kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Høghsbjerget

Høghsbjerget (også kaldet Kongsholmbjerget) er en kunstigt anlagt bakke i den sydligste del af Albertslund Kommune, nærmere bestemt Kongsholmparken.

Bakken er 35 meter høj og anlagt med overskydende jord og byggeaffald fra opførelsen af Albertslund Syd. Kommuneingeniør Jens Christian Høgh (1916-1976) har lagt navn til bakken.

Fra toppen af Høghsbjerget kan man se store dele af Vestegnen, og det er muligt at se til Herstedhøje, som er den kunstigt anlagte bakke i den nordlige del af kommunen.

Ved Høghsbjerget findes desuden en friluftsscene.

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Albertslund
Bakker i Danmark
Ludvig Hannibal Krieger (1774-1825)

Ludvig Hannibal Krieger (født 11. november 1774 i København, død 10. april 1825 sammesteds) var en dansk officer.

Krieger var søn af viceadmiral Johan Cornelius Krieger og Sophie Magdalena Arff og havde en række kendte brødre. Han blev 1784 sekondløjtnant à la suite i Kronprinsens Regiment, 1787 kostkadet, 1795 (med anciennitet fra 1790) sekondløjtnant, 1798 premierløjtnant ved Marinekorpset, var med i slaget på Reden og fik 1802 Guldmedaljen for 2. april 1801, blev 1803 stabskaptajn, 1808 kompagnichef, fik 1809 Ridderkorset af Dannebrog, 1811 kompagnichef ved Københavns Infanteriregiment, 1816 ved Norske Livregiment og 1820 major (med anciennitet fra 1815).

Han blev gift 12. november 1813 i Hillerød med Henriette Cathrine von Levetzow (29. november 1786 på Frederiksborg Slot - 9. marts 1851 i København), datter af amtmand Heinrich von Levetzow.

Kilder 
 Danmarks Adels Aarbog 1907.

Ludvig Hannibal 1
Riddere af Dannebrog
Personer i Englandskrigene fra Danmark-Norge
Officerer fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Bordskåner

En bordskåner er en genstand, der bliver brugt til at stille f.eks.  gryder eller fade  på, for at bordet ikke bliver skadet af varmen fra den genstand, men stiller på den. Dette er især gavnligt ved træborde, som ikke tåler fugt. Den kan være lavet af flere forskellige materialer såsom kork, metal, gummi og læder, og kan have forskellige former og udformninger. Den kan f.eks. bestå af én genstand, der kan være f.eks. rund eller firkantet, eller kan bestå af flere stykker materiale sat sammen, så den kan blive f.eks. krydsformet eller trekantet.

Køkkenredskaber
Dækketøj
Tofte (Hurum)

Tofte er en by i Asker kommune i Viken fylke i Norge. Byen har 3 047 indbyggere (2012), og ligger mellem Kana og Filtvet. Mod vest starter Sandbukta-Østnestangen naturreservat med kystnåleskov og Hurums berømte forekomst af mistelten.

Stedet 
Tofte er mest kendt for Södra Cell Tofte, en cellulosefabrik midt i Tofte, og Hurum fabrikker som laver papir. Sidstnævnte blev i 2007 overtaget af industriselskabet Daimyo. Ved Södra Cells fabrik ligger også Statkraft Hurum saltkraftværk (Statkraft Osmotic Power Prototype), som er verdens første saltkraftværk baseret på osmose, åbnet af Statkraft 24. november 2009.

Hurum ungdomsskole som ligger i Tofte er blevet udvalgt til at repræsentere Norge i et projekt som handler om samarbejde mellem skoler og industrier. Hurum ungdomsskole og Södra Cell Tofte vandt 4. oktober 2006 prisen for bedste partnerskab mellem skole og virksomhed i Europa. Tildelingen af prisen fandt sted under den internationale partnerskabskonference i Calabrien, Italien. Ellers er Tofte kendt for sin produktion af vinen. Golden Power.

