kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Højhuset (roman)

Højhuset (originaltitel High-Rise) er en roman af den engelske forfatter J. G. Ballard fra 1975. Romanen foregår i et ultramoderne luksushøjhus.

Handlingen 

Bygningen synes at forsyne de veletablerede beboere med alle de bekvemmeligheder og varer, som en moderne tilværelse kan tilbyde: swimmingpools, en skole, et supermarked, hurtige elevatorer. Men på samme tid synes bygningen at være designet til at isolere beboerne fra den store verden udenfor og således give dem mulighed for at skabe deres egen lukkede verden.

Tilværelsen i højhuset begynder hurtigt at degenerere i takt med, at problemer med el-forsyningen og smålige uoverensstemmelser mellem beboerne begynder at eskalere til et orgie af vold. Højhusets beboere opdeler sig selv i de vestlige samfunds klassiske tre grupper: under-, middel- og overklassen – blot skal betegnelserne her tages bogstaveligt. Underklassen bor i de nederste etager i huset, middelklassen i de midterste og overklassen i de mest luksuriøse lejligheder i de øverste etager.

Snart finder der sammenstød sted i hele bygningen, hvor de forskellige etager forsøger at "erobre" elevatorerne og beholde dem for sig selv, hvor grupper samles for at forsvare deres rettigheder til bassinerne og hvor festdeltagere angriber "fjendtlige" etager for at vandalisere dem. Det varer ikke længe, før beboerne i hele bygningen har smidt alle sociale tøjler og givet efter for deres mest primitive drifter. Beboerne lukker den ydre verden totalt ude i deres tilfredshed med tilværelsen i højhuset. Folk holder op med at arbejde, forlader familien og holder sig inden døre permanent uden nogen tidsfornemmelse. Selv da sulten sætter ind, synes mange af beboerne at nyde det, idet bygningen giver dem mulighed for at bryde med alle det moderne samfunds sociale restriktioner og dyrke med deres egne mørke drifter og behov. Og mens ligene begynder at hobe sig op og bekvemmelighederne i bygningen bryder sammen, er der ingen, der tænker på at kontakte myndighederne.

Beboerne kaster alle forestillinger om moral og social etikette overbords i takt med, at deres omgivelser bliver til en jæger/samler-kultur, hvor mennesker slutter sig sammen i små klaner, finder føde hvor de kan (inkl. de mange hunde i bygningen og til sidst også andre beboere), og hvor enhver fremmed mødes med ekstrem vold.

Som i Concrete Island og den kontroversielle Crash. viser Ballard et foruroligende billede af, hvordan den moderne tilværelse i storbyen og de teknologiske fremskridt giver den menneskelige psyke uanede muligheder for at lege med sit eget afvigende væsen og iboende perversioner. 

Denne artikel er en oversættelse af artiklen High-Rise på den engelske Wikipedia.

Romaner fra England
Litteratur i 1975
DGI-Huset Aarhus

DGI-huset i Aarhus er et idrætscenter på over 5.000 m², hovedsageligt indrettet i fredede bygninger på Centralværkstedets tidligere område i centrum af Aarhus, ved siden af Bruuns galleri og Aarhus Hovedbanegård. Huset blev indviet 11. oktober 2003.

DGI-Århusegnen tog initiativ til huset og har amtskontor, konsulent- og mødevirksomhed her. Foreningen blev opmærksom på mulighederne i det tidligere vognrevisionsværksteds tre sammenbyggede haller i vinteren 1996-97. Ombygning, renovering og tilbygning har kostet ca. 50 mill. DKK og blev udført af entreprenørfirmaet NCC med firmaerne Schmidt Hammer Lassen og 3XN som arkitekter og Rambøll som ingeniør.

