kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Chanceulighed

Chanceulighed er et udtryk for en konkret indfaldsvinkel til forekomsten af social arv, hvor det antages, at sociale forskelle er bestemt af uligheden i samfundet. Begrebet knyttes ofte sammen med Pierre Bourdieus begreb habitus.

Forskningen viser bl.a., at den miljøbetingede sociale ulighed fastholdes af uddannelsessystemernes indretning, som tilgodeser børn af akademisk uddannede forældre. Denne mekanisme er medvirkende til, at den sociale mobilitet bliver hæmmet. En af konsekvenserne er, at arbejdsmarkedets behov for kvalificeret arbejdskraft bliver vanskelige at indfri. På langt sigt antages dette at forringe konkurrenceevnen.

London School of Economics har påvist en direkte sammenhæng mellem lav social mobilitet og famileindkomst. Det viser sig, at sønner af fædre med lav indkomst har ringere mulighed for at opnå en høj indkomst i deres voksenliv end sønner af fædre med høj indkomst. Dette indikerer, at chanceuligheden ikke blot er uddannelsesbestemt, men også indkomstafhængig. Også dansk forskning har påvist, at sandsynligheden for ulighed med hensyn til fordelingen af uddannelsesressourcer og socioøkonomisk position hæmmer den sociale mobilitet.


Litteratur 
Hansen, Erik Jørgen (2003): Social mobilitet, social arv og mønsterbrud I: Undervisningsministeriets tidsskrift Uddannelse, nr. 8 oktober 2003.

Se også 
 Social arv
 Social mobilitet

Eksterne links 
 Niels Ploug: Teorier om betydningen af social baggrund og chance ulighed 
 Morten Ejrnæs: Pædagoger, forskere og diskursen om social arv

Noter 

Social ulighed
Socialvidenskabelige begreber
Antoine Wiertz

Antoine Joseph Wiertz (født 22. februar 1806 i Dinant, Belgien, død 18. juni 1865) var en belgisk maler og billedhugger fra romantikken. 

Han blev født i Dinant i en relativt fattig familie, og blev medlem af kunstakademiet i Antwerpen i 1820. På grund af sin beskytter Pierre-Joseph de Paul de Maibe, gav kong William I ham et etårigt stipendium fra 1821. Mellem november 1829 og maj 1832, opholdt han sig i Paris, hvor han studerede de gamle mestre i Louvre.

I 1828, tog Wiertz del i Grand Concours, også kendt som Concours de Rome, og opnåede en andenplads. Han modtog den prestigefyldte Prix de Rome i sit andet forsøg i 1832, som muliggjorde at han kunne drage til Rom, hvor han var bosat fra maj 1834 til februar 1837. Da han vendte tilbage, slog han sig ned i Liège med sin mor.

Under opholdet i Rom, arbejdede Wiertz med sit første store værk, Les Grecs et les Troyens se disputant le corps de Patrocle («Grækere og trojanere slås om Patroklos' krop», fuldført i 1836), over et tema lånt fra sang XVII fra Homers Iliaden.

Ekstern henvisning 

Malere fra Belgien
Billedhuggere fra Belgien
Modtagere af Prix de Rome for maleri
Johns Hopkins

Johns Hopkins (19. maj 1795 – 24. december 1873) var en amerikansk forretningsmand og filantrop. Hans formue stammede blandt andet fra investeringer i industri og jernbane.

Da han døde, efterlod han sig ingen arvinger, og hans formue på US$ 7 millioner blev derfor testamenteret bort og dannede dermed det økonomiske grundlag for etableringen af Johns Hopkins University og Johns Hopkins Hospital, begge i Baltimore, Maryland. En del af formuen blev også brugt til grunnlæggelsen af Baltimore Museum of Art, som ligger op til JHU campus i Homewood.

Referencer 

Erhvervsfolk fra USA
Blasius Merrem

Blasius Merrem (født 2. februar 1761 i Bremen, død 23. februar 1824 i Marburg) var en tysk naturforsker.

