kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Birgitte Price

Birgitte Price (født Bruun 29. april 1934 på Frederiksberg, død 17. juli 1997 i København) var en dansk skuespillerinde og teaterinstruktør.

Hun blev tidligt landskendt for sin rolle som "Søs" i Far til fire-filmene i 1950'erne.

Efternavnet Price fik hun i giftermålet indgået den 2. juni 1957 med teaterinstruktøren John Price. Hun var mor til komponist James Price og forfatter Adam Price.

Hun ligger begravet på Frederiksberg ældre kirkegård.

Karriere 
Hun blev student 1952 fra Ordrup Gymnasium og indledte samme år sin skuespillerkarriere som statist i filmen Det store løb fra ASA studierne, og sit egentlige gennembrud fik hun allerede året efter i Farlig ungdom. Herefter gik hun på Det Kongelige Teaters elevskole i årene 1954-56. Efter endt uddannelse blev hun fastansat ved Det Kongelige Teater, hvor hun var ansat frem til 1965 og igen fra 1970-85.

I 1977 debuterede hun som instruktør på Strøghus Teatret med tragedien Elektra af Euripides. Instruktørgerningen var herefter en tilbagevendende aktivitet for hende.

Birgitte Price var 1985-89 chef for TV-teatret i Danmarks Radio, i 1991-94 teaterchef på Det danske Teater og i 1994-96 skuespilchef ved Det kongelige Teater. Her var hun bl.a. ophav til teatrets nyopsætning af Heibergs Elverhøj i Ulvedalene, Jægersborg Dyrehave, som friluftsforestilling. Hun forlod stillingen pga. sygdom.

Hun modtog Henkel-Prisen i 1969, Tagea Brandts Rejselegat i 1972 samt Olaf Poulsens Mindelegat i 1980 og var Ridder af Dannebrog.

Birgitte Price døde i 1997 efter længere tids kamp mod brystkræft.

Filmografi

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 
 
 
 
 

Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra Frederiksberg
Skuespillere fra Danmark
Teaterinstruktører fra Danmark
Teaterledere fra Danmark
Modtagere af Tagea Brandts Rejselegat
Birgitte
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Danskere i 1900-tallet
Studenter fra Ordrup Gymnasium
Personer døde af kræft
Henrettelse

Henrettelse er eksekvering af dødsstraf i henhold til en afsagt dødsdom. Det er samfundet, der dræber en forbryder. I modsætning hertil er mord og drab kriminelle handlinger. Justitsmord betød oprindeligt, at en uskyldig blev idømt dødsstraf. Nu bruges det om enhver uretfærdig dom. Likvidering bruges om et koldblodigt planlagt mord.

Henrettelsesmetoder 
 Blodørn, metode omtalt i nordiske sagaer
 Brænding på bål, tidligere anvendt i religiøse henrettelser (eksempelvis hekse og kættere)
 Elektrisk stol, anvendes i visse amerikanske delstater
 Garottering, anvendt i Spanien endnu under Franco
 Gaskammer, anvendes bl.a. i Californien
 Giftinjektion, anvendes i flere lande, bl.a. i staten Texas
 Halshugning (med sværd, økse eller Guillotine)
 Skydning, anvendes traditionelt under krigsforhold
 Hængning
 Kogning
 Kasten for vilde dyr (løver, bjørne, slanger)
 Korsfæstelse, anvendt i Romerriget
 Kvælning ved levende begravelse eller drukning
 Påtvunget selvmord, som da Sokrates blev tvunget til at drikke saften fra Skarntyde.
 Radbrækning
 Spidning på pæl
 Spidsrod, egentlig militær pryglestraf, men reelt henrettelse ved mange slag
 Stening, omtalt i Moseloven i Bibelen og i koranen. Metoden anvendes i enkelte muslimske lande
 Sønderrivning med heste
 Væltning af mur, anvendes i en del muslimske lande
 Ophængning i lille bur, anvendt i Dansk Vestindien.
 Gå planken ud, anvendtes på piratskibe
 Henrettelse med elefant, anvendtes i Syd- og Sydøstasien
 Messingoksen, anvendes i oldtidens Grækenland

Udstillingsmåder 
For at henrettelsen skulle virke afskrækkende eller ydmygende kunne den henrettedes lig blive udstillet.
 Stejling
 Den hængte kunne hænges op sammen med en pelset ulv.