Faciliteter 
Huset er både for idrætsforeninger og for borgere, der ikke er medlem af en forening. Foruden 3 haller af forskellig størrelse er der springsal, klatrevæg og rytmesal. Der blev opført et nyt forhus, som bygger bro til en fjerde hal og rummer reception, cafeområde, mødelokaler og Body & Mind på 110 m², der kan bruges til møder og receptioner for maks. 60 personer eller som træningslokale for rolige aktiviteter som yoga, pilates og anden mindfullness.

I august 2007 blev DGI-huset udvidet med fitness- og spinninglokaler i de to nederste etager af den fredede naboejendom Baumannhuset, som oprindeligt har rummet centralværkstedets kontorer.

Eksterne kilder/henvisninger 

 DGI-huset: Lokaleoversigt  - se også: Om DGI-huset 

Idrætsanlæg i Danmark
Idrætsanlæg i Aarhus
Etableret i 2003
Cruiservægt

Cruiservægt er betegnelsen for en vægtklasse, der benyttes indenfor boksning. Cruiservægt ligger over letsværvægt og under sværvægt. 

I professionel boksning er vægtgrænsen for cruiservægt 200 engelske pund (90,719 kg).
Vægtklassen benævnes ”junior sværvægt” (junior heavyweight) af et enkelt af de større bokseforbund, WBO, der indtil 31. december 2007 benyttede en lidt lavere vægtgrænse, nemlig 190 pund.

Betegnelsen cruiservægt benyttes alene i professionel boksning. I amatørboksningen benyttes imidlertid en klasse over sværvægt, hvorfor cruiservægt stort set svarer til sværvægt i amatørboksning. 

Cruiservægt er en relativ ny vægtklasse. Den blev introduceret i 1979 af WBC, og første VM-kamp blev afholdt den 8. december 1979 mellem jugoslaven Mate Parlov og Marvin Camel. Introduktionen af den nye vægtklasse blev imidlertid en fuser, da kampen i Split endte uafgjort. Først i returkampen den 31. marts 1980 kunne den første verdensmester i klassen kåres, da Camel besejrede Parlov i Las Vegas. Først i 1982 introducerede WBA titlen, og siden har alle de mange øvrige bokseforbund anerkendt klassen. 

Vægtklassen har imidlertid aldrig påkaldt sig den store interesse, idet de fleste talentfulde boksere har søgt kampe i den langt mere økonomisk interessante sværvægtsklasse. Den eneste bredt kendte verdensmester i cruiservægt i klassens 30-årige historie er Evander Holyfield, der var mester i perioden 1984-1986, inden han rykkede op i sværvægt.

Danskeren Johny Jensen var EBU-mester i klassen fra den 14. januar til den 4. maj 2008.

Referencer 

Vægtklasser i boksning
Cameron (Arizona)

Cameron er en by i Coconino County i staten Arizona, USA.  Byen havde 885 indbyggere ved folketællingen i 2010.

Byen ligger i Navajo-Reservatet. Byen ligger i 1.285 meters højde over havet, lige syd for Little Colorado River, ikke så langt fra en af indgangene til Grand Canyon nationalparken. 

Ved folketællingen i 2000, udgjorde oprindelige amerikanere 94,7% af byens befolkning. 1,7% var hvide og ca 0,1 % afroamerikanere. 

Byen ligger ved U.S. Highway 89 og lige på kanten af Painted Desert ørkenen.

Byer i Arizona
400 meter hækkeløb

400 meter hækkeløb er en atletikdisciplin, der er på programmet til store mesterskaber, herunder de olympiske lege. Løbet svarer til en omgang på et almindeligt atletikstadion på den inderste bane, men i modsætning til det almindelige 400 m løb er der på banen opstillet ti forhindringer i form af "hække" (bomme), som skal passeres i spring. 

Hækkene i 400 meter hækkeløb er lidt lavere end i 110/100 meter udgaven, for mænd 91,4 cm mod 107 cm og for kvinder 76,2 cm mod 84 cm. Første hæk er opstillet 45 m efter starten, og herefter er der 35 m mellem hækkene med 40 m efter sidste hæk. Hækkene er opstillet i hver bane for sig (der skal altid holdes bane), og de er konstrueret, så de kan vælte fremover, hvis atleten rammer dem. Det er tilladt at vælte hækkene, men normalt ikke ønskeligt, da det typisk koster fart.

