kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vikingelandsbyen

Vikingelandsbyen er et historisk værksted og frilandsmuseum i Albertslund Kommune ved Risby i den nordlige del af kommunen. Vikingelandsbyen blev oprettet i 1992. I landsbyen findes bl.a. tre små grubehuse og et stuehus. I 2011 blev der indviet en stald.

Vikingelandsbyen formidler primært til Albertslund Kommunens skoler og institutioner, men også udenbys børn og voksne er velkomne. På stedet bliver eleverne iklædt vikingetidens dragter og får opgaver som madlavning og brændehugning som i vikingetiden.

I november 2016 gav Nordea-fonden 10,9 mio. kr. til et projekt med et 700 m langt vej- og broforløb i stil med Ravningbroen, der skal gå over Store Vejleådalen og forbinde Vikingelandsbyen med Kroppedal Museum. Håbet var, at det kan tiltrække omkring 200.000 besøgende over tre år. Planen omfatter også, at omkring 10.000 skolebørn skal være med til at bygge projektet.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Vikingelandsbyen
 Vikingebro 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Albertslund
Museer etableret i 1992
Frilandsmuseer i Danmark
Museer i Region Hovedstaden
Vikingetidsmuseer
Dyregården Toftegården

Dyregården Toftegården er en besøgsgård i Albertslund Kommune beliggende i Vridsløselille. Toftegården tilbyder rundvisning, ponyridning og hestevognsture. 

Gården er desuden godkendt af staten som bevaringscenter for gamle nationale husdyrracer.

Eksterne links
 Dyregården Toftegården 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Albertslund
Naturcenter Herstedhøje

Naturcenter Herstedhøje er et naturcenter beliggende ved foden af Herstedhøje i Albertslund Kommune. Naturcentret indeholder café, naturudstilling, skolestue, værksted, bålhytter og bålplads.

Naturcenter Herstedhøje blev etableret i 2006.

Eksterne henvisninger 
 Naturcenter Herstedhøje 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Albertslund
Etableret i 2006
Naturcentre
Claude Fauriel

Claude Charles Fauriel (21. oktober 1772 i Saint-Étienne - 15. juli 1844 i Paris) var en fransk filolog og historiker. 

Denne ivrige og banebrydende forsker har øvet stor indflydelse på studiet af middelalderens åndsliv. Den største del af sit liv levede Fauriel kun for sine studier, når undtages nogle år af hans ungdom, da han, den idealistiske republikaner, der kun var lidet anlagt for praktisk politik, blev politiminister Fouchés sekretær, men allerede 1802 tog han sin afsked, frastødt både af sin chefs person og af alt det lave og uhyggelige, der var ved ledelsen af institutionen. Sin opfattelse har han lagt for dagen i nogle interessante erindringer, der først er udgivne (1886) af Ludovic Lalanne under titlen Les derniers jours du Consulat. 1823-26 opholdt han sig i Italien, og efter julirevolutionen fik Guizot ham ansat som professor i fremmed litteratur ved Sorbonne. 

1836 indvalgtes han i Académie des inscriptions et belles-lettres, og han blev en meget benyttet og skattet medarbejder ved Histoire littéraire de la France. Den beskedne og alt for selvkritiske mand har ikke produceret så meget, som man kunde vente af hans overordentlig omfattende studier, der ikke blot strakte sig over de fleste gamle og nye europæiske sprog og litteraturer men også nogle af Asiens. Ofte nøjedes han med at fremsætte sine nye synsmåder og resultaterne af sin rige viden i form af noter, fortaler og indledninger. Men de skrifter han har udgivet, eller som udkom efter hans død, fortjener alle den største opmærksomhed. 

Det var Chants populaires de la Grèce moderne (2 bind, 1824-28, midt i filhellenertiden), Histoire de la poésie provençale (3 bind, 1846; hans forelæsninger ved Sorbonne 1831-32), Dante et les origines de la langue et de la littérature italiennes (2 bind, 1854; forelæsningerne 1833-34), Histoire de la Gaule méridionale sous la domination des conquérants germains (4 bind, 1836; Fauriel vilde også have skildret Sydfrankrigs historie under romerne og i middelalderen til Ludvig den Hellige, men nåede det ikke), udgaven af det gamle provençalske digt om Albigenserkrigen (i Collection de documents inédits sur l’histoire de France, 1837), og afhandling om Lope de Vegas Dorotea i Revue des deux mondes, 1839. Til hans venner hørte Alessandro Manzoni, der har tilegnet ham tragedien Il conte di Carmagnola, madame de Staël, A.W. Schlegel og Jens Baggesen, hvis Parthenais han oversat 1810. Fauriels efterladte papirer indlemmedes 1883 i Nationalbiblioteket i Paris.