Offentlighed 
Mens forbrydere i dag ofte henrettes alene i nærvær af de foreskrevne vidner, var henrettelser tidligere ofte offentlige. Et af formålene med korsfæstelse var netop at tjene til advarsel. Metoder som gaskammer eller giftinjektion egner sig ikke til offentlighed.
 
Offentlige henrettelser ansås af mange for at være skuespil – en slags forlystelse.
H.C. Andersen måtte som latinskolelev i 1825 overvære halshugningen af tre mennesker, idet hans rektor fandt, at det var et gavnligt led i elevernes uddannelse. Den sidste offentlige henrettelse i Danmark skete i 1882. I Frankrig skete den sidste offentlige guillotinering i 1939.

I Danmark fuldbyrdedes efter 1945 46 dødsdomme for forbrydelser begået under den tyske besættelse. Dødsstraffene blev eksekveret ved skydning og udført af politifolk.

Likvideringer og henrettelser i Danmark under besættelsen 1940–1945 
 Værnemagten henrettede efter dom ved tysk krigsret 102 personer, og omkring 100 clearingmord .
 Modstandsbevægelsen likviderede omkring 400 stikkere, der var farlige for deres landsmænd.
 46 blev dødsdømt og henrettet i retsopgøret efter besættelsen.

Historiske registreringer 

 14. august 1936 - den sidste offentlige henrettelse i USA foretages i Kentucky, da drabs- og voldtægtmanden Rainey Bethea hænges foran et offentligt publikum

Referencer

Eksterne henvisninger
Friluftsteater

Et friluftsteater er et teater, der opfører teaterforestilling, hvor publikum befinder sig udendørs.

Ulvedalene i Jægersborg Dyrehave nord for København er et af de mest kendte, men der er næsten ikke den provinsby, der ikke på et eller andet tidspunkt har forsøgt sig. Danmarks ældste, aktive friluftsteater er Nyborg Voldspil i Nyborg.

I Verona, Italien, findes en stor arena fra den romerske oldtid, der om sommeren anvendes som et åbent operateater, som har spillet gennem snart mange år med en stadig voksende succes.

Fordelen er åbenlys – små byggeomkostninger og dermed lavere billetpriser for publikum samt muligheden for teaterturneer – hvor teatret kommer til publikum og ikke omvendt.

Ulempen er en enkelt, nemlig vejret. Man kan dog tildække scenen så meget, at skuespillerne kan gennemføre – mens publikum må ty til egen beskyttelse. Her gælder reglen: The show must go on måske mere end i noget andet tilfælde.

Teater
Plzeň

Plzeň (tysk: Pilsen), er den fjerdestørste by i Tjekkiet og ligger i den vestlige del af Bøhmen. Den er det administrative hovedkvarter for regionen Plzeňský kraj. Plzeň er blevet kendt for at have lagt navn til øltypen pilsner og for Škodafabrikkerne, der ligeledes ligger i byen. Bispesædet og universitetsbyen har yderligere en betydelig position som et stærkt industri-, handels-, kultur- og administrationscentrum. Byen har et indbyggertal på knap 163.000 mennesker.

Byen, der ligger godt 90 km sydvest for Prag, ligger hvor fire floder løber sammen og danner floden Berounka.

Henvisninger 

Byer i Tjekkiet
Byer i Plzeň
Brno

Brno () er en by i det sydøstlige Tjekkiet, der med omkring  indbyggere er den næststørste by i Tjekkiet og den største by i Mähren. Den ligger, hvor floderne Svitava og Svratka løber sammen, og er hovedby i regionen Sydmæhren. Byen blev grundlagt i 1243 og er i dag universitetsby.

Den tjekkiske traktorfabrik Zetor har hovedkvarter i byen.