I et veldisponeret hækkeløb har atleten afpasset sine skridt, så han/hun undgår at trippe ved ankomsten til en hæk. Der sættes derpå af med det ene ben, mens knæet på det andet ben peger fremad. Når man har passeret over hækken med det forreste ben, strækkes det ud, mens man trækker det andet ben op under sig. Målet er en bevægelse, der afviger så lidt som muligt fra det normale løb.

Til de olympiske lege har 400 m hækkeløb for mænd været på programmet siden 1900 (dog ikke i 1906 og 1912), mens kvinderne først fik disciplinen på programmet i 1984.

Bedste løbere 
Amerikaneren Edwin Moses regnes almindeligvis for at være historiens bedste mandlige 400 m hækkeløber med to OL-guldmedaljer samt en bronzemedalje og to VM-guldmedaljer i perioden 1976-88, og hans bedste tid fra 1983 er fortsat historiens tredje bedste (se herunder). I perioden 77-87 vandt han 122 løb i træk.

Mænd 
Historiens fem bedste tider er følgende:
 46,70 s, Karsten Warholm, Norge (Oslo, 2021)  – verdensrekord
 46,78 s, Kevin Young, USA (OL i Barcelona, 1992)
 46,98 s, Abderrahman Samba, Qatar (Paris, 2018) og Rai Benjamin, USA (Zürich, 2019)
 47,02 s, Edwin Moses, USA (Koblenz, 1983)
 47,03 s, Bryan Bronson, USA (New Orleans, 1998)

Europarekord:
 46,87 s, Karsten Warholm, Norge (Stockholm, 2020)

Dansk rekord:
 50,01 s, Nicolai Hartling (2019)

Kvinder 
Historiens tre bedste tider er følgende:
 52,16 s, Dalilah Muhammad, USA (Doha, 2019)
 52,23 s, Sydney McLaughlin, USA (Doha, 2019) 
 52,34 s, Julija Petjonkina, Rusland (Tula, 2003) – verdensrekord

Europarekord:
 52,34 s, Julija Petjonkina, Rusland (Tula, 2003)

Dansk rekord:
 53,55 s, Sara Slott Petersen (OL-finalen 2016)

Referencer 

Atletikdiscipliner
Hækkeløb (løbesport)
Puncak Jaya

Puncak Jaya (der også kaldes Mount Carstensz, Carstensz Pyramid el. Carstenszpyramiden) er et bjerg i bjergkæden Sudirman Range eller Dugundugoo i den vestlig del af det centrale højland i Papuaprovinsen i den indonesiske del af øen Ny Guinea.

Det er det højeste bjerg på den australske kontinentalplade, og betragtes dermed som det højeste bjerg i Oceanien med 4.892 m. Puncak Jaya er det højeste bjerg mellem Himalaya og Andesbjergene og det er det højeste bjerg beliggende på en ø.

Puncak Jaya blev originalt benævnt Carstensz Pyramid efter den hollandske opdagelsesrejsende Jan Carstensz, der som den første europæer fik øje på gletsjerne på toppen af bjerget en klar dag i 1623 (Carstensz blev efterfølgende latterliggjort i Europa da han fortalte at han havde set sne på et bjerg nær ækvator). Gletsjerne findes fortsat på toppen af Puncak Jaya, men klimaforandringerne har bevirket, at de bliver stadig mindre, og det frygtes at de helt forsvinder.

Bjerget blev første gang besteget i 1962 af en ekspedition under ledelse af den østrigske bjergbestiger Heinrich Harrer (forfatter til bogen Syv år i Tibet) og med deltagelse af hans tre venner Temple, Kippax og Huizenga.

