kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Freddy og monstrene

Freddy og monstrene er en børnebogserie udgivet mellem  1982 og 1988 af den danske forfatter Dennis Jürgensen.

Handling 
Freddy er en frisk dreng på 11 år og han er helt vild med en skræk-magasin ved navn SLIM (til hans forældres store frustration). En nat bliver han bortført af vampyren Grev Dracula og varulven Eddie, som tager ham med til voksmuseet Neanderslottet. Her møder Freddy en tidligere filmskuespiller, nemlig Frankenstein-uhyret ved navn Boris. Endvidere i slænget er også den hovedløse ridder Sir Arthur Fieldstein og den harmløse bøvsedrage Nitan (som elsker popcorn, men må døje med sure opstød da han tror, at han kan spise alt, der ligger i den voldgrav, hvori han gemmer sig). 

Til trods for deres berygtede ry er monstrene ganske venlige og harmløse, og Grev Dracula kan kun klare at drikke rød sodavand, fordi han har mavesår. Men de har et problem; deres ven, mumien Mummy, er et par nætter tidligere taget ind til byen for at besøge sin onkel, men Mummy er endnu ikke vendt tilbage. Derfor beder monstrene Freddy om hjælp til at finde deres bandageindbundne ven. Freddy accepterer med det samme og dermed er den mest utrolige tid i hans liv begyndt.

"Balladen om den forsvundne mumie" er den første bog i serien på 5 bøger. De 4 andre bøger hedder, i rækkefølge, "Brædder til Draculas kiste", "Bøvsedragernes hemmelighed", "Blodspor i Transsylvanien" og "Bøvl med bandagerne". I hver eneste bog kommer den mærkelige, men dog tæt-knyttede, gruppe vidt omkring, og kommer igennem mange utrolige eventyr sammen. De kommer til Kina, Ægypten, Transsylvanien, Mallorca og andre spændende steder.

Børnebøger
Eutin

Eutin (IPA: [ɔʏˈtiːn]) ligger i det nordlige Tyskland og er hovedbyen i  Østholsten i delstaten Slesvig-Holsten. Eutin er venskabsby med den danske by Nykøbing Falster.

Historie 
Det oprindelige slaviske bosted (Utin) blev i det 12. århundrede befolket af nederlandske nybyggere. I 1156 blev Eutin købstad. Stedet fik bystatus i 1257. Eutin blev senere sæde for Fyrstbispedømmet Lübeck, siden biskopperne af Lübeck ikke udøvede den verdslige magt i byen Lübeck. Da fyrstbispedømmet blev sækulariseret i 1803 blev Eutin residensstad i  fyrstendømme Lübeck, der blev en del af Storhertugdømmet Oldenburg. Som resultat af Hamborg-aftalen af 1937 blev Eutin overført fra Fristaten Oldenburg til den preussiske provins Slesvig-Holsten. Efter 2. verdenskrig blev Eutin en del af det moderne (Bundesland) Slesvig-Holsten.

Kultur 
Eutin er Carl Maria von Webers fødeby. Til hans ære blev der i 1951 opført en friluftsscene (Freilichtbühne) i en af byens parker. Der bliver spillet operaer og musik i sommermånederne. Friluftsscenen har plads til ca. 2.000 tilskuere.

Matematikeren Nikolaus Mercator (1620–1687) og forfatteren Tom Buk-Swienty er født i byen.

Poeten og oversætteren Johann Heinrich Voß boede i Eutin i cirka 20 år og var rektor ved gymnasiet, Johann-Heinrich-Voß-Gymnasium, som nu bærer hans navn.

Galleri

Venskabsbyer 

  Nykøbing Falster i Danmark
  Putbus i Tyskland
  Lawrence i Kansas i USA

Eksterne henvisninger 
 Byens officielle hjemmeside  (tysk, engelsk og dansk)
 Friluftsscenens hjemmeside  (tysk)

Byer i Kreis Østholsten
Malente

Malente er en kommune med lidt over 10.000 indbyggere i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Lensahn under Kreis Østholsten. Kreis Østholsten ligger i den østlige del af delstaten Slesvig-Holsten. Storkommunen Malente består af 12 landsbyer med grad af lokalt selvstyre.