Kilder 

 

Filologer fra Frankrig
Historikere fra Frankrig
Selvbiografer fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Medlemmer af Académie des inscriptions et belles-lettres
Franskmænd i 1700-tallet
Franskmænd i 1800-tallet
Salmonsens
Personer fra Saint-Étienne
Stephan Ussing

Stephan Ussing er navnet på to danske kunstnere:

 Stephan Ussing (billedhugger) (1828–1855) – dansk billedhugger
 Stephan Ussing (maler) (1868–1958) – dansk maler
Stephan Ussing (billedhugger)

Stephan Peter Johannes Hjort Ussing (15. september 1828 i Ribe – 19. juli 1855 i København) var en dansk billedhugger, bror til J.L. Ussing.

Født i et lille hus, hvor Backhaus i dag ligger - Grydergade 12. Han var ét af ni børn, hvor fire af dem døde tidligt. Han var søn af maleren Peder Ussing. Stephan blev taget ud af borgerskolen efter blot 1 1/2 af sin fader, der valgte selv at undervise sin søn i tid og kundskaber.

Der refereres til en skelsættende begivenhed i den unge Stephan Ussings liv; Konkylieskærer Petersen, ligeledes ripenser, gæstede familien, hvor han medbragte en kopi af en af Thorvaldsens Gratier, udskåret i elfenben.

Faderen havde øje for sønnens kundskaber og så dem som han pligt at bringe ham videre til uddannelse i København, skønt familien ikke havde økonomi til dette.

Ussing kom 1843 til København som 15-årig, hvor han blev elev af Kunstakademiet og af H.W. Bissen, i hvis atelier han blandt andet modellerede den ene af hestene foran quadrigaen på Thorvaldsens Museums tag. Ussing udstillede 1845 to buster, senere også statuer, grupper og relieffer. 1848 vakte statuen En hyrdedreng opmærksomhed; den lille guldmedalje vandt han ved relieffet Thetis bønfalder Vulkan om våben til Achilles. Episode af barnemordet i Bethlehem blev erhvervet til Ribe Domkirke; til Statens Kunstsamlinger købtes En karl, som vander sin hest og To børn, som har fanget en krabbe. For En Fiskerdreng vandt han den Neuhausenske Præmie, men da lå han allerede dødssyg på Frederiks Hospital. I 1857 udstilledes et i marmor udført eksemplar af et af hans sidste værker, En badende pige, der var købt af kong Frederik VII.

Han døde på hospitalet den 19. juli 1855 i sin søster Eulalias nærværelse, hun havde plejet ham under hele hans 18 måneders lange sygdomsforløb, med en søsters fulde kærlighed.

Han er begravet på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

Kilder

Referencer 

Billedhuggere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Ribe
Stephan
Modtagere af De Neuhausenske Præmier
Danmarksturneringen i fodbold 1973

Danmarksturneringen i fodbold 1973 var den 46. sæson af Danmarksturneringen i fodbold, arrangeret af Dansk Boldspil-Union. I den bedste række, 1. division, spillede holdene om det 60. danske mesterskab i fodbold.

1. division blev vundet af Hvidovre IF, som dermed vandt Danmarksturneringen for 2. gang og DM i fodbold for 2. gang.

Resultater

1. division

2. division

3. division

Østkredsen

Vestkredsen

Finale 
Finalen om mesterskabet i 3. division blev afgjort som én kamp mellem de to kredsvindere, hvor Esbjerg fB vandt 3-1 efter forlænget spilletid.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 DanskFodbold.com - Danmarksturneringen 1973, Slutstillingen
 haslund.info - Danmarksturneringen 1973 
 Foot.dk - Topscorere
 Fodboldfyn.dk - Dansk fodbold 1973 

Sæsoner i Danmarksturneringen i fodbold
Fodbold i 1973
Rutenere

Rutenere (, , , rusinsk: Русины, latin: Ruthenia) er et undertiden forældet exonym om befolkningen i Rus: 

Primært i det middelalderlige kongerige Kijevriget, der omfatter dele af det nuværende Rusland, Hviderusland, Polen, Slovakiet og Ukraine.