Da Indonesien overtog kontrol over Papuaprovinsen i 1960'erne, blev bjerget omdøbt til Puntjak Soekarno (el. på simplificeret indonesisk: Puncak Sukarno el. Sukarno Peak) efter Indonesiens første præsident. Senere blev navnet ændret til Puncak Jaya (Puncak betyder bjerg og Jaya betyder sejrrig eller gloriøs).

Se også 
 Seven Summits

Bjerge i Indonesien
Det Kriminalpræventive Råd

Det Kriminalpræventive Råd er et uafhængigt sagkyndigt råd, der har til formål at fremme et trygt samfund ved at forebygge og oplyse om kriminalitet. Rådet har knap 60 medlemmer, der repræsenterer de centrale aktører i arbejdet med kriminalitet og forebyggelse af kriminalitet i samfundet.

Rådet blev nedsat i 1971 som følge af en voldsom stigning i kriminaliteten. 

Rådets formand er Erik Christensen. Næstformand er vicedirektør Thomas Brenøe, Forsikring og Pension.

Udvalgte udgivelser 
 
  
Kriminalitet og forebyggelse: Få en introduktion til kriminalitetsteorien om 'Situationel handling', 2020, Det Kriminalpræventive Råd i samarbejde Per-Olof Wikström

Årsberetninger

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Om Det Kriminalpræventive Råd  på dkr.dk

Politi i Danmark
Etableret i 1971
Camilla Høy-Jensen

Camilla Kramer Høy Schou (født 17. april 1980) er journalist og fra 1. februar 2014 ansat som Pressechef og social media/Brand Manager hos JP/Politikens Forlag.

Hun blev uddannet fra Syddansk Universitet i Odense i januar 2007 og har været i praktik på Politiken.  

Har arbejdet i gravergruppen på gratisavisen 24timer, været ansat som kulturjournalist på Politiken og var fra 2010-2014 PR-ansvarlig for Den Kongelige Ballet. 

Hun er desuden medforfatter til biografien Angående Alex (Politikens Forlag, 2007) om grevinde Alexandra.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Camilla Høy og Rasmus Schous rejseblog
 Interview med Vera Gebuhr

Journalister fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Journalister ved Politiken
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Visitationszone

En visitationszone eller besigtigelses- og visitationszone er et afgrænset område, indenfor hvilket politiet uden en konkret mistanke om at et strafbart forhold er begået af den pågældende, kan visitere borgere og undersøge tøj og tasker. Formålet er at kontrollere, om de forbipasserende bærer ulovlige knive eller våben på sig. Politiet kan også gennemsøge biler og andre køretøjer i zonen.

Visitationszoner etableres med lovhjemmel i Politilovens § 6, der bl.a. fastslår at Politidirektøren skal give en skriftlig begrundelse for etableringen af zonen, dens udstrækning og det tidspunkt, beslutningen gælder for.

Visitationszone er ikke det samme som skærpet strafzone. Der kan dog være overlap i tid og sted.

Med baggrund i de danske erfaringer har visitationszoner været diskuteret blandt svenske politikere.

Referencer

Ekstern henvisning 

 Oversigt over nuværende og tidligere visitationszoner

Politi i Danmark
Julia Pastrana

Julia Pastrana (1834 i Mexico – 1860 i Moskva) var en mexicansk-indiansk kvinde med sygdommen hypertrikose (hypertrichosis terminalis).

Sygdommen dækkede hende med hår og gjorde hendes ører og næse unaturligt store samt tandsættet meget uregelmæssigt.

Hun viste sig frem på markedspladser i 1800-tallets Europa.

Hendes impresario og senere ægtemand, Theodor Lent, lærte hende at danse og spille musik. Han tog hende med på en verdensomspændende tourné, hvor hun blev omtalt som "Den skæggede og behårede dame". Desuden lærte hun at læse og skrive tre sprog.