Byen erkendt for den funktionalistiske Villa Tugendhat, der tegnet af Ludwig Mies van der Rohe.

Byens ishockeyhold er HK Kometa Brno.

Eksterne henvisninger 

 
 Officiel turistportal Go To Brno

 
Byer i Tjekkiet
Byer i Sydmæhren
Tandslet

Tandslet er en by på Als med , beliggende 9 km sydøst for Augustenborg, 9 km syd for Fynshav, 7 km nordøst for Høruphav og 16 km øst for Sønderborg. Byen hører til Sønderborg Kommune og ligger i Region Syddanmark. I 1970-2006 hørte byen til Sydals Kommune.

Tandslet hører til Tandslet Sogn. Tandslet Kirke ligger i Over Tandslet. De to bydele Over og Neder Tandslet er vokset sammen langs en 2,3 km lang hovedgade.

Faciliteter 
Sydals Kommune besluttede i 2002 at lukke folkeskolen i Over Tandslet, men byens borgere startede året efter Tandslet Friskole, som har 123 elever og bakkes op af en skolekreds med 281 medlemmer. Naturbørnehaven i Holm Skov er normeret til 45 børn. I skoven ligger også pavillonen Friskoven, som friskolen udlejer. Den har en stor sal med plads til 60 siddende personer og et mindre lokale med plads til 25 personer.

Sydals-Hallen i Neder Tandslet er opført i 1969. Foruden idrætshal er der multisal, motionsrum, cafeteria og 4 keglebaner samt 2 udendørs tennisbaner. Købmandsselskabet Tandslet ligger i Over Tandslet, og Tandslet Transformatormuseum ligger på grænsen mellem de to bydele.

Historie

Jernbanen 
Amtsbanerne på Als eksisterede 1898-1933. Både Over og Neder Tandslet fik trinbræt med sidespor (tysk: Haltestelle) på amtsbanestrækningen Sønderborg-Skovby. Stationskroen i Neder Tandslet er bevaret på Mommarkvej 346-350. I Over Tandslet er varehuset bevaret på Gammel Skolevej 20, og ½ km af amtsbanens tracé er bevaret fra idrætspladsen til lidt sydøst for vejen Tandsryd.

Amtsbanen gik nord om Over Tandslet, men da den smalsporede amtsbane i 1933 blev erstattet af den normalsporede statsbane Mommarkbanen, blev den ført syd om byen på 3½ km nyt tracé for at undgå bakkerne nord for byen. 200 m af dette tracé er bevaret vest for Tandsgårdvej. Omlægningen krævede en ny stationsbygning, som er bevaret på Lebølvej 5. I Neder Tandslet genbrugte DSB kroen som stationsbygning.

Stationsbyen 
Neder Tandslet havde mejeri allerede i amtsbanens tid. I Mommarkbanens tid havde den også fået forsamlingshus, bageri og telefoncentral; Over Tandslet havde fået lægebolig. I 1962 blev Mommarkbanen nedlagt.

Mindesten 
Foran kirken står en sten, der blev afsløret 14. juni 1930 til minde om Genforeningen i 1920. Senere blev stenen også et minde om Befrielsen i 1945.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 

 Tandslet Guide 
 SDFE kortviser: Målebordsblade, preussiske 1877-1920, danske 1920-71

Byer på Als
Byer og bydele med genforeningssten
Byer og bydele med befrielsessten
Ostrava

Ostrava (; ) er en by i det østlige Tjekkiet, der med sine  indbyggere er den tredjestørste by i Tjekkiet. Den ligger ved floden Oder tæt på grænsen til Polen. Ostrava er hovedby i regionen Mähren-Schlesien.

Kendte bysbørn 
En af byens berømte sønner er tennisspilleren Ivan Lendl.

Henvisninger 

 

 
Byer i Tjekkiet
Byer i Mæhren-Schlesien
Liberec

Liberec (hist. Reichenberg i det tyske Rige) er en tjekkisk by og hovedstad i regionen af samme navn. Byen ligger i Bøhmen i det allernordligste af Tjekkiet. Den har  indbyggere.