Merrem voksede op i Bremen, og studerede ved universitetet i Göttingen under Johann Friedrich Blumenbach. Han interesserede sig specielt for zoologi og ornitologi. I sine studier af fugle anses han for at have været forud for sin tid, herunder ikke mindst grundet hans opdeling af markgående og flyvende fugle. 

Han er autornavn for de to amerikanske arter rævespurv (Passerella iliaca), beskrevet i 1786, og sorthovedet and (Heteronetta atricapilla), beskrevet i 1816.

Botanikere fra Tyskland
Zoologer fra Tyskland
Ornitologer
Personer fra Bremen
Cándido López

Cándido López (29. august 1840 i Buenos Aires i Argentina – 31. december 1902) var en argentinsk maler og soldat. Han er mest berømt for sine detaljerede malerier og tegninger af slagene under tripelalliancekrigen, en krig han selv deltog i og som kostede ham hans højre arm. Han lærte sig derfor at male med sin venstre hånd.

Han var allerede en anset kunstner i 17-års alderen. Hans malerier af diverse slag viser hans hang for detaljer og mange af hans værker kan ses på det nationale kunstmuseum i Buenos Aires. Han er begravet på La Recoleta – kirkegården i Buenos Aires.

Cándido López indledte sin kunstneriske karriere som en daguerreotypifotograf i 1858. Han begyndte at tage billeder af sin fødeby og begav sig snart ud til småbyerne omkring Buenos Aires samt syd for Santa Fe-provinsen for at tage en mængde fotografier i perioden 1859 til 1863. Disse daguerretypi-billeder krævede både kompositionsforberedelse og planlægning før motiverne kunne foreviges, en kunst som gav ham et øje for detaljer, som han tog med sig videre i sine malerier.

Eksterne henvisninger 

Malere fra Argentina
Personer fra Buenos Aires
Bruun & Hjejle

Bruun & Hjejle er et dansk advokatfirma i København, som bistår virksomheder, fonde og offentlige myndigheder med transaktioner, retssager og rådgivningsopgaver i Danmark.
Firmaet fokuserer på virksomhedstransaktioner (M&A), finansiering, fast ejendom, proces og offentlig regulering.

Eksterne henvisninger 
 Bruunhjejles websted

Virksomheder i København
Advokatvirksomheder i Danmark
Musefælden

Musefælden er titlen på en samling af Agatha Christies noveller, samlet og udgivet på dansk i 1973. De fem noveller stammer oprindelig fra tre forskellige engelske novellesamlinger.

De fem noveller
 Faresignalet tangerer det okkulte, men indeholder også en klassisk kriminalgåde: Hvem dræbte Sir Allington West?
 Nattergalebo er en gyser, hvor et ægtepar begge frygter at blive myrdet af ægtefællen.
 S.O.S og 
 Kærlighedsdetektiverne er begge meget korte, næsten skitseagtige fortællinger.
 Musefælden er en oversættelse af Three Blind Mice, som er forlægget for teaterstykket The Mousetrap. Den danske titel kan skabe forvirring, idet The Mousetrap direkte oversat fra engelsk betyder "musefælden". Historien handler om en morder, der søger hævn for en uretfærdighed tidligere i livet. En gruppe mennesker er sneet inde på et pensionat, og allerede fra begyndelsen er der meget, der tyder på, at morderen er til stede. Derfor vogter alle over hinanden og stemningen bliver ikke bedre, da der faktisk begås et mord. Som teaterstykke er  The Mousetrap det længst løbende teaterstykke i historien. Det havde premiere 5. oktober 1952 og nærmer sig i 2010 25.000 forestillinger. Publikum anmodes efter forestillingen om ikke at afsløre plottet overfor andre.