Historisk var "rutener" et etnonym om østslaviske folkeslag i Rus. Ifølge Catholic Encyclopedia blev udtrykket overvejende brugt om østslavere i det Det Østrig-ungarske kejserrige, ukrainere eller befolkningen i Lillerusland (~ de fleste dele af det moderne Ukraine) i det Russiske Kejserrige; i modsætning til storrussere centreret omkring Moskva. 

Med fremkomsten af ukrainsk nationalisme i midten af 1800-tallet gik udtrykket af brug i, hvad der nu er de østlige og centrale dele af Ukraine, og i den vestlige del af Ukraine i slutningen af 1800-tallet. 

I mellemkrigstiden blev udtrykket også brugt i den Anden polske republik om befolkningen fra Kresy Wschodnie. I dag anvendes det primært som endonym om 
 en lille befolkninggruppe i Slovakiet, Serbien (Pannonien Rusyns) og 
 befolkningen i lommer i Centraleuropa, rutenske katolske emigrantbefolkninger, og 
 et mindretal i Ukraines Zakarpatska oblast (indenfor det historisk Karpato-Rutenien).

Eksterne henvisninger 

Østslavere
Personer fra Ukraine
Rus (folk)
AAUSAT3

AAUSAT3 er den tredje satellit, der er fremstillet og kontrolleret af studerende på Aalborg Universitet. Den blev sendt op fra Satish Dhawan Rumcenter i Indien den 25. februar 2013, med en PSLV-raket. AUUSAT3 har to AIS-sendere som den vigtigste indmad.

AAUSAT3 er fremstillet udelukkende af studerende, og foregår som en del af deres elektronikingeniør-uddannelse. Satellitten måler bare 10 x 10 x 10 cm, og vejer 800 gram.

Se også 
 AAUSAT1
 AAUSAT2

Referencer 

Satellitter
Aalborg Universitet
Rumfart i Danmark
Wimbledon-mesterskaberne 1887

Wimbledon-mesterskaberne 1887 var den 11. udgave af Wimbledon-mesterskaberne i tennis. Turneringen blev spillet i All England Lawn Tennis and Croquet Club i London, Storbritannien i perioden 2. – 7. juli 1887.

I herresingle sejrede Herbert Lawford efter sejr over Ernest Renshaw på 1-6, 6-3, 3-6, 6-4, 6-4. Herredoubletitlen blev vundet af Herbert Wilberforce og Patrick Bowes-Lyon, som i finalen vandt over James Herbert Crispe og E. Barratt-Smith med 6-3, 6-3, 6-2. I damesingle vandt Lottie Dod i udfordringsrunden med 6-3, 6-3 over den forsvarende mester Blanche Bingley. Dod var blot 15 år og 285 dage gammel.

Resultater

Herresingle 

Turneringen havde deltagelse af 16 spillere. Mesterskabet skulle egentlig have være afgjort i udfordringsrunden, hvor den seksdobbelt forsvarende mester, William Renshaw, skulle spille mod vinderen af All Comers-turneringen, hvor de 16 spillere spillede om retten til at møde mesteren i udfordringsrunden. William Renshaw var imidlertid forhindret i at stille op på grund af en tennisalbue, og derfor vandt All Comers-vinderen, Herbert Lawford, udfordringsrunden uden kamp. Dermed vandt Herbert Lawford sin første og eneste Wimbledon-titel i herresingle. I All Comers-finalen havde Lawford vundet med 1-6, 6-3, 3-6, 6-4, 6-4 over William Renshaws tvillingebror Ernest.

Alle kampe blev spillet bedst af fem sæt, der skulle vindes med mindst to overskydende partier.

Udfordringsrunden 

I "udfordringsrunden" vandt vinderen af All Comers-finalen, Herbert Lawford, over den forsvarende mester, William Renshaw, uden kamp.

