kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Otto 1. af Grækenland

Otto 1. (, ) (1. juni 1815 i Salzburg – 26. juli 1867 i Bamberg) var konge af Grækenland fra 1832 til 1862.

Otto var en en yngre søn kong Ludvig 1. af Bayern og voksede op som prins af Bayern. I 1832 blev han udset til konge af det nyoprettede kongerige Grækenland. Han blev afsat i 1862 og vendte herefter tilbage til Bayern.

Biografi

Tidlige liv

Prins Otto af Bayern blev født den  på Mirabell Slot i Salzburg, hvor hans far, den bayerske kronprins (den senere kong Ludvig 1. af Bayern), residerede som statholder. Hans mor var prinsesse Therese af Sachsen-Hildburghausen, og han var parrets anden søn.

Valget til græsk konge
Ved den græske uafhængighedskrig mod Det Osmanniske Rige (1821-1829) var Grækenland blevet befriet fra Osmannisk herredømme med hjælp fra Storbritannien, Frankrig og Rusland. Den nystiftede stat Grækenland blev internationalt anerkendt i London-protokollen i 1830, og ved London-konferencen i 1832 blev landet et kongerige. Den 7. maj 1832 blev den liberale bayerske prins udset af de europæiske stormagter til græsk konge og den 8. august samme år blev han valgt til konge af den græske nationalforsamling.

Regeringstid

Otto ankom til Grækenland den 30. januar 1833. Før hovedstaden og residensbyen blev flyttet til Athen i 1834, havde hoffet residens i byen Nafplio på halvøen Peloponnes. Indtil 1835 havde han et bayersk regentskab hos sig, og han beholdt sine tyske embedsmænd frem til 1837. Et oprør i 1843 tvang ham til at indkalde nationalforsamlingen, og i 1844 gav han landet en grundlov med et repræsentationssystem med to kamre: senatet og deputertkammeret. Han søgte alligevel at bevare sin magt, og den 13. februar 1862 udbrød en militærrevolte, som førte til at han blev afsat 23. oktober 1862.

Senere liv 

Otto vendte herefter tilbage til Bayern med sin hustru, hvor de boede resten af deres liv i Bamberg i Oberfranken indtil deres død. Hver dag havde de som en påmindelse om deres tid i Grækenland en 'græsk time', hvor de kun talte græsk med hinanden.

Konger af Grækenland
Huset Wittelsbach
Katolske monarker
Personer fra Salzburg
Grækenlands statsministre
Riddere af Den gyldne Vlies
Frederik Carl Ludvig af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck

Frederik Carl Ludvig (; 20. august 1757 i Königsberg – 24. april 1816 i Hamborg) var en sønderjysk fyrstelig, der var hertug af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck fra 1775 til 1816.

Han var sønnesøn af Peter August Frederik af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck. Han efterfulgtes som hertug af sin søn Vilhelm af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg. Frederik Carl Ludvig var farfar til Christian IX af Danmark.

Han gjorde tjeneste i den preussiske armé hvor han i 1789 blev udnævnt til generalmajor og i 1795 til generalløjtnant. Hans preussiske militærtjeneste sluttede i 1798, hvorefter han studerede et par år for efterfølgende i 1800 at slå sig ned på sit gods Lindenau i Østpreussen. Den 26. juni 1810 blev han udnævnt til dansk generalløjtnant af Frederik VI.

Referencer

Eksterne links 

 Hans den Yngres efterkommere 
 Frederik Ludvig 

Sønderborgske fyrstelige
Hertuger af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck
Generalløjtnanter fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Generaler fra Preussen
Personer fra Königsberg
Danskere i 1700-tallet
Tyskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Iraq Survey Group

Iraq Survey Group (ISG), var en multinational undersøgelsesgruppe på 1.400 mand, organiseret af CIA og Pentagon og sendt til Irak efter invasionen i 2003. Den skulle finde beviser på at Irak havde lagre af masseødelæggelsesvåben, eller programmer, forskning eller infrastruktur til fremstilling af masseødelæggelsesvåben. Gruppens endelige rapport kaldes Duelfer Rapporten, efter undersøgelsesgruppens leder Charles Duelfer.

