kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Glenstrup-stenen 1

Glenstrup-stenen 1 er en runesten, fundet i Glenstrup på kirkegården. Stenen stammer iflg. Jon Skonvig fra en høj umiddelbart syd for kirken kaldet "Quinnar höy". I overensstemmelse med det kgl. reskript fra 1652 kom stenen til København, hvor den blev opstillet ved Trinitatis Kirke. Den blev reddet fra branden i 1728 og lå en lang tid på kirkepladsen, senere i en krog af kirken. I 1807 blev den anbragt i opgangen til Rundetårn, hvorfra den i 1867 blev overført til Nationalmuseet, hvor den nu står i runehallen. Runestenen er forsynet med et skåltegn fra bronzealderen på forsiden, hvilket antyder, at den i denne periode har været anvendt som kultsten. Skåltegn kendes fra en række andre danske runesten, f.eks. Glavendrupstenen, Sdr. Vissing-stenen 1 og Kallerupstenen. Runestenen er rejst i et område syd for Hobro, hvor der er fundet mange runesten fra den sene vikingetid. De nærmest beliggende runesten er Svenstrup-stenen og Vester Tørslev-stenen.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i konturordning, som begynder i stenens nederste venstre hjørne og afsluttes i en tværbjælke midt på stenen. Den samme indskriftordning, som er helt usædvanlig for danske runesten, ses på Hobro-stenen 2, som er rejst af Thore efter hans fælle Karl. Det er på grund af navnesammenfaldet og indskrifternes design meget sandsynligt, at disse to runesten er rejst af den samme Thore, men runeristerne har været forskellige personer, idet runernes udformning er forskellig.

Se også
 Glenstrup-stenen 2

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Iversen, Mette 2000. Fra Runesten til Runesten i Midtjylland. Viborg 
 Øeby Nielsen, Gunhild 2007. Runesten og deres fundforhold. Magt og mentalitet, kontinuitet og brud i tiden for religions- og kulturskiftet ca. 950-1200, s. 118-124. Århus.

Runesten i Danmark
Mariagerfjord Kommune
Glenstrup-stenen 2

Glenstrup-stenen 2 er en runesten, fundet i Glenstrup i 1877. Runerne blev opdaget efter at stenen var flyttet fra "ødekirken" i Handest og anbragt som hjørnesten i et tørvehus. Den blev udtaget i 1881 og opstillet ved landevejen. Nu står den i Glenstrup kirkes våbenhus. Glenstrup 2 er fundet i det område af Danmark, hvor der er rejst flest runesten i den sene vikingetid omkring 970-1020 e.Kr., nemlig i området mellem Randers, Hobro og Viborg. Her er rejst omkring 30 runesten. Glenstrup ligger lidt syd for Hobro, og nogle af de nærmestliggende runesten er Vester Tørslev-stenen og Svenstrup-stenen.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i konturordning og begynder i nederste venstre hjørne. Den afsluttes på smalsiden med ordet 'thegn'. Samme ord har en stungen k-rune. På bagsiden af stenen ses en lodret figurfremstilling af en hjort og en hind. Toke er et af de mest almindelige mandsnavne i vikingetiden og kendes fra ikke mindre end 26 runesten i Danmark og Skåne. Navnet på den afdøde er enten adj. 'flāR' falsk med negativpræfiks, "den u-falske", eller et ellers ukendt Ȳfli "lille ugle" af fuglebetegnelsen 'ūfR'.

Se også
 Glenstrup-stenen 1

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Peterson, Lena 2007. Nordiskt Runnamnslexikon, s. 171 og 259. Uppsala.