Tofte betjenes af Ruters buslinje: 251 (Tofte – Oslo Busterminal).

Billeder 

Byer i Viken
Hurum
Ludvig Hannibal Krieger (1822-1874)

Ludvig Hannibal Krieger (født 9. december 1822 i København, død 12. april 1874 sammesteds) var en dansk officer.

Krieger var søn af major Ludvig Hannibal Krieger og hustru, blev kadet 1836, sekondløjtnant à la suite i infanteriet 1842, indtrådte i nummer i 1844 i 7. bataljon, blev hofjunker 1845 og samme år forsat til Livgarden til Fods, blev 1846 kammerjunker og 1848 premierløjtnant. 1854 blev Krieger kaptajn af 2. grad og 1859 af 1. grad, blev 1867 virkelig kaptajn og 1874 oberst og chef for 15. bataljon. Han døde senere samme år.

Den 6. oktober 1850 var han blevet Kommandør af Dannebrogordenen og Ridder af Sankt Anna-ordenen (ordenens 4. grad), blev 24. juli 1862 Ridder af Sværdordenen, 10. august 1869 Dannebrogsmand og 9. december 1872 Ridder af Sankt Olavs Orden.

Han blev gift 21. marts 1851 med Lassebine Sofie Christine Lassen (født 16. april 1830, død 24. maj 1904), datter af forpagter på Svanholm Søren Lassen og Jacobine Sophie, født Lohmann.

Kilder 
 Ferdinand von Krogh: Dansk Adelskalender, 1878. Online-udgave
 Vilhelm Richter: Den danske Landmilitæretat 1801-1894, bind 2, København: Antikvariat Richard Levin & Co. ApS og Dansk Historisk Håndbogsforlag 1977, s. 10.

Ludvig Hannibal 2
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Officerer fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Riddere af Sankt Olavs Orden
Riddere af 1. klasse af Sværdordenen
Frederik Emanuel Lützen

Frederik Emanuel Lützen (22. februar 1811 – 4. februar 1873) var en dansk officer og kammerherre.

Han blev ritmester, udskrivningschef i København, senere oberstløjtnant og kammerherre, Ridder af Dannebrog.

Han blev gift 29. januar 1850 med Sophie Magdalene Krieger (1811-1896), datter af kontreadmiral Anthonius Krieger.

Kilder 
 Krogsgaards slægtssider 

Kammerherrer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Kavaleriofficerer fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Corvisart

Corvisart er et franskt efternavn, der henviser til blandt andre:

 Jean-Nicolas Corvisart (1755-1821), fransk læge, livlæge hos Napoleon 1.
 Lucien Corvisart (1824-1882), fransk læge, livlæge hos Napoleon 3.
 Charles Corvisart (1857-1939), fransk general
Adolph Frederik Krieger

Adolph Frederik Krieger (født 4. februar 1767 i København, død 15. september 1839 i Frederiksort) var en dansk officer.

Han var søn af viceadmiral Johan Cornelius Krieger og hustru og havde en række kendte brødre. Han sluttede sin karriere som generalmajor og kommandant i Frederiksort.

Han ægtede 1. gang 24. oktober 1792 Johanne Henriette de Fisker (30. december 1776 - 22. december 1798), datter af Henrik Fisker, og 2. gang 17. marts 1800 Caroline Mariane von Gottberg (8. marts 1779 - 1. september 1830 i Frederiksort).

Kilder 
Danmarks Adels Aarbog 1921.

Adolph Frederik
Generalmajorer fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Christian Henrich Wildenradt

Christian Henrich (von) Wildenradt (Wildenrath, Wildenrad) (3. maj 1742 i København – 7. december 1791) var en dansk officer, landkommissarius og udskrivningsinspektør, bror til Wenzel Rotkiær Wildenradt og far til Johan Peter Fürchtegott Wildenradt.