Duelfer Rapporten 

30. september 2004 offentliggjorde ISG Duelfer Rapporten , den endelige rapport om Iraks masseødelæggelsesprogram. Blandt de vigtigste konklusioner var:

 Saddam Hussein dominerede regimets strategiske beslutningsprocesser totalt.
 Saddams primære mål fra 1991 til 2003 var at få hævet FN-sanktionerne mod Irak, og samtidig bevare regimets sikkerhed.
 Introduktionen af Olie-for-mad programmet i 1996 var et vendepunkt for regimet.
 I 2000-2001 havde Saddam formået at neutralisere mange af sanktionernes effekter og underminere den internationale støtte til dem.
 Iran var den primære motivation for Saddams ønske om at genopbygge Iraks masseødelæggelsesvåbenprogram.
 Det blev bedømt at begivenhederne i 1980'erne og de tidlige 1990'ere formede Saddams tro på masseødelæggelsesvåbens værdi.
 Saddam afsluttede sit atomvåbenprogram i 1991. ISG fandt ingen beviser på forsøg på at genoptage programmet, og Iraks mulighed for at genoptage et atomvåbenprogram forvitrede efter 1991.

I marts 2005 tilføjede Duelfer et afsnit til rapporten, der blandt andet konkluderede:

 Udsmugling af masseødelæggelsesvåben før krigen: ISG bedømte at det var usandsynligt at der blev overført masseødelæggelsesvåben til Syrien før krigen, selvom gruppen ikke kunne udelukke at dette kan være sket.
 Eksistensen af lagre af kemiske våben fra før Golfkrigen i 1991: ISG konkluderede at eksisterende rester af kemisk ammunition i Irak ikke udgør en signifikant militær trussel. ISG fandt ingen beviser for at Irak ikke ødelagde sine lagre af kemiske våben efter golfkrigen.
 Stadigt eksisterende udstyr og materialer: ISG konkluderede at Iraks resterende kemiske og fysiske infrastruktur ikke udgør en fare.

I interviews i medierne før tilføjelsen blev offentliggjort, gik nogle embedsmænd videre i spørgsmålet om den mulige udsmugling af masseødelæggelsesvåben til Syrien, og sagde at de ingen information havde set, der indikerede at masseødelæggelsesvåben eller betydelige mængder komponenter til sådanne var blevet overført fra Irak til Syrien, eller andre lande.

Noter 

Irakkrigen
Trekking

Trekking er en vandring til fods, eller transport ved hjælp af diverse ride- og trækdyr, som inkluderer mindst en overnatning i det fri. Oftest foregår trekking over flere dage eller uger i vanskeligt terræn, som f.eks. i vildmarken, bjerge eller jungler. Trekking er en friluftsaktivitet baseret på hiking kombineret med camping.

Udtrykket kommer oprindeligt af plattysk og , som betød en strabadserende, længere rejse. Det blev på Afrikaans til trekking, og som sådan gik det videre til engelsk. Via anglificering har det spredt sig til de fleste andre vestlige sprog.

Fordelen ved trekking i forhold til kortere vandreture, er at man kan nå længere ind i afsidesliggende områder. For eksempel ind i vildmarken. Trekking kræver på grund af varigheden gode egenskaber indenfor vandring og camping. Udfordringen er at man skal kunne modstå omskifteligt vejr og navigere i vanskeligt, eventuelt farligt terræn. Man skal kunne undgå eller imødegå ting som dehydrering, hedeslag og frost. I områder med megen nedbør og/eller omskiftelige vejrforhold, vil den seriøse trekker også medbringe en rygsæk med mad, vand, en form for sovepose som minimum og et telt eller lignende. Trekkeren bør også være i stand til at improvisere ly og varme af de medbragte ting og/eller, de i naturen, forhåndenværende midler.