All comers-turneringen

Damesingle 

Damesingleturneringen havde deltagelse af seks spillere, og alle kampene blev spillet bedst af tre sæt, der skulle vindes med mindst to overskydende partier. Turneringen blev vundet af Lottie Dod, der havde vundet all comers-turneringen, og som i udfordringsrunden vandt 6-2, 6-0 over den forsvarende mester Blanche Bingley, og som dermed vandt den første af sine fem Wimbledon-titler.

Udfordringsrunde

All comers-turneringen

Herredouble 

Herredoubletitlen blev vundet af Herbert Wilberforce og Patrick Bowes-Lyon, som i finalen vandt over James Herbert Crispe og E. Barratt-Smith med 6-3, 6-3, 6-2, og som dermed vandt titlen for første og eneste gang.

Kilder / eksterne henvisninger 
 The Championships, Wimbledon 
 Tennis Archives - Wimbledon 1887 
 ScoreShelf.com - Wimbledon 1887

1887
Tennis i 1887
Arne Hyttel

Arne Hyttel (14. juli 1930 – 30. marts 2013 i Sæby) var en dansk borgmester.

Hyttel blev uddannet ved Sæby Kommune og kom i 1955 til Sydthy som kommuneassistent. Han blev siden daglig leder og 1970 socialinspektør.

Tre gange var han borgmester i Sydthy Kommune for Det Konservative Folkeparti: Første gang fra 1970 til 1982, anden gang fra 1986 til 1990 og tredje gang fra 1994 til 1998. Han var Ridder af Dannebrog (siden 3. august 1998).

Kilder 
 Opslag i Borgmesterfakta

Borgmestre fra Det Konservative Folkeparti
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1900-tallet
Embedsmænd fra Danmark
Anne Engdal Stig Christensen

Anne Engdal Stig Christensen (født 1968) er  administrende direktør hos TV2.

Karriere

Uddannelse 
Stig Christensen har en exam.art. i massekommunikation samt nordisk sprog og litteratur.

TV 2 
Hun har haft en længere karriere hos TV2. Fra 1994 til 2000 var hun marketingskoordinator, 2000-2001 programplanlægger, for i 2001, at blive afdelingsleder for programplanlægningen. I 2003 blev hun programplanchef. Efter en endt barselsorlov fandt hun, at hendes ansvarsområde var taget fra hende, og hun forlod derfor TV2 i 2007.

SBS 
Anne Engdal Stig Christensen blev selvstændig mediekonsulent indtil hun i 2008 blev programdirektør hos SBS TV. 
Hos SBS TV var hun med til at udvikle programmerne Danmarks næste Topmodel og Baronessen flytter ind.

Danmarks Radio og tilbagevende til TV2 
Mellem 2012 og 2013 blev hun planchef hos DR Medier, og i 2013 kom hun tilbage til TV2 og blev programdirektør der og samtidig medlem af TV2's direktion.
Hun tiltrådte den 1. juni, hvor hun afløste Palle Strøm. På det tidspunkt stod TV2 og kæmpede med seertalene, og ved ansættelsen karakteriserede TV2's administrerende direktør Merete Eldrup Stig Christensen som "et inkarneret TV-menneske med en lang og imponerende erfaring fra alle sider af TV-branchen. I hende kombineres det kommercielle med public service-tankegangen".

Rolle i sexisme på TV2 
D. 14. december 2021 afslørede Ekstra Bladet at TV2's ledelse, heriblandt Anne Engdal Stig Christensen, uddelte kondomer med TV2's 'Alt det vi deler'-slogan på til medarbejderne under et fagligt seminar på Comwell i Roskilde. Endvidere havde hun afsluttet den første dag af seminariet ved at sige "'Nu skal vi holde fest, og jeg vil bare lige sige: Ingen skal være bange for at klappe mig i røven - jeg sladrer ikke til nogen. Faktisk bliver jeg fornærmet, hvis ingen gør det".

Dette til trods for at hun tidligere har fortalt, at hun ikke i detaljer kendte til den sexistiske kultur, som blev beskrevet af en række tidligere og nuværende TV 2-medarbejdere i dokumentaren 'MeToo: Sexisme bag skærmen'.