Malente opstod som landsby omkring år 1150, da den saksiske hertug Henrik Løve grundlagde bispedømmet Oldenburg i Holsten. I 1905 blev der grundlagt et sanatorium med kurhus i området. Det slesvig-holstenske fodboldforbunds sportsskole, hvor det tyske nationalhold træner før verdensmesterskab, ligger også i kommunen.

Malente er også kendt som hjemsted for den fiktive person "Lolle" i fjernsynsserien Berlin, Berlin.

Eksterne henvisninger 

 Malente kommune
 Turistinformation
RMS Carpathia

RMS Carpathia var et transatlantisk dampskib ejet af rederiet Cunard Line og bygget af Swan Hunter & Wigham Richardsong. Carpathia påbegyndte sin jomfrurejse i 1903 og er kendt for at være det første skib fremme på stedet, hvor Titanic sank og dermed kunne opsamle de overlevende, der befandt sig i redningsbådene. Carpathia sank selv i Atlanterhavet under 1. Verdenskrig, da hun blev blev ramt af en tysk ubåd d. 17. juli 1918.

Tekniske data 
Carpathia var ikke ret stort i forhold til Titanic eller sine søsterskibe, da skibet kun havde en bruttoregistervægt på 13.564 tons.
Carpathia var 170,1 meter lang og 19,6 meter bred, og skibet havde to skruer, som blev drevet af hver sin 4-gangs-dampmaskine og de ydede tilsammen 9.000 hestekræfter, hvilket gav Carpathia en servicefart på 14,5 knob.

Skibet havde plads til 204 passagerer på 1. klasse og 1.500 på 3. klasse.

Vigtige datoer 
 6. august 1902: Carpathia blev søsat.
 22. august 1903: Der afholdes prøvesejlads.
 5. maj 1904: Jomfrurejse fra Liverpool til Boston. Herefter bruges skibet på forskellige ruter imellem Trieste og New York, Liverpool og New York.
 15. april 1912: Carpathia modtager nødsignalet fra Titanic og sætter kursen mod den position, som Titanic har opgivet. Kaptajnen presser skibet til det yderste, og det skyder 17 knob. Carpathia ankommer til den første redningsbåd, redningsbåd nr. 4, kl. 4.10. De efterfølgende timer samler det 712 overlevende passagerer op fra Titanic. Den første overlevende der kom ombord var en amerikansk kvinde, på 22 år. Hun hed Elisabeth Allen.
 17. juli 1918: På en rejse fra Liverpool til USA bliver Carpathia angrebet af den tyske ubåd U55, som sender tre torpedoer mod skibet, som synker 170 sømil udfor Bishop´s Rock. Fem overlevede ikke dette angreb.

Eksterne henvisninger 

Dampskibe
Oceanskibe
Pritzker-prisen

Pritzker-prisen, også kaldet arkitekturens Nobel-pris, blev indstiftet i 1979 af Jay Pritzker. Den tildeles hvert år ifølge sin fundats "en nulevende arkitekt, hvis arbejde demonstrerer en kombination af sådanne kvaliteter af talent, vision og engagement som har frembragt sammenhængende og markante foræringer til menneskeheden og det fysiske miljø ved hjælp af arkitekturens kunst." Prisen, som er en af de fornemste arkitekturpriser i verden, er på 100.000 USD.

