kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Saul Bass

Saul Bass (8. maj 1920 i Bronx, New York – 25. april 1996 i Los Angeles, Californien) var en amerikansk grafisk designer og filmskaber, som først og fremmest er kendt for sine grafiske titelsekvenser til en lang række film samt logo designet for store amerikanske virksomheder og organisationer (deriblandt AT&T, Continental Airlines og Minolta).

Saul Bass blev født i New York-bydelen Bronx som søn af jødiske indvandrere fra Østeuropa. Han tog studentereksamen fra James Monroe High School i Bronx og fortsatte med deltids studier på Art Students League på Manhattan (1936-1939) og senere fulgte han aftenundervisning på Brooklyn College (1944-1946). Han arbejdede sideløbende med sine studier for annoncebureauet Blaine Thompson Company samt som selvstændig grafisk designer indtil han i 1946 indledte sin karriere i Hollywood. I 1954 indledte han et samarbejde med Otto Preminger og havde i denne forbindelse designopgaver i forbindelse med filmen Carmen Jones, hvor han bl.a. udformede filmplakaten og skabte titelsekvensen. I 1955 grundlagde han virksomheden "Saul Bass & Associates".

Saul Bass er først og fremmest kendt for at have designet titelsekvenser og filmplakater til film som bl.a. Otto Premingers The Man with the Golden Arm, Alfred Hitchcocks En kvinde skygges, Menneskejagt og Psycho samt West Side Story og Martin Scorseses Goodfellas og Casino. Hans arbejde har inspireret flere senere designere og skabere af titelsekvenser, blandt andet skaberne af titelsekvensen til filmen Mad Men. I 1964 medvirkede han som kunstner i den tredje samtidskunstudstilling documenta i Kassel.

Han var også filmskaber og vandt en Oscar for kortfilmsdokumentaren Why Man Creates (1968). Derudover lavede han også en langfilm, Phase IV (1974). I 1978 blev han optaget i New York Art Directors Hall of Fame og i 1988 modtog han Lifetime Achievement Award af Art Directors Club i Los Angeles.

Derudover designede Bass en lang række virksomhedslogoer. For AT&T skabte han både det tidlige logo fra 1969 samt efterfølgeren fra 1983. Han skabte logoer for flyselskaber (Continental Airlines og United Airlines), ungdomsorganisationer (YWCA, Girl Scouts of the USA, Boys & Girls Clubs of America), medikoncerner som Geffen Records og Warner Communications (1974) og fødevarevirksomheder (den amerikanske fastfoodkæde Wienerschnitzel). Mange af de logoer som Bass skabte anvendes stadig, mens andre senere er blevet modificeret eller erstattet af andre logoer.

Eksterne henvisninger 
 www.saulbass.tv - Saul Bass on the Web
 

Filmfolk fra USA
Kunstnere fra USA
Designere fra USA
Grafiske designere
Personer fra New York City
Vaj højt, vaj stolt og frit vort flag

"Vaj højt, vaj stolt og frit vort flag" er en dansk flagsang, som er skrevet af Carl Ploug i 1867. Johan Bartholdys melodi er fra 1894. Sangen var mest populær under Anden verdenskrig, men også spejderbevægelsen benytter stadig sangen ved hejsning af Dannebrog. Sangen blev oprindeligt tilegnet Akademisk Skyttekorps, hvor Carl Ploug var medlem. Sangen benyttes stadig af Akademisk Skytteforening, som dennes officielle flagsang.

Tekst 
Vaj højt, vaj stolt og frit vort flagmed dugen hvid og rød!
og vidn vor sag er Danmarks sag!vi vil ej savnes på den dag,
da terningen om liv og dødskal rulle i dets skød!

Vift til os kækt og frejdigt modog tro, som vakler ej;
vift styrke til vor arm og fodog sundhed til vor hjerterod!
vink frem enhver, som følger digad pligtens lige vej!

Og mind os om, at hvor vi gårfor folk og fædreland,
os mangen kærlig tanke når,og mangt et ædelt hjerte står
af samme følelse i brandhos kvinde som hos mand!

Vaj højt, vort mærke, fra din stangi solskin, regn og vind!
flyv lystig gennem skov og vang,ombrust af glade stemmers klang;
men væk og alvor i vort sind!vi os til manddom ind!
Tekst: Carl Ploug (1867)

Fodnoter 

Danske flagsange
Sange fra 1867
Årets manager i Premier League

Premier League Manager of the Season, af sponsormæssige oversager kaldet Barclays Manager of the Season siden 2004, er en årlig pris som udgives til den bedste træner i Premier League, den bedste fodboldrække i England, den forrige sæson, valgt på baggrund af et panel som består af ligaens sponsorer. Prisen blev først uddelt i 1993-94 sæsonen.