Han var søn af kaptajn, senere karakteriseret oberst Johan Wildenradt (1707-1776, gift anden gang 1765 med Anne Cathrine Wilhelmine Haffner, 1743-1820) og Cathrine Magdalene Kaas (1720-1752). Femten år gammel ansattes han som overtallig fændrik reformé i Kongens Livregiment, indtrådte 1758 med sekondløjtnants karakter i nummer ved regimentet og udnævntes året efter til virkelig sekondløjtnant, men forsattes 1762 til det nyoprettede husarregiment med premierløjtnants karakter. Ved regimentets opløsning i maj 1767 sattes Wildenradt à la suite, indtil han i oktober samme år anbragtes i Holstenske Dragonregiment, hvorfra han dog atter i marts 1769 forsattes til Jyske Dragoner, hvor han 1773 avancerede til sekondritmester. Som løjtnant havde han vist sig intelligent og dygtig, men noget "ausschweifend".

1778 dimitteredes han af krigstjenesten, men udnævntes samtidig til virkelig justitsråd og ansattes som tilsynshavende under den kommission, der 1778-80 var nedsat til bekæmpelse af den i Jylland grasserende kvægsyge, i hvilken stilling han udfoldede stor energi og dygtighed og uden skånsel lod nedslagte hele besætninger. Som belønning for sin virksomhed i denne sag udnævntes han i 1781 til etatsråd, fik 1784 han rang i 2. klasse for sine "sande Fortjenester i Henseende til Quægsygen" og ansattes samme år som generalkrigskommissær i slesvigske distrikt, men kaldtes allerede i 1788 fra sin post for at benyttes ved gennemførelsen af landboreformerne. Sammen med Christian Colbiørnsen beordredes han til at lede de ekstrasessioner, der i anledning af stavnsbåndets løsning blev holdt rundt om i landet for at kontrollere de ruller, som proprietærerne førte over deres militærpligtige mandskab, et hverv, der udkrævede både bestemthed og uegennyttighed, og som Wildenradt udførte med stor dygtighed. I september 1788 var han blevet ansat som 2. deputeret i Feltkommissariatet, og i 1789 indtrådte han som deputeret i Generalitets- og Kommissariatskollegiet og blev generalkrigskommissær i sjællandsk-lollandsk-falsterske distrikt. Hans arbejde blev videreført af Carl August Wilhelm Drieberg.

Wildenradt blev gift 25. marts 1769 på Vellinggård, Smidstrup Sogn, med Kristine Margrete Bachmann (20. september 1746 på Vellinggård - 13. februar 1838 i Randers), datter af overførster, hofjægermester Peder Bachmann (1715-1769) og Kristiane Benedikte Kruse (1725-1755). 1769 købte han for 11.785 rigsdaler Vellinggård af Peder Bachmanns arvinger, men solgte 1777 gården for ca. 14.450 rigsdaler til G. Fr. Drøhse.

Han er gengivet i en gouache.

Kilder 
 
 Edvard Holm, Kampen om Landboreformerne.

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Kavaleriofficerer fra Danmark
Krigskommissærer fra Danmark
Kollegiedeputerede fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Etatsråder fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Personer fra København
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Verdensmesterskabet i Counter-Strike:Source

Verdensmesterskaberne i Counter-Strike: Source afholdes hvert år under (Electronic Sports-League (ESL). Turneringer inden for Counter-Strike bliver jævnligt dækket af forskellige tv-stationer verden over.

Historie 

Mesterskabet er kønsopdelt. Mesterskabet for mænd har varet lige siden spillet blev udgivet i 2004. Turneringen for kvinder begyndte året efter i 2005.

Hold 

'aTTaX' er navnet på det hold, der har den største succes, både for mændenes og kvindernes vedkommende. 'aTTaX' har også som det eneste hold vundet VM to gange i træk i mændenes turnering i år 2009 og 2010.

På mændenes side fik 'danskerteamet' mTw en tredjeplads i 2007 og en andenplads i 2011. 'FairPlay' som også er dansk, fik en tredjeplads i 2008. Danmarks bedste 'kvindeteam' hedder 'Unite', som fik en andenplads i 2007 og en tredjeplads i 2009. 'Unite' holder dog pt. pause og har derfor ikke deltaget i turneringer siden 2009.