Modtagere 
Følgende arkitekter har modtaget Pritzker-prisen:
 1979 Philip Johnson, USA
 1980 Luis Barragán, Mexico 
 1981 James Stirling, Storbritannien
 1982 Kevin Roche, USA
 1983 I.M. Pei, USA
 1984 Richard Meier, USA
 1985 Hans Hollein, Østrig
 1986 Gottfried Böhm, Tyskland 
 1987 Kenzo Tange, Japan
 1988 Oscar Niemeyer, Brasilien
 1989 Frank Gehry, USA/Canada
 1990 Aldo Rossi, Italien
 1991 Robert Venturi, USA 
 1992 Álvaro Siza Vieira, Portugal 
 1993 Fumihiko Maki, Japan
 1994 Christian de Portzamparc, Frankrig
 1995 Tadao Ando, Japan 
 1996 Rafael Moneo, Spanien 
 1997 Sverre Fehn, Norge
 1998 Renzo Piano, Italien
 1999 Norman Foster, Storbritannien
 2000 Rem Koolhaas, Holland
 2001 Jacques Herzog und Pierre de Meuron, Schweiz
 2002 Glenn Murcutt, Australien 
 2003 Jørn Utzon, Danmark
 2004 Zaha Hadid, Storbritannien 
 2005 Thom Mayne, USA 
 2006 Paulo Mendes da Rocha 
 2007 Richard Rogers, Storbritannien
 2008 Jean Nouvel, Frankrig
 2009 Peter Zumthor, Schweiz
 2010 Kazuyo Sejima und Ryūe Nishizawa – SANAA, Japan 
 2011 Eduardo Souto de Moura, Portugal 
 2012 Wang Shu, Kina
 2013 Toyo Ito, Japan
 2014 Shigeru Ban, Japan
 2015 Frei Otto, Tyskland
 2016 Alejandro Aravena, Chile
 2017 Rafael Aranda, Carme Pigem og Ramon Vilalta, Spanien 
 2018 B.V. Doshi, Indien
 2019 Arata Isozaki, Japan

Henvisninger

Arkitekturpriser
Etableret i 1979
Boogie Listen

Boogie Listen var en dansk musikvideo-hitliste lavet af Boogie. 

Boogie Listen blev sendt om fredagen live fra DR byen. Hver uge var der nogle nye boblere, som kunne stemmes ind på Boogie Listen. Der var 10 videoer, der kæmpede om førstepladsen. I begyndelsen af hvert program skulle de to videoer, der lå nederst, kæmpe om 10.-pladsen. Den video, der fik flest stemmer, rykkede så ind på 10.-pladsen af Boogie Listen, mens den anden røg ud.

I slutningen af hvert program var der top 3 battle; her skulle ugens tre bedste videoer kæmpe om førstepladsen.

Hitlister fra Danmark
Meccano

Meccano er konstruktionslegetøj, der består af metalstænger, metalplader, metalvinkler, hjul, tandhjul, gear og andre specielelementer med rækker af huller i. Disse elementer kan sammensættes på forskellig måde med små skruer og møtriker, så det er muligt at konstruere modeller af biler, huse, kraner mv.

Historie 
Meccano er opfundet af Englænderen Frank Hornby (1863-1936), og blev patenteret i 1901. I begyndelse hed systemet ”Mechanics Made Easy”. I 1907 blev Meccano registreret som varemærke i England og i 1912 i Tyskland. Meccano blev meget populært legetøj over det meste af verden, og er også blevet efterlignet i stor stil. I perioden 1908 til 1980 blev Meccano fremstillet i England af Meccano Ltd. Nu bliver Meccano fremstillet af et fransk firma.

Se også 
 Konstruktionslegetøj

Eksterne links 

 Meccano Web Ring — a comprehensive collection of Meccano related websites 
 Photographs and advertisements of the Meccano 1914 and 1929 toy steam engines 
 History of Meccano
 "Frank Hornby: The Boy Who Made $1,000,000 With a Toy" – 1915 book online 

Konstruktionslegetøj

cs:Merkur (stavebnice)
Stomiforeningen COPA

Stomiforeningen COPA er en dansk forening, der varetager interesser for stomi- og reservoiropererede samt personer med sygdomme, der kan føre til anlæggelse af stomi/reservoir. Foreningen afholder medlemsarrangementer og -møder i lokalforeningerne og interessegrupperne. Desuden driver Stomiforeningen COPA en hjemmeside med bl.a. diskussionsforum og oplysninger om stomi.