Den gyldne regel er ikke at efterlade sig noget i naturen og ikke støje unødigt. Desuden bør man altid vise respekt for professionelle trekkere som parkbetjente, forskere, guider, redningsfolk og soldater på øvelse.

Se også 
 Vildmarksliv
 Efterlad ingen spor

Eksterne links 
 Hjemmeside om trekking i Alperne og Pyrenæerne

Friluftsliv
Ferie
Turisme
Vandring
Camping
Procida

Procida er en lille ø tilhørende Italien. Den ligger i Napolibugten som søsterø til Capri og Ischia. Den er forbundet med den lille, ubeboede ø, Vivara med en gangbro. Øen har et areal på 4,1 km², og den har 10.694 indbyggere (2004). Den er dermed Italiens tættest befolkede ø. Der er færgeforbindelse til Pozzuoli og Napoli på det italienske fastland og til naboøen Ischia. Øens højeste punkt, Terra Murata, befinder sig 91 m.o.h.

Øen er af vulkansk oprindelse og er opstået gennem udbrud fra fire forskellige vulkaner, der alle er udslukte. På øens højeste punkt, Terra Murata, ligger en gammel borg. Trods den store befolkningstæthed på øen, findes der også ubebyggede områder på øen, og der dyrkes flere steder citroner.

Øen er bl.a. blevet kendt gennem Elsa Morantes roman Arturos ø, der foregår på Procida. I de seneste år er øen også blevet brugt til filmoptagelser, idet dele af bl.a. Postbudet og The talented Mr. Ripley er optaget her.

Øer i Italien
James Ussher

James Ussher (født 4. januar 1581, død 21. marts 1656) var en irsk ærkebiskop og teolog, især kendt fordi han mente at kunne datere verdens skabelse til år 4004 f.Kr..

Liv 
Ussher blev 1607 professor i teologi i Dublin, 1621 biskop i Meath og 1625 ærkebiskop i Armagh og Irlands primas i Church of Ireland. I tale og skrift førte han en ihærdig kamp mod den romerske kirke og paven. Som ærkebiskop søgte han ivrigt, men uden større held, at redde den irske kirkes selvstændighed over for den engelske fordring på overhøjhed.

I teologisk henseende var han under calvinistisk indflydelse, men levede på god fod med ærkebiskoppen i Canterbury William Laud. På grund af denne mellemstilling blev han brugt som formidler mellem de højkirkelige og de revolutionære, men mislykkedes med denne rolle og mistede i revolutionens storme såvel embede som personlig ejendom. Det lykkedes ham blot at redde sit bibliotek. 

Trofast holdt han fast ved Karl I, hvis henrettelse han overværede. Sine sidste år tilbragte han i tilbagetrukkethed, beskæftiget med lærde studier. Cromwell behandlede ham høfligt, men tilbageviste ham ihærdigt når han ville lægge sig ud med anglikanerne.

Udgivelser 
Hans mange efterladte skrifter er dels af apologetisk-polemiskt art, dels er de arkæologisk-kirkehistoriske og kronologiske. Af de betydende er Britannicarum ecclesiarum antiquitates (1639, forøget med nyt materiale 1677 og 1687) og Chronologia sacra (1660).

Ussher fremlagde i sit mest kendte værk, Annales veteris testamenti a prima mundi origine deducti ("Det Gamla Testamentes annaler afledt fra verdens skabelse") (1650), at verden blev skabt 4000 år før Jesu fødsel. 

Ussher var, som så mange andre teologisk skolede i sin samtid, i tvivl om Jesu egentlige fødselsår virkelig var år nul. Derfor daterede han i sit forord til det store skrift udgivelsen til år 1650, men tilføjede 1654 efter Herrens virkelige fødselstidspunkt. Usshers antagelse var nemlig at Herrens egentlige fødelselår var 4 f.Kr. Antagelsen bygger på at det var dette år kong Herodes gav ordre om mord på alle drengebørn i Betlehem; altså må verdens skabelse være 4004 f.Kr. 

