kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Trier Hansen

Hans Trier Hansen (15. maj 1893 i Vallekilde - 12. september 1980 i Hørve) var en dansk gymnast.

Hans Trier Hansen repræsenterede Danmark ved Sommer-OL 1912 i Stockholm, hvor han vandt en sølvmedalje for hold i svensk system. Hold fra tre nationer var med i konkurrencen, der blev afholdt på Stockholms Stadion. Han vandt otte år efter en guldmedalje for hold i frit system ved OL i Antwerpen.

Hans Trier Hansen var søn af forstanderen på Vallekilde Højskole Povl Hansen og overtog skolens landbrug i 1923 og arbejdede også som lærer på skolen.

Eksterne henvisninger 

 

Olympiske mestre fra Danmark
Olympiske sølvmedaljevindere fra Danmark
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1912
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1920
Olympiske gymnaster fra Danmark
Olympiske medaljevindere i gymnastik
Gymnaster ved sommer-OL 1912
Medaljevindere ved sommer-OL 1920
Medaljevindere ved sommer-OL 1912
Gymnaster ved sommer-OL 1920
Marinestaben

Marinestaben er én af syv stabe i Værnsfælles Forsvarskommando og erstatter delvist den nu nedlagte Søværnets Operative Kommando (SOK) fra 1. oktober 2014. Marinestaben har hjemme i Aarhus, men flyttes på sigt til Karup, hvor også Flyverstaben og Hærstaben har hjemme.

Søredning varetages nu af Forsvarets Operationscenter, Redningscentralen (FRC), hvor JRCC er placeret.

Organisation

Kilder

Militære enheder fra Danmark
Etableret i 2014
Landkreis Peine

Peine er en landkreis i den østlige del af den tyske delstat Niedersachsen med administrationen beliggende i byen Peine.

Geografi 
Landkreisen grænser (med uret fra nordvest) til Region Hannover, til Landkreis Gifhorn, til de kreisfri byer Braunschweig og Salzgitter samt til Landkreis Hildesheim.

Floder og kanaler 
Gennem landkreisen løber floderne Fuhse, Oker, Aue und Erse og kanalen Mittellandkanal med sidekanalen Stichkanal Salzgitter.

Byer og kommuner 
Landkreisen havde   indbyggere pr.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Officielt websted for Landkreises Peine

Peine
Susianna Kentikian

Susianna "Susi" Levonovna Kentikian (født 11. september 1987 i Jerevan, Armenien, som Syuzanna Kentikyan) er en  armensk-tysk professionel bokser, der bor i Tyskland.

Kentikian forlod på grund af Nagorno-Karabakh-krigen Armenien sammen med sin familie som fireårig til fordel for Tyskland. Hun begyndte at bokse som tolvårig og havde en succesrig amatørkarriere, inden hun i 2005 blev professionel. Hun vandt sin første VM-titel i 2007 og har siden vundet flere forskellige forbund.

Eksterne henvisninger 

 

Boksere fra Tyskland
Boksere fra Armenien
Personer fra Jerevan
Rakel Chukri

Lena Rakel Chukri (født d. 20 marts 1978) er en svensk journalist og forfatter af syrisk afstemning, men opvokset i Jönköping.

Rakel Chukri var tidigere distriktsordfører for Liberala Ungdomsförbundet i Jönköpings län. Hun var assisterende redaktør på studenterbladet Lundagård 2003–2005. Under sin studietid var hun aktiv i Radio AF og Radio UPF og begyndte at skrive for Sydsvenskans kulturredaktion. I 2006 var Chukri redaktør og programleder på Vår grundade mening på Sveriges Radio P1. Hun har siden september 2008 været kulturchef på Sydsvenskan, en post hun overtog efter Daniel Sandström da han blev avisens chefredaktør. Chukri arbejder også på Malmö högskola på fakultetet Konst, kultur och kommunikation. Hun har desuden skrevet artikler for Expressen, Arena og Journalisten.