Kildeangivelser

Eksterne henvisninger 
 Deutsche Verwaltungsgeschichte 1871 – 1990 

Byer i Tjekkiet
Byer i Liberec
Narhval

Narhvalen (norrønt; náhvalr, lighval), Monodon monoceros, er et dyr i ordenen af hvaler og er sammen med hvidhvalen de eneste medlemmer af familien Monodontidae. Den voksne narhval måler 3,8-5 m og vejer 800-1600 kg. Den har ingen rygfinne. Narhvalhanner har en enkelt lang snoet stødtand, i sjældne tilfælde 2. I sjældne tilfælde kan også hunner have en enkelt stødtand, der dog er væsentlig kortere end hannens. Hannerne bruger stødtænderne i rituelle kampe om hunnerne.

Narhvalens hud (mattak) er meget eftertragtet blandt inuit og er en vigtig kilde til C-vitamin for befolkningen i Arktis.

I middelalderen blev narhvalens stødtand solgt som enhjørningehorn i Europa.

Kilder 

Arktis' fauna
Næbhvaler

Næbhvaler (Ziphiidae) er en familie indenfor underordenen af tandhvaler. Det er en af de familier af store pattedyr vi ved mindst om, da de lever i dybe oceaner. Nogle arter kendes kun fra kraniefund og andre kun fra strandinger. Der findes endvidere ganske få billeder af næbhvaler. Indtil videre har forskerne identificeret mindst 20 arter i 6 slægter. Tre af slægterne, døglingeslægten, næbhvalsslægten og Indopacetus, er samlet i underfamilien Hyperoodontidae.

Klassifikation 

 Familie Næbhvaler Ziphiidae
 Slægt Berardiusslægten, Berardius 
 Art Arnouxs næbhval, Berardius arnuxii
 Art Bairds næbhval, Berardius bairdii
 Slægt Ziphius
 Art Småhovedet hval, Ziphius cavirostris
 Slægt Tasmacetus
 Art Mangetandet næbhval el. Tasmansk næbhval, Tasmacetus shepherdi
 Underfamilie Hyperoodontidae
 Slægt Døglingeslægten, Hyperoodon
 Art Nordlig døgling, Hyperoodon ampullatus
 Art Sydlig døgling, Hyperoodon planifrons
 Slægt Næbhvalsslægten, Mesoplodon
 Art Almindelig næbhval el. blot Næbhval Mesoplodon bidens
 Art Andrews næbhval, Mesoplodon bowdoini
 Art Hubbs næbhval, Mesoplodon carlhubbsi
 Art Blainvilles næbhval, Mesoplodon densirostris
 Art Gervais' næbhval, Mesoplodon europaeus
 Art Ginkgotandet næbhval, Mesoplodon ginkgodens
 Art Grays næbhval, Mesoplodon grayi
 Art Hectors næbhval, Mesoplodon hectori
 Art Layards næbhval, Mesoplodon layardii
 Art Trues næbhval, Mesoplodon mirus
 Art Perrins næbhval Mesoplodon perrini
 Art Lille næbhval, Mesoplodon peruvianus
 Art Stejnegers næbhval, Mesoplodon stejnegeri
 Art Mesoplodon traversii 
 Slægt Indopacetus
 Art Longmanns næbhval Indopacetus pacificus eller Mesoplodon pacificus
Frank Sepe

Frank Sepe (født 28. december 1971 i New York), er en amerikansk bodybuilder og fotomodel af italiensk og tysk afstamning. 

Af alle bodybuildere er Frank Sepe den mest fotograferede. I den seneste halve snes år har han faktisk koncentreret sig mere om arbejdet som fotomodel end om konkurrencebodybuilding.

Billeder af Frank Sepe har været på omslagene af over 30 magasiner; ligeledes i hundreder af artikler i bodybuildingblade. Ud over sin veludviklede krop har han tiltalende ansigtstræk m.m., og han er da også flere gange fremtrådt fuldstændig 
nøgen  i damemagasinet Playgirl; han er endda den hidtil eneste konkurrencebodybuilder som har været "Playgirl-centerfold".

