kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Air Botswana

Air Botswana er det nationale flyselskab i Botswana. Selskabet har hub og hovedkontor på Sir Seretse Khama International Airport, 15 km fra landets hovedstad Gaborone. Selskabet er ejet af staten, og blev etableret i 1972.
 
Libyan opererede i september 2013 ruteflyvninger til 13 destinationer i seks lande. Flyflåden bestod af otte fly med en gennemsnitsalder på 17,2 år. Her af var der tre eksemplarer af ATR 42, ét ATR 72 samt to eksemplarer af British-Aerospace Avro RJ85 og British Aerospace 146.

Historie 
Air Botswana blev grundlagt 2. juli 1972 som efterfølger for de tidligere nationale flyselskaber: Botswana National Airways (1966-1969) og Botswana Airways Corporation (1970-1971). Flyoperationerne begyndte 1. august 1972 med selskabets eneste fly, et Fokker F-27 Friendship. Op gennem 1970'erne fløj Air Botswana en rute fra Gaborone, der gik til tre byer, Manzini, Johannesburg og Harare, inden flyet vendte tilbage til Gaborone.

Den 11. oktober 1999 blev Air Botswana udsat for en selvmordsmission fra en ansat. På Sir Seretse Khama International Airport fløj pilot Christopher Phatswe et tomt ATR 42 fly ind i to andre fly af samme type. Phatswe havde taget flyet uden tilladelse i de tidlige morgentimer, og havde i luften meddelt flyvekontroltårnet at han agtede at dræbe sig selv. Efter cirkelbevægelser over Gaborone i to timer, tog Phatswe et par sving og styrtede sit stjålne fly ved en hastighed på 370 km/t ind i flyselskabets to andre ATR 42 fly der stod parkeret på forpladsen. Alle tre fly bliver ødelagt, og Christopher Phatswe omkommer som den eneste. Derefter var der kun ét British Aerospace 146 fly i selskabets flåde, og der måtte indlejes fly for at opretholde driften.

Eksterne henvisninger 

 Air Botswanas officielle hjemmeside

Referencer 

Flyselskaber fra Botswana
Etableret i 1972
Statsejede virksomheder
Gaborone
Havkarusse

Havkarusse (Ctenolabrus rupestris) er en havlevende fisk hørende til læbefiskfamilien. Det er en almindelig fisk på lavt vand, langs Vesteuropas kyster og i Middelhavet. I Danmark er den vidt udbredt, fra Nordsøen og ind gennem Kattegat til det vestlige af Østersøen. Fisken er ret stedfast idet hannerne forsvarer små territorier, hvor hunnerne lægger deres æg. Den kan af og til ses i småflokke.

Havkarusse er ikke som man måske skulle tro, i familie med Karussen, der er en karpefisk.

Udseende og kendetegn 
Havkarusse er kendetegnet som en lille tætbygget gulbrun fisk op til 15-18 cm lang, men gerne noget mindre. Den har ret store øjne, tykke læber og tykke kinder. Ret lang rygfinne, der begynder et godt stykke bagved hovedet. Den er let kendelig på den sorte plet forrest i rygfinnen og en tilsvarende sort plet på oversiden af haleroden. Pletten forrest i rygfinnen ses almindeligvis ikke, hvis man observerer fisken under vandet, da den forreste del af rygfinnen oftest er lagt ned. Den rejses kun i tilfælde af ophidselse og stridigheder.

Farven på Havkarusse kan variere fra rødbrun til gråbrun. Nogle individer kan have lidt vage grålige tværstriber. Der er somme tider en gylden øjenbryn-stribe som går fra snuden over øjet til gællelåget.

Havkarusse kan under normale omstændigheder ikke forveksles med andre arter, men ind i mellem finder man individer af Savgylte (Symphodus melops), der godt kan ligne. Savgylte har også en sort plet på halen, men den sidder dog som regel midt på haleroden og ikke på oversiden.

Føde 
Havkarusse er en rovfisk der lever af alle mulige smådyr, men især krebsdyr.