Novellesamlinger
Bøger af Agatha Christie
Ildstøttefly

Ildstøttefly (, "kanonbåd") er fly der anvendes til taktisk flystøtte; CAS (close air support) og i mindre grad BAI (battlefield air interdiction). Modsat jagerbombere kræver indsættelsen af ildstøttefly, at man har luftoverlegenhed.

Ombyggede transportfly som AC-130 Spectre har indbygget lateralt skyts, så et cirklende fly hele tiden har målet i sigte.

COIN-fly (COunter-INsurgency) er ombyggede skolefly, eller specialbyggede fly, der typisk anvendes mod oprørsbevægelser. Disse ildstøttefly er en- eller tosædede og er oftest bevæbnede med maskingeværer og småkalibrede raketter.

Kilder/henvisninger 

 denstoredanske.dk ildstøttefly Hentet 15. januar 2019

Militærfly
Quine (programmering)

En quine er et computerprogram, der er i stand til at gemme en instans af sig selv. Quine er opkaldt efter den Amerikanske filosof Willard van Orman Quine.

Eksempel i Java 
class Quine { 
  public static void main(String[] a) { 
    String t = "class Q { \public static void main(String[] a) { String t = %c%s%c; \System.out.printf(t, 34, t, 34); } }"; 
    System.out.printf(t, 34, t, 34); 
  } 
}

Se også 
 Genetisk algoritme
 Genetisk programmering
 Programmering

Kildekode
Programmering
Solen var vidne

Solen var vidne (på engelsk Evil Under the Sun) er en roman af Agatha Christie, offentliggjort for første gang i Storbritannien af Collins Crime Club i juni 1941  og i USA af Dodd, Mead and Company i oktober samme år .

Plot 
En stille ferie på en afsondret hotel i Devon, er alt hvad Hercule Poirot ønsker, men idyllen forstyrres af en smuk og forfængelig kvinde, der tilsyneladende uvidende om sin egen mands følelser, flirter med en anden, gift mand. Scenen er klar til mord. Bogen er et intens trekantsdrama med mange sidespor. Pointen er den samme som i novellen Trekanten på Rhodos fra Mord i smøgen.

Film og tv 

Evil Under the Sun var den anden film med Peter Ustinov i rollen som Poirot, efter debuten i Death on the Nile.

Romanen er en af afsnittene i Agatha Christie's Poirot med David Suchet, indspillet i 2001. Arthur Hastings og James Japp har betydelige roller i tv-udgaven, men er ikke figurer i bogen. Der er også mange andre ændringer i forhold til bogens handling. På dansk hedder afsnittet "Mord i solen". Det er vist flere gange på DR1.

Danske udgaver 
 Carit Andersen; 1946.
 Carit Andersen (De trestjernede kriminalromaner); 1966.
 Forum Krimi (Agatha Christie, bd. 34); 1974.
 Wøldike; 1982. Ny titel: Mord i solen.

Noter

Litteratur 
Barnard, Robert (1980): A Talent to Decieve, Fontana/Collins
Osborne, Charles (1982): The Life and Crimes of Agatha Christie, Collins (London) 

Romaner fra England
Krimier
Hercule Poirot bøger
Litteratur i 1941
Inge Steensland

Inge Steensland (26. november 1923 i Stavanger – 18. september 2010) var en norsk fændrik og modstandsmand under 2. verdenskrig. Han modtog Krigskorset med sverd, Norges højeste udmærkelse. Efter krigen drev han en forretning indenfor skibsfart og ejendomme.

Liv under 2. verdenskrig 
Da han var 17 år gammel kryssede han, sammen med tre andre unge mænd, Nordsøen i en motorbåd for at melde sig til tjeneste hos de norske styrker i Storbritannien. Han blev først rekrutteret til Kompani Linge, men søgte senere ind i marinen. Han tjenestegjorde som kadet på flere britiske krigsskibe under krigen. Han deltog blandt andet om bord på den britiske destroyer HMS Brissinden under invasionen af Omaha Beach i Normandiet den 6. juni 1944.