Eksterne henvisninger 

Hjemmeside for Stomiforeningen COPA

Etableret i 1951
Foreninger fra Danmark
Patientforeninger
Garching bei München

Garching bei München (eller: Garching b. München) er en by i den nordlige del af Landkreis München (Oberbayern), i den tyske delstat Bayern.

Geografi 
Den grænser mod syd til byen München, mod nord til kommunen Eching i Landkreis Freising, mod vest til Oberschleißheim og mod øst, langs floden Isar til Ismaning. Garching er med sine universiteter og fagskoler et internationalt kendt forskningscenter.

Inddeling 
Byen Garching bei München består af fire dele:
 Byen Garching bei München
 Dirnismaning (syd for Garching, ca. 150 indbyggere)
 Hochbrück (vest for Garching, ca. 2200 indbyggere, industriområde)
 Højere læreanstalter og forskningscenter (nordøst for Garching)

Natur 
Nogle få kilometer nordvest for Garching ligger Garchinger See der er et rekreativt område med bademuligheder, grillplads og forskellige sportsanlæg.

I en ring omkring det bebyggede område ligger udstrakte skov og hedeområder (Isarauen, Fröttmaninger Heide, Mallertshofer Holz , Garchinger Heide, Echinger Lohe).

Ved den østlige bygrænse ligger „Mühlenpark“, ved en tidligere vandmølle, hvor der er et serveringssted, udstrakte offentlige frugthaver og naturundervisningsstier langs Isars flodsving.

Eksterne henvisninger 

 Offizielle Homepage der Stadt
Aschheim

Aschheim er en kommune i den nordlige del af Landkreis München (Oberbayern), i den tyske delstat Bayern. Den ligger nordøst for München Autobahnring A 99. I lokal dialekt bliver Aschheim udtalt som Oschham.

Ud over Aschheim ligger i kommunen landsbyen Dornach.

Venskabsbyer 
 Mougins i Frankrig
 Leros i Grækenland
 Jedovnice i Tjekkiet

Eksterne henvisninger
Gene Okerlund

Eugene "Mean Gene" Okerlund (født 29. november 1942, død 2. januar 2019) var en amerikansk interviewer og kommentator inden for wrestling. Han er bedst kendt for sit arbejde i American Wrestling Association, World Championship Wrestling og World Wrestling Federation. Han blev indsat i WWE Hall of Fame i 2006 af sin gode ven Hulk Hogan. Han er i øjeblikket sikret arbejde hos World Wrestling Entertainment resten af sit liv og laver tv-programmer som fx WWE 24/7 Classics.

Mean Gene fik øgenavnet af wrestleren og kommentatoren Jesse "The Body" Ventura. Han er desuden kendt for, at mange af de wrestlere og managere, han har interviewet, er hans "close, personal, long-time friend".

Eksterne henvisninger 

 

Wrestlere fra USA
Aying

Aying er en kommune i den sydøstlige del af Landkreis München (Oberbayern), i den tyske delstat Bayern.

Geografi 
Aying ligger cirka 25 km sydøst for München centrum. Kommunen grænser til tre Landkreise Ebersberg, Miesbach og Rosenheim.

Inddeling 
Ud over Aying er der 18 landsbyer og bebyggelser:

Nabokommuner 
Aying er omgivet af de seks kommuner Brunnthal, Egmating (Kreis Ebersberg), Feldkirchen-Westerham (Kreis Rosenheim), Glonn (Kreis Ebersberg), Höhenkirchen-Siegertsbrunn og Valley (Kreis Miesbach).

Eksterne henvisninger
Denholm Elliott

Denholm Mitchell Elliott, CBE (født 31. maj 1922, død 6. oktober 1992) var en fremtrædende engelsk skuespiller. I dag er han nok mest kendt for sine roller i Indiana Jones-film som Dr. Marcus Brody.

