 1961 til regimentets nedlæggelse i 2001 havde regimentet garnison på Nørre Uttrup Kaserne i det nordlige Nørresundby.
Regimentet blev nedlagt i forbindelse med forsvarsforliget 2000-2004 og blev sammen med Slesvigske Fodregiment en del af Prinsens Livregiment i Skive og siden sammen med det en del af Jydske Dragonregiment.

Etableret i 1657
Nedlagte militære enheder fra Danmark
Napoleon (Ohio)

Napoleon er en amerikansk by og administrativt centrum i det amerikanske county Henry County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Ekstern henvisning 
 Napoleons hjemmeside 

Byer i Ohio
Urbana (Ohio)

Urbana er en amerikansk by og admistrativt centrum i det amerikanske county Champaign County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Eksterne henvisninger 

 Urbanas hjemmeside 

Byer i Ohio
Coshocton

Coshocton er en amerikansk by og administrativt centrum i det amerikanske county Coshocton County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Ekstern henvisning
Coshoctons hjemmeside 

Byer i Ohio
Wapakoneta

Wapakoneta er en amerikansk by og administrativt centrum i det amerikanske county Auglaize County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Neil Armstrong blev født i Wapakoneta i 1930.

Ekstern henvisning 

Wapakonetas hjemmeside 

Byer i Ohio
Xenia (Ohio)

Xenia er en amerikansk by og administrativt centrum i det amerikanske county Greene County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Ekstern henvisning 
 Xenias hjemmeside 

Byer i Ohio
Upper Sandusky

Upper Sandusky er en amerikansk by og administrativt centrum i det amerikanske county Wyandot County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Ekstern henvisning 
 Upper Sanduskys hjemmeside 

Byer i Ohio
Defiance (Ohio)

Defiance er en amerikansk by og administrativt centrum i det amerikanske county Defiance County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Ekstern henvisning 
 Defiances hjemmeside  

Byer i Ohio
Chardon (Ohio)

Chardon er en amerikansk by og administrativt centrum i det amerikanske county Geauga County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Ekstern henvisning
Chardons hjemmeside 

Byer i Ohio
Bryan (Ohio)

Bryan er en amerikansk by og administrativt centrum for det amerikanske county Williams County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Ekstern henvisning 
 Bryans hjemmeside 

Byer i Ohio
Ottawa (Ohio)

Ottawa er en amerikansk by og administrativt centrum i det amerikanske county Putnam County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Ekstern henvisning 
 Ottawas hjemmeside  

Byer i Ohio
London (Ohio)

London er en amerikansk by og administrativt centrum i det amerikanske county Madison County, i staten Ohio. I 2004 havde byen et indbyggertal på .

Eksterne henvisninger 

 Londons hjemmeside  

Byer i Ohio
Carrollton (Ohio)

Carrollton er en amerikansk by og administrativt centrum for det amerikanske county Carroll County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Ekstern henvisning 
 Carrolltons hjemmeside 

Byer i Ohio
Ashland (Ohio)

Ashland er en amerikansk by og administrativt centrum i det amerikanske county Ashland County, i staten Ohio. I 2000 havde byen et indbyggertal på .

Ekstern henvisning 
 Ashlands hjemmeside 

Byer i Ohio
Gran Turismo 3: A-Spec

Gran Turismo 3: A-Spec er et køre-spil, og det første Gran Turismo-spil der udkom til PlayStation 2. Gran Turismo 2000 var arbejdsnavnet der var demonstereret i en trailer mellem 2000/2001.

Soundtrack 

Gran Turismo 3: A-Spec spillet har 21 forskellige sange på dets soundtrack. Sangene er fra klassisk rock til rap. Denne liste viser hvilke sange som er i spillet.

 8 Stops 7 – "Satisfied"
 Apollo Four Forty – "Stop the Rock"
 BT – "Mad Skillz"
 CiRRUS – "Break In"
 Junkie XL – "Def Beat"
 Lenny Kravitz – "Are You Gonna Go My Way"
 Methods of Mayhem – "Crash"
 Mötley Crüe – "Kickstart My Heart"
 Papa Roach – "Never Enough"
 Powerman 5000 – "Supernova Goes Pop"
 Raekwon – "Determination"
 Snoop Dogg – "Dogg's Turismo III"
 The Cult – "She Sells Sanctuary"
 Dave Aude – "Go Gran Turismo"
 Elite Force – "Call It Brisco (And Why Not?)"
 Goldfinger – "99 Red Balloons"
 Grand Theft Audio – "As Good As It Gets"
 Grinspoon – "Champion"
 Jimi Hendrix – "Stone Free"
 Judas Priest – "Turbo Lover"
 Muse – "Sober (Saint US Remix)"