Frank Sepe er 1,88 m høj og vejer 104 kg.

Bodybuilding-titler 
 1994 Eastern USA Bodybuilding Heavyweight Champion 
 1995 Metro Bodybuilding Champion 
 1996 North American Championships, 5th Heavyweight

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside  
 Frank Sepe Shrine

Bodybuildere fra USA
Personer fra New York
Stav (synet)

Stavene er sanseceller på øjets retina (nethinde). De er meget lysfølsomme (modsat tappene), det er stavene man bruger til at se med når der er mørkt. Der er kun en slags stave, nemlig dem man ikke kan se farver med. Natdyr, har mange stave, det er derfor de ser godt i mørke.

Stavcellerne registrerer lys vha. et membranprotein kaldet rhodopsin bestående af retinal og opsin. Når lys rammer stavcellerne sker der en omlejring af en dobbeltbinding i retinal, som derved aktiverer opsin. Det aktive opsin aktiverer G-proteinet transducin, som aktiverer enzymet phosphodiesterase. Enzymet katalyserer nedbrydning af cyklisk GMP (cGMP) til GMP. Normalt holder cGMP en ionkanal i membranen åben, så den lukkes efter cGMPs nedbrydning, og der sker en ændring i membranpotentialet. Denne ændring er altså det elektriske signal, som løber op til hjernen og fortæller os, at der er lys.

Øjets anatomi
Aluminiumoxid

Aluminiumoxid er en kemisk forbindelse som består af aluminium og oxygen med molekylformlen Al2O3. Aluminiumoxid på krystalform kaldes korund. Hvis krystalstrukturen er tilstrækkelig ren til at være gennemskinnelig klasificeres ædelstenen h.h.v. rubin eller safir alt efter hvilke sporemner den indeholder. 

Aluminiumoxid Al2O3 er kemisk set relativt inert, og indgår i mange mineraler. 

Stoffet er vigtigt i aluminiumsfremstilling, og bruges som slibemiddel pga. af dets hårdhed og som ildfast materiale som følge af dets høje smeltepunkt. Aluminiumoxid bruges også som bæremateriale inden for katalyse og som fyldmateriale i plastik da stoffet er hvidt og relativt inert. 

Aluminiumoxid bruges desuden i industriel fremstilling af syntetisk safirkrystal, der efter fremstilling skæres i skiver, poleres og bruges som meget stærke og ridsefaste "safirglas" på bl.a. højkvalitets armbåndsure og stregkodeskannere.

Eksterne henvisninger 
 11 August 2004, PhysicsWeb: Glass breakthrough Citat: "...Scientists in the US have developed a novel technique to make bulk quantities of glass from alumina for the first time. Anatoly Rosenflanz and colleagues at 3M in Minnesota used a "flame-spray" technique to alloy alumina (aluminium oxide) with rare-earth metal oxides to produce strong glass with good optical properties..."

Mineraler
Keramik
Oxider
Oxid
Jordrente

Jordrente er den særlige løbende indkomst eller det afkast, som ejeren af et jordstykke kan indtjene som følge af ejerskabet af jorden. Man kan enten tænke på afkastet som den leje, ejeren kan tjene ved at bortforpagte eller udleje jordstykket, eller som det løbende afkast af værdien af jord og eventuelt andre naturresurser, som ikke skyldes den enkelte grundejers indsats.

Jordrenten i økonomisk teorihistorie 

Jordrente var et velkendt begreb og diskussionsemne allerede for de klassiske økonomer som Adam Smith og David Ricardo. De skelnede ofte mellem de tre produktionsfaktorer arbejde, kapital og jord som grundlaget for al produktionsværdi, og løn, profit og jordrente som den tilhørende aflønning af hver produktionsfaktor. Ikke mindst David Ricardo udviklede denne teori.

Et eksempel på knaphedsrente 

Jordrenten beror på, at jord er en knap ressource, der kun findes i en given mængde. Jordrenten er dermed et specialtilfælde af det mere generelle begreb knaphedsrente, som defineres som den del af en indkomst, der betales til en produktionsfaktor ud over dens alternativomkostning, altså det beløb, der er nødvendigt for at fastholde dens brug.