Privat 
Anne Engdal Stig Christensen er gift med generalsekretæren i Dansk Håndbold og tidligere sportschef på TV2,  Morten Stig Christensen.
De blev gift i 1998 og fik i 2006 deres tredje barn sammen.

Henvisninger 

Ansatte ved TV 2
Tv-personligheder fra Danmark
Mentalist

En mentalist er en form for tryllekunstner, der ved hjælp af sine mentale evner kan læse tanker eller lignende. En mentalist bruger tale, kropsprog, observationsevner og hypnose, til at læse en persons tanker, eller præge dem til at vælge et bestemt kort.

Der har igennem tiden været mange kendte mentalister, og nogle af de største tryllekunstnere i dag som David Blaine bruger også mentalist tricks som en del af deres show. Men også mange mentalister maskerer som clairvoyante, hvor de bruger deres observationsevner og coldreading til at lade det se ud som om de besidder information er ikke syntes mulig at vide uden at den måtte komme fra en ekstern kilde.

Mentale processer
Stillingsbetegnelser
Carl Ussing

Carl Theodor Ussing (født 22. april 1857 i Flensborg, død 22. juni 1934 på Frederiksberg) var en dansk retskyndig, søn af W.J.A. Ussing.

Ussing blev student 1875 fra Metropolitanskolen, cand. jur. 1880, Dr. jur. 1884, auditør 1887, 1891 assessor (dommer) i Kriminal- og Politiretten i København, 1905 i Overretten sammesteds, 1910 justitiarius (præsident) sammesteds, direktør i Nationalbanken 1914—24. Foruden sin disputats Anders Sandøe Ørsted som Retslærd (1884) og Den vigtigste Retsreform (1896) har Ussing, hvis forfatterskab udmærker sig ved åndrighed og friskhed, skrevet en række læseværdige afhandlinger, blandt andet i "Ugeskrift for Retsvæsen", "Tidsskrift for Retsvidenskab", "Tilskueren" og andre. Hans foredrag efter Albertis selvanmeldelse Offentlig Moral (1908) vakte ualmindelig opsigt. Ussing var ikke dekoreret og må altså have afslået af modtage Dannebrogordenen.

Som justitiarius i overretten foranledigede han gennem lov af 22. december 1910 omfattende ændringer i rettens forretningsgang. Stærkt socialt interesseret har Ussing særlig beskæftiget sig med ædruelighedsspørgsmålet og med arbejderspørgsmålet, medlem således af Ædruelighedskommissionen af 1903, formand for kommissionen 1914-23, 1925 formand for Overbevillingsnævnet; 1919-20 formand for den faste Voldgiftsret, i hvis tilblivelse han havde en hovedandel. Stillingen som direktør i Nationalbanken beklædte Ussing i en vanskelig og farlig periode, som han har skildret i det omfattende skrift Nationalbanken 1914-24 (1927). Han er begravet på Solbjerg Parkkirkegård.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 
 

Nationalbankdirektører fra Danmark
Landsdommere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Biografiforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Auditører fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Dommere i Kriminal- og Politiretten
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Carl
Personer fra Flensborg
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Studenter fra Metropolitanskolen
Mandelbulb

Mandelbulb (Mandelpære) er navnet på en tredimensionel analogi til Mandelbrotmængden konstrueret af Daniel White og Paul Nylander ved hjælp af sfæriske koordinater.

Der eksisterer ikke en kanonisk 3D mandelbrotmængde, eftersom der ikke findes en 3D analogi til de komplekse tals 2-dimensionelle rum. Det er muligt at fremstille mandelbrotmængden i fire dimensioner ved at benytte kvaternioner. Desværre udviser denne mængde ikke nogen nævneværdig detalje på alle skalaer, ligesom 2D-mandelbrotmængden gør det.