Verdensmesterskaber for mænd

Verdensmesterskaber for kvinder

Eksterne henvisninger 
Electronic Sports World Cup

Computerspil fra 2004
First-person shooter
Source, Verdensmesterskabet i Counter-Strike:
Windows-spil
Valve Corporation
E-sport
Wright

Wright er et efternavn, der henviser til blandt andre:

 Hans Wright (1854–1925) - dansk arkitekt
 Joseph Wright (1864–1950) - canadisk roer
 Richard Wright (1943–2008) - engelsk keyboard-spiller
 Robin Wright (født 1966) - amerikansk skuespiller

Se også 

 Brødrene Wright
Guatemala ved sommer-OL 2012

Guatemala deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Lande ved sommer-OL 2012
Guatemala ved sommer-OL
Somalia ved sommer-OL 2012

Somalia deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer 

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Joseph Wright

Joseph Wright henviser til blandt andre:

 Joseph Wright (1734–1797), engelsk maler
 Joseph Wright (1855-1930), engelsk filolog
 Joseph Wright (1864–1950), kanadisk roer
 Joseph Wright, Jr. (1906-1981), kanadisk roer
Libanon ved sommer-OL 2012

Libanon deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

   

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Joseph Wright (filolog)

Joseph Wright (født 31. oktober 1855 i Thackley, død 27. februar 1930) var en engelsk sprogforsker.

Wright blev professor i sammenlignende sprogvidenskab ved Oxfords Universitet 1891. Uden for sin nærmeste faglige universitetsvirksomheds område (lære- og håndbøger i gotisk, oldhøjtysk, middelhøjtysk, oldengelsk, græsk) har han navnlig gjort sig fortjent og berømt som dialektforsker ved udarbejdelsen af English Dialect Dictionary, der udkom i 6 digre bind 1896—1905. Arbejdet var sat i gang af stifteren af English Dialect Society, Walter William Skeat, hvem den store ordbog er tilegnet. Men da Wright overtog arbejdet (1889), udvidede han i høj grad planerne for ordbogen, udsendte tusinder af spørgelister, skaffede sig medhjælpere, fik dannet lokalkomiteer rundt om i landet og så videre. Desuden udnyttedes den foreliggende dialektlitteratur (ordbøger, skildringer på folkemål og så videre), så at dialektarkivet voksede til op imod 2 millioner sedler. Med udmærket organisationsevne fremmede Wright bearbejdelsen af materialet og udgivelsen af værket, som han bekostede for egne midler. Ordbogens slutningsbind giver tillige en redegørelse for de engelske dialekters (især lydlige) forhold. Selv om indsamlingsarbejdet har måttet udføres næsten helt af fagligt uskolede optegnere, er Wrights dialektordbog af overordentlig værdi, så meget mere, som de engelske dialekter samtidig har været udsatte for voldsomme udviskende omdannelser (meddelelser fra Londons omegn mente Wright således at måtte lade helt ude af betragtning). Foruden oplysninger for lingvister byder ordbogen kulturhistorikeren et meget rigt stof (meddelelser om overtro, sæd og skik, lege og så videre). Intet andet land i verden kunde opvise en tilsvarende ordbog, omfattende — med en imponerende stofmængde — alle landets forskellige dialekter.

Kilder 

 

Filologer fra Storbritannien
Ansatte ved University of Oxford
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Faglitterære forfattere fra Storbritannien
Professorer fra Storbritannien
Thomas Wright (forfatter)

Thomas Wright (født 21. april 1810 i Wales, død 23. december 1877 i London) var en engelsk litteraturhistoriker og oldforsker.