Eksterne henvisninger 
 
 
 

Skuespillere fra England
Oscar-nominerede skuespillere
Postludium

Postludium (latin "post= efter, lüdus= spil"), anvendes ofte i slutningen af en gudstjeneste. Postludiet kan være et koralbundet eller et frit stykke. Det kan være en fuga eller have en anden form. Det er oftest et klassisk stykke.

Se også 
 Præludium
 Interludium

Musikudtryk
Slam dunk contest

Slam Dunk Contest er en årlig turnering arrangeret af det amerikanske basketballforbund NBA. Turneringen er en del af NBA All-Star Weekend, hvor der bliver spillet All Star kamp og 3-point shootout. 

Basketballarrangementer
Arly Eskildsen

Arly Eskildsen (født 21. marts 1955) er formand for SF's lokalafdeling i Herlev og har tidligere været formand for SF Ungdom.

Referencer 

Formænd for Socialistisk Folkepartis Ungdom
Discountbutik

Discountbutik eller et lavprisvarehus er en butik, hvor det primære salgsparameter er en lav pris. Discountbutikker har et begrænset varesortiment, da man for at øge omsætningen og minimere lageromkostningerne sælger hurtigt omsættelige varer. For at minimere omkostningerne er butikkerne ofte indrettet spartansk, og varer sælges nogle gange direkte fra paller og papkasser. Discountbutikker indgår som regel i butikskæder, da man på den måde kan opnå nogle stordriftsfordele i forbindelse med indkøb og markedsføring.

De første discountbutikker kom til Danmark sidst i 1970erne, hvor den tyske kæde af Aldi-butikker åbnede de første butikker i Danmark. I 1981 åbnede den første Fakta-butik (ejet af Coop Danmark) og den første Netto-butik (ejet af Dansk Supermarked).

Kæder af discountbutikker/lavprisvarehuse 
Stordriftsfordele er en vigtig del af filosofien ved discountbutikker, og de indgår derfor næsten altid i butikskæder. Disse kæder arbejder ofte på yderligere ekspansion for at kunne opnå endnu flere stordriftsfordele. Eksempler på kæder af discountbutikker i Danmark er: 

Netto
Fakta
Aldi
Lidl
Biva
Jem & fix
Rema 1000
Normal
Tiger
Coop 365discount

Se også 
Discount
Supermarked

Butikker
Niels Tune Hansen

Niels Tune Hansen (født 19. januar 1953 i Holbæk) er en dansk tidligere fodboldspiller.

Niels Tune Hansen startede sin karriere i Holbæk, og opnåede i 1976/1977 kontrakt med den tyske klub St. Pauli, hvor han opnåede 38 kampe og 28 mål. Hvorefter han kortvarigt var i henholdsvis VfL Osnabrück og Jyderup BK.

Niels Tune Hansen opnåde i årene 1975-1978 15 kampe og ét mål for Danmarks fodboldlandshold.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Danmark
Forbandelsen (film fra 2004)

Forbandelsen (engelsk titel: The Grudge) er en gyserfilm fra 2004.

Forbandelsen er en amerikansk genindspilning af den japanske film "Ju-on".
Filmen blev udgivet i Nordamerika den 22. oktober 2004 af Columbia Pictures, og den er instrueret af Takashi Shimizu, der også skrev og instruerede originalen "Ju-on" fra 2000. På dansk hedder den "Forbandelsen", da man ikke kan oversætte "The Grudge" korrekt.

Handling 

Forbandelsen en traditionel spøgelseshistorie om Karen som er amerikansk sygeplejerske og arbejder i Japan. Hun tager ud for at besøge en gammel dame, men damens hus er hjemsøgt af en kraftfuld forbandelse, alle der kommer i kontakt med huset dør på ubehagelig vis.