Bilmærker

Audi
 BMW
 Mercedes-Benz
 Opel
 Ruf
 Volkswagen

Tickford

Gillet

Acura
 Chevrolet
 Chrysler
 Dodge
 Ford
 Panoz
 Shelby

Citroën
 Peugeot
 Renault

Alfa Romeo
 Fiat
 Lancia
 Pagani

Daihatsu
 Honda
 Mazda
 Mine's
 Mitsubishi
 Mugen
 Nismo
 Nissan
 Polyphony – bilmærke i Gran Turismo verdenen
 Spoon
 Subaru
 Suzuki
 Tom's
 Tommy Kaira
 Toyota
 TRD

Aston Martin
 Jaguar
 Lister
 Lotus
 Mini
 TVR
 Vauxhall

Referencer 

3: A-Spec
Computerspil fra 2001
PlayStation 2-spil
CONCACAF Champions League

CONCACAF Champions League er en årligt tilbagevendende international fodbold-turnering for klubhold, der afholdes i lande, der er medlem af CONCACAF, dvs., landene i Nord- og Mellemamerika samt Caribien. Turneringen er åben for de førende klubhold i regionen. Turneringen erstattede CONCACAF Champions' Cup, der blev afviklet fra 1962-2008. Fra august 2008 vil holdene fra Champions' Cup blive erstattet af Champions League.

Format 
Der deltager 24 hold i Champions League i alt

 Fra den nordamerikanske zone deltager:
 4 hold fra Mexico
 4 hold fra USA
 1 hold fra Canada

 Fra den centralamerikanske zone deltager:
 2 hold fra Costa Rica
 2 hold fra El Salvador
 2 hold fra Guatemala
 2 hold fra Honduras
 2 hold fra Panama
 1 hold fra Nicaragua
 1 hold fra Belize

 Fra den caribiske zone deltager:
 3 hold kvalificerer sig via CFU Club Championship

Der afvikles én kvalifikationsrunde for seksten klubber. Hvert hold møder ét hold ude og hjemme, hvorfra de otte klubber går videre til gruppespillet. De andre otte hold (2 fra både USA og Mexico og 1 hold fra hvert af følgende lande: Costa Rica, El Salvador, Guatemala og Honduras) bliver seedet og kvalificerer sig således direkte til gruppespillet. De seksten hold, der kvalificerer sig til gruppespillet vil blive fordelt i fire puljer med fire hold i hver. Man møder hver modstander én gang ude og én gang hjemme. Nr. 1-2 i hver gruppe går videre til kvartfinalen, der derefter foregår efter cup-metoden resten af turneringen. Både kvartfinaler, semifinaler og finaler vil således blive spilles på ude- og hjemmebasis. Finalen afvikles sidst i april.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 CONCACAFs officielle hjemmeside 
 CONCACAF klubturneringer på www.rsssf.com

 
Etableret i 1962
Etableret i 2008
Saimaa kanalen

Saimaa Kanalen (fi: Saimaan kanava; sv: Saima kanal; ru: Сайменский канал) er en kanal som forbinder Saimaa søen med Den Finske Bugt nær Vyborg i Rusland. Kanalen blev bygget mellem 1845 og 1856 og blev indviet den 7. september 1856 (26. august efter gammel tidsregning).
Kanalen blev renoveret og udvidet i årene 1963 til 1968.

Et system af indenlandske vandveje og kanaler i de 120 sammenhængende søer i det sydlige Finland kan nås gennem kanalen. Længden af dybe kanaler i Saimaa søen med en mindste dybde på 4,2 meter er 814 km. De dybe kanaler når ind til Kuopio i det centrale Finland.

Forløb 

Kanalen begynder nær Lappeenranta i Finland og slutter i Vyborg i Rusland, og forbinder således Saimaa søen med Vyborg bugten. Undervejs har den forbindelse til Nuijamaa søen ved den finsk-russiske grænse og tre mindre søer i Rusland.