Runesten i Danmark
Mariagerfjord Kommune
Runestenen Gørlev 1

Runestenen Gørlev 1 er en runesten, fundet i Gørlev i 1921. Runestenen blev fundet ved restaurering af kirken som tærskelsten under det senmiddelalderlige våbenhus. Nu står den i våbenhuset sammen med Runestenen Gørlev 2. Runestenen er ristet på to sider.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i to parallelle linjer på hver side af stenen. Den præcise betydning af udtrykket 'nyd kumlet' kendes ikke, men en lignende formel 'nyd kumlet vel' genfindes på den jævngamle Nørre Nærå-stenen fra Fyn. Det er ligeledes usikkert, hvad formålet med formlen þistill mistill kistill er, men den kendes fra andre runeindskrifter, bl.a. fra middelalderen. Runerne er meget fint ristede og er især utydelige øverst på B-siden. De to navne Gunne og Armund kan eventuelt være tilføjet af en anden runerister.

Billeder

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Stoklund, Marie 2004. Runestenene i Gørlev Kirke. Tissø og Åmoserne – kulturhistorie og natur. Fra Holbæk Amt. Årbog for kulturhistorien i Holbæk Amt 2003, s. 66-75.

Gørlev 1
Kalundborg Kommune
Runestenen Gørlev 2

Runestenen Gørlev 2 er en runesten, fundet under restaureringsarbejde i Gørlev Kirke (i Gørlev) i 1964. Den blev fundet i fundamentet til det sengotiske tårn, men kan også stamme fra et ældre romansk tårn, som er påvist på stedet. Den er en af de ganske få runesten, som er rejst på Sjælland efter kristendommens indførelse.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon begyndende i højre side. Tredje linje er dårligere ristet end de to med mindeindskriften og kan evt. være en efterligning af formlen på Runestenen Gørlev 1 þistill mistill kistill, som må have været kendt, da Gørlev 2 blev rejst.

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Stoklund, Marie 2004. Runestenene i Gørlev Kirke. Tissø og Åmoserne – kulturhistorie og natur. Fra Holbæk Amt. Årbog for kulturhistorien i Holbæk Amt 2003, s. 66-75.

Gørlev 2
Kalundborg Kommune
Grensten-stenen

Grensten-stenen er en runesten, fundet i Grensten. Iflg. Skonvig lå stenen i ca. 1627 uden for Grensten kirkedør. Senere blev den dækket af et nyt gulv i våbenhuset, men blev i 1842 udtaget og lagt ved kirkegårdsdiget. I 1899 blev den opstillet uden for kirken, men har siden 1982 stået i våbenhuset. I højre side af stenen efter indskriften er stenen forsynet med spiralornamentik.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i parallelordning begyndende i venstre side af stenen og læses nedefra og op. Hvert runebånd indledes med et skilletegn, formentlig for at skabe en flot ramme for indskriften. Skilletegnene består af to punkter eller to lodrette streger over hinanden, undtagen i første runebånd, som afsluttes med et kryds. Stenrejseren Toke Smed, som nævnes i indskriften, er formentlig den samme, som også har rejst Hørning-stenen. Der er mange lighedstræk mellem de to sten, bl.a. runernes form. Revle, søn af Esge Bjørns søn er formentlig bror til Troels, søn af Esge Bjørns søn, som har rejst Lundagårdsstenen, runestenen i Lundagård (Lund-sten 1) i Skåne. Formlen Gud hjælpe deres sjæl viser, at runestenen er rejst i den tidligste kristne tid, og den kendes fra ca. 10 danske og skånske runesten.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Runesten i Danmark
Randers Kommune
Gunderup-stenen 1

Gunderup-stenen 1 er en runesten, fundet i Gunderup i 1629. Stenens oprindelige plads har været ved en gravhøj "paa Fialrø marck wdi Gunderup sogn" (Skonvig 1627), "tæt tilhøire for Veien mellem Fjellerad og Haals" (Worsaae). Al tale om, at stenen har stået på toppen af en høj stammer fra Worm, der har tydet Skonvigs meddelelse under påvirkning af indskriftens indhold. Stenen har formentlig stået ved højen, som tidligt er blevet ødelagt og anvendt som kartoffelkule. Den blev udgravet i 1898 uden at finde andet end to aflange firkantede huller med murstensbrokker, dvs. kartoffelkulerne. Runestenen står nu i Gunderup Kirkes våbenhus sammen med Gunderup-stenen 2.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon på to tilstødende sider. Indskriften fortæller, at runestenen har været en del af et større stenmonument, muligvis i stil med de jævngamle Glavendrupstenen, Tryggevældestenen og Bække-stenen 2. Stenen er den eneste danske runesten, som specifikt nævner arveretlige forhold, som beskrevet af Birgit Sawyer. Dette kan skyldes, at stenrejseren Toke ikke er i direkte slægt med ham, som stenen er rejst efter, Ebbe. Toke er det mest almindelige mandsnavn på runesten i Danmark. Sønder Vissing-stenen 2 er også rejst af en mand ved navn Toke efter en mand ved navn Ebbe, men det kan ikke dokumenteres, at der er en forbindelse mellem de to.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 179-181. København.
Peterson, Lena 2007. Nordiskt runnamnslexikon, s. 221. Uppsala.
Sawyer, Birgit 2000. The Viking-Age Rune-stones. Custom and Commemoration in Early Medieval Scandinavia, s.71-91. Oxford University Press.

Runesten i Danmark
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Aalborg Kommune
Gunderup-stenen 2

Gunderup-stenen 2 er en runesten, fundet i Gunderup i ca. 1627. Da Jon Skonvig undersøgte stenen, sad den i Gunderup kirkelade. Man ved ikke, hvornår den er udtaget. Da Søren Abildgaard tegnede den i 1769, lå den på kirkegårdsdiget med indskriften nedad, og ved Ludvig F. A. Wimmers undersøgelse var den rejst omtrent samme sted. Siden 1895 har den stået i våbenhuset i Gunderup Kirke sammen med Gunderup-stenen 1.

Indskrift 

Indskriften står på den ene flade bredside op ad den venstre kant og læses nedefra og op i en linje. Indskriften bærer kortkvistruner, hvilket er meget sjældent på runesten i Danmark og kun ses på en enkelt anden, nemlig Hedeby 2, som er rejst af Asfrid efter hendes søn, Gnupa. Anvendelsen af kortkvistruner peger på en datering til ældre vikingetid, ligesom anvendelsen af b-runen i stedet for f-runen i navnet ąsulb 'Asulv' og abt 'efter'. Tidligere har disse elementer været tolket som tegn på svensk indflydelse, hvilket er afvist af Michael Lerche Nielsen.

Kilder 
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 181-182.
Lerche Nielsen, Michael 2001. Swedish Influence in Danish Runic Inscriptions. I: Düwel,Klaus,  Edith Marold, Christiane Zimmermann (red.)Von Thorsberg nach Schleswig. Sprache und Schriftlichkeit eines Grenzgebietes im Wandel eines Jahrtausends. Ergänzungsbände zum Reallexikon der Germanischen Altertumskunde 25 p. 127-148. Berlin – New York. 

Runesten i Danmark
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Aalborg Kommune
Gylling-stenen

Gylling-stenen er en runesten, fundet i Gylling i 1839. Stenen blev opdaget i grunden af en ladebygning i Gylling og har formentlig tidligere været benyttet som trappetrin eller lignende. Nu står den i våbenhuset i Gylling Kirke.

Indskrift 

Indskriften har ingen rammestreger. Den begynder nederst på den ene bredside og fortsætter op på toppen og ned på den anden bredside og endelig på smalsiden. Ordet risbiik kendes ikke, men må opfattes som et personnavn.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Runesten i Danmark
Odder Kommune
Hammel-stenen 1

Hammel-stenen 1 er en runesten, fundet i Hammel i 1863. Stenen blev opdaget i Hammel Kirke i skibets sydlige mur. Stenen er tilhugget og genbrugt som sokkelsten i kirken, så dens opringelige størrelse kendes ikke.