Under en tourné i Moskva, da Pastrana og Lent var blevet mand og kone, blev Julia Pastrana gravid og fødte den 20. marts 1860 en søn, der også havde hypertrikose. Hun døde som følge af den komplicerede fødsel, og sønnen døde tre dage efter fødslen.

Tabet af hustruen fik dog ikke Lent til at standse tournéen. Han kontaktede en russisk professor ved navn Sokoloff og fik sin afdøde kone og barnet mumificeret.

Derpå fandt han sig en ny kone med lignende træk som Julia Pastrana og gav hende kunstnernavnet Zenora Pastrana.

Udover sin nye kone fremviste han også mumierne, som han havde fået lavet, i glasmontrer.
  
Da interessen for mumierne havde lagt sig, så publikum ikke noget til dem, før de erhvervet af den norske tivolidirektør Haakon Lund dukkede op i Norge i 1921. Mumierne blev fremvist i Skandinavien og i USA frem til 1970'erne, hvor den norske regering truede med konfiskation i tilfælde af fortsat fremvisning.

Drengemumien gik til grunde i 1976. I 1979 blev mumien af Julia stjålet. Den blev senere fundet igen og solgt til Retsmedicinsk Institut i Oslo, hvor den har været opbevaret siden 1990.

Litteratur 
Christopher Hals Gylseth and Lars O. Toverud, Julia Pastrana: The Tragic Story of the Victorian Ape Woman (2003) –

Eksterne henvisninger 

Webside om Julia Pastrana

Seværdigheder
Personer fra Mexico
Paul von Lettow-Vorbeck

Paul von Lettow-Vorbeck (født 20. marts 1870 i Saarlouis – 9. marts 1964 i Hamborg) var en preussisk generalmajor og forfatter.

Lettow-Vorbeck deltog i nedkæmpelsen af bokseroprøret i Kina (1900/1901) og havde mellem 1904 og 1908 kommandoen over en styrke i den tyske koloni Tysk Sydvestafrika. Her deltog han bl.a. i bekæmpelsen af herero og nama-oprørerne.

Under 1. verdenskrig var Lettow-Vorbeck kommandant for beskyttelsestropperne (Schutztruppe) i Tysk Østafrika. Det lykkedes ham at forsvare Tysk Østafrika mod britiske, belgiske og portugisiske tropper, og det var den eneste koloni i Afrika, som ikke blev taget af fjenden. Til trods for at fjenden var overlegen både talmæssig og i udrustning. Han kæmpede frem til 1918 og kapitulerede nogle dage efter kejserens abdikation, efter at han netop var marcheret ind i den engelske koloni Nyasaland (Malawi). Efterretningen om krigens slutning og det tyske nederlag nåede ham først via en britisk forhandler. Han havde ikke længere kommunikationsmulighed med Tyskland.

Da han kom tilbage til Tyskland, støttede han Gustav Noskes bestræbelser. I Hamborg marcherede han ind med sit Korps Lettow, efter at spartakistoprøret var slået ned, og blev divisionskommandør i Brigade Ehrhardt, ledet af korvetkaptajnen Hermann Ehrhardt.

Under Weimartiden skrev han en række bøger som Heia Safari! og krævede tilbagelevering af de tyske kolonier. Fra 1929 til 1930 var han medlem af Rigsdagen for DNVP, (det Tysknationale Folkeparti). Da han døde i Hamborg i 1964 rejste flere Askari hertil, for at vise deres general den sidste ære.

Se også 
 Slaget ved Tanga – Paul von Lettow-Vorbeck var øverstkommanderende for de tyske styrker i dette slag.

Eksterne links 
 Familieside
  Lettow-Vorbeck-Kaserne
 Tabellarischer Lebenslauf mit Bildern 

Tysklands kolonihistorie
Askari

Askari er et arabisk, tyrkisk, persisk og swahili ord, som betyder "soldat". (arabisk عسكري ‘askarī). Det blev almindeligvis brugt, for at beskrive lokalt rekrutterede soldater i Østafrika og Mellemøsten, som tjenestegjorde i de europæiske kolonistyrker. Betegnelsen kan også betyde politi, gendarmeri og sikkerhedsstyrker. 