Størrelse 
 Længde — 42,9 km (19,6 km i Rusland og 23,3 km i Finland)
 Bredde — mellem 34 og 55 meter
 Samlet stigning fra den finske bugt til Saimaa søen – 75,7 m
 De største skibe, som kan passere kanalen må have følgende dimensioner:
 Længde: 82 m
 Bredde: 12,2 m
 Dybgang 4,35 m
 Mastehøjde 24,5 m
 Der er 217 grænsepæle mellem den lejede kanal zone og Ruslands øvrige territorium.

Sluser 
Der er tre sluser på den finske del af kanalen:
 Mälkiä
 Mustola
 Soskua

Der er fem yderligere sluser på den russiske side af grænsen:
 Pälli
 Ilyistoye (tidligere Lietjärvi)
 Cvetochnoye (tidligere Rättijärvi)
 Iskrovka (tidligere Särkijärvi)
 Brusnichnoye (tidligere Juustila)
Mälkiä-slusen er den højeste med 12,4 m, Cvetochnoye-slusen er den laveste med 5,5 m.

Broer 
Kanalen krydser
 12 vejbroer:
 6 af dem i Finland – 3 faste og 3 bevægelige
 yderligere 6 i Rusland – 2 faste og 4 bevægelige
 2 faste jernbanebroer, 1 på hver side af grænsen.

Historie 
Kanalen blev åbnet i 1856 mellem byerne Lappeenranta og Viipuri (nu Vyborg i Rusland). Begge byer lå dengang i det autonome storhertugdømme Finland i det russiske kejserrige.

Ved fredstraktaten i Moskva i 1940 blev Det karelske næs og byen Vyborg afstået af Finland til Sovjetunionen hvorved kanalen blev delt midtover og lukket for al trafik.

Ved en traktat i 1963 blev området med den russiske del af kanalen og øen Malyj Vysotskij (Ravansaari) lejet af Finland i 50 år. En ny og dybere kanal blev bygget af finnerne og åbnet for skibsfarten i 1968. Længden af denne kanal er 42,9km.

Forhandlinger om at forlænge lejeaftalen ud over 2013 er i gang mellem Finland og Rusland.

Eksterne henvisninger 
 Finnish Maritime Administration  – Saimaa Canal

Kanaler i Finland
Kanaler i Rusland
Karelen
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Leningrad oblast
Leningrad oblasts geografi
Etableret i 1856
Utti

Utti er en lille stationsby i Sydfinlands len ca. midtvejs mellem Lahti og Lappeenranta.

I 1789 foregik slaget ved Utti mellem svenske og russiske styrker her. I 1918 oprettede generel Carl Gustaf Mannerheim den første finske flybase i byen. I dag er Utti bedst kendt for sin militære flyveplads, hvor hærens fly er stationeret, og sit militære træningsområde, som er base for de finske specialstyrker.

Referencer 
Finnish Defence Forces Utti Jaeger Regiment 

Byer i Finland
Herritslev

Herritslev er en landsby vest for Nysted på Lolland. Den befinder sig i Guldborgsund Kommune og tilhører Region Sjælland. Landsbyens navn kommer af mandsnavnet Hariradan med efterleddet lev, hvilket betyder ”Hariradans efterladte ejendom”.

Stednavne med efterleddet lev er ældre end år 800 og tilhører normalt byer af en vis størrelse og betydning. Herritslev har da også både kirke og der omtales en skole i 1699. Omkring 1720 blev der opført en rytterskole. I 1960’erne et større plejehjem, Solgården, fælles for en del sogne vest for Nysted. Institutionen eksisterer endnu i ændret form.

Overblik 
før 1855: skole og vindmølle
før 1899: andelsmejeri med forsamlingssal (Brydebjerg) 
før 1923: andelselektricitetsværk, brugsforening, fattighus med kommunalstue
1939: andelsvandværk
før 1955: kommunekontor, sognebibliotek (1942 med 1800 bind), postekspedition

Administrativt/kirkeligt tilhørsforhold

Tidligere 

Musse Herred, Ålholm Len, Ålholm Amt, Maribo Amt, Storstrøms Amt, Herritslev Sognekommune, Nysted Kommune
Fyens Stift

Nuværende 
Region Sjælland, Guldborgsund Kommune
Lolland-Falsters Stift, Lolland Østre Provsti, Døllefjelde-Musse-Herritslev Pastorat, Herritslev Sogn

Eksterne henvisninger 

Trap Danmark (alle udgaver)
Maribo Amts stednavne (1954)

Lokaliteter i Guldborgsund Kommune
Lokaliteter på Lolland