12 forskellige managere har vundet prisen. Rekordvinderen er Alex Ferguson som har vundet prisen 11 gange. Den nuværende vinder er Jürgen Klopp, som vandt prisen i 2021-22 sæsonen.

Vindere

Referencer

Eksterne henvisninger 

Premier League
Etableret i 1993
Franziska Weber

Franziska Weber (senere Franziska John, født 24. maj 1989) er en tysk kajakroer, som har vundet talrige OL-, VM- og EM-medaljer. 

Hun kom første gang frem på den internationale kajakscene i 2009, hvor hun vandt både VM- og EM-sølv i enerkajak (henholdsvis 500 m og 1000 m). Hun har senere vundet adskillige medaljer, heraf fem guldmedaljer ved EM og fire ved VM.

Hun repræsenterede for første gang Tyskland ved OL 2012 i London, hvor hun stillede op i toer- og firerkajak. I fireren roede hun sammen med Carolin Leonhardt, Tina Dietze og Katrin Wagner-Augustin, og de vandt deres indledende heat klart. I finalen roede de en anelse hurtigere, men blev besejret af ungarerne, mens de akkurat holdt sig foran Belarus, der fik bronze. I K2 roede hun sammen med Tina Dietze, og de blev nummer to i deres indledende heat, inden de vandt deres semifinale foran de dobbelt ungarske mestre, Katalin Kovács og Natasa Dusev-Janics. I finalen lagde Dietze og Weber sig hurtigt i spidsen, og ingen af de øvrige kunne følge med dem, så de sikrede sig guldet over et sekund foran Kovács og Dusev-Janisc, mens polakkerne Karolina Naja og Beata Mikołajczyk sikrede sig bronze.

Ved OL 2016 i Rio de Janeiro stillede hun igen op i toer- og firerkajak på 500 meter og desuden var hun med i enerkajak. I toeren dannede hun igen par med Dietze, og de vandt deres indledende heat og kvalificerede sig derved direkte i finalen. Her blev det en tæt kamp mod et nyt ungarsk par, Gabriella Szabó og Danuta Kozák, der vandt med et forspring på blot 0,051 sekund. Tyskernes andenplads var sikker, mens polakkerne Naja og Mikołajczyk igen vandt bronze. I fireren var Dietze og Weber denne gang suppleret af Sabrina Hering og Steffi Kriegerstein, og de blev nummer tre i indledende heat, hvorpå de sikkert vandt deres semifinale. I finalen var den ungarske kajak hurtigst og vandt guld, mens tyskerne vandt sølv foran Belarus på tredjepladsen. I enerkajakken klarede hun sig sikkert videre til semifinalen, som hun vandt, men i finalen kunne hun ikke følge med de bedste og endte på en femteplads.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Franziska Webers hjemmeside  
 

Kajakroere fra Tyskland

Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2016
Olympiske mestre fra Tyskland
Olympiske sølvmedaljevindere fra Tyskland
Tina Dietze

Tina Dietze (født 25. januar 1988) er en tysk kajakroer, som har specialiseret sig i kajaksprint. Hun har vundet adskillige medaljer ved EM- og VM, og hun har deltaget i tre olympiske lege for Tyskland siden 2012.

I 2009 fik hun sit internationale gennembrud med guld på 200 m, sølv på 500 m (begge i K4) samt sølv i 1000 m K2 ved VM. Hun vandt samme år guld på 200 m og sølv på 500 m, begge i K4, ved EM. Hun har (frem til 2018) vundet i alt fjorten EM-medaljer (seks af guld) og sytten VM-medaljer.

Hendes først OL var 2012 i London, hvor hun stillede op i K2 500 meter og K-4 500 meter. I K4 roede hun sammen med Carolin Leonhardt, Franziska Weber og Katrin Wagner-Augustin, og de vandt deres indledende heat klart. I finalen roede de en anelse hurtigere, men blev besejret af ungarerne, mens de akkurat holdt sig foran Belarus, der fik bronze. I K2 roede hun sammen med Franziska Weber, og de blev nummer to i deres indledende heat, inden de vandt deres semifinale foran de dobbelt ungarske mestre, Katalin Kovács og Natasa Dusev-Janics. I finalen lagde Dietze og Weber sig hurtigt i spidsen, og ingen af de øvrige kunne følge med dem, så de sikrede sig guldet over et sekund foran Kovács og Dusev-Janisc, mens polakkerne Karolina Naja og Beata Mikołajczyk sikrede sig bronze.

Ved OL 2016 i Rio de Janeiro stillede hun igen op i K2 og K4 på 500 meter. I K2 dannede hun igen par med Weber, og de vandt deres indledende heat og kvalificerede sig derved direkte i finalen. Her blev det en tæt kamp mod et nyt ungarsk par, Gabriella Szabó og Danuta Kozák, der vandt med et forspring på blot 0,051 sekund. Tyskerne andenplads var sikker, mens polakkerne Naja og Mikołajczyk igen vandt bronze. I K4 var Dietze og Weber denne gang suppleret af Sabrina Hering og Steffi Kriegerstein, og de blev nummer tre i indledende heat, hvorpå de sikkert vandt deres semifinale. I finalen var den ungarske kajak hurtigst og vandt guld, mens tyskerne vandt sølv foran Belarus på tredjepladsen.

Hun deltog igen ved OL 2020 i Tokyo (afholdt i 2021), hvor hun endnu en gang stillede op i K2 og K4 på 500 m. Hun måtte for første gang forlade et OL uden medaljer, idet hun blev nummer otte i K2 og nummer fem i K4.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kajakroere fra Tyskland
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2016
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2020
Olympiske mestre fra Tyskland
Olympiske sølvmedaljevindere fra Tyskland
Sideris Tasiadis

Sideris Tasiadis (født 7. maj 1990) er en tysk kanoroer, som har specialiseret sig i  kano sprint.

Han repræsenterede Tyskland under Sommer-OL 2012 i London, hvor han vandt sølv i C-1 slalom.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Kanoroere fra Tyskland
Olympiske sølvmedaljevindere fra Tyskland 
Olympiske bronzemedaljevindere fra Tyskland 
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2020 
Medaljevindere ved sommer-OL 2012
Medaljevindere ved sommer-OL 2020
Hannes Aigner

Hannes Aigner (født 19. marts 1989) er en tysk kanoroer, som har specialiseret sig i  kano slalom. Han repræsenterede Tyskland under Sommer-OL 2012 i London, hvor han vandt bronze i K-1 slalom.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Personer fra Augsburg 
Kanoroere fra Tyskland
Olympiske bronzemedaljevindere fra Tyskland 
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Medaljevindere ved sommer-OL 2020
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2020
Werra

Werra er en flod i Tyskland en af Wesers kildefloder. Werra er 292 km lang og har et afvandingsområde på 5.496 km2. Floden har sine kilder i Thüringen dels i nærheden af Eisfeld, dels ved Fehrenbach cirka 10 kilometer længere nord på. Der, hvor Werra flyder sammen med Fulda ved Hannoversch Münden, begynder floden Weser.

Byer beliggende ved Werra omfatter Hildburghausen, Meiningen, Wasungen, Heringen, Wanfried, Eschwege, Bad Sooden-Allendorf, Witzenhausen og Hannoversch Münden.

Werra har på sin højre side bifloderne Schleuse, Hasel og Hörsel samt på venstre side Ulster, Felda og Wehre. 

Floder i Tyskland
Jacob Nielsen (handelsmand)

Jacob Nielsen (født 1768, død 15. december 1822) var en norsk handelsmand, søn af agent Niels Nielsen og far til telegrafdirektør Carsten Tank Nielsen.

Nielsen var yngste barn af 27 eller 28 hel- og halvsøskende. Efter faderens død kom han 1786 til England og blev ved sin hjemkomst 1787 ansat ved Bernt Ankers kontor. I 1799 tog han selv borgerskab som købmand i Kristiania, men beholdt ved siden deraf sin stilling i Ankers store forretning. Efter sin chefs død (1805) blev han administrator for det af denne oprettede fideikommis og erholdt dermed den indflydelsesrigeste stilling i det søndenfjældske Norges handelsverden, hvad navnlig viste sig efter krigens udbrud i 1807. Samme høst blev han og Christian Magnus Falsen sendte til København for at hente en sum penge, der tilhørte den norske Zahlkasse. I 1808 blev Nielsen udnævnt til agent med justitsråds rang. Under statens pengeforlegenhed var Nielsen gerne den, til hvem regeringen vendte sig. Han gjorde staten mange og store tjenester og trådte i et nærmere forhold til prins Frederik af Hessen og til Christian Frederik.

1814-1818 var han den ene af den norske rigsbanks fire direktører og led store tab, da den samlede direktion måtte erstatte den ved kassereren Thranes underslæb forvoldte kassemangel, hvilket meget ærgrede ham og vistnok bidrog til at undergrave hans helbred. I 1814 deltog han i notabelmødet på Ejdsvold 16. februar, hvor det besluttedes at erklære Norges uafhængighed og at sætte sig ud over Kielerfreden; om høsten var han medlem af det første overordentlige Storting. Krigsårene havde bragt de økonomiske forhold stærkt nedad, og det Ankerske fideikommis, der allerede gennem dispositioner, som var nødvendiggjorte ved store krav fra slægtninge af stifteren, var svækket i sin virkeevne, led overmåde under de ugunstige konjunkturer; men Nielsen arbejdede i det længste på at holde det gående. Da indtraf 15. maj 1819 den store ildebrand på Kristianias bordtomter, der ødelagde fideikommissets trælastoplag til en værdi af 70000 speciedaler. I december 1819 måtte det standse sin virksomhed. Nielsen var i sine sidste leveår meget sygelig og døde 1822 på sin ejendom Skansgården ved Kongsvinger. Nielsen ægtede 16. december 1800 Johanne Sophie Christine Berg (født 1777, død 1866), datter af zahlkasserer Niels Berg (død 1798) og Marie Margrethe, født Flor.

Kilder 

 

Erhvervsfolk fra Norge
Danskere i 1700-tallet
Nordmænd i 1800-tallet
Justitsråder fra Danmark
Emilie Paevatalu

Emilie Paevatalu er en dansk sangerinde. Hun er bedst kendt for sin deltagelse i Voice - Danmarks største stemme på TV 2, hvor hun vandt en pladekontrakt med Universal Music i november 2012. Efterfølgende udgav hun singlen "Skandale", som hun havde skrevet sammen med hendes coach, L.O.C.

Diskografi

Singler 
 "Skandale" (2012)

Sangere fra Danmark
Butjadingen

Butjadingen er en halvø i Nordsøen mellem Jadebusen og Wesers munding i Tyskland og et historisk område i Øst-Frisland. Butjadingen er tillige en kommune i Landkreis Wesermarsch, i den tyske delstat Niedersachsen, beliggende mellem byerne Wilhelmshaven og Bremerhaven. Kommunen har 6.184 indbyggere (2013).

Geografi 
Butjadingen ligger i det nordtyske lavland ved Nordsøen. Området præges af marskland.

Historie 

Halvøen dannedes ved kraftige stormfloder i middelalderen. Butjadingen var tidvis en øst-frisisk bonderepublik og var der efter behersket af Bremen og sidst Oldenburg.

Flere bebyggelser i området er blevet ødelagte i forbindelse med stormfloder. Ved julestormfloden 1717 døde en tredjedel af områdets befolkning. Efter julestormfloden forstærkedes digerne, og Butjadingen blev atter en halvø med forbindelse med fastlandet.

Den nuværende kommune Butjadingen dannedes i forbindelse med kommunalreformen i 1974, da Langwarden, Burhave og Stollhamm blev lagt sammen til en kommune med Burhave som hovedby.

Erhvervsliv 

I dag præges Butjadingen af turisme, jordbrug og fiskeri.

Vigtiga turiststeder er Tossens, Burhave, Eckwarderhörne, Ruhwarden og Fedderwardersiel. I kommunen findes mange cykelstier. Dele af kommunen indgår i Nationalpark Niedersächsisches Wattenmeer. I Fedderwardersiel findes et informationscenter for nationalparken.

Eksterne henvisninger 

 Information om Butjadingen (på tysk)
 Kommunens websted (på tysk)
 Vadehavets nationalpark i Butjadingen

Øst-Frisland
Kommuner i Niedersachsen
Halvøer i Tyskland
Smugleri

Smugleri er den ulovlige transport af varer, genstande, informationer (f.eks. som led i spionage) eller mennesker (såkaldt menneskesmugling) ind i eller ud af et område eller over en grænse.

Smugleri behandles i litteraturen lige fra Bizets opera Carmen til flere James Bond-historier.

Hvor smugleri har til hensigt at undgå betaling af told, er det en type toldsvig.

Historie
Det i toldlovgivningerne tidligere herskende forbuds- og beskyttelsessystem fremkaldte navnlig i det 18. århundrede Europa over et udstrakt smugleri. Den ældre danske toldlovgivning søgte - om end med ringe held - ved hårde straffebestemmelser at hæmme indsmuglingerne og de ulovlige vareudførsler.

Ved siden af de ældre straffebestemmelser om den egentlige toldsvig kunne der imidlertid i den nyere nordiske fiskale lovgivning være særligt strenge straffe for besvigelser af særlige afgifter, således i Danmark i lovene om ølbeskatningen og brænderiafgiften med mere. Videst inden for den danske fiskale lovgivning gik toldloven af 29. marts 1924, §§ 48—49, der straffede indsmugling eller forsøg på indsmugling af spiritus eller andre højt beskattede varer med konfiskation af varerne og under skærpende omstændigheder af de befordringsmidler, som var anvendt dertil; dog undtoges fartøjer på 30 t og der over.

Hovedmænd og medhjælpere i indsmugling af disse varer kunne yderligere idømmes bøder indtil 20.000 kr (et i samtiden meget stort beløb) eller fængselsstraf. Der kunne af Toldbestyrelsen tillægges anholdere eller anmeldere indtil halvdelen af bødernes beløb. 

Som et led i gennemførelsen af stadig mere lempelige bestemmelser om varefragt over landegrænser er mange tidligere begrænsninger enten bortfaldet, eller afgiften i forbindelse med indførsel relativt formindsket. Alligevel forekommer smugleri endnu i dag.

 
Jura
Retsvidenskab
Juridiske begreber
Skatteunddragelse
Kriminalitet
Yugo

Yugo var et jugoslavisk bilmærke, lanceret i 1981.

De første modeller var baseret på Fiat 127, men i 1987 introduceredes en mere moderne model, Florida, baseret på Fiat Tipo.

Produktionen af mærket indstilledes i 2008, hvorefter fabrikken i Jugoslavien blev benyttet af ejeren Fiat til produktion af Fiat Punto.

Se også 
 Zastava
 Lada
 Moskvitch

Noter

Eksterne henvisninger 

Fiat
Bilproducenter
Virksomheder fra Jugoslavien
Etableret i 1981
Ophørt i 2008
Willum Worm (digter)

Willum Worm (født 29. august 1698 i København, død 11. april 1737) var en dansk embedsmand og digter, søn af professor Ole Worm (1667-1708).

Worm blev student 1715 og efter en udenlandsrejse assessor i Hofretten 1723. Et par år ejede han den fra Bartholinernes historie bekendte Hagestedgård ved Holbæk, men sad alligevel efter fætteren Luxdorphs vidnesbyrd i trange kår, hvad der også fremgår af hans versificerede ansøgning om embede i Helsingør 1733. Hans helbred var svageligt, og han døde i en ung alder og ugift.

Worms til dels i Luxdorphs verssamling trykte digte tyder dog på et livligt sind og en vis receptivitet, om end ikke på fremtrædende digterisk ejendommelighed. Foruden alexandrinske brude- og ligvers i gammel stil, der til dels er skrevne i andres navn, og hvis største fortrin er deres forholdsvise korthed, har han efterladt erotiske, undertiden noget slibrige, hyrdedigte, prægede af tysk billedpragt og bombast, blandt andet en oversættelse af den samtidige sachsiske hofdigter Bessers Schoosz der Geliebten, som blev udgiven af Sandvig 1771 under titlen Celadon og Chloris.

Men han skrev også lettere poesier i galant-spøgende fransk ånd, om ikke just i fransk form, og tilhører i det hele en overgangstid, hvor den 1. og 2. schlesiske skoles stilretning brydes med den begyndende franske. Han er heller ikke uden kendskab til fremmede sprog og litteraturer; han digter både på dansk, tysk og latin og oversætter oder af Sappho, tyske og franske digte, således en bekendt religiøs sonet af Desbarreaux og brudstykker af Corneilles ungdomsarbejde, komedien Mélite.

Worm besad imidlertid også en satirisk åre. I et fra tysk oversat eller bearbejdet bryllupsdigt behandler han ikke blot temaet om onde hustruer, men kommer ind på så brændende emner som pietisten og indfødtes tilsidesættelse i statstjenesten. Et mindre heldigt udslag fik denne tilbøjelighed i hans, først af Chr. Bruun i Frederik Rostgaard og hans Samtid II trykte, meget nærgående og personlige paskvil mod den 1730 afskedigede oversekretær Christian Møinichen, som havde spillet en hovedrolle i inkvisitionskommissionerne fra Frederik 4.'s sidste år.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Digtere fra Danmark
Dommere i Hofretten (Danmark)
Danskere i 1700-tallet
Godsejere fra Danmark
Personer fra København
Willum 1
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Herlovianere
Kraftprøve

En kraftprøve er en forlystelse på tivolier og markedspladser. Den fungerer ved at en person ved hjælp af en stor hammer eller kølle slår på en affjedret blok. Slagkraften sætter en metalgenstand i fart, og den stiger til vejrs enten via en skinne eller et gennemsigtigt rør. Jo mere kraft der lægges i slaget, desto højere stiger genstanden til vejrs. Opnår genstanden hastighed nok til at nå den øverste del af skinnen eller røret, så rammes en klokke eller klokkelignende genstand, og der udløses enten en mekanisk eller elektrisk ringetone.

Kraftprøver findes i forskellige størrelser og udgaver. Højden kan variere fra omkring en meter til omkring seks meter. De fleste modeller benytter en affjedring der kan justeres til at fordre mere eller mindre styrke for at løfte metalgenstanden helt op til klokken.

Eksterne henvisninger 

Spil og lege
René Enders

René Enders (født 13. februar 1987) er en tysk cykelrytter som har specialiseret sig i banecykling. Han repræsenterede Tyskland under Sommer-OL 2012 i London, hvor han vandt bronze i holdsprint.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Mandlige cykelryttere fra Tyskland
Cykelryttere ved sommer-OL 2008
Cykelryttere ved sommer-OL 2012
Cykelryttere ved sommer-OL 2016
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2008
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2012
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2016
Olympiske bronzemedaljevindere fra Tyskland
Medaljevindere ved sommer-OL 2008
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Robert Förstemann

Robert Förstemann (født 5. marts 1986) er en tysk cykelrytter som har specialiseret sig i banecykling. Han repræsenterede Tyskland under Sommer-OL 2012 i London, hvor han vandt bronze i holdsprint.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Robert Förstemanns hjemmeside 

Mandlige cykelryttere fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2012
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Olympiske bronzemedaljevindere fra Tyskland
Medaljevindere ved sommer-OL 2012
Andreas Ihle

Andreas Ihle (født 2. juni 1979) er en tysk tidligere kajakroer, som deltog i fire olympiske lege i sprint. 

Ihles første OL var i 2000 i Sydney, hvor han roede toerkajak sammen med Olaf Winter; de blev nummer fire i finalen.

I 2001 var han med i den tyske K4, der vandt EM-sølv og VM-guld, mens de året efter vandt VM-sølv og i 2004 VM-bronze. Samme år var han med ved de olympiske lege i Athen i fireren, der derudover blev roet af Mark Zabel, Björn Bach og Stefan Ulm. De blev nummer tre i indledende heat, hvilket var nok til at kvalificere dem til finalen. Her var den ungarske kajak hurtigst og vandt guld, mens tyskerne sikrede sig andenpladsen foran slovakkerne.

Efter OL i 2004 vendte Ihle tilbage til toerkajakken og vandt bronze ved EM 2005 samt sølv i 2006 og 2007 samt VM-sølv 2005 og 2006.

I 2008 kom han til at ro sammen med Martin Hollstein, og de stillede op sammen til OL samme år i Beijing, hvor de vandt deres indledende heat sikkert foran danskerne Kim Wraae Knudsen og René Holten Poulsen og dermed kvalificerede sig direkte i finalen. Her gentog de to tyskere præstationen fra indledende heat, da de henviste Wraae og Poulsen til andenpladsen, mens italienerne Andrea Facchin og Antonio Scaduto sikrede sig bronze.

De følgende år dominerede Hollstein og Ihle deres klasse og vandt guld ved EM i både 2010 og 2011 og ved VM i 2010 samt sølv ved EM i 2012.

De var derfor favoritter ved OL 2012 i London, og de vandt da også sikkert deres indledende heat. I finalen satte de spurten ind for sent og måtte nøjes med bronzemedaljer efter de ungarske vindere Rudolf Dombi og Roland Kökény samt portugiserne Fernando Pimenta og Emanuel Silva.

Dette blev Ihles sidste internationale mesterskabsmedalje, og i 2017 indstillede han sin karriere.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Kanoroere fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2000
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2004
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2008
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Olympiske mestre fra Tyskland
Olympiske sølvmedaljevindere fra Tyskland 
Olympiske bronzemedaljevindere fra Tyskland 
Medaljevindere ved sommer-OL 2004
Medaljevindere ved sommer-OL 2008
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012