Under europæisk styre i Østafrika blev der rekrutteret askari-soldater af italienske, britiske, portugisiske, tyske og belgiske kolonistyrker. De spillede en vigtig rolle både ved erobring og senere for at sikre områderne. Både under første verdenskrig og anden verdenskrig tjenestegjorde askari-enheder udenfor egne kolonier.

Europæisk kolonisering i Afrika
Saarlouis

Saarlouis er en by i Saarland, Tyskland. I 2007, havde byen et indbyggertal på 38.189. Byen ligger omkring 10 kilometer fra grænsen til Frankrig.

Eksterne links 

Byer i Saarland
Gustav Noske

Gustav Noske (9. juli 1868 i Brandenburg an der Havel – 30. november 1946 i Hannover) var en tysk politiker (SPD) og den første socialdemokratiske minister med ansvaret for militæret i tysk historie og den første føderale forsvarsminister overhovedet. Han er kendt for sin centrale rolle under novemberrevolutionen og de sociale og politiske konflikter i Tyskland mellem 1918 og 1920. 

Han var forsvarsminister fra 1919 til 1920 og var ansvarlig for nedkæmpelsen af spartakistoprøret i januar 1919. Han var som forsvarsminister ansvarlig for nedkæmpelsen af en række andre lokale kommunistiske forsøg på at gribe magten og oprettelse af rådsrepublikker efter sovjetisk forbillede. 

Som forsvarsminister var Gustav Noske ansvarlig for gennemførelsen af Versaillestraktatens bestemmelser om Tysklands afrustning og opløsning af landets mange frikorps, hvilket i 1920 førte til politisk uro i landet og til det højreorienterede Kappkup. Kappkuppet brød sammen som følge af en omfattende generalstrejke i Tyskland. Som betingelse for at afblæse strejken forlangte fagforbundene bl.a. Noskes afgang. Fagforbundene var utilfredse med, at kommunistiske oprør var blevet slået ned af Noske med militærmagt, hvorimod Noske ikke havde formået at indsætte militæret mod det højreorienterede Kappkup. Noske indgav sin afskedsbegæring den 20. marts 1920.

Eksterne links 

Politikere fra Det Tyske Kejserrige
Politikere fra Weimarrepublikken
Politikere fra SPD
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Forsvarsministre fra Tyskland
Khorsabad

Khorsabad er en assyrisk oldtidsby i det nordlige Irak, 20 km nordøst for Mosul. Førhen lå på stedet oldtidsbyen Dur-Sargon.

Dur-Sargon 
Byens historie begyndte omkring 717 f.Kr, da den assyriske konge Sargon II beordrede, at Assyrien skulle have en ny hovedstad. Byen skulle ligge på sletten tæt på byen Nineve. Navnet Dur-Sargon betyder "Sargons mur" eller "Sargons borg".

Kvadratisk bymur 
Området er befæstet med en syv kilometer lang ringmur med syv porte. Muren havde 157 tårne, der var op til 30 meter høje. Der var plads til paladset og templet. Byen blev aldrig færdigbygget, da Sargons søn mente, der hvilede en forbandelse over byen og derfor ikke ville bo der. Han flyttede derfor hovedstaden tilbage til Nineve.

Templet 
Et tempeltårn, en såkaldt zikkurat, blev bygget på tempelterrassen. Det ser i dag ud, som om der var tre trin, men det var bygget som en spiral. Den beskrives i de græske historier med de syv farver.
I templet er der tempelrum til seks forskellige guder. Grundplanen er anderledes end de babylonske templer. Stenskulpturer flankerede portene og stenrelieffer prydede paladsets vægge.