Jordrenten som skatteobjekt 

Den kendsgerning, at jord er en produktionsfaktor, der udbydes i en given konstant mængde, bevirker, at det er et hensigtsmæssigt skatteobjekt ud fra et samfundsøkonomisk effektivitetssynspunkt. En årlig skat på jordrenten vil nemlig i modsætning til beskatning af arbejde eller kapital ikke bevirke nogen forvridninger. En skat i stil med den danske grundskyld skaber altså ikke noget dødvægtstab i modsætning til de fleste andre eksisterende skatter.

Ideen om jord som et særlig egnet skatteobjekt har også været grundlag for den amerikanske journalist og økonom Henry Georges tanker og for den politiske bevægelse, georgismen, som han grundlagde.

Jordrentebrug  

Georgismen har haft en vis indflydelse på det danske samfunds udvikling og lovgivning, især i første halvdel af det 20. århundrede, hvor tankerne var udbredt i husmandsbevægelsen og i partier som Retsforbundet og Det radikale Venstre. Ud over lovgivningen om grundskyld sås det tydeligt i oprettelsen af en række jordrentebrug, et begreb, der blev indført med loven om lensafløsning i 1919. I forbindelse med lensafløsningen købte staten en tredjedel af de danske majoraters jord og udstykkede dem til omkring 2300 husmandsbrug. Husmændene købte imidlertid ikke jorden, som forblev statens ejendom, men overtog blot brugsretten (kaldet brugseje) hertil mod at betale en løbende halvårlig afgift på 2,25 % af jordværdien - altså virkeliggørelsen af den georgistiske tanke om fuld grundskyld. Dermed opstod de såkaldte statshusmandsbrug. Ved senere overdragelse af husmandsbruget til en ny bruger kunne den hidtidige beboer sælge værdien af bygninger, egne grundforbedringer mv., men fik ikke nogen betaling for selve jordværdien.

Noter 

Økonomi
Lyng

Lyng (Erica) er en stor slægt med henved 700 arter. Ca. 600 af arterne hører hjemme i Sydafrika, og de kaldes ofte Kap-Lyng. De øvrige ca. 70 arter kommer fra andre dele af Afrika, Middelhavsområdet og det øvrige Europa. Slægtens medlemmer er vintergrønne eller stedsegrønne dværgbuske med nåleformede blade. Blomsterne er som regel nikkende, og de sidder enten enkeltvis i bladhjørnerne eller i endestillede stande. De er 4-tallige og krukkeformede. Frugterne er kapsler med mange frø. 

 Klokkelyng (Erica tetralix)

 Trælyng (Erica arborea) eller "Bruyère"
 Vårlyng (Erica carnea) (synonym: Erica herbacea)
 Grålyng (Erica cinerea)
 Stuelyng (Erica gracilis)
 Høstlyng (Erica vagans)
 

 Vinterlyng (Erica x hiemalis)
 Erica × darleyensis
 Erica × stuartii
 Erica × veitchii
 Erica × watsonii
 ''Erica × williamsii

Note

Se også 
 Hedelyng
Dokumentarfilm

Dokumentarfilm er et omdiskuteret paraplybegreb for en lang række undergenrer. Det dækker over alt fra faktabaserede film, der ikke bygger på et manuskript, men forsøger at skildre virkeligheden, og hvis udgangspunkt er journalistisk til iscenesatte og konstruerede film, hvis udgangspunkt er mere kunstnerisk. 

En dokumentarfilm kan omhandle f.eks. historiske begivenheder, videnskab, politiske, samfundsmæssige eller sociale problemer/modsætninger, naturhistorie, rejsebeskrivelser og biografier.

Den journalistiske dokumentarfilm søger at opnå en objektiv holdning til emnet eller en objektiv skildring af virkeligheden, men som udgangspunkt er det anerkendt at vinkler, æstetik, valg af emne og lign. betyder at dokumentarfilm som udgangspunkt altid er manipulerede og iscenesatte til en vis grad. De fleste instruktører bruger i dag også mange effekter den fiktive films verden for at fange og holde tilskuernes interesse. Eksempelvis computeranimationer, iscenesatte rekonstruktioner samt storslåede naturbilleder.