Forekomst 
Havkarusse foretrækker områder med en ret tæt algebevoksning og forekommer derfor ofte på lavt vand - helt ind til omkring 1 meters dybde. Om vinteren trækker den dog som regel ud på lidt dybere vand.

Kilder 
 Havkarusse Gyldendals Åbne Encyclopædi
 Havkarusse Danmarks Fugle og Natur

Læbefisk
Dornier 328

Dornier 328 er et tomotoret turbopropfly der oprindeligt er udviklet og produceret af tyske Dornier Luftfahrt GmbH. Selskabet blev i 1996 overtaget af amerikanske Fairchild Aircraft, og blev derefter kaldt Fairchild-Dornier.

Flyet blev introduceret i 1991 og indtil 2000 blev der i alt produceret over 217 eksemplarer af typen i seks forskellige varianter. Flyet kan have op til 33 passagersæder og betjenes af 2 piloter. Den jet-drevne version af flyet kaldes Fairchild Dornier 328JET.

Udvikling 
Da Dornier stadigvæk var ejet af Deutsche Aerospace AG, begyndte man på udviklingen af flyet under navnet Do 328. Jomfruflyvningen fandt sted 6. december 1991, og i oktober 1993 kom flyet for første gang i kommerciel drift.

Varianter 
 328-100 - Standard 328.
 328-110 - Standard 328 med længere rækkevidde.
 328-120 - 328 med forbedrede STOL egenskaber.
 328-130 - 328 med højere hastighed.
 328JET - Jetfly-udgave, tidligere 328-300.
 C-146A - Specialudgave af 328eren opereret af United States Air Forces Air Force Special Operations Command.

Eksterne henvisninger

Referencer 

Passagerfly
328
2-motors propelfly
Henning Gottlieb

Henning Vincent Gottlieb (født 26. marts 1926 i København, død 12. juli 2013) var en dansk embedsmand. 

Gottlieb var uddannet cand.polit. og gjorde fra 1953 tjeneste i flere forskellige ministerier. 
Han var kommiteret i Statsministeriet.
Imellem 1964 og 1988 var han udenrigs- og sikkerhedspolitisk rådgiver for danske statsministre, og fra 1981 var han medlem af Det Sikkerheds- og Nedrustningspolitiske Udvalg, som han var formand for mellem 1988 og 1994.
Afskedigelse fra udvalget var han stærkt opbragt over.
Han var også stærkt kritisk over for NATO-aktionen i Jugoslavien.

Gottlieb udgav i 2001 sine erindringer I kronens tjeneste og i 2002 udgav han en bog om John Kenneth Galbraith.
I 2003 udtalte Gottlieb sig overordentligt kritisk om Statsminister Anders Fogh Rasmussens læk af fortrolig information i dokumentarfilmen Fogh bag facaden.
Gottlieb kaldte det "mere end katastrofal" og "en frygtelig fadæse".

Han var en af personerne bag den union-kritiske Nationernes Europa.

Dekorationer 
 Kommandør af Dannebrogordenen (4. november 1987)
 Den Islandske Falkeorden
 Finlands Løves Orden
 Forbundsrepublikken Tysklands Fortjenstorden
 Den Nationale Fortjenstorden (Frankrig)
 Victoriaordenen
 Zastaveordenen (Det jugoslaviske Flags Orden)

Henvisninger 
 

Embedsmænd fra Danmark
Selvbiografer fra Danmark
Biografiforfattere fra Danmark
Kommandører af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Personer fra København
Økonomer fra Danmark
Fairchild Dornier 328JET

Fairchild Dornier 328JET er et tomotoret jetfly der oprindeligt er udviklet og produceret af tyske Dornier Luftfahrt GmbH. Selskabet blev i 1996 overtaget af amerikanske Fairchild Aircraft, og blev derefter kaldt Fairchild-Dornier.