2012 var hun Sommarpratare på Sveriges Radio P1 og medvirkede i efteråret 2013 i SVTs Sommarpratarna.

Referencer 

Journalister fra Sverige
Forfattere fra Sverige
Raimondo Carnera

Raimondo Alberto Pietro Carnera (2. februar 1915 i København -2002) var en italiensk født dansk fægter, idrætsleder og fabrikant.

Carnera begyndte at fægte på Salles d'Armes Mahaut ved Rådhuspladsen i København hos den legendariske fægtetmester Leonce Mahaut. Kort forinden OL i 1952 blev han dansk statsborger, og han repræsenterede Danmark i disciplinerne sabel- og kårdefægtning ved legene i Helsinki. 

Sammenlagt vandt Carnera 67 danske mesterskaber, otte individuelt og 59 i holdkonkurrencer. Grundet sit italienske statsborgerskab kunne han i begyndelsen ikke deltage i DM-individuelt. Han blev nordisk mester otte gange. Frem for alt var Carnera meget aktiv som leder, blandt andet som delegationsleder ved VM og OL.
 
Carnera voksede op i København med sin italienske far Andrea Carnera og franske mor Ida Carnera. Hans fætter Primo Carnera blev professionel verdensmester i sværvægtsboksning i 1933-34. Raimondo Carnera boede i Italien 1927-1931.

Eksterne henvisninger
 Sports-Reference.com 
 Davidsstjerne kontra hagekors - Hans Bonde

Fægtere fra Danmark
Personer fra København
Idrætsledere fra Danmark
Franziska Peer

Franziska Peer (født 6. maj 1987 i Kufstein, Tyrol) er en øtrigsk Bueskytte. Hun er medlem af skytteforeningen Angerberg.

I 2011 fik hun bronzemedalje i 10 meter armbrøst. I 2013 fik hun fem medaljer, heraf to af guld ved europamesterskaberne i Innsbruck, hvorefter hun i august 2014 blev verdensmester i 30 meter for hold.

Eksterne henvisninger 

Bueskytter fra Østrig
Cissy Patterson

Eleanor Josephine Medill Patterson, kaldet Cissy Patterson (7. november 1884 - 24. juli 1948) var en amerikansk journalist og redaktør.  Patterson var en af de første kvinder, der stod i spidsen for en større avis, Washington Times-Herald i Washington, D.C..
Da William Randolph Hearst havde stort underskud på sine to aviser i Washington Washington Herald og Washington Times, nægtede han først at sælge disse, men ansatte i stedet Patterson som redaktør. Da bladene vedblev at give underskud måtte han 28. januar 1939 sælge dem til Patterson, som slog dem sammen til Times-Herald.

Referencer

Paul F. Healy. Cissy:  The Biography of Eleanor M. "Cissy" Patterson.  1966.
Ralph G. Martin.  Cissy.  New York City:  Simon and Schuster, 1979.
Megan McKinney. The Magnificent Medills, 2011.

Journalister fra USA
Diezani Alison-Madueke

Diezani K. Alison-Madueke (født 6. december 1960) er en nigeriansk politiker, der 27. november 2014 blev valgt som den første kvindelige præsident for OPEC. Inden dette havde hun en karriere, der omfattede flere ministerposter i Nigeria, indledt med posten som transportminister 26. juli 2007.

Alison-Madueke er uddannet arkitekt i England og USA, og efter at have tagget en bachelor-eksamen i 1992, vendte hun tilbage til Nigeria, hvor hun fik ansættelse i Shells lokale afdeling. Her gjorde hun karriere og blev i 2006 firmaets første kvindelige administrerende direktør.

I forbindelse med en efterforskning vedrørende mistænkelige transaktioner for 325 mio. GBP i Storbritannien, blev Alison-Madueke mistænkt for at have købt tre ejendomme i London for penge modtaget som bestikkelse. Som følge heraf udstedte en nigeriansk domstol en arrestordre på hende. Den 11. maj 2021 fik hun beslaglagt 153 mio. USD og 80 ejendomme som led i efterforskningen.