Endnu tidligere med en nøjagtig angivelse havde den italiensk-franske filolog Joseph Scaliger (1540-1609) været. Han havde 1583 i sin De emendatione temporum ("Om forbedring af tidsregningen") beskrevet de forskellige tidligere tidsregningssystemer, og derigennem muliggjort en samlet kronologi for antikkens historie. Scaliger gav sig også i kast med de bibelske slægtstavler og ved at lave kalkyler og beregninger af disse kunne han nå frem til at skabelsen havde fundet sted 23. april 3949 f.Kr., et år som ikke ligger så langt fra hvad Johannes Kepler senere skulle nå frem til (3992 f.Kr.). Også Newton holdt sig i sine beregninger omkring de 4000 f.Kr. i sin datering.

Referencer 

Det Gamle Testamente
Teologer fra Irland
Biskopper fra Irland
Personer fra Dublin
Imnos is tin Eleftherian

Sangen Hymnen til friheden (Ύμνος εις την Ελευθερίαν Ýmnos is tin Eleftherían) er den græske nationalsang. Den består af de to første vers af et digt skrevet af Dionysius Solomos i 1823. Med musik af Nikolaos Mantzaros komponeret i 1828 blev den i 1864 officielt nationalsangen for Grækenland, senere også for republikken Cypern.

Eksterne links 
 Instrumentalversion i MP3-format

Nationalsange
Sange fra Grækenland
Louise Lolle

Louise Lolle (født 5. maj 1982 i Grenaa) er en dansk sanger, kendt fra den nu opløste danske pop-gruppe, EyeQ. Hun er uddannet journalist og arbejder på P6. Har sunget i forskellige bands sidenhen og skrevet sange til andre artister. Har derudover lavet en EP under pseudonym som soloartist.

Senest har hun udgivet sange som Elle Elle, et soloprojekt som er blevet til i samarbejde med Silas Tinglef og udgives på Gold Records. I 2022 udsender Elle Elle både en EP og et fuldlængdealbum.

Referencer 

Sangere fra Danmark
Personer fra Grenaa
Ansatte i DR
Uniradioen

Uniradioen (også kaldet Universitetsradioen eller UNIVERSITETSRADIOEN AF 1986) er en dansk studenterradio tilknyttet Københavns Universitet og blev grundlagt i 1986. Uniradioen er en københavnsk lokalradio, der sender på frekvensen 95,5 MHz. Målgruppen er især københavnske studerende.

Sendefladen består af et formiddagsprogram, Manfred, der sendes alle ugens hverdage mellem 9 og 11. Radioens eftermiddagsflade dækkes af en række niche-programmer, der handler om alt fra Eurovision Song Contest, indisk kultur, lokale nyheder fra hele Danmark og film.

Udover radio producerer Uniradioen også podcast, reportager og video, der udkommer på internettet og sociale medier. Radioens musikredaktion arrangerer seks årlige koncerter, kuraterer Uniradioens Spotify-playlister og sendefladernes musikindhold. Det danske band Patinas første koncert var eksempelvis arrangeret af Uniradioen. Musikprofilen spænder over genrerne indie, hiphop, electronica, alternativ rock m.m., men har et udpræget fokus på ny, dansk musik.

Universitetsradioen indgår i øvrigt i et samarbejde med De Danske Studenterradioer, som foruden Universitetsradioen består af studenterradioerne fra Odense, Århus og Aalborg Universitet samt studenteradioen XFM fra DTU i Lyngby. I 2012 sendte Universitetsradioen også tv på Kanal Hovedstaden.

Referencer 

Radiostationer fra Danmark
Etableret i 1986
Københavns Universitet
Trieste

Trieste er en havneby i det nordøstlige hjørne af Italien med  indbyggere. Byen ligger ved grænsen til Slovenien og er hovedstad i den selvstyrende region Friuli-Venezia Giulia og i Provinsen Trieste.