Indskrift 

På grund af rejserformlen 'N.N.'s sten' regnes runestenen blandt de ældste i Danmark, men det kan ikke afvises, at den kan være yngre.

Eksterne kilder og henvisninger  
Om stenen  på  Danske Runeindskrifter

Runesten i Danmark
Favrskov Kommune
Hanning-stenen

Hanning-stenen er en runesten, fundet som bygningselement i Hanning kirke. Runerne blev indberettet i 1843, selv om runestenen har været synlig i kirkens mur i århundreder. Stenen er hugget til og har nu en rektangulær form. Den sidder vandret i korets sydmur ca. 2,5 meter over jorden.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i parallelordning, som begynder i nederste højre hjørne. Indskriften afsluttes med et skriftbånd midt på stenen nederst. Efter sekvensen 'sin moder' er der hugget et hammerornament, formentlig en Thorshammer, som man også ser det på Læborg-stenen. Indskriften har stungne runer y og e, og enkelte af runerne, især h og kryds-skilletegnet, ser ud til at være forsynet med seriffer ligesom på Ådum-stenen.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Runesten i Danmark
Ringkøbing-Skjern Kommune
Hjermind-stenen 1

Hjermind-stenen 1 blev iflg. Jon Skonvig fundet "paa Hiermind marck … og ligger neder paa Marcken … sigiss … tilforne att haffue standigg paa en hoÿ icke langtt derfra liggendiss kaldiss Runehoÿ". I 1824 blev den flyttet ind i præstegårdshaven, hvor den endnu står. På bagsiden af stenen er ristet et skib på tværs af stenen. 

Runestenen er fundet i det område af Danmark, hvor der er rejst flest runesten i den sene vikingetid omkring 970-1020 e.Kr., nemlig i området mellem Randers, Hobro og Viborg. Her er rejst omkring 30 runesten. En nu forsvunden runesten Hjermind-stenen 2 blev fundet omkring 1000 skridt fra Hjermind 1. Den nærmestliggende runesten er Bjerring-stenen.

Indskrift 

Indskriften begynder i stenens nederste venstre hjørne og læses i bustrofedon. Vendingen 'en meget god dreng' eller 'en god dreng' opfattes ikke som på nudansk. 'god' refererer til karaktertræk som retskaffen og brav samt ens herkomst, jf. gode mænd = adelsmænd i middelalderen. 'dreng' refererer til 'ung mand'.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text., sp. 656. København.
Jesch, Judith 2001. Ships and Men in the Late Viking Age. The Vocabulary of Runic Inscriptions and Scaldic Verse. Suffolk.

Runesten i Danmark
Viborg Kommune
Hobro-stenen 2

Hobro-stenen 2 er en runesten, som blev fundet på kirkegården i Hobro i 1623. Ved Skonvigs besøg (o. 1627) stod stenen på Hobro kirkegård. 1654 skriver Meier, at den nu ligger i en posemagers gård ved kirkevolden, men i midten af 1800-tallet blev den opstillet ved den nye kirke. Senere blev den flyttet til Hobro museum, men nu har den plads i en mellemgang i biblioteket i Hobro.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i konturordning, som begynder i stenens nederste venstre hjørne og afsluttes i en tværbjælke midt på stenen. Den samme indskriftordning, som er helt usædvanlig for danske runesten, ses på Glenstrup-stenen 1, som er rejst af Thore efter hans far. Det er på grund af navnesammenfaldet og indskrifternes design meget sandsynligt, at disse to runesten er rejst af den samme Thore, men runeristerne har været forskellige personer, idet runernes udformning er forskellig. I Ås kirke i Västergötland findes en runesten, Vg 112, med nøjagtig samme indskrift som på Hobro 2. I disse to indskrifter anvendes yr-runen, R, både som konsonant /R/ og som vokaler /e/ og /æ/, hvilket også er usædvanligt for danske runesten, og som kun kendes fra én anden dansk runesten, nemlig Sdr. Vissing-stenen 1. I et lille område af Västergötland findes en mængde runesten med disse træk, hvilket sandsynliggør, at runeristeren har været svensk. Hobro 2 er den eneste danske runesten med personnavnet Karl. Navnet genfindes i en række svenske runesten.

Galleri

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Lerche Nielsen, Michael 1994. Brugen af R-runen som vokaltegn i vikingetidens runeindskrifter. Selskab for nordisk Filologi. Årsberetning 1992-1993, sp. 76-88. København.
 Peterson, Lena 2007. Nordiskt runnamnslexikon, s. 146. Uppsala.
 Øeby Nielsen, Gunhild 2007. Runesten og deres fundforhold. Magt og mentalitet, kontinuitet og brud i tiden for religions- og kulturskiftet ca. 950-1200, s. 118-124. Århus.

Runesten i Danmark
Stenen 2
Horne-stenen

Horne-stenen er en runesten fundet i Horne i Vestjylland. Ifølge ældre meddelelse sad stenen ”hoss Huornum kircke i den øster kircke gierde ved stetten.” Den var blandt de runemindesmærker, der blev forlangt til København som følge af det kongelige reskript i 1652, men den kom ikke af sted. Fra 1872 til 1953 lå stenen i Nørholms have, hvorefter den blev flyttet tilbage til kirkegården, hvor den nu har en central plads syd for kirken. Et fragment af stenen er gået tabt, og kun den øverste del af runestenen er bevaret. Runeindskriften forbinder stenen til Læborg-stenen, Runestenen Bække 1 og Runestenen Bække 2, som alle tre er rejst i området sydvest for Jelling.

Det manglende fragment blev muligvis fundet i 1940'erne i forbindelse med vejarbejde, men  desværre ødelagt.

Indskrift 

Indskriften er formentlig ordnet i bustrofedon eller konturordning og begynder i højre side. Teksten omtaler Ravnunge-Tue, som også kendes fra Læborg-stenen, Runestenen Bække 1 og Runestenen Bække 2. Teksten har et for vikingetidens runestensindskrifter usædvanligt indhold, idet den ikke er rejst af X til minde om Y, men omtaler det at gøre høj. Samme usædvanlige indskrift ses i Bække 1, hvor Ravunge-Tue omtaler det at gøre høj sammen med to andre. Når den sidste beskadigede del af Horne-indskriften forsøgsvis oversættes med ’Thyras høj’ skyldes det sammenligningen med Bække 1-indskriften og Læborg-stenen.

Kilder  
 "Horne-sten"  hos Danske Runeindskrifter,  Runer.ku.dk
Stoklund, Marie 2005. Tolkningen af Bække-, Læborg- og Jelling-indskrifterne og meningen med at riste runesten. I: Øeby Nielsen, Gunhild Runesten, magt og mindesmærker. Tværfagligt symposium på Askov Højskole 3.-5. oktober 2002. Hikuin 32, s. 37-48. Højbjerg.
Lerche Nielsen, Michael 2005. Ravnunge-Tue som navngiven viking, runestensrejser og myte. I: Øeby Nielsen, Gunhild Runesten, magt og mindesmærker. Tværfagligt symposium på Askov Højskole 3.-5. oktober 2002. Hikuin 32, s. 7-22. Højbjerg.

Henvisninger

Eksterne henvisninger

Runesten i Danmark
Varde Kommune
Runestenen Jelling 3

Runestenen Jelling 3 er en runesten, fundet i kirkegårdsmuren i Jelling i 1964 under arkæologisk undersøgelse.