Han studerede i Cambridge, hvor han fik en professorpost; denne opgav han senere og levede i London. Han var en betydelig historiker, af hvis værker kan nævnes: Biographia Britannia Literaria, 2 bind (1842—46); St. Patrick’s Purgatory (1844); Essays on the Literature, Superstitions, and History of England in the Middle Ages, 2 bind (1846); England under the House of Hannover (1848); Narrations of Magic and Sorcery, 2 bind (1851); The Celt, the Roman and the Saxon (1852); Wanderings of an Antiquary (1854); History of France, 3 bind (1856-62); Domestic Manners in England during the Middle Ages (1861); Essays on Archæological Subjects, 8 bind (1861). Desuden har han udgivet: Chaucers The Canterbury Tales, 3 bind (1847—51); Dictionary of obsolete and provincial Words, 2 bind (1856), og det efter hans død udkomne Anglo-Saxon and Old English Vocabularies, 2 bind (1884).

Kilder 

 

Litteraturhistorikere fra England
Historikere fra England
Kulturhistorikere
Arkæologer fra England
Faglitterære forfattere fra England
Briter i 1800-tallet
Salmonsens
Johan Aschehoug Kiær

Johan Aschehoug Kiær (11. oktober 1869 i Drammen - 1931) var en norsk palæontolog.

Kiær blev student 1888. Efter at have studeret zoologi gik han over til palæontologien og studerede i omtrent tre år under professor Zittel i München, hvor han tog doktorgraden på afhandlingen Faunistische Übersicht der Etage 5 des norwegischen Silursystems (Kristiania Videnskablige Selskabs Skrifter 1897). Efter sin hjemkomst fra Tyskland udgav han Die Korallenfaunen der Etage 5 des norweg. Silursystems. I, Heliolitidæ (i "Palæontographica" bind 46) med en supplerende afhandling. Efter disse rent palæontologiske arbejder begyndte han 1901 et omfattende studium af silurens lagfølge. De norske fossilførende formationer i Kristianiastrøget fra kambrium og ordoviciumvar tidligere i deres hovedtræk udredede af Brøgger; nu blev det Kiærs opgave at skaffe klarhed over siluren, et foretagende, som frembød særskilte vanskeligheder på grund af, at dens lagfølge er udviklet med forskellige bjergarter i de forskellige distrikter. 

Sine resultater har Kiær nedlagt i et omfangsrigt værk Das Obersilur im Kristianiagebiete (Kristiania Videnskablige Selskabs Skrifter 1906), der blev belønnet med Nansenprisen for 1906. 1909 oprettedes ved universitetet en professorpost for palæontologi og historisk jeologi, i hvilken Kiær blev ansat. 1916 udgav han et arbejde over Holmia-funaen ved Tømten, en lokalitet for kambrium. I den senere Tid interesserede han sig  også for Devonformationen. Han opdagede en fauna tilhørende denne på Ringerike. Blandt de der fundne dyrelevninger var resterne af en kæmpekrebs. Om devoniske fiskelevninger fra Ellesmere Land har han skrevet en afhandling, og han har givet foreløbige meddelelser om Spitsbergens devoniske fisk. Han forestod ordningen af den palæontologiske afdeling ved det i 1920 åbnede nye Geologisk-Palæontologiske Museum i Kristiania. Han har videre udgivet: The Downtonian Fauna of Norway. Pt. I. Anaspida (Oslo 1924).

Kilder 

 

Palæontologer
Zoologer fra Norge
Nordmænd i 1800-tallet
Nordmænd i 1900-tallet
Personer fra Drammen
Hans Jürgen Kiær

Hans Jürgen Kiær (født 5. februar 1862 i Drammen, død 2. april 1896 sammesteds) var en norsk astronom og forretningsmand. 

Efter at have studeret matematik og astronomi i Kristiania, Cambridge, Leipzig], München, Wien og Paris tog han 1890 doktorgraden med afhandlingen : Studier over Aarsagerne til Kometernes Haledannelse (1890) og blev 1891 universitetsstipendiat i astronomi; men allerede 1892 opgav Kiær denne stilling, fordi han i Drammen havde grundet et skibsrederfirma, som han arbejdede op til et af byens betydeligste. I sine sidste år stiftede han dampskibsassuranceforeningen "Vidar".