Han deltog også i Operation Polar Bear VI i slutningen af krigen. For sin indsats under krigen, og ikke mindst for sin deltagelse i denne operation, blev Steensland i statsråd i september 1946 tildelt Krigskorset med sverd.

Liv efter krigen 
Efter 2. verdenskrig fuldførte Steensland i 1946 en uddannelse på Sjøkrigsskolen. Han begyndte en karriere som forretningsmand og startede sit eget skibsmeglerfirma, Inge Steensland AS, i 1960.

Steensland blev i 2004 tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv. Han har givet navn til Inge Steenslands pris og til redningsskibet RS Inge Steensland i Petter C. G. Sundt-klassen.

Inge Steensland var far til Anne Merete Steensland.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Artikel om Inge Steensland i Stavanger Aftenblad  
 Artikel om Krigskorset og Steensland i ''Forsvarets Forum  

Modstandsfolk fra Norge
Militærfolk fra Norge
Erhvervsfolk fra Norge
Inge Steenslands pris

Inge Steenslands pris er en norsk militær udmærkelse. Prisen uddeles til den officer fra Sjøforsvaret, som efter gennemført treårig uddannelse ved Sjøkrigsskolen med to påfølgende pligtår, bedst har udmærket sig når det gælder blandt andet lederegenskaber, og som et godt forbillede har udvist kreativitet og sat fokus på fællesskab og sammenhold

Prisen er opkaldt efter den norske modstandsmand under 2. verdenskrig, Inge Steensland (1923-2010).

Modtagere de senere år 

2015: Mats Sangolt 
2014: Daniel Endré Polle 
2013: Geir Meidell Nedrevåge 
2012: Frode Nakken 
 2011: Åshild Lunåshaug 
2010: Bjørn Inge Engene 
2009: Oddgeir Hepsø
2008: Finn Oscar Karlsen
2007: Martin Aas
2006: Magnus Krogh Ankarstrand
2005: Jan Cato Vestvik
2004: Kyrre Haugen
2003: Hans Petter Rakvåg
2002: Rune Sjursen
2000: Marius Resberg Olsen
1999: Rune Andersen
1998: Erik Wesenberg Mohn
1997: Atle Sommer
1996: Stener Olav Stenersen
1995: Tore Henriksen
1994: Ole Jørgen Henæs
1993: Steinar Torset
1992: Katrine Kierulf
1991: Harald Fotland

Hædersbevisninger fra Norge
Etableret i 1991
Kylie (album)

Kylie er debutalbummet fra den australske sangerinde Kylie Minogue. Producenter på albummet var Stock, Aitken og Waterman, som også skrev de fleste af sangene. I Nordamerika nåede albummet ikke højt på Billboard, men det formåede dog at sælge over 500.000 eksemplarer. Kylie har opnået syv gange platin i Storbritannien og solgt 7,5 million eksemplarer på verdensplan.

Udgivelse 
Albummet blev udgivet i juli 1988 og fik blandede anmeldelser. Kylie nåede nummer to på UK Albums Chart den 10. juli 1988 og nåede omsider førstepladsen den 21. august 1988. Albummet blev certificeret seks gange platin den 5. januar 1989. Albummet solgte 1,8 million eksemplarer i 1988 og blev årets bedst sælgende album. I Australien nåede albummet andenpladsen på ARIA Charts og blev certificeret dobbeltplatin af Australian Recording Industry Association. Albummet nåede også hitlisterne i Tyskland, Norge og Schweiz. Den højeste placering for Kylie på Billboard 200 var nummer 53, og albummet blev certificeret guld i USA og platin i Canada.

Singler 
"I Should Be So Lucky" var den første single fra albummet. Sangen nåede førstepladsen i Australien og Storbritannien. "Got to Be Certain" blev den anden single og nåede førstepladsen i Australien. Men sangen var moderat succes i andre dele af verden og nåede nummer to i Storbritannien og toplisten i Tyskland og Schweiz.

"The Loco-Motion" blev udgivet som den tredje single og nåede toppen i Storbritannien. Singlen nåede førstepladsen i Canada og nummer tre på Billboard Hot 100. Den fjerde single, "Je Ne Sais Pas Pourquoi", nåede andenpladsen i Storbritannien. "It's No Secret" blev udgivet som den femte single i Australien, Nordamerika og Japan.

Sporliste 
Alle sange er skrevet og produceret af Mike Stock, Matt Aitken og Pete Waterman, undtagen "The Loco-Motion", som blev skrevet af Gerry Goffin og Carole King.

Hitlister

Salg og certificering

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officielle hjemmeside for Kylie Minogue

Debutalbum fra 1988
Kylie Minogue-album
Frants Christian Hjorth

Frants Christian Hjorth (22. juni 1782, formentlig i Skivum – 14. august 1865 i København) var en dansk nålemagermester, medlem af Borgerrepræsentationen, formand for Håndværkerstiftelsen. 

F.C. Hjorth kom i treårsalderen til nogle slægtninge i København og blev her sat i nålemagerlære. Han grundlagde 1807 en lille nålemagerforretning, der blev til en anset virksomhed på sit felt. I 1837 fik han otte års eneret på produktionen af knappenåle efter en særlig metode. Han overdrog i 1843 forretningen til sin søn, Peter Christian Hjorth. 

1835 var Hjorth en ud af 9 københavnske håndværksmestre, der tog initiativ til oprettelsen af Stiftelsen for gamle Haandværksmestre og deres Enker i trange Kaar, i daglig tale Håndværkerstiftelsen. Hjorth kom også i bestyrelsen for den nye stiftelse, som blev rejst på hjørnet af Ny Kongensgade og Filosofgangen (nuv. Vester Voldgade). I 1902 blev stiftelsen overflyttet til en ny bygning, Blegdamsvej 74, tegnet af Emil Jørgensen, mens Dansk Arbejdsgiverforening i 1910 rejste sit domicil på den gamle grund. Hjorth var Håndværkerstiftelsens kasserer og i de sidste ni år af sit liv også dens formand.

Han blev i oktober 1863 udnævnt til æresmedlem i den forening, som han havde betydet så meget for. Det skete i anledning af, at Håndværkerforeningens stiftelse Alderstrøst var taget i brug. Hjorths filantropiske indsats bar også frugt i form af en stiftelse for ugifte døtre af embeds- og borgerstand, der blev oprettet 1849, og som ligger i Wesselsgade.

Hjorth var blandt de mest agtede mænd i det københavnske borgerskab. Han sad gennem en årrække i repræsentantskabet i Industriforeningen, som han 1838 havde været med til at stifte, og 1844-56 var han medlem af Københavns Borgerrepræsentation. Han blev justitsråd 1857, Dannebrogsmand 1837 og Ridder af Dannebrog 1856. Der findes en mindetavle med en forgyldt hjort i muren på Hånderværkerstiftelsen, der er flyttet dertil fra den gamle bygning. F.C. Hjorth var desuden medlem af Det kongelige kjøbenhavnske Skydeselskab.

Der findes et maleri af F.C. Hjorth, og han er litograferet af I.W. Tegner, bl.a. 1878, efter et fotografi.

F.C. Hjorth var gift med Maria Dorthea Olsen (9. december 1775 – 30. september 1854). Parets datter Olivia Francisca indgik ægteskab først med maler Heinrich Eddelien og den anden gang med hofguldsmed Jørgen Balthasar Dalhoff. Hjorth er begravet på Assistens Kirkegård.

Kilder 
 C.A. Clemmensen, "Frants Christian Hjorth", i: Povl Engelstoft & Svend Dahl (red.), Dansk Biografisk Leksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1932-44.
 Steffen Linvald: Haandværkerstiftelsen i 150 år.

Eksterne henvisninger 
 

Foreningsformænd fra Danmark
Personer fra København
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation i 1800-tallet
Fabrikanter fra Danmark
Monty Python og de skøre riddere

Monty Python og de skøre riddere er en engelsk komediefilm fra 1974 af og med Monty Python-gruppen. Filmen følger ganske løst legenden om kong Arthur. Kong Arthur (Graham Chapman) og hans væbner Patsy (Terry Gilliam) rekrutterer sine riddere om det runde bord, blandt disse Sir Bedevere den Vise (Terry Jones), Sir Lancelot (John Cleese), Sir Robin The-Not-Quite-So-Brave-As-Sir-Lancelot (Eric Idle) og Sir Galahad (Michael Palin). Gruppen får instruktioner fra Gud (fremstillet vha. et animeret fotografi af den legendariske britiske cricketspiller W.G. Grace) om at søge efter den hellige gral. De ledes til et slot på franske hænder, hvor de mener, at Gralen forefindes. Efter at være blevet overdynget med fornærmelser på et fransk-engelsk mål og et fejlslagent forsøg på at indtage borgen med en "Trojansk kanin", beslutter Arthur at de må gå hver sin vej for at søge efter gralen.

Størstedelen af filmen blev filmet i Skotland, særligt omkring Doune Castle, Glen Coe, og Castle Stalker.

Medvirkende 
 Graham Chapman – Kong Arthur / Guds stemme / Hikkende vagt / Midterste hoved på trehovedet ridder.
 John Cleese – Sir Lancelot / Soldat i første scene / Mand med død mand, der faktisk ikke er død / Den sorte ridder / Heksehadende bonde / Fransk soldat / Troldmanden Tim.
 Terry Gilliam – Patsy / Brovogteren / Den grønne ridder / Sir Bors / Animator, der rammes af hjerteslag.
 Eric Idle – Sir Robin / Ligsamler / Heksehadende bonde / Forvirret vagt / Sir Lancelots tjener / Buskadssælger / Broder Manyard.
 Terry Jones – Sir Bedevere / Dennis' mor / Venstre hoved på trehovedet ridder / Prins Herbert / Fransk soldat.
 Michael Palin – Sir Galahad / Soldat i første scene / Dennis / Heksehadende bonde / Højre hoved på trehovedet ridder / Kongen af Sumpslottet / Broder Manyards assistent / Ridder der siger 'Ni' / Fortæller / Fransk soldat / Gæst på Sumpslottet.
 Neil Innes – Sir Robins troubadour / Heksehadende bonde.
 Connie Booth – "Heksen".
 Carol Cleveland – Zoot / Dingo.
 John Young – Historiker / Død mand, der faktisk ikke er død.

Trivia 
 De seks Monty Python-medlemmer spiller i alt 42 forskellige roller i filmen. Michael Palin har rekorden med 12 roller. Andenpladsen deles af Eric Idle og John Cleese, der hver spiller 7 roller. Terry Gilliam og Terry Jones spiller begge 6 roller. Graham Chapman har 4 roller.
 Animationen af Gud forestiller faktisk cricketspilleren W.G. Grace (1848-1915), den længst aktive spiller nogensinde i Englands cricket-historie. Grace debuterede som 17-årig og holdt først op 44 sæsoner senere i en alder af 60.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

De skøre riddere
Komediefilm fra Storbritannien
Britiske film fra 1974
Film der foregår i middelalderen
Arthur-legenden
Blodforgiftning

Blodforgiftning kan henvise til to forskellige medicinske tilstande:
 Lymphangitis – en lokal infektion i lymfekarrene.
 Sepsis – en alvorlig infektion i blodbanen.
Christina Jørgensen

Christina Jørgensen er en dansk tidligere nøgenmodel, der har poseret i en række softcore erotiske medier omkring 2003-2005. Hun blev i 2005 kåret som Årets side 9-pige for 2004 af Ekstra Bladets læsere.

Kilder 

Tjek fødsels- og dødsår
Pornomodeller fra Danmark
Lymphangitis

Lymphangitis, undertiden kaldet blodforgiftning, er en infektion i et lymfekar. Infektionen medfører som regel hævelse og ømhed af nærliggende lymfeknuder og kan medføre rødlige eller mørke aftegninger af de inficerede lymfekar; det er disse aftegninger, der har ført til at sygdommen fejlagtigt er blevet kaldt blodforgiftning, selv om det ikke er blodkredsløbet der er inficeret. 

Lymphangitis kan behandles med antibiotika, ofte ledsaget af ro og hvile i nogle uger. Ubehandlet kan infektionen sprede sig via lymfesystemet og i svære tilfælde ende med at være en livstruende sygdom, hvorfor lymphangitis ansås for en yderst alvorlig diagnose før antibiotikas udbredelse.

Bakteriesygdomme
Kardiovaskulære sygdomme
Georges Seurat

Georges-Pierre Seurat (født 2. december 1859 i Paris, død 29. marts 1891 i Paris) var en fransk kunstmaler. Han var elev ved École des Beaux-Arts i 1878 og 1879. Hans lærer var tilhænger af Jean Auguste Dominique Ingres, mens den unge Seurat var stærkt påvirket af Rembrandt og Francisco Goya.

Efter et års militærtjeneste i Brest, præsenterede Seurat tegningen Aman-Jean på Salon i 1883. Skitser af hans maleri De badende blev retoucheret af Salon det følgende år, hvilket medførte at Seurat og flere andre kunstnere grundlagde La Société des Artistes Independants. Hans berømte maleri Un dimanche après-midi d'Ile de la Grande Jatte var midtpunktet på en udstilling i 1886. På den tid tilbragte Seurat vintrene i Paris og somrene på Frankrigs nordkyst. I løbet af sit korte liv producerede Seurat syv store og 60 mindre malerier samt tegninger og skitsebøger. Han værnede meget om sit privatliv, og ikke før hans pludselige død i Paris 29. marts 1891, fik hans venner kendskab til sin elskerinde, som var model for sit maleri La Femme Qui Se Poudre.

Malere fra Frankrig
Personer fra Paris
Remember the Name

Remember the Name er en af Fort Minors sange, der kommer fra albummet The Rising Tied. Den blev udgivet i 2005.

Sange fra 2005
William Bouguereau

William Adolphe Bouguereau, eller Adolphe-William Bouguereau (født 30. november 1825 i La Rochelle i Frankrig, død 19. august 1905 samme sted) var en fransk maler. Han anses som en mester indenfor den akademiske klassicisme og den klassiske realisme.

Han var elev af François-Édouard Picot og underviste selv flere elever, herunder Paul Émile Chabas og Peder Mørk Mønsted.

I sine realistiske genremalerier benyttede han sig ofte af mytologiske temaer med moderne tolkninger af klassiske emner, hvor han fremhævede kvindekroppen. I sin samtid opnåede han stor opmærksomhed, særlig i Frankrig og USA og modtog talrige æresbevisninger og solgte billeder til høje priser. Som den væsentligste salon-maler i sin generation, blev han hånet af den impressionistiske avantgarde.

Ved begyndelsen af 1900-tallet havde Bouguereau og hans kunst mistet sin tiltrækning og interesse hos publikum, idet den generelle smag inden for malerkunsten havde ændret sig. I1980'erne opstod imidlertid fornyet interesse for figurmaleri, hvilket førte til en genopdagelse af Bouguereau og hans værker. Han fuldførte 822 malerier, som er kendt for eftertiden. Mange malerier har en ukendt skæbne.

Udvalgte priser 
 1848 og 1850 – Prix de Rome

Billedgalleri

Noter

Eksterne henvisninger 

 
 

Malere fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Personer fra La Rochelle
Modtagere af Prix de Rome for maleri