Trieste blev en del af kejserriget Østrig i 1700-tallet og forblev under østrigsk og østrig-ungarsk kontrol indtil 1918. Fra 1849 til 1918 var Trieste fri rigsstad og stod dermed direkte under kejseren. Efter Italiens nederlag i 2. Verdenskrig blev Trieste og området omkring byen benævnt Fristaten Trieste og var under de allieredes kontrol frem til 1954.

Byen var dobbeltmonarkiets vigtigste havn, men også center for litteratur og musik.

Lokaltrafik 
I Trieste kan man køre i en hybrid-sporvogn: en normal sporvogn, som tillige er en kabelbane. Banen hedder Tranvia di Opicina og forbinder byens centrum med Opicina-kvarteret, der ligger højt hævet over byen.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Turisthjemmeside for Trieste (pdf) 

 
Frie rigsstæder
Kokkedal Station

Kokkedal Station er en station på Kystbanen beliggende i Nordsjælland på kommunegrænsen mellem Fredensborg og Hørsholm kommuner.

Stationen er oprindeligt anlagt i 1906 som et billetsalgssted for Kokkedal Slots ejere, men i de forløbne år er stationen udbygget flere gange. Kokkedal Station fik status af rigtig station i 1916, og i 1944 fik stationen sin nuværende stationsbygning.

Da Kystbanen blev projekteret, mente man ikke, at de spredte gårde i området kunne retfærdiggøre en station på stedet, men DSB blev efterhånden udsat for et stærkt pres fra de få men indflydelsesrige gårdejere.

I køreplan for 2012/2013 er der i visse tidsrum op til 6 tog i timen i hver retning, dvs. mod Helsingør i den ene retning eller mod Københavns Hovedbanegård i den anden. Nogle af togene kører fra København videre til Københavns Lufthavn, Kastrup, Helsingborg, Göteborg, Kalmar eller Karlskrona.

På stationspladsen vest for stationen – som blev ombygget i midten af 1990'erne – er der taxiholdeplads, gratis p-pladser og busterminal med lokale og regionale busser (S-busser) med forbindelse til Hørsholm Bymidte/indkøbscentret Hørsholm Midtpunkt, Birkerød, Kongens Lyngby, Farum mv.

Busterminal 
Busterminalen består af fem stoppesteder (status 30. januar 2017):
  mod Ørestad st.
  mod Mikkelborg Park;  mod Rungsted Kyst st.
  mod Helsingør st.
  mod Fredensborg st.
  mod Nørreport st.

Antal rejsende 
Ifølge Østtællingen var udviklingen i antallet af dagligt afrejsende:

Noter

Litteratur 
 Statistisk Årbog for København og Frederiksberg samt Hovedstadsregionen 1992; København 1992; s. 143 
 Statistisk Årbog for København og Frederiksberg samt Hovedstadsregionen 1996; København 1996; s. 132 
 Københavns Statistiske Årbog 2001; København 2001; s. 131 
 Københavns Statistiske Årbog 2004; København 2004; s. 125 
 Østtælling 2008 DSB og DSB S-tog; s. 19
 Damgaard, Kjeld et al. Kystbanen og den omgivelser – i anledning af Kystbanens 100 års jubilæum 2. august 1997

Eksterne henvisninger 

 Kokkedal Station på dsb.dk
 Movia terminalkort 

Stationer på Kystbanen
Heinrich Wenck
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Hørsholm Kommune
Provinser i Iran

Iran er inddelt i 30 provinser. De iranske provinser kaldes for ostan (persisk: استان ostān, flertal استانھا ostānhā). En ostan er en officiel geografisk underafdeling i Iran. Pr. 2006, har Iran 30 Ostan og hver Ostan har en markaz-e ostan (persisk: مرکز markaz, betyder centrum), der er hovedbyen og flere shahrestan. Hver ostan har også en Ostandari, en styrelse der koordinerer alle regerings- og statskontorer og organisationer indenfor en ostan, oftest lokaliseret i hovedbyen af provinsen. Lederen af Ostandari kaldes en Ostandar (persisk: استاندار ostāndār) og er guvernøren, som er den højeste autoritet i en ostan. 

Indtil 1950, var Iran inddelt i 12 provinser: Ardalan, Aserbajdsjan, Baluchestan, Fars, Gilan, Araq-e Ajam, Khorasan, Khusistan, Kerman, Larestan, Luristan og Mazandaran.  I 1950 blev Iran reorganiseret til at danne ti provinser: Gilan; Mazandaran; Øst Aserbajdsjan; Vest Aserbajdsjan; Kermanshah; Khuzestan; Fars; Kerman; Khorasan; Isfahan. Fra 1960 til 1981 blev der en efter en givet provinsstatus til flere underdelinger af Iran. Efter dette er der blevet dannet flere nye provinser. For nylig i 2004 blev provinsen Khorasan delt ind i tre nye provinser . 

Hver provins er yderligere inddelt i regioner eller amter, kaldet for shahrestan (persisk: شهرستان shahrestān) og hver shahrestan er inddelt i mindre kommuner kaldet bakhsh (persisk: بخش bakhsh). Der er som regel nogle byer (persisk: شهر shahr) og landsbyer (persisk: دهستان dehestān) i hver bakhsh og en af disse er dens hovedby. Ifølge Irans Statistiske Centers hjemmeside var disse tal gældende for slutningen af marts 2005, hvilket var slutningen af den iranske kalender år 1385.
 Antal af Ostan (provins): 30
 Antal af Shahrestan (region): 324
 Antal af Bakhsh (kommune) : 865
 Antal af Shahr (by) : 982
 Antal af Dehestan (landsby): 2378

Se også 
Shahrestan

Noter og Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 
  

 
Irans geografi
To Tøser Ta'r Affære

To Tøser Ta'r Affære (original titel: It Takes Two) er en amerikansk film med Mary-Kate og Ashley Olsen i hovedrollerne. Den blev lavet i 1995, da tvillingerne kun var 9 år gamle. Titlen kommer fra sangen "It Takes Two" med Marvin Gaye og Kim Weston.

Medvirkende
Mary-Kate Olsen (Amanda Lemmon)
Ashley Olsen (Alyssa Callaway) 
Steve Guttenberg (Alyssas far)
Kirstie Alley (Diane)

Eksterne Henvisninger 

Romantiske komediefilm fra USA
Amerikanske film fra 1995
Anita Ekberg

Anita Ekberg (født Kerstin Anita Marianne Ekberg 29. september 1931 i Malmö, død 11. januar 2015 i Rocca di Papa) var en svensk skuespiller. Anita Ekberg var især kendt for sin rolle som Sylvia i filmen La dolce vita (da. Det søde liv) fra 1960 af Federico Fellini. I filmen tager Ekberg et berømmelige bad i Trevi-fontænen i Rom. Den vandt samme år De Gyldne Palmer ved Filmfestivalen i Cannes.

Biografi 
Anita Ekberg var datter af Alva og Gustav Ekberg. I barndommen boede familien i Östra Fäladsgatan 29 i Malmö. I 1951 vandt hun skønhedskonkurrencen Fröken Sverige. I det år tog Ekberg til USA for at deltage i Miss Universumkonkurrencen. Hun vandt ikke, men hun modtog flere tilbud om arbejde, som fotomodel og som værtinde på natklubber før hun fik sin filmdebut i Hollywood i 1953. Howard Hughes ønskede, at hun skulle ændre sit navn, fordi Ekberg angivelig var svært at udtale. Anita Ekberg nægtede imidlertid og anså, at hvis hun blev berømt, skulle folk nok lære at udtale hendes navn. Ekberg fik et mindre gennembrud på film med en rolle i Krig og fred (1956). Verdensberømmelse opnåede Ekberg efter at have spillet med i italienske film af instruktøren Federico Fellini. I 1987 spillede hun en rolle i Intervista. Ekberg har aldrig medvirket i nogle svenske film. Anita Ekberg var mellem 1956-1959 gift med den engelske skuespilleren Anthony Steel og efter det, mellem 1963-1975 med skuespilleren Rik Van Nutter. Ekbergs store kærlighed var Giovanni Agnelli, ejer af industrikoncernen Fiat. I flere år var de et par, til trods for at Agnelli var gift med prinsesse Marella Caracciolo di Castagneto. Anita Ekberg døde på klinikken San Raffaele di Rocca di Papa, lige ved Castelli Romani den 11. januar 2015.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Sverige
Personer fra Malmø
Hartsfield-Jackson Atlanta International Airport

Hartsfield-Jackson Atlanta International Airport , lokalt kendt som Atlanta Airport, Hartsfield Airport eller blot Hartsfield, er den internationale lufthavn i Atlanta, Georgia, USA, beliggende 11 km syd for det centrale Atlanta. I 2017 var lufthavnen verdens travleste målt på passagertrafik med 101,5 millioner passagerer. I 2006 var det den med flest landende og lettende fly med 976.447 afgange og ankomster. Flyselskabet Delta Air Lines driver verdens største luftfartshub fra lufthavnen.

Mange af lufthavnens flyafgange og -ankomster er indenrigsflyvninger i USA, hvor Atlanta fungerer som et stort kundepunkt for fly til og fra mindre byer i hele det sydlige USA. 57 procent af Hartsfield-Jacksons lufthavnspassagerer bliver ikke i Atlanta, men rejser videre med fly. Som internationalt knudepunkt for fly til og fra USA, er Hartsfield-Jackson placeret som nummer syv; JFK International i New York er nummer et. Lufthavnen har flere nonstop-flyafgange og rejsemål end nogen anden lufthavn i verden, med 243 nonstop-rejsemål, deraf 72 internationale i 45 lande.

Lufthavnen er arbejdsplads for 55.300 personer, der arbejder for flyselskaber, med landtransport, for koncessionerede selskaber, med sikkerhed, for forbundsregeringen, Atlantas bystyre og forretninger. Dermed anses lufthavnen for at være den største arbejdsplads i Georgia. Med en samlet lønudbetaling på 2,4 milliarder dollar, har lufthavnen en direkte og indirekte økonomisk påvirkning på 5,6 milliarder dollar på den lokale og regionale økonomi, og en samlet årlig regional, økonomisk påvirkning på mere end 18,7 milliarder dollar.

Hartsfield-Jackson Atlanta International Airport er den primære hub for flyselskaberne Delta Air Lines, AirTran Airways, Delta Connection og Atlantic Southeast Airlines. 

Lufthavnen er opkaldt efter to tidligere borgmestre i Atlanta, William Berry Hartsfield og Maynard Jackson.

Eksterne henvisninger 

 Hartsfield-Jackson Atlanta International Airports hjemmeside

Referencer 

Lufthavne i USA
Atlanta
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Georgia
Amager Bryghus

Amager Bryghus er et mikrobryggeri beliggende på Amager. Bryghuset er det første bryghus på øen i mere end 50 år og ligger i Tårnby. På grund af bryghusets placering har brygmestrene valgt motiver fra henholdsvis Christianshavn og Sundby på to første etiketter på det faste sortiment, som er lavet i samarbejde med lokalhistorikere.

Faste produkter:
 Christianshavn Pale Ale
 Sundby Stout
 Dragør Tripel

Specielsortiment:
 Batch One
 Hr. Papsø (specielt brygget til Henrik Papsøs ølrating nummer 10.000 på Ratebeer)
 Hr. Frederiksen
 Summer Fusion

Se også 
Bryggerier i Danmark

Eksterne henvisninger 
 Amager Bryghus
 Amager Bryghus på Ratebeer
 Amager Bryghus på mitKBH

Mikrobryggerier fra Danmark
Bryghus
Bryggerier i København
Etableret i 2006