Indskrift

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Jelling 3
Jelling
Klejtrup-stenen

Klejtrup-stenen er en runesten, som blev fundet under førstegangspløjning af et engstykke ved nordenden af Klejtrup Sø i 1978. Skønt noget tydede på, at stenen oprindeligt var rejst på fundstedet tæt ved vej eller vadested, viste senere udgravninger, at stenen har ligget i sandet i det lave vand sammen med bl.a. en stor kløvet sten og skærver fra stentilhugning tæt ved store stolper, måske fra en bådebro (C14-dateret til ca. 1150). Det tyder på, at stenen ikke står på sin oprindelige plads, men f.eks. kan være tabt under transport. Stenen må have indgået i et anlæg af mindst to sten, siden første del af indskriften mangler. Runestenen er nu rejst få meter fra fundstedet.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i parallelordning i to rækker og læses nedefra og op. Den er den eneste danske runesten, som er rejst af en bedstefar efter sin sønnesøn. Navnet Åmunde kendes også fra Runestenen Århus 1.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Iversen, Mette 2000. Fra Runesten til Runesten i Midtjylland, s. 44f. Viborg.
Stoklund, Marie og Erik Moltke 1979. Runestenen ved Klejtrup sø. Museerne i Viborg 1978, 8, s. 56-57.

Runesten i Danmark
Viborg Kommune
Kolind-stenen

Kolind-stenen er en runesten, fundet liggende som tærskelsten i Kolind Kirke i 1868. Den store sten blev kort efter udtaget og opstillet i våbenhuset, hvor den stadig har sin plads. Kolind-stenen er en af de få runesten på Djursland, og den er placeret et sted, hvor flere mindre åløb mødes. Oven over indskrifter er der rester af spiralornamentik, som ser ud til at være hugget væk i højre side.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon og begynder i nederste venstre hjørne. Det har været diskuteret, om 'Asveds smed' lægger sig til stenrejseren Toste eller til afdøde Tue, hvor man så ville have forventet akkusativ. I Danmarks Runeindskrifter mente man, at det lagde sig til Toste, stenrejseren. Frie appositioner i nominativ kan godt forekomme (jf. Karl Martin Nielsen 1945), og af syntaktiske årsager anser man det i dag for mest oplagt, at 'Asveds smed' lægger sig til den afdøde, Tue. Ordet 'smed' havde i vikingetiden en mere bred betydning end i dag, nærmere 'håndværker'. Der findes to andre runesten i Danmark med ordet 'smed', nemlig Grensten-stenen og Hørning-stenen, som har samme stenrejser, Toke smed. Ordet 'broder' er skrevet burþur, hvilket må være en fejlristning for bruþur.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 145-146. København.
Nielsen, Karl Martin 1945.Omramning eller fri apposition i runeindskrifter. Arkiv for Nordisk Filologi LX, s. 73-91.

Runesten i Danmark
Syddjurs Kommune
Læborg-stenen

Læborg-stenen er en runesten, fundet i Læborg i 1600-tallet. Iflg. Ole Worm lå runestenen på en mark nord for Læborg kirke. Danmarks Runeindskrifter nævner, at den sandsynligvis har været rejst på denne mark tæt ved den gamle hærvej. Runestenen bærer flere rækker af kløvehuller, og runerne i toppen af stenen er beskadiget. Et brudstykke er genfundet i 1888 og sat ind øverst i B-linjen. Stenen er ornamenteret med to thorshamre; en som afslutter første runelinje og en som afslutter anden runelinje.

Læborg-stenen står foran Læborg Kirke, cirka 6 km syd for Runestenen Bække 1 og Runestenen Bække 2 og cirka 35 km sydvest for Jelling.

Søren Abildgaard beskrev i 1774 stenen og arbejdet med den:

Indskrift 

Indskriften fordeler sig over to tilstødende sider på stenen, og de to runelinjer er ordnet i bustrofedon i forhold til hinanden. Læborg-, Horne-, og Bække-indskrifterne har været sat i forbindelse med Jellingmonumenterne. Den Thyra, der nævnes, kan være identisk med Gorms dronning. Ravnunge-Tue og Thyra nævnes også på Runestenen Bække 1 samt muligvis på Horne-stenen. Birgit Sawyer har fremsat den tese, at Ravnunge-Tue er Dronning Thyras anden mand, og at hun således overlevede Gorm, men denne tolkning er blevet stærkt kritiseret af Marie Stoklund. At Ravnunge-Tue har hugget runerne efter sin dronning kan snarere sammenlignes med den jævngamle Glavendrupstenen, hvor Sote rister runerne efter sin drot.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Lerche Nielsen, Michael 2005. Ravnunge-Tue som navngiven viking, runestensrejser og myte. I: Øeby Nielsen, Gunhild Runesten, magt og mindesmærker. Tværfagligt symposium på Askov Højskole 3.-5. oktober 2002. Hikuin 32, s. 7-22. Højbjerg.