Daniel White's og Paul Nylanders idé var, med udgangspunkt i fremstillingen af den traditionelle mandelbrotmængde set i et geometrisk perspektiv, at udvide processen fra 2D til 3D. For at fremstille et billede af mandelbrotmængden itereres funktionen: z2 + c (hvor z og c er komplekse tal). Geometrisk set, er det det samme som, for ethvert punkt c i planen, at fordoble vinklen (en rotation) til punktet regnet fra origo (0,0) og kvadrere afstanden (en skalering) og derefter flytte punktet afstanden c (en translation). Dette nye punkt kaldes z og processen gentages indtil, enten afstanden til centrum bliver større end 2 (c tihører ikke mandelbrotmængden) eller til man når et på forhånd fastsat antal iterationer, idet et tal i mandelbrotmængden ville udløse en uendelig iteration. Det centrale i White's og Nylanders idé er så at udvide rotationen til ikke kun at foregå i 2D men til en rotation i sfæriske koordinater omkring ϕ (phi) og θ (theta).

Daniel White's formel for den n-de potens af et 3D-hyperkomplekst tal  er:

hvor

Etymologi 
Navnet Mandelbulb har formentlig sin oprindelse i en inspiration fra en novelle af den amerikanske; matematiker, datalog, filosof og science-fiction forfatter Rudy Rucker, "As Above, So Below" fra 2009, hvori han beskriver en kraftigt lysende UFO der har form som en tre-dimensionel mandelbrotmængde. Mao. mandelbulb er en sammentrækning af Mandelbrot og lightbulb (på dansk en el-pære).

Kilder 
 skytopia.com The Mystery of the REAL, 3D Mandelbrot Fractal  Hentet 3. april 2013.

Fraktaler
Didier Gautier

Didier Gautier (27. februar 1792 i Chaumont, Haute-Marne, Frankrig - 13. juni 1872 i Gävle, Sverige) var en fransk cirkusdirektør i Skandinavien. Men han rejste også i det øvrige Europa.

Gautier blev født i Chaumont, hvor forældrene Jean Baptiste Gautier og Rose Louise Lefèvre tilfældigt opholdt sig på gennemrejse. Året efter måtte hans forældre forlade Frankrig under de usikre forhold, efter den franske revolution. Familien fik asyl i Preussen, hvor den til cirka 1800 rejste rundt og foreviste et menageri.

Menageriet udviklede sig til et lille cirkusselskab. Her blev Didier Gautier uddannet i linedans, akrobatik og ridning, og han var en af de artister, der medvirkede i de forestillingerne, under den lange rejse gennem Rusland, Finland, Sverige og Danmark tilbage til Tyskland. Også de to yngre brødre Joseph og Jean Léonard stod på plakaten.

Didier Gautier brød som cirka 18-årig op fra det familjeselskabet og sluttede sig til en akrobattrup under ledelse af Paul Friedrich Grunert fra Sachsen og blev gift med Grunert's datter Johanna "Nanette" Grunert i juli 1811 i den lutherske kirke i kurbyen Bad Pyrmont.
Gautier rejste derefter nongle år med Grunerts trup og optrådte i Europa, bl.a. i Tyskland, de baltiske lande og i Østrig og fik hurtigt en ledende stilling i selskabet. 

Didier fortsatte efter svigerfarens død i midten af 1820'erne sine rejser i Tyskland og stræbte efterhånden efter at komme til Sverige, hvor han havde opholdt sig 1804-1806 i forbindelse med familjens fremvisning af den berømte elefant. I 1829 lykkdes det ham at få den svenske konges tilladelse til at rejse til Sverige som rytter hos Louis Fouraux og satte sit eget show op to år efter og byggede Didier Gautier's menageri 1832. Sverige skulle blive hans faste base lige til hans død i 1872. Han fik også svensk statsborgerskab i 1837.

I 1830'erne og 1840'erne og frem til 1845 turnerede med sin cirkus navnlig i Sverige, Danmark og Norge foruden en tur østpå til Rusland og Tyskland. I 1845 Didier indledte en 10-årig turné i Tyskland, Holland, Belgien og Frankrig. 

Gautier ældste barn Caroline Steckel, som blev gift med den senere cirkusdirektør Adolph Léonard Villième Houcke som sammen med sin sine brødre købte materiel og heste fra familien Gautier, da denne i 1869 stoppede cirkusvirksomheden efter en sidste forestilling i Snøde på Langeland.

Kilder 
 Didier Gautier En skandinavisk cirkusdirektør, hans historie og hans familie 
 Didier Gautiers menagerie in Sweden  

Cirkusartister
Personer fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet