kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Chevron Corporation

Chevron Corporation er verdens fjerde-største ikke-statsejede olieselskab. Selskabet med hovedkvarter i San Ramon, CA, USA har aktiviteter i 180 lande, og er en af verden største selskaber indenfor olieraffinering og salg af brændstof.

Chevron startede i 1879 som Pacific Coast Oil Company.

I 2001 blev selskaberne Chevron og Texaco til ChevronTexaco. Texaco var startet i 1901 under navnet The Texas Fuel Company. I 2005 blev navnet Texaco fjernet, og moderselskabet hed nu igen Chevron Corporation.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Selskabets hjemmeside 

Olieselskaber fra USA
Selskaber noteret på Euronext exchanges
Virksomheder i San Francisco
Naturgasselskaber fra USA
Etableret i 1879
London Assembly

London Assembly (Londonforsamlingen) er en folkevalgt institution som har opsyn med Greater Londons myndigheder.

Forsamlingen vælges fra 14 valgkredse, hver med én repræsentant, og derefter 11 andre medlemmer valgt fra partilister for at gøre det totale antal medlemmer valgt fra hvert parti proportionalt med partiets opslutning i hele London.

Eksterne links
Officielle hjemmeside

Storbritanniens politik
Bragoto

Bragoto er en flod i det sydlige Tchad. Den er en biflod til floden Chari.

Vandløb i Afrika
Floder i Tchad
M25 (motorvej)

M25 er en motorvej som går omkring London i England. Med en længde på omkring 188 km er den en af verdens længste ringveje, og Europas næstlængste.

Den har for det meste tre baner i hver køreretning, med nogen mindre strækninger med to eller fire i hver retning. Med omkring 200.000 køretøjer i døgnet regnes den som Europas travleste motorvej. Der har været en enorm øgning i antal trafikanter; i 1987 anslog man at det var omkring 100.000 køretøjer i døgnet.

M25 er ikke en afsluttet ringvej, da man mellem Thurrock og Dartford må køre A282 over Themsen, mens man ved Sevenoaks må køre M26 og M20 et stykke for at komme omkring byen. Når man kommer nordfra går M25 lige over i A21, som går til Hastings.

Tanken om en ringvej omkring London blev introduceret tidligt i det 20. århundrede. I 1937 kom den første konkrete plan, og i 1945 blev der foreslået fem separate veje omkring hovedstaden. Dette blev reduceret til to ringe, M25 (oprindelig tænkt som M16) og den mindre indre ring som skulle blive M15 men som fortsat er A406.

Vejen blev konstrueret i etaper fra 1975 til 1985. Man konstruerede først etaper hvor der var størst problemer med trafikken, og hvor man havde fået accept fra lokale myndigheder. Den blev officielt åbnet i oktober 1986 af daværende premierminister Margaret Thatcher, da mellem London Colney og South Mimms.

M25 er plaget af hyppig kødannelse. Dette blev forudset før vejen åbnede, og Thatcher kritiserede i sin åbningstale over de som "klager". Kritikerne fik ret, og vejen er bl.a. blevet omtalt som "verdens største parkeringsplads". Den har inspireret sanger som Chris Reas "Road to Hell", og i Terry Pratchett og Neil Gaimans bog Good Omens beskrives den spøgefuldt som det største eksempel på Satans indflydelse på jorden.

Dele af vejen er blevet udstyret med et eksperimentelt trafikkontrolsystem kaldt MIDAS (Motorway Incident Detection and Automatic Signalling). Systemet er baseret på at en række trafik- og vejrsensorer, fartskameraer og variable hastighedsskilt skal kunne reducere kødannelse med minimal menneskelig indblanding. Forholdene har forbedret sig på strækningen hvor systemet er indført, og det planlægges at indføre det på hele M25 over tid

Referencer 

 
 

M025 (motorvej)
Weschnitz

Weschnitz er en flod i de tyske delstater Baden-Württemberg og Hessen. Den er en af Rhinens bifloder fra højre med en længde på 60 km. Den har sit udspring i Odenwald i kommunen Grasellenbach. Floden løber først et lille stykke nordover, før den drejer mod sydvest gennem byerne Fürth, Rimbach, Mörlenbach, Birkenau og Weinheim, hvor den drejer mod nordvest og deler sig i to grene. Ved Lorsch løber de to grene sammen igen. Nordvest for atomkraftværket Biblis munder Weschnitz ud i Rhinen.

Rhinens bifloder
Floder i Baden-Württemberg
Floder i Hessen
Erik Bach

Erik Bach er navnet på flere personer:

 Erik Bach (komponist) (født 1946) – dansk komponist
 Erik Bach (politiker) (født 1959) – dansk politiker for Folkebevægelsen mod EU
Til døden os skiller

Til døden os skiller er en dansk komediefilm fra 2007, instrueret af Paprika Steen og med manuskript af Anders Thomas Jensen og musik af Nikolaj Steen.

Handling 

Jan bestyrer restauranten på Sverigesbåden, men han er ikke just populær, hverken blandt kunderne eller de ansatte.

Hjemme hos Jan er det ikke spor bedre. Hans kone Bente slår ham og han må finde på nye undskyldninger, hver gang han kommer på arbejde med et nyt blåt øje eller lignende.

Da Jans chef på Sverigesbåden har fået nok af måden Jan behandler kunderne på, kræver chefen at Jan skal gå i terapi. Da Jan skal tilmelde sig terapi for voldsramte mænd ender han ved en fejl hos en gruppe for mænd der slår deres koner. Dér møder han de to automekanikere Rudy og Alf.

Under påskud om at Bente har været ham utro, hyrer han Rudy og Alf til at slå Bente ihjel, men det går ikke efter planen og det ender med at Rudy og Alf bliver venner med Bente, og at det hele bliver meget sværere for Jan end det var i forvejen.

Medvirkende 
 Lars Brygmann som Jan Bundgaard
 Sidse Babett Knudsen som Bente Bundgaard
 Nicolaj Kopernikus som Rudy
 Rasmus Bjerg som Alf
 Søren Pilmark som Erik
 Jan Malmsjö som Eckelstein
 Kristian Halken som Torben
 Kirsten Lehfeldt som Ellen
 Tilde Maja Frederiksen som Anna
 Guido Paevatalu som Marcello 
 Nikolaj Steen som kunde i restauranten
 Anne Sofie Byder som kunde i restauranten
 Rafael Edholm som italiensk kunde i restauranten
 Bodil Jørgensen som receptionist på hospital

Blandt de øvrigt medvirkende kan nævnes: Rasmus Hammerich, Frida Hallgren, Nynne Karen Nørlund og Niels Jørgen Riis.

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside
 
 Interview med Lars Brygmann om filmen

Film fra 2007
Komediefilm fra Danmark
Film instrueret af Paprika Steen
Dansksprogede film
Film fra Danmark (administrationskategori)
Tower Hamlets

Tower Hamlets (officielt: London Borough of Tower Hamlets) er en bydel med området kendt som East End i London, øst for City of London og nord for Themsen. .

Navnet har været i brug i flere århundrer, da bydannelsen opstod som små landsbyer (hamlets) nær Tower of London. Landsbyerne måtte ifølge en lov fra det 16. århundrede stille med vagtmandskaber til Tower. Bydelen i moderne forstand blev oprettet i 1965 af valgkredsene Bethnal Green, Poplar og Stepney.

Bydelen omfatter store dele af havneområdet Docklands med West India Docks og Canary Wharf.

Tower Hamlets var en af fem bydele som var vært for Sommer-OL 2012.

Steder i Tower Hamlets 

 Bethnal Green, Blackwall, Bow, Bromley-by-Bow
 Cambridge Heath, Cubitt Town
 Globe Town
 Isle of Dogs
 Limehouse
 Mile End, Millwall
 Old Ford
 Poplar
 Ratcliff
 Shadwell, Spitalfields, Stepney
 Wapping, Whitechapel

Eksterne links
Edith Oldrup

Edith Johanne Oldrup-Björling f. Oldrup (født 18. juni 1912 i København, død 4. juni 1999 i Helsingborg) var en dansk operasanger (sopran).

Biografi 
Edith Oldrup var datter af Charles Peter Ferdinand Oldrup Pedersen (1885-1946) og Hulda Marie Larsen (1885-1969).

Efter realeksamen fra den franske skole begyndte hun som 16-årig at tage sangundervisning hos Vilhelm Herold, og allerede som 20-årig blev hun optaget på Operaakademiet på Det kongelige Teater. Her debuterede hun i 1934 som Michaëla i Bizets opera Carmen. I de næste 15 år frem til 1949 var hun fastansat ved Det kongelige Teater og fra 1946 udnævnt til kammersanger. Hendes repertoire omfattede ca. 40 forskellige partier, men det var især i det lyriske rollefag og specielt i partier af W.A. Mozart, at hun kom til sin ret.

Oldrup var i besiddelse af en lys og let stemme, og hun var tillige en fin koloratursanger. Også hendes fortolkninger af danske sange og romancer af f.eks. C.E.F. Weyse og Carl Nielsen er værd at fremhæve. Hun lavede over 60 pladeindspilninger.

Den 28. maj 1949 blev hun gift med den svenske operasanger Sigurd Björling (1907-1983). Som følge heraf flyttede hun til Sverige, hvad der i nogen grad bremsede hendes karriere. Hun gæstesang nogle gange på Stockholms Opera og Drottningholms Slottsteater, og hun kom stadig på gæsteoptræden i Danmark.

Hædersbevisninger 
 1949 Tagea Brandts Rejselegat
 1960 Ridder af Dannebrog
 1964 Drottningholms fortjenstmedalje i guld

Eksterne Henvisninger 
 
 
 Edith Oldrup  på Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Operasangere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Modtagere af Tagea Brandts Rejselegat
Personer fra København
Kongelige kammersangere
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Danskere i 1900-tallet
Sopraner
Bertrada af Laon

Bertrada af Laon (maj 726 i Laon – 12. juli 783 i Choisy-au-Bac) var dronning i Frankerriget 751-768.

Hun var datter af grev Charibert de Laon og barnebarn af Bertrada den ældre, stifteren af benediktinerklostret i Prüm.

Biografi 
Efter at have hørt Bertrada berømmet for dyder og dannelse gjorde Pipin den lille, major domus i Frankerriget, hende til sin konkubine i 741, selv om han allerede var gift og havde fem børn. 
Hans første hustru var muligvis Leuthergis (født 715); de havde to kendte børn: Talendus (født ca. 737) og Berthe (født ca. 739). 
I 747 forstødte Pipin sin første hustru og sendte sine fem børn i kloster, hvorefter han giftede sig med Bertrada i 749. Efter at have afsat den frankiske konge Childerik 3. lod Pipin sig og Bertrada krone som konge og dronning over Frankerriget i 751.

Bertrada var meget aktiv som dronning: hun rådgav kongen og fulgte ham på krigstogter. Efter nogle år synes Pipin dog af nu uvisse årsager at ville forstøde hende, men paven modsatte sig det. Ved Pipins død i 768 besteg begge hendes overlevende sønner Karl og Karloman tronen, men Bertrada havde i begyndelsen stor indflydelse på dem. Hun ligger begravet i Klosterkirken Saint-Denis ved siden af sin mand.

Børn 
Oplysninger om børn og deres skæbne er behæftet med en vis usikkerhed 
 Karl (742/748-814), konge i Frankerriget 768, konge af Lombardiet 774, kejser i 800
 Rothaïde (ca. 744-?), begravet i kirken St. Arnulf i Metz
 Adélaïde (ca. 746/759- 12. maj ?), nonne, begravet i kirken St. Arnulf i Metz
 Gertrude (ca. 748-?)
 Karloman (751-771), konge i frankerriget 768
 Gilles (ca. 755-?)
 Pipin (756-762)
 Giséle (757-811), abbedisse ved klostret i Chelles i 788
 Bertrada (?-?)

Eftermæle 
Kendskabet til Bertrada af Laon beror mere på den karolingske sagnkreds end på fakta. Hun er under navnet Bertrada med den store fod blevet smeltet sammen med gudinden Perchta. Også legenden om den hellige Genoveva af Brabant går tilbage til disse fortællinger.

Bertradasagaen er overleveret i ca. 20 udgaver:
 Chroniques Saintongeoise fra første halvdel af det 13. århundrede
 Berte aus grans piés, epos af Adenet le Roi fra ca. 1275
 Berta da li pe grandi, fransk-italiensk versepos
 I diverse folkebøger og prosaromaner fra Italien (Reali di Francia, ca. 1370), Frankrig og Tyskland

I disse fortællinger er hun datter af Flore og Blanziflor, og hun bliver næsten altid sat ud i skoven som brud, hvor hun bliver ombyttet med en falsk Bertrada. Senere bliver den ægte Bertrada fundet igen og identificeret ved hjælp af fødderne: den ene er større end den anden.

Senere bearbejdelser af stoffet findes hos:
 Karls des Großen Geburt und Jugendjahre fra 1816 af Friedrich de la Motte Fouqué 
 Bertha, die Spinnerin fra 1845 af Karl Simrock 
 Die Königsmacherin fra 2005 af Martina Kempff , roman om Karl den stores mor.

Fodnoter 

Karolingerne
Ikke-regerende dronninger
Rørledning

En rørledning, også betegnet pipeline, anvendes til at transportere væsker eller gas. 

Betegnelserne pipeline og rørledning anvendes i vid udstrækning for anlæg til transport af naturgas og olieprodukter (fra råolie til raffineret olie og petroleum). Transport i rørledninger anvendes såvel over landjorden som fra boreplatforme til fastlandet, hvor den supplerer transport med tankskibe. Transport gennem rørledninger har ofte store økonomiske fordele ved transport af store mængder, ikke mindst ved transport af naturgas. 

Også vand transporteres i vid udstrækning gennem rørledninger, ikke blot fra vandværk til forbruger, men også vandløb i byområder føres ofte gennem kortere eller længere netværk af rørledninger.

Råstofudvinding
Tekniske anlæg
Sarh

Sarh (tidligere Fort Archambault) er den tredjestørste by i Tchad, hovedbyen i regionen Moyen-Chari og har en befolkning på 75.496 indbyggere (1993). Byen ligger 563 km sydøst for hovedstaden N'Djamena ved floden Chari.

Byer i Tchad
Folkesocialistisk Alternativ

Folkesocialistisk Alternativ er navnet på et dansk politisk parti, der blev dannet i 2008. Det blev stiftet på initiativ af Erik Bach, der tidligere var hovedbestyrelsesmedlem og folketingskandidat for SF. Partiet skulle ifølge stifteren placeres på "den brede motorvej som tegner sig mellem SF og Enhedslisten". Baggrunden for at oprette partiet var utilfredshed med SF's accept af Lissabon-traktaten. 

Folkesocialistisk Alternativs hjemmeside er ikke blevet opdateret siden 2008 og initiativtageren Erik Bach har siden opstillet til Europa-Parlamentsvalgene for Junibevægelse (2009) og Folkebevægelsen (2014).

Eksterne Links 
 Folkesocialistisk Alternativs Hjemmeside 
 Erik Bachs Hjemmeside

Noter 

Politiske partier i Danmark
Etableret i 2008
Dooley Wilson

Arthur "Dooley" Wilson (3. april 1886 – 30. maj 1953) var en afroamerikansk skuespiller og sanger. Han blev født i Tyler, Texas, og er mest kendt for rollen som Sam i filmen Casablanca fra 1942.

Filmografi 

 On Our Selection (1920)
 Keep Punching (1939)
 My Favorite Blonde (1942)
 Take a Letter, Darling (1942)
 Night in New Orleans (1942)
 Cairo (1942)
 Casablanca (1942)
 Two Tickets to London (1943)
 Stormy Weather (1943)
 Higher and Higher (1943)
 Seven Days Ashore (1944)

 Triple Threat (1948)
 Racing Luck (1948)
 Knock on Any Door (1949)
 Come to the Stable (1949)
 Tell It to the Judge (1949)
 Free for All (1949)
 No Man of Her Own (1950)
 Father Is a Bachelor (1950)
 Passage West (1951)
 The Beulah Show (1950) TV-serie

Eksterne links 
 

Skuespillere fra USA
Musikere fra USA
Afroamerikanere
Filmfestivalen i Venedig

Filmfestivalen i Venedig er en del af Venezia-biennalen, men i modsætning til biennalen så arrangeres filmfestivalen hvert år. Den vigtigste pris, som deles ud, er Guldløven (Leone d'Oro).

Filmfestivalen blev afhold første gang i 1932 og er den ældste filmfestival i verden. Sammen med Filmfestivalen i Cannes og Filmfestivalen i Berlin er Venedig en af de tre store europæiske filmfestivaler.

Eksterne links 
 Officiel hjemmeside 

Venedig, Filmfestivalen i
Venedig
Gareth Southgate

Gareth Southgate (født 3. september 1970 i Watford) er en engelsk tidligere professionel fodboldspiller og nuværende manager for England.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra England
Fodboldspillere fra Crystal Palace F.C.
Fodboldspillere fra Aston Villa F.C.
Fodboldspillere fra Middlesbrough F.C.
Fodboldtrænere fra England
Personer fra Crawley
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1996
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1998
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2000
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2002
Sundance Film Festival

Sundance Film Festival (tidligere kendt som Utah/US Film Festival og senere US Film and Video Festival) er en årlig filmfestival, som afholdes af Sundance Institute hver januar-måned i Park City, Salt Lake City, Utah i USA. Festivalen er den største independent-film filmfestival i USA, og amerikanske såvel som internationale film, kortfilm, dokumentarer og spillefilm deltager i adskillige kategorier om at vinde priser, samt at der gives priser til film udenfor kategorierne.

Historie 
Festivalen startede i 1973 som Utah/US Film Festival, i et forsøg på at lokke filmskabere til staten Utah. Hovedfokuset i festivalen var at præsentere en række retrospektive film, samt paneldebatter med filmskabere. En del af festivalen var også dedikeret til film lavet udenfor studiesystemet, såkaldte independentfilm.

Op gennem årene var flere ting med til at øge opmærksomheden mod festivalen. Først at skuespiller Robert Redford, som selv boede i Utah, blev involveret i festivalen ved at blive festivalens første formand. Senere blev festivalen flyttet fra september til januar, efter råd fra instruktør Sydney Pollack, siden man da kunne udnytte skicenteret på stedet på at tiltrække sig opmærksomhed fra Hollywood.

I 1985 blev driften af festivalen overtaget af Sundance Institute, en nulprofitsorganisation som arbejdede for at hjælpe uerfarne filmmagere, og i 1991 skiftede festivalen navn til det nuværende Sundance. Instituttet hjælper filmskabere gennem paneldebatter og mulighed for at arbejde i workshops.

Imidlertid blev festivalen ikke anset som en vigtig festival før efter 1989. 1989 var året hvor Steven Soderbergh havde premiere med sin Sex, løgn og video. Filmen blev meget populær da den blev vist på festivalen, og distributionsrettighederne blev opkøbt af Miramax Films. Filmen, som havde et budget på $1,2 millioner, endte med at indtjene næsten $25 millioner efter at Miramax slap den nationalt. Studioerne begyndte dermed at få øjnene op for festivalen som en måde at skaffe sig billige sucsesser på, og trykket på festivalen blev øget. Ud over 1990’ernes øgede antal visninger, og publikumstallet steg. I denne tid fik instruktører som Kevin Smith (Clerks.), Robert Rodriguez (El Mariachi), Quentin Tarantino (Håndlangerne), Wes Anderson (Bottle Rocket) og Jim Jarmusch (Dead Man) sine gennembrud på festivalen.

I løbet ad de sidste ti år er festivalen imidlertid blevet offer for mange kommercielle fremstød, ved at selskaber opsætter stands og laver happenings under festivalen. Festivalledelsen har opfordret selskaberne til også at sponsere dem, så at de støtter målet med festivalen. Festivalen er også blevet et «se og blive set»-sted, til forargelse fra dem, der er der for filmene, og tiltrækker sig årlige kendisser som Ashton Kutcher, Demi Moore og Britney Spears.

Festivalen har fået sit navn efter «The Sundance Kid», Robert Redfords rollefigur i filmen Butch Cassidy and the Sundance Kid.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 The Sundance Institute 
 Sundance – A Festival Virgin's Guide – recourser og information for publikum

Filmfestivaler i USA
Amerikansk kultur
Odenwald

Odenwald er en bjergkæde i den sydlige del af Hessen og den nordlige del af Bayern og Baden-Württemberg i Tyskland. Området er omkring 75 kilometer langt og 30 til 50 kilometer bredt. Navnet kan have sin oprindelse som Odins Wald («Odins skov»), men «Odes skov» er sandsynligvis mere rigtigt.
Odenwald grænser til floden Neckar i syd og til floden Main i øst og skråner svagt mod nord og vest. Den højeste top er Katzenbuckel på 626 m. Odenwald er et friluftsområde for indbyggerne i Mannheim og Frankfurt og er kendt for den rene luft. En gang var der et helsesanatorium her på grund af det. 

Det er flere smukke landsbyer i området, som Weinheim ved Bergstraße og Michelstadt centralt i Odenwald. Her er der brostensbelagte gader og arkitektur fra middelalderen. Området har relativt få turister. 

Bjergkæder i Tyskland
Bjerge i Tyskland
Hessens geografi
Bayerns geografi
Bjerge i Baden-Württemberg
Ernst Bloch

Ernst Simon Bloch (født 8. juli 1885 i Ludwigshafen am Rhein, død 4. august 1977 i Tübingen) var en tysk marxistisk filosof.

Han var søn af en tyskassimileret jødisk jernbanearbejder. Sammen med sin tredje kone, arkitekten Karola Bloch, måtte han i 1934 flygte fra det tyske naziregime gennem Schweiz, Østrig, Frankrig, Tjekkoslovakiet og derfra til USA. Han vendte tilbage til DDR i 1949 og blev professor i filosofi i Leipzig. Efter at Berlinmuren blev bygget i 1961, flyttede han til Tübingen, hvor han fik et professorat.

Bloch var påvirket af Hegel og Marx og var ven med Georg Lukacs, Bertolt Brecht, Kurt Weill og Theodor W. Adorno. Blochs arbejder handlede blandt andet om forestillingen om, at der i en utopisk verden uden undertrykkelse og udbytning altid vil være en sand revolutionær kraft. Blochs arbejde var en inspirationskilde for studenteroprøret i 1968 og for befrielsesteologien.

Eksterne henvisninger 

Filosoffer fra Tyskland
György Lukács

György Lukács (i megen litteratur Georg Lukács, født 13. april 1885 i Budapest, død 4. juni 1971 sammesteds) var en ungarsk hegeliansk og marxistisk filosof og litteraturkritiker. Hans værker, særlig Geschichte und Klassenbewusstsein (1923), har haft stor indflydelse på bl.a. Frankfurterskolen. Lukács fulde navn var Georg Bernhard von Lukács von Szegedin på tysk, og på ungarsk szegedi Lukács György Bernát.

Liv og arbejde 
Lukács kom fra en velhavende familie fra det jødisk-ungarske borgerskab. Hans far Josef var bankdirektør i Budapest og havde i 1890 taget navneforandring fra Löwinger til Lukács. Hans mor, Adele (født Wertheimer), var et medlem af en af grenene af træhandelsdynastien Neuschloss og var rig igennem arv. György Lukacs trådte i 1918 ind i det ungarske kommunistparti. Han var under den fire måneder lange Ungarske Rådsrepublik i 1919 stedfortræder for folkekommissæren for undervisning i Béla Kuns regering. Maj-juni samme år var han politisk kommissær i Den Røde Hær. Otte mennesker blev henrettet på hans ordre i Poroszló i den centrale del af Ungarn. 

Oprindeligt under indflydelse af nykantianisme (Emil Lask) såvel som Georg Simmel og Max Weber, stod Lukács i sine tidlige filosofiske skrifter i lignende grad i gæld til Hegel og Marx. Hans tanker udviklede sig senere i retning af en idealistisk præget marxisme. Han lærte tidligt Ernst Bloch at kende, og begge var del af kredsen omkring Max Weber.

Lukács opnåede sin første store anerkendelse som følge af sin udgivelsen af Theorie des Romans i 1916.

Værker 

 Theorie des Romans (1916)
 Geschichte und Klassenbewußtsein (1923)
 Goethe und seine Zeit (1947)
 Der junge Hegel – Über die Beziehungen von Dialektik und Ökonomie (1948)
 Deutsche Literatur im Zeitalter des Imperialismus (1950)
 Existentialismus oder Marxismus (1951)
 Deutsche Realisten des 19. Jahrhunderts (1951)
 Balzac und der französische Realismus (1952)
 Der russische Realismus in der Weltliteratur (1953)
 Die Zerstörung der Vernunft, Berlin 1954
 Der russische Realismus in der Weltliteratur (1964)
 Ontologie – Marx. Zur Ontologie des gesellschaftlichen Seins. Die Ontologischen Grundprinzipien bei Marx (1972)
 Ästhetik. in Vier Teilen (1972-76)

Eksterne henvisninger 
 

 Den unge Georg Lukács 

Personer fra Budapest
Filosoffer fra Ungarn
László Sólyom

László Sólyom (født 3. januar 1942 i Pécs, Ungarn, død 8. oktober 2023) var Ungarns præsident i perioden 2005-2010. Sólyom repræsenterede intet særligt politisk parti, men blev støttet af højrefløjen.

Sólyom er uddannet advokat. Han blev doktor i jura fra Pécs Universitet i 1964 og blev senere uddannet bibliotekar ved det statslige Széchényi-bibliotek. Efterfølgende arbejdede han som professor ved flere universiteter og juridiske institutter i Budapest, bl.a. Eötvös Loránd University fra 1983, Pázmány Péter Catholic University fra 1996 og på det tysksprogede Julius Andrássy Universitet fra 2002. I tre år arbejdede han desuden som underviser ved Friedrich-Schiller-Universität Jena i Tyskland.

Sólyom var i 1987 en af grundlæggerne af det konservativt-kristendemokratiske Ungarns Demokratiske Forum, men forlod partiet allerede i 1989, da han blev valgt til landets forfatningsdomstol, som han senere blev leder af. I 2000 grundlagde han en miljø- og civilretsaktivistisk ngo. I samarbejde med den ungarsk-tyske forfatningsjurist Georg Brunner skrev han flere bøger om forfatningsret.

Han tiltrådte præsidentembedet 5. august 2005 og fungerede i embedet frem til 6. august 2010.

Æresbevisninger 
László Sólyom blev 31. august 2006 Kommandør af Storkorset af Trestjerneordenen.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 

Politikere fra Ungarn
Kommandører af Storkorset af Trestjerneordenen
Ungarns præsidenter