Kilder 

Politikere fra Nigeria
Nigerordenen

Nigerordenen er den ene af de to nigerianske ordener, som blev indstiftet i 1964, året efter institueringen af den nigerianske republik. Den anden er Orden for den føderale republik.

Efter britisk eksempel findes følgende gradinddelinger af ordenen:
 Storkommandør af Nigerordenen (GCON)
 Kommandør af Nigerordenen (CON)
 Officer af Nigerordenen (OON)
 Medlem af Nigerordenen (MON)

Alle landets vicepræsidenter udnævnes automatisk til storkommandører af Nigerordenen (præsidenterne udnævnes tilsvarende til storkommandører af Orden for den føderale republik). Formanden for landets højesteret samt formanden for parlamentet udnævnes til kommandører af Nigerordenen. Andre kan tildeles ordenen, som har henholdsvis en civil og en militær linje. Man ser forskel på de to linjer i det bånd, der hører til ordenen: For de militære ordener er der en smal lodret stribe i midten af båndet.

Ordener, dekorationer og medaljer
Nigeria
Övralid

Övralid er en svensk herregård nord for Motala i Östergötland, som var hjemsted for den svenske forfatter og nobelprismodtager Verner von Heidenstam fra 1925 til hans død i 1940. 

Verner von Heidenstam bosatte sig i 1925 i den færdige bygning, som han lod opføre nogle år forinden, med sin samlever den danske forfatter Kate Bang. I hjemmet var også bosat diverse tjenestefolk samt Kate Bangs to børn fra et tidligere ægteskab. Övralid var samlingspunkt for den svenske kulturelle elite, blandt de mange gæster taltes blandt andre opdagelsesrejsende Sven Hedin, billedhugger Carl Milles, kunstner Albert Engstrøm og Prins Eugen af Sverige. Alle overnattede i deres faste gæsteværelser. 

Ved Verner von Heidenstams død i 1940 blev Övralid overdraget den svenske stat, som siden har bevaret både bygningen og interiøret som oprindeligt. Övralid er åben for besøgende i sommermånederne og huser desuden den officielle overdragelse af Övralidsprisen, som årligt tildeles en forfatter på Verner von Heidenstams fødselsdag. Fødselsdagen fejres endvidere med dans og sang omkring forfatterens grav i haven.

Kilder 
 Per Gedin, Verner von Heidenstam - ett liv, Stockholm, Albert Bonniers förlag, 2006

Eksterne henvisninger 

Herregårde i Sverige
Museer i Sverige
Draheim

Draheim eller Drahim var en eksklave i det polske kongedømme i det 15. århundrede. Efter en række oprør blev det knyttet til Brandenburg-Preussen i 1657, mens det i 1772 blev direkte indlemmet i kongeriget Preussen.

Preussen
Jollof-ris

Jollof-ris er en risret, der er populær over det meste af Vestafrika. Retten findes i et utal af variationer, men i de flest tilfælde indgår ingredienser som ris, tomater og tomatpuré, løg, rød peber og salt. Som ren vegetarisk ret kan den spises alene eller som tilbehør til forskelligt kød, men der kan også tilføjes kød eller fisk i selve jollof-risen.

Rettens navn  betyder "én gryde" på wolof-sproget, og retten menes at stamme fra Senegambia-området, hvor wolof-folket stammer fra; det oprindelige navn på dette folks rige var Jolof, som var herskende i området fra midten af det 14. til midten af det 16. Århundrede.

Mad fra Afrika
Oecusse

Oecusse er et landområde som siden 2002 har været et distrikt i staten Østtimor på øen Timor. Oecusse har et areal på 817,23 km² og ligger ca. 58 km fra grænsen til det øvrige Østtimor. Kystlinjen er ca. 50 km lang, mens grænsen mod land til Indonesien er ca. 300 km. Det er en eksklave på den vestlige del af øen, som er adskilt fra resten af staten Østtimor af Vesttimor, der i dag er en del af Indonesien. Oecusse grænser op til Savu havet. Hovedstaden hedder Pante Macassar, på engelsk Oecussi Town. Oecusse har i Østtimors forfatning en særstatus, såvel administrativt som økonomisk.

Oecusse (i perioder betegnet Oecussi-Ambeno) var sammen med Ambeno oprindelig to forskellige kongeriger, hvoraf Ambeno eksisterede før kolonitiden. I 1859 delte Portugal og Nederlandene Timor, således at Vest Timor blev hollandsk. Efter at hollænderne havde opgivet deres kolonisering, var portugiserne alene som kolonimagt. Der opstod borgerkrig mellem det dominerende parti, FRETILIN og rivaliserende politiske og militære grupper. Den 6. juni 1975 besatte indonesiske styrker eksklaven, og i oktober fulgte en invasion af grænsedistrikterne Bobonaro og Cova Lima. Nogle måneder senere var hele øen besat. Der opstod i de følgende år forskellige uroligheder. Oecusse blev på vegne af FN besat af australske tropper i 1999, og senere af jordanske i 2000.
 
Efter en række kampe og oprør blev Østtimor forvaltet på baggrund af et referendum fra FN af 1999, og efter tre års FN-kontrolleret styre blev det selvstændigt i 2002.

Den fiktive stat 
Under urolighederne i 1970erne grundlagde New Zealænderen og anarkisten Bruce Grenville den fiktive stat Occussi-Ambeno, idet han udråbte sig som sultan af denne "stat", som blandt andet producerede frimærker, der er blevet et samleobjekt på verdensplan. Grenville havde arbejde på et kontor, hvor der var adgang til professionelt typografisk udstyr, og han skabte herfra et samfund, der byggede på libertære ideer Selv efter at være afsløret, fortsatte han sin "statsbygning", bl.a. med en serie nye frimærker fra 1983.

Referencer 

Øer i Indonesien
Øer som er delt mellem to lande
Østtimor
Peine

Peine er en by i med godt 48.000 indbyggere (2013). Kommunen ligger mellem Harzen og Lüneburger Heide og er administrationsby i Landkreis Peine, i den østlige del af den tyske delstat Niedersachsen.

Geografi 
Peine ligger ved floden Fuhse mellem de to største bycentrer i Niedersachsen, Delstatshovedstaden Hannover ligger 40 kilometer mod vest, og 25 kilometer mod øst ligger Braunschweig. Andre større byer i nærheden er Hildesheim, Salzgitter, Gifhorn, Wolfsburg og Celle.

Denne interessante beliggenhed har siden sin grundlæggelse gjort Peine attraktiv for de omgivende byers herskere, og har involveret byen i talrige stridigheder. Peine ligger i et gestlandskab mellem Hannover og Braunschweig, den såkaldte Burgdorf-Peiner Geest.

Byen har et areal på 119,51 km² og en befolkningstæthed på 405 indb./km². Den ligger omkring 70 moh.

Inddeling 

Til byen Peine hører 14 bydele og landsbyer: Berkum, Dungelbeck, Duttenstedt, Eixe, Essinghausen, Handorf, Röhrse, Rosenthal, Schmedenstedt, Schwicheldt, Stederdorf, Vöhrum / Landwehr, Wendesse og Woltorf. I disse bor omkring 24.600 mennesker. I selve hovedbyen bor 24.500 mennesker. Den består af følgende ni bydele (Statistischen Bezirken):
 Innenstadt
 Maschland
 Gunzelinfeld
 Walzwerk
 Südstadt
 Simonstiftung
 Südliche Aue
 Telgte
 Nördliche Aue/Herzberg

Trafik 
Peine ligger ved Bundesautobahn 2 (A 2), der forbinder Ruhrområdet med den tyske hovedstad Berlin, og ved jernbanen Hannover–Braunschweigbanen. Byen har også en havn ved Mittellandkanalen.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Byens websted
 Befolkning 31. Dezember 2013 (Tabelle K1020014) Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen, 102 Bevölkerung - Basis Zensus 2011. Tysk hjælpeside til statistikken

Kommuner i Niedersachsen
Drivning

Drivning er en proces til fremstilling af metalgenstande ved at strække og stukke metallet i facon med hammerslag mod en form eller en form for ambolt. 