Kilder 

 

Matematikere fra Norge
Astronomer fra Norge
Erhvervsfolk fra Norge
Nordmænd i 1800-tallet
Personer fra Drammen
Salmonsens
Chris Grayling

Christopher Stephen Grayling, (født 1. april 1962 i London), er en konservativ britisk politiker. Den 4. september 2012 blev han justitsminister og lordkansler i David Camerons regering, og i 2016 transportminister i Regeringen Theresa May.

Kariere 
Grayling har en kandidatgrad i historie fra Cambridge Universitet. Han arbejdede som tv-journalist og tv-producent 1985–2001, blandt andet hos BBC. I parlamentsvalget i 2001 blev Grayling indvalgt i Underhuset for valgkredsen Epsom og Ewell.

Fra 2005 indgik han i det konservative partis skyggekabinet, hvor han blandt andet var skyggeindenrigsminister i 2009–2010. Han var også skyggeleder af Underhuset i 2005.

Minister 
Efter valget i 2010 blev han udnævnt til viceminister (minister of state) for arbejdsmarkedet.

Da Grayling blev lordkansler i 2012 var han den første ikke-jurist på denne post siden 1558.

I 2015 blev Chris Grayling Formand for Det kongelige råd (Lord President of the Council) og Leder af Underhuset.

Noter

Eksterne henvisninger 

Transportministre fra Storbritannien
Justitsministre fra Storbritannien
Lord High Chancellors
Skyggeledere af Underhuset
Ledere af Underhuset
Alexander 1.

Alexander 1. kan referere til:

 Alexander 1. af Makedonien, konge af Makedonien 495–450 f.Kr.
 Alexander 1. af Epirus (370 f.Kr.–331 f.Kr.), konge af Epirus omkring 342 f.Kr.
 Alexander 1. Balas af Seleukideriget, konge af Seleukideriget 152–145 f.Kr.
 Pave Alexander 1., pave fra 106 til 115
 Alexander 1. af Skotland (ca. 1078–1124), konge af Skotland
 Alexander 1. af Moldovien, voivod af Moldovien 1400–1432
 Alexander 1. af Georgien (1412–1442), konge af Georgien
 Alexander Jagiellon (1461–1506), storhertug af Litauen og konge af polen
 Alexander 1. af Parma (1545–1592), hertug af Parma
 Alexander 1. af Rusland (1801–1825), kejser af Rusland
 Alexander 1. af Bulgarien (1857–1893), fyrste af Bulgarien
 Alexander 1. af Serbien (1889–1903), konge af Serbien
 Alexander 1. af Grækenland (1917–1920), konge af Grækenland
 Alexander 1. af Jugoslavien (1929–1934), konge af Jugoslavien
Færder fyr

Færder fyr er et fyr som ligger på den midterste af de tre øer som udgør Tristein (også kaldt Lille Færder). Øerne tilhører Tjøme kommune i Vestfold og Telemark. Fyret blev støbt i jern ved Bærums verk. Det blev færdigbygget i 1857 og rager 47 meter over havoverfladen. Selve tårnet måler 43 meter og er landets næsthøjeste støbejernstårn. Lysstyrken er 3.570.000 candela og lysvidden 19 nautiske mil.

Det første Færder fyr blev bygget i 1697 på øen Store Færder lige nord for nutidens fyr. Dette var et privat fyr formet som en åben fyrgryde af smedejern. Gryden stod på klippen og fyrpasseren efterfyldte med kul og træ hele natten. På et år blev der afbrændt omkring 540 tønder med kul. I 1799 overtog det offentlige ansvaret for fyrdriften, og et tårn med stor lygte stod færdig i 1802. Kulfyret blev erstattet af et linseapparat og fyrlamper drevet på petroleum i 1852. Få år senere blev der også bygget  et nyt tårn på øerne lidt længere mod syd, der det stod færdig i 1857. I dag drives fyret af elektricitet.