Dur-Sargon blev indviet officielt i 707 f.Kr., da gudestatuerne førtes ind i byens tempel. Kong Sargon døde på et felttog to år senere. Hans søn og efterfølger stoppede byggeriet.

Opdagelsen af byen 
Den franske konsul i Mosul, Paul Botta, opdagede Khorsabad midt i 1800-tallet. Han sendte et stort antal skulpturer og relieffer til Louvre i Paris. En amerikansk arkæologisk ekspedition udgravede dele af byen i perioden 1928-1935.

Assyrien
Manifestet 2000 ord

Manifestet 2000 ord er én af de vigtigste tekster fra Foråret i Prag, som man kalder demokratiseringsbølgen i Tjekkoslovakiet i 1968. Teksten bar egentlig overskriften To tusinde ord, som er rettet til arbejdere, bønder, embedsmænd, kunstnere og alle andre. Manifestet blev forfattet af Ludvík Vaculík og offentliggjort i tidsskriftet Literární listy ("Litterære blade") og aviserne Práce ("Arbejde"), Mladá Fronta ("Den forenede front") og Zemědělské noviny ("Landbrugsavisen") i juni 1968. Det er et vidnesbyrd om befrielsen af offentligheden, og det blev underskrevet af 70 intellektuelle fra forskellige dele af det kulturelle og politiske liv.

Indhold 
Manifestet kritiserede ikke kun den rolle, som Tjekkoslovakiets kommunistiske parti indtog under den løbende proces i "Pragforåret", men krævede en ubetinget videreførelse af reformpolitikken rettet mod de konservative kræfter i ind- og udland, og rettede en generel, heftig kritik mod "socialismens fejltagelser". Ledelsen af det kommunistiske parti afviste dokumentet som en mistillidserklæring mod deres politik. Derimod hilste befolkningen og især den indtil da ret passive arbejderstand manifestet med et "begejstret ekko". Generelt fremkaldte de 2000 ord... en radikalisering af både de konservative og de reformvenlige kræfter, mens landets ledelse under Dubček blev nødsaget til at bevæge sig på en knivsæg mellem de to sider.

Manifestets krav 
I manifestet findes indbygget følgende krav:

 fri meningsytring
 støtte til den progressive fjøj af kommunistpartiet
 skabelse af lokale aktionsprogrammer i distrikter og helt lokalt med model i Dubčeks store aktionsprogram
 en "bedre" centralkomité
 bedre fabriksledelser og bedre repræsentation af fagbønder
 bedre præstationer på distrikts- og lokalt niveau:
 fjernelse af personer, der har misbrugt deres stilling
 indpustning af nyt liv i den Nationale Front (paraplyorganisation for alle tilladte partier)
 åbne møder i nationalkomitéen
 oprettelse af borgerkomitéer og komissioner
 fornyelse af dagblade
 dannelse af komitéer til forsvar for den frie meningsytring
 selvstændigt personel til ordenshåndhævelse og bevogtning
 støtte til politiets forfølgelse af virkelige forbrydere
 undgåelse af uenighed mellem naboer
 undgåelse af drikkeri ved politiske lejligheder
 afsløring af stikkere
 overvejelse af føderalisering

Note

Kilde 
 Eleonora Schneider: Prager Frühling und samtene Revolution. Soziale Bewegungen in Gesellschaften sowjetischen Typs am Beispiel der Tschechoslowakei, IZE Aachen 1994.

Eksterne links 
 Dva tisíce slov – den tjekkiske originaltekst på Wikisource

Tjekkoslovakiet
Foråret i Prag
Jean-Luc Vandenbroucke

Jean-Luc Vandenbroucke (født 31. maj 1955 i Moeskroen) er en tidligere belgisk landevejscykelrytter og sportsdirektør. Han er onkel til Frank Vandenbroucke. Han var en prologspecialist, vandt 19 prologer i sin karriere.

Eksterne henvisninger 

 Profil på cykelsiderne.net

Mandlige cykelryttere fra Belgien