Arbejdet udføres gerne med en hammer med kuglepen (kugleformet slagflade), men også drivhamre med en smal pen (sikhamre) kan anvendes. Der kan drives ned i en udhulet form af hårdt træ eller en blyklods (arbejdet kaldes også optagning) eller mod en kuglepfaf, en stålhalvkugle på en stang, der kan fastgøres i et hul i en ambolt eller i en træklods. Drivning kan også udføres med køller og hamre af hårdt træ. 

Det er også muligt at udføre drivning med et preljern (også kaldet et polterjern), et fjedrende stykke stål fastgjort i en skruestik. For enden af jernet findes et halvkugleformet hoved. Ved slag på stangen bringes denne til at bevæge sig. Hovedet holdes mod en metalplade og driver denne op bagfra. 

Arbejdet kan glattes med slag af en slethammer med plan og blank slagflade. Som modhold anvendes gerne en form for pfaf. 

Med drivning kan man fremstille konkave overflader såsom skåle, fade og kander. Ved at arbejde fra begge sider af metallet og kombinere arbejdet med ciselering, kan der fremstilles former, der ikke kan laves ved presning alene. Teknikken bruges af blikkenslagere og korpussølvsmede. Også smykker kan delvist fremstilles ved drivning. Drivning har tidligere været brugt til fremstilling af hjelme og rustninger. Enkelte hobbyfolk arbejder stadig med fremstilling af rustninger.

Kilder og henvisninger
 side 72 ff. i: Håndbog for blikkenslagere bd. 1. – København 1963 / Arthur Wagner & Friedrich Ahlzweig.

Håndværk
Ljudmila Sjestakova

Ljudmila Jevgenjevna Sjestakova () (født 6. september 1973 i Barnaul, Russiske SFSR) er en hviderussisk armlægger, som er flere gange europa- og verdensmester i sin sport.

Sjestakova er født i Barnaul i Vestsibirien, hvorfra hun barn flyttede med sin familie til Minsk i Hviderusland. Som ung var hun meget interesseret i heste, men det blev armlægning, der blev hendes sport og efterhånden også levevej, idet hun blev professionel i sporten. Hendes første store resultat var EM-sølv i 1997, hvorpå hun året efter vandt VM-guld; hun har desuden en EM-guldmedalje fra 2003.

Kilder 

Sportsfolk fra Hviderusland
Ciselering

Ciselering er dekorering af en metaloverflade ved slag med en hammer på en punsel. Punslens spids er hærdet og udformet med et mere eller mindre enkelt mønster. Ved slaget drives punslens spids lidt ned i metaloverfladen og afsætter et mærke. Et mere kompliceret mønster kan frembringes ved at kombinere aftryk fra forskellige punsler. Hvis genstanden, der skal ciseleres, er lille, kan den evt. fastholdes i beg. Der anvendes gerne en særlig ciselørhammer, der ligger godt i hånden til dette arbejde. Ciselering anvendes også til at udbedre små fejl og trække konturer op på støbte metalgenstande som f.eks. bronzestatuer.

Eksterne links
Ciselering, EUC-Lillebælt og Metalindustriens uddannelsesudvalg 

Pyntning
Håndværk
Nummeratør

En nummeratør er et håndstempel eller et trykelement til bogtryk, der giver en fortløbende sekvens af numre på trykket. Herved kan man nummerere billetter, lodsedler eller andet. 

En nummeratør til bogtryk har en taste, der når trykpressen presser trykelementet mod papiret, tæller nummeratøren én op. Tallene står ophøjet på en række metalcylindre med en menteoverføringsmekanisme. 

En nummeratør til håndbrug ligner et almindeligt automatisk stempel, men indeholder den samme mekanik som nummeratøren til bogtryk. Den kan ofte indstilles, så der skal udføres et antal tryk, før stemplet tælles op. Man kan derved trykke det samme tal flere steder. 

Grafik
Brigitte D'Ortschy

Brigitte D'Ortschy (31. maj 1921 - 9. juli 1990) var en tysk arkitekt, journalist, oversætter og forfatter. Hun var desuden den første tyske zenmester inden for den japanske Sanbo Kyodan-skole.

Brigitte D'Ortschy voksede op i Berlin og blev som ganske ung fascineret af gamle tænker og mystikere som Angelus Silesius, Mester Eckehart, Teresa af Ávila og Zhuangzi. Hun gennemførte en arkitekt- og ingeniøruddannelse, hvor nogle af de områder, der interesserede hende mest, var de sociologiske og psykologiske aspekter af arkitekturen.

I de følgende år bragte hendes uddannelse hende vidt omkring, blandt andet til USA, hvor hun mødte Frank Lloyd Wright, og i midten af 1950'erne organiserede hun arkitekturudstillinger flere steder i Europa. På et tidspunkt læste hun Eugen Herrigels bog Zen i bueskydningskunsten, hvilket Vakte en stærk interesse for Japan i hende.

I 1963 rejste D'Ortschy til Japan, hvor hun snart begyndte oplæring inden for zen samtidig med, at hun tjente til dagen og vejen ved at undervise på lokale universiteter og skrive artikler om japansk kultur og zen til europæiske medier. Zen-studierne varede ved, og i 1983 blev hun officielt udnævnt til zenmester. Allerede ti år før dette havde D'Ortschy begyndt at undervise i zen i Tyskland. Hun var også tidligt blevet venner med Philp Kapleau, hvis bog The Three Pillars of Zen hun oversatte til tysk. Hun gjorde desuden en stor indsats på at tilnærme zen-læren til den katolske lære, og hun fortsatte med selv at studere zen resten af livet; blandt andet oversatte hun en række originale kinesiske og japanske skrifter herom til engelsk og/eller tysk. 

Arkitekter fra Tyskland
Journalister fra Tyskland
Forfattere fra Tyskland
Oversættere fra Tyskland
Buddhister
Ellen Osiier

Ellen Ottilie Osiier, født Thomsen (født 13. august 1890 i Hjørring, død 6. september 1962 i København) var en dansk fægter.

Hun var elev af den franske fægtemester Leonce Mahaut og medlem af Damernes Fægteklub af 1917 i København.  

Hun blev den 2. maj 1919 gift med lægen og fægteren Ivan Osiier, som vandt sølv ved OL 1912 i Stockholm på kårde.

Hun vandt guld i fleuretfægtning ved OL 1924 i Paris ved at vinde alle sine 16 kampe. Det var den første danske OL-guldmedalje for kvinder og den hidtil eneste danske OL-guldmedalje i fægtning. Grete Heckscher vandt bronzemedalje ved samme OL. 

Ellen Osiier var tilmeldt som fægtedommer ved sommer-OL 1932 i Los Angeles, hvor der var 7 fægtere - 3 damer og 4 herrer - blandt de i alt 29 deltagende danske idrætsudøvere og ledere, men hun blev inden konkurrencernes start udelukket på initiativ af én af de kvindelige danske fægtere, der mente, at Osiier ville favorisere en anden af de kvindelige danske fægtere, hvilket efterfølgende førte til en injuriesag ved Københavns Byret.  

Hun vandt aldrig noget VM, EM eller DM.

Et spektakulært arrangement blev afholdt på dansk jord den 9. august 1931: Ballonjagt! Konkurrencen blev afviklet at Kongelig Dansk Automobil Klub og Politiken som et automobilvæddeløb, hvor deltagerne i deres biler skulle følge en luftballon og komme først frem til det sted, hvor den landede. Ellen Osiier vandt i dameklassen.

Hun og ægtefællen Ivan Osiier er begravet i en askefællesgrav på Bispebjerg Kirkegård.

Kilder

Eksterne henvisninger
 Olympic results 
 Statutes of Ellen and Ivan Ossier 
 

Fægtere fra Danmark
Personer fra Hjørring
Olympiske mestre fra Danmark
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1924
Jøder fra Danmark
Pramdragere ved Volga

Pramdragere ved Volga eller Burlaki (, ) er et maleri fra 1870-1873 af den russiske socialrealistiske maler Ilja Repin. Værket viser det umenneskelige slid med at trække prammen på Volga-floden; endda i en tid, hvor dampskibe fandtes; et ses i baggrunden. Mændene synes næsten at kollapse af udmattelse under slæbningen opstrøms i varmt vejr. Der sejlede dengang mange dampskibe på de russiske floder, men pramdragere var billigere i drift. I 1870'erne gik over 300.000 mænd og kvinder som trækdyr på pramstier ved de russiske floder og kanaler.

Værket er en hyldest til mændenes værdighed og udholdenhed, og en meget følelsesladet fordømmelse af dem, der udnytter andre. Selv om pramdragerne vises accept, er de i høj grad besejret; kun én skiller sig ud: i midten af rækken og i lærredets midte indtager en farvestrålende ung kæmpe med trækseler en heroisk holdning.

Repin fik ideen til maleriet under sine rejser gennem Rusland som en ung mand og skildrer det, han er stødt på. Det tiltrak international ros for den realistiske skildring af de arbejdende mænds prøvelser, og gav Repins karriere et stort ryk fremad. Kort efter maleriet var færdigt, blev det købt af storfyrst Vladimir Aleksandrovitj af Rusland og udstillet over hele Europa som et vartegn for russisk realisme maleri. Pramdragerne ved Volga er beskrevet som "måske den mest berømte maleri af Peredvizhniki bevægelsen [for] .... dens ubøjelige skildring af opslidende arbejde". Maleriet blev derefter ophængt i Storfyrst Vladimirs billard-salon, hvilket var til stor fortrydelse for Repin, der hellere havde set det ophængt med offentlig adgang. Efter Den Russiske Revolution i 1917 blev storfyrstens kunstsamling nationaliseret og overført fra Vladimir Palads til Det russiske museum.

Eksterne henvisninger og kilder 

Malerier fra 1873
Malerier af Ilja Repin
Mogens Lüchow

Mogens Lüchow (13. maj 1918 i København – 20. marts 1989 i København) var en dansk kårdefægter medlem af Fægteklubben Cirklen i København.

Han blev født i Tordenskjoldsgade 29 i Helligånds sogn den 13. maj 1918 som søn af postekspedient Helge Kai Lüchow og Andrea Vilhelmine Lüchow, født Dræsturp.

Han var elev i den franske fægtemester Mahauts fægtesal på Vestre Boulevard.

På trods af deltagelse i flere finaler nåede han aldrig at blive individuel danmarksmester.

Han deltog ved OL i 1948 i London og i Helsinki 1952.

Ved verdensmesterskaberne i Monaco i 1950 vandt han VMi kårdefægtning.

Under verdensmesterskaberne i Stockholm i 1951 var han direkte involveret i en tragisk fægteulykke, idet han under en kamp på kårde ramte sin finske modstander, Ilmari Vartia, så uheldigt, at denne afgik ved døden.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Sports reference - Mogens Lüchow, 
 "Min Sportskarriere. 14 sportsstjerner fortæller", side 66-76: "Hidkaldt af våbenlarm fra en sangsal" af Mogens Lüchow, Branner og Korch, København 1951

Fægtere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1948
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1952