Flyet blev introduceret i 1991, som turpoprop, og indtil 2004 blev der i alt produceret 110 eksemplarer af jettypen. Flyet kan have op til 33 passagersæder og betjenes af 2 piloter. Den turboprop-drevne version af flyet kaldes Dornier 328.

Udvikling 
Da Dornier stadigvæk var ejet af Deutsche Aerospace AG, begyndte man på udviklingen af flyet under navnet Do 328. Jomfruflyvningen med Dornier 328 fandt sted 6. december 1991, og i oktober 1993 kom flyet for første gang i kommerciel drift med turpopropmotorer. Men på grund af manglende driftspålidelighed samt højt støjniveau, begyndte man udviklingen af et jetfly baseret på samme skrog.

På grund af manglende kommerciel succes med 328JET, var Fairchild-Dornier ikke var i stand til at finansiere udviklingen af yderligere modeller. 328JET var således det sidste kommercielle fly, der blev produceret af det tidligere Dornier, før det blev erklæret konkurs i 2002. AvCraft Aviation fra Virginia købte i marts 2003 retten til navnet og tilladelse til igen at producere flyet. I 2004 blev der produceret ét 328JET, inden firmaet året efter gik konkurs.

Eksterne henvisninger 

 www.328.eu

Referencer 

Dornier 328JET, Fairchild
Dornier 328JET
2-motors jetfly
Det gamle borgerhus

Det gamle borgerhus eller Skomagerens hus, er Koldings ældste hus, og er sandsynligvis bygget i 1589. Huset ligger i Helligkorsgade, og området har sandsynligvis været tilskrevet et af Sct. Nicolai kirkes seks altre, muligvis Hellig Kors Alter eller Hellig Trefoldigheds Alter. Huset er nok opført eller genopført, efter den store brand i 1583, der hærgede den østlige del af Kolding.

Hoveddørens egetræsoverligger bærer inskriptionen; "Oh herre vil du vort hus bevare, da står det for al frygt og fare 1589" samt initialerne, H.I. og D.H. 

Sikkert er det dog, at i 1649, boede der en skomagerfamilie i huset. Huset har haft adskillige ejere og er blevet ombygget og udvidet flere gange gennem tiderne. I Slaget ved Kolding, blev byen udsat for et stort bombardement og mange huse brød i brand, men huset blev dog ikke udsat for stor skade. I den bageste gavlmur, er der indmuret en kanonkugle til minde om slaget.

P. Martin Møller, var nok den mest markante historiske skikkelse, som har beboet det gamle skomagerhus. Han oplevede gadekampene i 1849 gennem sine vinduer og nedskrev hændelserne. Han interesserede sig for arkæologi og under udgravningsarbejder og pumpearbejder i forbindelse med havneudvidelser i 1860'erne var han så godt som ene, om at indsamle de fortidsminder, der dukkede op. Han indsamlede over 1000 stenredskaber, som overgik til Nationalmuseet og Koldinghus, ved hans død i 1915. På daværende tidspunkt, var huset i forfald og der var risiko for, at det ville blive revet ned, for at give plads til nybyggeri. Nedrivningen blev forhindret af lokalhistorikeren og senere æresborger i byen, I. O. Brandorff, guldsmed Holger Kyster og konsul Jacob Ræder. Disse mænd samarbejdede med foreningen til gamle Bygningers bevarelse og med Nationalmuseets samtykke, blev huset restaureret. Nogle år senere, da huset var gældfrit, overgik det til kommunen og i 1939 var en restaurering af huset indre, afsluttet. 

Huset blev fredet i 1918

I dag er huset i kommunens regi og kan lånes af foreninger o. lign. til udstillinger og mindre events.

Se også 
Fredede bygninger i Kolding Kommune

Kilder og referencer

Eksterne henvisninger 
 www.kulturarv.dk  FBB er Kulturstyrelsens register over Fredede og Bevaringsværdige Bygninger i Danmark.
 stadsarkiv.kolding.dk  Koldingbogen. Årgang 1970. De gamle borgerhuse i Kolding. Af Harald Brogaard.

Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Kolding Kommune
Fredede palæer, borgerhuse og lejlighedskomplekser i Danmark
Bindingsværksbygninger i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Kolding
Piratbyrån

Piratbyrån var en svensk interesseorganisation, der beskæftigede sig med spørgsmål om ophavsret, piratkopiering og personlig integritet for netbrugere. Organisationen eksisterede fra 2003 til 2010.

Udgangspunktet for Piratbyrån var at eftersom computeres kraftige vækst havde gjort det muligt at give alle med adgang til internettet adgang til al digital information, skulle denne udvikling ikke hæmmes af opphavsret og softwarepatenter. Navnet spiller på brancheorganisationen 'Svenska Antipiratbyrån'.

Piratbyrån forsøgte først og fremmest at tilvejebringe en debat om ophavsret og anden immateriel ejendom for at ændre synet på denne. Netstedet samlede artikler om ophavsret, de sidste nyheder, guider om piratkopiering og startede også BitTorrent-trackeren The Pirate Bay, som senere blev gjort uafhængig af Piratbyrån. 

Rasmus Fleischer var talsmand for organisationen Piratbyrån.

Eksterne henvisninger 

Kampanjen "Stoppa fluktarna" 

Organisationer fra Sverige
Internet
Etableret i 2003
Ophørt i 2010
Store Sommarøya

Store Sommarøya er en ø i Tromsø kommune i Troms og Finnmark fylke i Norge. Øen ligger mellem Kvaløya og Hillesøya og der er broforbindelse til begge naboøerne. Bebyggelsen på Store Sommarøy er en del af fiskerlejet og byen Sommarøya.

Øer i Troms og Finnmark
Tromsø
Sommarøya

Sommarøya er et fiskerleje og en by i Tromsø kommune i Troms og Finnmark fylke i Norge, beliggende helt mod vest i kommunen. Byen har 261 indbyggere(2012), mens området totalt har ca. 450 indbyggere. Bebyggelsen findes hovedsageligt på øerne Store Sommarøya og Hillesøya, som er knyttet til hinanden og Kvaløya med broer, men der er også mange mindre øer.

Stedet 
Hovederhvervet er fiskeri, og eksport af sild og torsk har betydelig værdi. Derudover er der en del turisme

Sommarøyas centrum er butikken. Inde i butikken ligger «Kaillkråa», Herrekrogen, hvor herrerne bliver parkeret mens damerne handler. Overfor butikken ligger bygdemuseet på Låvhaugen, et fiskerhjemm fra 1890. Kongeparken med mindestenen over Harald 5. og dronning Sonjas besøg i 1992 ligger også i nærheden. En baptistkirke og husflidshuset ligger lige øst for.

Sommarøya har hvide sandstrande med god udsigt mod skærgården i den nordlige del af Tromsø kommune domineret af klippeøen Håja, som stiger brat op af havet. Mod syd ses den bratte nordvestkyst af Senja.

Historie 
Den oprindelige bebyggelse lå på Hillesøy. Her finder man stadig den gamle kirketomt, hvor der har stået flere kirker fra senmiddelalderen frem til slutningen af 1800-tallet, da kirken blev flyttet til Austein på Brensholmen inde på selve Kvaløya. I denne kirke findes der et alterskab fra 1400-tallet, som i over 400 år stod på Hillesøya. Omkring 1900 blev Sommarøya selve centeret.