Sawyer, Birgit 2000. The Viking-age rune-stones: custom and commemoration in early medieval Scandinavia. Oxford.

Stoklund, Marie 2005. Tolkningen af Bække-, Læborg- og Jelling-indskrifterne og meningen med at riste runesten. I: Øeby Nielsen, Gunhild Runesten, magt og mindesmærker. Tværfagligt symposium på Askov Højskole 3.-5. oktober 2002. Hikuin 32, s. 37-48. Højbjerg.

Runesten i Danmark
Vejen Kommune
Langå-stenen 3

Langå-stenen 3 er en runesten, fundet i Langå i 1861. I oktober 1861 skulle en del sten bruges til brobygning ved Langå. Ved denne lejlighed fandtes en stor, velegnet sten i kæret syd for byen. Skønt stenhuggeren så runerne, kløvede han dog stenen af frygt for, at den ellers skulle blevet taget fra ham. Den store, flade afskalning på stenens højre halvdel skyldes måske også stenhuggeren, der har villet være sikker på at beholde stenen. Nu har den plads på Langå kirkegård tæt ved våbenhuset. Fra Langå kendes i alt seks runesten, hvoraf kun to er bevaret som fragmenter i dag. Langå-stenen 1 og Langå-stenen 2 er fundet tæt ved hinanden ved Gudenåen, mens Langå-stenen 4, Langå-stenen 5 og Langå-stenen 6 blev fundet under nedrivningen af Langå kirke i 1868. Langå 4 står nu i haven til Kulturhistorisk Museum i Randers.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon. Der er brugt en stungen k-rune i ordet þigin 'thegn'.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Runesten i Danmark
Randers Kommune
Lyngby-stenen

Lyngby-stenen er en runesten, fundet i Lyngby, 9 km øst for Skørping, Nordjylland. Stenen omtales første gang i 1769, da Aildgaard aftegnede runerne. Da stod stenen i kirkegårdsdiget ved den sydlige indgang til Lyngby kirkegård. Nu står den i kirkens våbenhus. I forbindelse med stenens flytning ind i våbenhuset er et stort stykke af bagsiden gået af.

Indskrift 

Runestenen er bevaret som et fragment, så det kan ikke afgøres, hvor meget af stenen, der mangler. Det ser ud til, at den kan have været ristet i konturordning, men det kan ikke afgøres med sikkerhed. Det er meget usikkert, hvordan teksten skal tolkes.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Runesten i Danmark
Rebild Kommune
Nørre Nærå-stenen

Nørre Nærå-stenen er en runesten fundet i Nørre Nærå. Stenen omtales første gang i 1684 på Nærå kirkegård, og i begyndelsen af 1780'erne blev den indsat i kirkegårdsdiget. Nu står den i kirkeskibet i Nørre Nærå.

Indskrift 

Indskriften læses nedefra og op i to parallelle rækker. Den præcise betydning af udtrykket 'nyd kumlet' kendes ikke, men en lignende formel 'nyd kumlet vel' genfindes på den jævngamle Runestenen Gørlev 1 på Sjælland.

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Stoklund, Marie 2004. Runestenene i Gørlev Kirke. Tissø og Åmoserne – kulturhistorie og natur. Fra Holbæk Amt. Årbog for kulturhistorien i Holbæk Amt 2003, s. 70-71.

Runesten i Danmark
Nordfyns Kommune