Medvirkende 
 Sarah Michelle Gellar
 Jason Behr
 Clea DuVall
 William Mapother

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 2004

Gyserfilm fra USA
Monsterfilm
Spøgelsesfilm
Film fra Columbia Pictures
Film om Hjemsøgte huse
Overnaturlige gyserfilm
Japanske film fra 2004
Finderup

Finderup er en landsby i Midtjylland med 201 indbyggere (2011) i Finderup Sogn 10 kilometer sydvest for Viborg. Landsbyen ligger i Region Midtjylland og hører til Viborg Kommune.

Stedet er kendt i Danmarkshistorien for Mordet i Finderup Lade på kong Erik Klipping i kirkeladen den 22. november 1286, begået af blandt andre kongens rigsmarsk Stig Andersen Hvide. Erik Klipping var desuden søn af Margrethe Sambiria (Sprænghest) som var formynder for kongen fra 1259-1264, og i den forstand Danmarks første regerende Dronning Margrethe - ej at forveksle med Margrethe 1. Valdemarsdatter, som regnes som den første regerende dronning Margrethe. 

Finderup Kirke ligger tæt ved Finderup-bunkeren.

Historie 
Finderup bestod indtil 1950'erne af en halv snes gårde og huse samt kirke, præstegård, skole, kro og Brugs. Siden er tilkommet et par mindre villakvarterer, mens skolen, kroen og brugsen er nedlagt.

I vestkanten af byen står mindekorset for mordet på Erik Klipping. Korset er bekostet af digteren Thor Lange og blev afsløret på 605-års dagen for mordet den 22. november 1891. Korset er opsat på det sted, hvor man mente, at mordet fandt sted. På mordstedet blev der i 1300-årene opført et bodskapel, som kongen midt i 1500-tallet gav tilladelse til at nedrive. På det sted, hvor korset står, er der fundet rester af en kirkelignende bygning på ca. 25 x 9 meter.

Nu mener flere, at den oprindelige Finderup Kirke lå her, og at det var den, som blev revet ned i 1500-tallet. Den nuværende Finderup Kirke skulle efter denne teori være det gamle bodskapel. Hvis teorien er rigtig, angiver alterets placering stedet, hvor Erik Klipping blev dræbt.

Før hovedvej 16 fra Viborg til Holstebro blev bygget i 1850'erne, gik vejen gennem Finderup.

Kilder 

 Helmuth Spanggård: Viborg by og egn FØR & NU, bind IV, artikler om Finderup Kirke og Mordet i Finderup Lade, Viborg 1999
 Hugo Matthiessen: Viborg-Veje, København 1933

Byer i Viborg Kommune
Opel Tigra

Opel Tigra var en bilmodel fra den tyske bilfabrikant Opel, som gik i produktion i januar 1994. I Storbritannien hed modellen Vauxhall Tigra, i Brasilien og Mexico Chevrolet Tigra og i Australien Holden Tigra.

Tigra udgik af produktion i midten af 2001. Efterfølgeren Tigra TwinTop med stålfoldetag kom først på markedet i efteråret 2004.

Teknik 
Tigra var en 2+2-personers sportscoupé, som blev fremstillet i Zaragoza, Spanien. Den var baseret på Corsa B. Også begge motorerne kom fra Corsa, det drejede sig om Ecotec-benzinmotorer på 1,4 og 1,6 liter med 90 hhv. 106 hk, begge med 16 ventiler. Modellerne med 1,6-motor havde tågeforlygter som standardudstyr. Hvor 1,6-motoren udgik i august 1998, kunne 1,4'eren leveres helt til produktionens indstilling.

Ligesom Corsa havde Tigra forhjulstræk og femtrins manuel gearkasse, dog kunne 1,4-motoren som ekstraudstyr leveres med firetrins automatgear.

Bilen havde gastryksstøddæmpere fortil og bagtil. Skivebremserne på forakslen var indvendigt ventilerede, mens bagakslen havde tromlebremser. ABS kunne til Tigra kun leveres mod merpris.

Der blev i alt solgt 256.392 eksemplarer af Tigra, heraf 59.462 i Tyskland.