Se også 
 Sommarøybroen

Eksterne kilder/henvisninger 

 Oversikt over bygda fra Kollen. 
 Kulturminneåret 2009: Sommarøya
 Sommarøys nettsted

Byer i Troms og Finnmark
Fiskelejer i Norge
Sacrifice

Sacrifice betyder 'offer' på engelsk, og kan henvise til:

 Sacrifice (Black Widow-album) – et album af Black Widow fra 1970
 Sacrifice (Gary Numan album), 1994
 Sacrifice (Motörhead album), 1995
 Sacrifice (Saxon album), 2013
 Sacrifice (Substantial album), 2007
 Sacrifice (Sylver album), 2009

 Sacrifice (sang af Elton John) – en sang af Elton John fra 1989
 Sacrifice (wrestling) – et pay-per-view-show inden for wrestling
 Sacrifice (film fra 1917) – amerikansk stumfilm fra 1917 af Frank Reicher
Knud Christensen

Knud Christensen kan henvise til

 Knud Christensen (bankdirektør) (1947-2008) – dansk erhvervsleder og bankdirektør
 Knud Christensen (LO-formand) (1927-1995) – dansk fagforeningsleder
 Knud Christensen (landskabsarkitekt) (?) –
 Knud Christensen (modstandsmand) (født 1925) – dansk modstandsmand under Anden Verdenskrig
 Knud Erik Christensen (født 1927) – dansk billedhugger
 Knud Peter Buckhorn Christensen (1916-1987) – dansk købmand i Hvidstengruppen
 Knud Christensen (født 1949) – dansk sanger, musiker og komponist, kendt under kunstnernavnet Sebastian
Arksignatur

En arksignatur er en angivelse af et trykarks nummer, når man trykker flere sider på et plano ark, et endnu ikke falset eller foldet ark. Der trykkes et nummer og meget ofte bogens titel ude ved kanten på den første side af hvert ark, der trykkes, den såkaldte primasignatur. På bagsiden af samme ark trykkes det samme nummer (det bliver på arkets 3. bogside) efterfulgt af en *, men uden bogens titel, den såkaldte sekundasignatur. Arksignaturen gør det nemmere at undgå fejl ved bogens videre behandling og hæftning.

Som regel sættes arksignaturen med arabertal i bogens skrift, men i en mindre grad (størrelse). Arksignaturen på forord og lignende, der sættes efter resten af bogen, kan dog være med romertal eller bogstaver.

Se også 
 Bogbind
 Bogbinder

Kilde 
 C. Volmer Nordlunde og Christian Petersen : Selmars Typografi, København 1938 , side 124

 
Bøger
Mærs

Et mærs er en platform af træ monteret på undermasten af et fuldrigget sejlskib. Mærset er som regel halvrundt fortil. Mærset sidder lige over, hvor vantet er fastgjort. Det kan benyttes som udkigspost og på orlogsskibe posteredes ofte marinere der, der skulle beskyde fjendtlige skibes dæk under nærkamp. Inde ved masten var ofte et hul, soldaterhullet, hvor marinerne bekvemt kunne krybe igennem. De rigtige matroser kravlede i stedet ad et ekstra net over yderkanten af mærset, hvorved de kravlede med ryggen nedad. På nogle gamle skibe (og på hvalfangere) havde mærset form som en kurv.

Motorskibe kan også have et mærs på masten.

Eksterne henvisninger 

Skibsterminologi
Håja (Tromsø)

Håja (oprindelig Håøya) er en ø i Tromsø kommune i Troms og Finnmark fylke i Norge. Øen ligger vest for Kvaløya og Sessøya. Håja er en klippeø med en distinkt form på øens fjeldformation, hvilket måske tjente som inspiration da Jan Inge Hovig tegned Ishavskatedralen i Tromsø.

Håja er et gammelt fiskerleje, og dokumenter fra 1500-tallet angiver at øen allerede da havde mange fastboende. I starten af 1900-tallet sluttede imidlertid fiskehandlen på øen. Derefter blev Håja en tid brugt til opdræt af ræve.