Grænsen mellem dokumentarfilm og propagandafilm kan være flydende.

Historie 

De første film, der blev optaget før 1900-tallet, var oftest af dokumentarisk karakter og viste typisk levende billeder fra dagligdagen. Det kunne fx være et tog, der kørte ind på stationen. Eller en travl hovedgade. Filmene indeholdt sjældent en iscenesat handling og varede på grund af tidens teknologi ikke længere end omkring et minut.

Den første rigtige dokumentarfilm kom i 1922. Det var Robert J. Flahertys Nanook of the North, der viste hvordan arktiske fangere levede. For at indspille filmen måtte Flaherty overtale skuespillerne til at dræbe en hvalros med harpuner i stedet for geværer, som de ellers normalt brugte, og han bragte dem dermed i livsfare. Han byggede også en iglo uden tag, for at kunne tage billeder af indelivet.

Mange film optaget under anden verdenskrig kan også betragtes som dokumentarfilm, da de typisk viser livet på slagmarken, hverdagen i besatte byer eller tilværelsen i koncentrationslejrene.

Hollywood 

De seneste år er der dukket mange store spillefilm op, hvor handlingen er dramatiseret over virkelige begivenheder. Her kan det være svært at skelne mellem fakta og instruktørens tilføjelser. Dette gælder fx film som Thirteen Days, der omhandler Cubakrisen i 1962 eller Apollo 13, der viser NASAs problemer med det, der skulle have været den 3. månelanding. Et andet eksempel er Der Untergang, som handler om Adolf Hitlers sidste dage i førerbunkeren i Berlin i april 1945.

Dokumentarfilm har ikke lige så nemt ved at opnå stor udbredelse gennem visning i biografer. Som en undtagelse kan nævnes Michael Moores Bowling for Columbine, Fahrenheit 9/11 og Sicko.

Den Danske Filmskole uddanner hvert andet år seks tilrettelæggere og tre flerkamerainstruktører. Dokumentaruddannelsen blev stiftet af filminstruktøren Arne Bro, der fungerede som daglig leder af dokumentaruddannelsen i en lang periode.

Se også 
 Ugerevy

Ekstern henvisning 
 Den Danske Filmskole 

Filmgenrer
Marsvin-familien

Marsvin-familien er en familie af tandhvaler, der omfatter 6 arter i 3 slægter.

Klassifikation 

 Marsvin-familien Phocoenidae
 Slægt Neophocaena
 Art Finneløst marsvin, Neophocaena phocaenoides
 Slægt Phocoena
 Art Golfmarsvin eller Vaquita, Phocoena sinus
 Art Almindelig marsvin eller blot Marsvin, Phocoena phocoena
 Art Pigfinnemarsvin eller Burmeisters marsvin, Phocoena spinipinnis
 Art Brillemarsvin, Phocoena dioptrica
 Slægt Phocoenoides
 Art Hvidsidemarsvin eller Dalls marsvin, Phocoenoides dalli
Golfmarsvin

Golfmarsvinet eller Vaquita (Phocoena sinus) er en tandhval i marsvinefamilien. Den findes kun i den nordligste del af den Californiske Golf og har den mest begrænsede udbredelse af alle hvaler. Arten er stærkt udrydningstruet. Golfmarsvinet blev først beskrevet videnskabeligt i 1958 af Ken Norris.

Golfmarsvin når en længde på 1,2-1,5 m og vejer 30-55 kg og regnes for at være verdens mindste hval.

Bestanden er på ca. 10 individer og er akut truet af udryddelse på grund af bifangst i garnfiskeri.
I august 2023 udstedte Den internationale hvalfangstkommission sin første udryddelsesalarm i organisationens levetid og meddelte der skal handles hurtig for at redde bestanden, dog samtidigt at en ny kalv er blevet observeret året før.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Phocoena sinus

Marsvin-slægten