Færder er med sin beliggenhed et af hovedmærkerne til skibsfarten i Oslofjorden. Området omkring Færder fyr kan være meget vejrudsat, og karakteriseres af «Den norske los» som et farligt sted at være når efterårsstormene sætter ind.

Hele fyrstationen fik status som Fredet efter lov om kulturminner i 1997. Man kan også stadig se ruinerne etter bebyggelsen på Store Færder. Øen ligger i Færder nationalpark.

Klima 

Færder fyr har et moderat kystklima med relativt lille nedbør, milde vintre, varme somre og lille forskel mellem dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. met.no har drevet meteorologiske målinger på Færder fyr siden 1885. Målestationen blev automatiseret i 2006. Normalværdier for perioden 1961−1990 sesgitt i tabellen nedenfor.

I den rekordvarme sommer 1997 blev der registreret i alt 18 tropenætter ved målestationen. Færder markerer sig dermed som det sted i Norge med flest tropenætter, det vil si sommernætter hvor nattetemperaturen ikke går under 20 grader celsius. Højeste og laveste registrerede temperaturer på Færder er henholdsvis 28,0 grader 10. juli 1955 og −23,0 grader 25. januar 1942.

Se også 
 Norske fyr

Eksterne kilder og henvisninger 

 Færder Rotaryklubbs oplysningssider om Færder fyr 
 Nasjonalbibliotekets historiske fotografier fra Færder
 

Fyr i Vestfold og Telemark
Tjøme
Oslofjorden
Kulturminder i Norge
Færder nationalpark
Alexander 2.

Alexander 2. kan referere til:

 Alexander 2. af Makedonien, Konge af Makedonien fra 370 til 368 f.Kr.
 Alexander 2. af Epirus (død 260 f.Kr.), konge af Epirus i 272 f.Kr.
 Alexander 2. Zabinas af Seleukideriget (død 123 f.Kr.), konge af Seleukideriget 128 til 123 f.Kr.
 Pave Alexander 2., pave fra 1061 til 1073
 Alexander 2. af Skotland (1198–1249), konge af skotterne
 Alexander 2. af Imereti (1478, 1483–1510), konge af Georgien og af Imereti
 Alexander 2. af Kakheti (1574–1605), konge af Kakheti
 Alexander 2. af Rusland (1818–1881), tsar af Rusland
Tristein

Tristein eller Tristeinene, også kaldt Lille Færder eller Lille Ferder, er en lille øgruppe i Ydre Oslofjord. Øgruppen er en del af Tjøme kommune i Vestfold og Telemark fylke i Norge. Som navnet tilsiger består øgruppen af tre små øer; dertil er der en række små skær mellem dem og omkring. Færder fyr ligger på den midterste af de tre øer. Allerede i 1700-tallet blev Tristein kaldt for Lille Færder, bl.a. i det engelske søkortatlas The English Pilot fra 1780. 

Omtrent to nautiske mil nord for Tristein ligger øen Store Færder. Denne husede i mange år, frem til færdigbyggelsen af Færder fyr, et kulfyret kystfyr oprindelig fra 1696. Dette blev nedlagt da Færder fyr blev sat i drift i 1857. Ruiner kan spores efter det gamle fyr. Det nye fyr på Tristein fik navnet Færder. 

Navnet Færder er blevet godt kendt gennem den årlige Færdersejladsen med over tusind konkurrerende sejlbåde. Ud fra navnet, skulle man tro at sejladsen har sit vendingspunkt omkring Store Færder eller Færder fyr, men sådan er det ikke. Yderpunktet for de største bådklasser i Færdersejladsen, er Tristeingrunden. Dette er en grund ca. en nautisk mil syd for Tristein.
Øen har siden 2013 været en del af Færder nationalpark

Se også 
 Færder fyr
 Store Færder

Øer i Vestfold og Telemark
Øer i Oslofjorden
Tjøme
Færder nationalpark