Øens navn betyder «den høje ø», og fjeldpartiet på Håja er 486 meter højt. Øen byder på fine turmuligheder. Håja er en del af Håja–Røssholmen landskapsvernområde med fredning af dyrelivet.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Bent Svinnungs padleside om Håja
 Lovdata: Verneforskrift for Håja – Røssholmen landskapsvernområde

Øer i Troms og Finnmark
Elisabeth af Bayern

Elisabeth af Bayern kan henvise til:

 Elisabeth af Bayern (1443–1484) – kurfyrstinde af Bayern
 Elisabeth af Bayern (1837-1898) – kejserinde af Østrig og dronning af Ungarn
 Elisabeth af Bayern (1876-1965) – dronning af Belgien
 Elisabeth Ludovika af Bayern – dronning af Preussen
Elisabeth af Bayern (1876-1965)

Elisabeth af Bayern (25. juli 1876 i Possenhofen ved Starnberger See - 23. november 1965 i Bruxelles) var dronning af Belgien som ægtefælle til kong Albert 1. af Belgien.

Hun blev født som hertuginde i Bayern og var datter af Karl Theodor, hertug i Bayern og prinsesse Maria Josepha af Portugal. Hun var niece til sin navnesøster, Kejserinde Elisabeth af Østrig-Ungarn.

Ægteskab og børn 
Den 2. oktober 1900 giftede hun sig med Albert 1. af Belgien. Hun blev først prinsesse af Belgien og derefter dronning for belgierne (1909- og helt indtil sin død i 1965). De fik tre børn:

 Leopold (3. november 1901 – 25. september 1983). Efterfulgte sin far som konge fra 1934.
 Karl, (10. oktober 1903 – 1. juni 1983). Regent af kongeriget fra 1944 til 1951. Han giftede sig den 14. september 1977 med Jacqueline Peyrebrune. 
 Marie José, som senere blev dronning af Italien (1946).

Dronning Elisabeth døde 89 år gammel i 1965.

Eksterne henvisninger 

Dronninger af Belgien
Huset Wittelsbach
Ikke-regerende dronninger
Kongelige fra Tyskland
Hertuger i Bayern
Robert 1.

Robert 1. kan henvise til:

 Robert 1. (866-923) – konge af Det Vestfrankiske Rige 922-923
 Robert 1. eller Robert Bruce (1274-1329) – konge af Skotland 1306-1329
 Robert 1. eller Robert den Storslåede (1000-1035) – hertug af Normandiet 1027-1035
 Robert 1. (1848-1907) – hertug af Parma 1854-1859
AS-201

AS-201 (eller SA-201), var den første ubemandede testflyvning af et samlet blok 1 Apollo kommando/service-modul, og en Saturn IB-raket. Missionen blev fløjet d. 26. februar, 1966. 

Rumfartøjet bestod af det andet blok 1 kommandomodul, og det første blok 1 servicemodul. Den suborbitale flyvning var en delvist succesfuld demonstration af SPS (Service Propulsion System), som er Apollo-servicemodulets raketmotor, og RCS Reaction Control System, som er Apollo kommando/service-modulets styreraketter. Missionen demonstrerede succesfuldt kommandomodulets evne til at trænge igennem atmosfæren fra LEO (Lavt jordkredsløb).

Ubemandet_rumfart
Apollo-programmet
Æg (kant)

En æg er den kiledannede, skarpe del på et redskab, værktøj eller instrument.

Ægvinklen og æggens anløbningsgrad retter sig efter anvendelsen. Særlig skarp er barberknivens æg. Større vinkel har den almindelige kniv, øksen og drejestål og lignende til metalbearbejdelse, hvor vinklen kan nå over 65°.

Æggen er normalt af stål, da det er hårdere end jern. Til arbejde i træ er den stærkere anløbet og blødere, til arbejde i hårdere genstande som metaller, mindre stærkt anløbet og hårdere. Æggens form og anløbningsgrad er af største betydning for arbejdet; er æggen for blød, lægger den sig; er den for hård, kan den springe.