Yderligere versioner 
I 1995 blev der som prototype uden nogen idé om serieproduktion præsenteret en Tigra V6. Her drejede det sig om en centermotorbil med baghjulstræk, udstyret med en 3,0-liters V6-motor med 210 hk fra Omega.

Fabrikanten lavede til udstilling ligeledes en Tigra Roadster. Firmaet Irmscher ombyggede Tigra til pickup og kaldte den herefter Irmscher Fun. Denne model skulle efter sigende være blevet solgt i 25 eksemplarer.

Tekniske data

Referencer

Litteratur 
 Opel Tigra Betjening, Sikkerhet, Vedlikehold. Adam Opel AG, januar 1995 (på norsk).
 Eberhard Kittler: Deutsche Autos seit 1990. Band 6: Mercedes, Ford, Opel und Porsche. Motorbuch Verlag, 1. oplag 2001.  (på tysk).

Eksterne henvisninger 

Tigra
Minibiler
Coupéer
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 1994
Biler fra 1990'erne
Biler fra 2000'erne
Vauxhall Gardens

Vauxhall Gardens (Vauxhall-haverne) var forlystelseshaver, et af de førende mødesteder for offentlig underholdning i London, England fra midten af 1600-tallet til midten af 1800-tallet. De kendtes først som New Spring Gardens, og antages at være åbnet før restaurationen i 1660 og omtalt af Samuel Pepys i 1662. Haverne bestod af adskillige tønder land træer og buske med stier til spadsereture. I begyndelsen var der fri adgang med mulighed for at købe forfriskninger.
1785 blev området til Vauxhall Gardens med entré for at understøtte de mange attraktioner.

Navnet antages at stamme fra godset Falkes Hall, som af kong Johan uden Land 1203 skænkedes til den normanniske ridder Falke (eller Fulke) de Bréauté. Efter andre opgivelser stammer navnet fra vintapperen Vaux’ enke som omkring 1615 ejede Falkes Hall. Det var her den offentlige lysthave blev åbnet, hvor efterhånden alle Londons samfundslag mødtes til fester, baller, koncerter, fyrværkeri og ballonopstigninger.

1822 fik Vauxhall af kong Georg IV ret til betegnelsen "kongelig". Omgangstonen var imidlertid ikke den bedste, og Vauxhall mistede efterhånden sit ry. 1859 lukkedes den, og grundene blev bebygget.

Navnet anvendtes også for mange lignende offentlige forlystelsessteder rundt om i verden, således Tivoli-Vauxhall i Paris, hvor nu St. Lazare-banegården ligger. Herfra tog Georg Carstensen navnet, da han 1843 åbnede Tivoli-Vauxhall i København (Kjøbenhavns Tivoli og Vauxhall). I London minder endnu navne som Vauxhall Station, Vauxhall Park og Vauxhall Bridge om det gamle etablissements eksistens.

Man antager at Holberg allerede under sit ophold i England mellem 1706 og 1708 oplevede friluftskoncerterne i Vauxhall Gardens; i Oxford var han medlem af The musical Club, der gav koncert hver onsdag – og hjemme igen og nogle årtier senere som professor foranstaltede han regelmæssige musikalske sammenkomster i sin bolig, og han har formodentlig været blandt dem der gav stødet til offentlige eller halvoffentlige koncerter i 1730'erne og 40'erne.

Litteratur anvendt af Assingbæk i Salmonsen:
Samuel Pepys: Diary 1825, 1879;
William Makepeace Thackeray: Vanity fair, 1848
William Hone: Every day book 1825, 1827 og Year book 1832

Kilde 
 Opslag af cand.mag. M. Assingbæk Hansen i Salmonsen (Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bd. 24, s. 617) samt den engelske Wikipedia-side

Eksterne henvisninger 

 Digte inspireret af Vauxhall Gardens
 Hjemmeside om Vauxhall Gardens af David Coke, kurator og ekspert på forlystelseshaver.
 The Vauxhall Pleasure Gardens fra VauxhallAndKennington.org.uk
 

Note

Londons historie
Nedlagte forlystelsesparker
Ophørt i 1859