Æggen på et sværd og lignende benævnes også skarpen. Sværdklinger kan ligesom spydodden og lignende være tveæggede. Ved instrumenter anvendes æggen for at understøtte en bestemt beliggenhed, navnlig ved fine vægte, der foruden af hærdet stål også ses af agat og for at skånes, kun bruges under selve
vejningen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

  af generalmajor F. Wagner og ingeniør, cand.polyt. D.H. Bagger

Værktøj
Solovetskij-øerne

Solovetskij-øerne (, ) eller Solovetskij-arkipelaget, forkortes ofte Solovetskij, ligger i den nordlige del af Onegabugten i Hvidehavet. Øerne administreres fra Arkhangelsk oblast i Rusland som Solovetskijdistriktet. Øerne omfatter cirka 347 km² og har en befolkning på 968 indbyggere ifølge folketællingen 2002, en formindskelse siden 1989, da øerne havde en befolkning på 1.317 indbyggere. Øerne er mest kendte for at have fungeret som fangelejr i det sovjetiske gulag-system.

Geografi 

Arkipelaget består af seks øer, de største er Solovetskij, Anzerskij, Bolsjaja Muksalma, og Malaja Muksalma. Øernes undergrund består af granit og gnejs og terrænet ujævnt med det højeste punkt 107 meter over havets overflade. Størstedelen af øerne er dækkede af fyr og gran. Der findes et større antal søer på øerne, indbyrdes forbundne med kanaler.

Historie 

Det er fundet spor efter mennesker på øerne fra 400-tallet f.Kr. 

I 1400-tallet blev et af Ruslands største russisk-ortodokse klostre, Solovetskij-klosteret, grundlagt på Solovetskij-øerne. Dette bygningskompleks har befæstningen, der gennem tiden har fungeret som beskyttelse mod angreb under de urolige tider i Rusland (1598–1613) før Romanov-zarerne tog magten, Krimkrigen (1854–1856) og den Russiske borgerkrig (1918–1922). Peter den Store besøgte klosteret i 1694. 

Den 13. oktober 1923 oprettedes en arbejdslejr, "SLON" (Solovetskij lager osobogo naznatjenija, ) i Solovetskij-klosteret, der var en af de første arbejdslejre i gulag-systemet. Der er forskellige opgivelser af antal indsatte: 

Omkring 7.500 indsatte døde i lejren fra oprettelsen i 1923 frem til nedlæggelsen, heraf 3.500 af sult i 1933. SLON-lejren blev endeligt nedlagt den 4. december 1933. Inden "SLON" blev nedlagt oprettedes "Belbaltlag", der var arbejdslejr i forbindelse med byggeriet og vedligeholdelsen af Hvidehavskanalen. I 1939 overgik faciliteterne til Den sovjettiske Nordflåde, der benyttede dem til søofficersskole.

I 1974 blev Solovetskij-øerne et sovjetisk museum for historie og arkitektur og naturreservat. Den russisk-ortodokse kirke genåbnede klosteret i 1992, samme år som Solovetskij-komplekset blev indskrevet på UNESCOs verdensarvsliste.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 UNESCOs præsentation af Solovetskij-komplekset 
 Solovetskij Museum online  
 Satellitbillede af Hvidehavet med Solovetskij-øerne sydvest for skydottene (Byen Archangelsk nederst til højre ved floden Dvinas bredder). (Google Maps)
 The Barents Secretariat: Solovetskij-ørne billedarkiv 
 Dagbladet.no: Helvete på jord 
 Nrk.no: På tragediens gjengrodde stier 
 Vg.no: Valfart til helvetes øyrike 

Øer i Rusland
Øgrupper i Ishavet
International modersmålsdag

International modersmålsdag er en dag indstiftet af UNESCO’s generalforsamling. Modersmålsdagen højtideligholdes årligt den 21. februar. 

Den Internationale modersmålsdag blev indstiftet den 17. november 1999 med det formål at fremme sproglig mangfoldighed og flersprogethed i hele verden. Datoen er valgt efter den dag i 1952, hvor studenter i Dhaka blev skudt og dræbt af pakistansk politi under demonstrationer for anerkendelse af Bengali som et officielt sprog i det daværende Pakistan, som dengang omfattede det nuværende Bangladesh.

Eksterne links 
 www.internationalmotherlanguageday.com
Om International modersmålsdag på International modersmålsdag

 

Verdensdage
FN
Sprog