kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
William Nicholson (kemiker)

William Nicholson (født 13. december 1753, død 21. maj 1815) var en engelsk fysiker og kemiker.

Liv og gerning 
Nicholson konstruerede 1787 en areometer som bærer hans navn, undersægte sammen med Anthony Carlisle Voltasøjlens kemiske virkninger, hvorved de i 1800 opdagede, at den galvaniske strøm spalter vand i brint og ilt.

Nicholson udgav Introduction to natural and experimental philosophy (1781), First principles of chemistry (1789), Dictionary of chemistry (1795) og Journal of natural philosophy, chemistry and the arts (1796-1801, 1802-1813).

Litteratur 
 

Fysikere fra England
Kemikere fra Storbritannien
Storbritannien i 1700-tallet
Storbritannien i 1800-tallet
Svensk uppslagsbok
Claus Loof

Claus Loof (født 19. august 1939 i København, død 20. april 1994) var en dansk filmfotograf, der stod bag kameraet i omkring 70 spillefilm og en række tv-produktioner i perioden 1958-1994, blandt andet flere Olsen-banden-film og andre komedier, men han stod også bag kameraet i mere ambitiøse film som Der var engang en krig og Dansen med Regitze. Desuden var han fotograf på en række dokumentarfilm.

Loof var i begyndelsen af sin karriere assistent og fotograf på Nordisk Film og Danmarks Radio, inden han blev freelance-fotograf. Blandt de film, han fotograferede, var Stine og drengene, hvor han mødte Sisse Reingaard, som han senere blev gift med.

Filmografi 

 Andre folks børn (assistent, 1958)
 Duellen (assistent, 1962)
 Danmarks u-landshjælp - Giro nr. 9 (dokumentarfilm, 1962)
 Næsbygaards arving (1965)
 Mor bag rattet (1965)
 Halløj i himmelsengen (1965)
 Krybskytterne på Næsbygaard (1966)
 Tre små piger (1966)
 Kamp nr. 7 (dokumentarfilm, 1966)
 Der var engang en krig (1966)
 Gift (1966)
 Det er ikke appelsiner - det er heste (1966)
 Historien om Barbara (1967)
 Cirkusrevyen 67 (1967)
 I den grønne skov (1967)
 Det var en lørdag aften (1968)
 Olsen-banden (1968)
 Stine og drengene (1969)
 Tænk på et tal (1969)
 Sjov i gaden (1969)
 Ska' vi lege skjul? (1970)
 Forbryderisk elskov (1970)
 Nøglen til Paradis (1970)
 Præriens skrappe drenge (1970)
 Løgneren (1970)
 Hvor er liget, Møller? (1971)
 Narko - en film om kærlighed (1971)
 Guld til præriens skrappe drenge (1971)
 Præsten i Vejlby (1972)
 På'en igen Amalie (1973)
 Mig og mafiaen (1974)
 Den kyske levemand (1974)
 Mafiaen - det er osse mig! (1974)
 Bertram og Lisa (tv-dramatik, 1975)
 Olsen-banden på sporet (1975)
 Kassen stemmer (1976)
 Julefrokosten (1976)
 Affæren i Mølleby (1976)
 Huset på Christianshavn (tv-serie, 35 afsnit, 1974-1976)
 Olsen-banden deruda' (1977)
 Firmaskovturen (1978)
 Lille spejl (1978)
 Matador (tv-serie, 6 afsnit, 1978)
 Olsen-banden overgiver sig aldrig (1979)
 Danmark er lukket (1980)
 Jeppe på bjerget (1981)
 Thorvald og Linda (1982)
 Pengene eller livet (1982)
 Kidnapning (1982)
 Een stor familie (tv-serie, 1982)
 Tre engle og fem løver (1982)
 Kurt og Valde (1983)
 Hole in one (kortfilm, 1983)
 Midt om natten (1984)
 Smuglerkongen (1985)
 Sneakers - Back Stage (dokumentarfilm, 1985)
 Når engle elsker (1985)
 Mord i mørket (1986)
 Walter og Carlo - yes, det er far (1986)
 Sidste akt (1987)
 Negerkys og labre larver (1987)
 Kampen om den røde ko (1987)
 Ved vejen (1988)
 Mord i Paradis (1988)
 Pigen i gyngen (1988)
 Dansen med Regitze (1989)
 Walter & Carlo i Amerika (1989)
 Nobody's Perfect (1990)
 Høfeber (1991)
 Snøvsen (1992)
 De frigjorte (1993)
 Min fynske barndom (1994)
 Kærlighed ved første desperate blik (1994)
 Snøvsen ta'r springet (1994)
 Landsbyen (tv-serie, 1994-1995)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Filmfotografer fra Danmark
Kim Jong-suk

Kim Jong-suk (chosŏn'gŭl: 김정숙, hanja: 金正淑, romanisering: Kim Chŏng-suk, revideret romanisering: Gim Jeong-suk, født 24. december 1917 i Hoeryong, død 22. september 1949 i Pyongyang) var en nordkoreansk kommunistisk politiker. Hun var Kim Il-sungs første ægtefælle og moder til Kim Jong-il.

Hun blev født som datter af de fattige bønder Kim Chun San og Oh Ssi i Hoeryong i provinsen Nord-Hamgyong i det japanskokkuperede Korea. I 1922 emigrerede familien til Kina, hvor Kim Jong-suk tilsluttede sig en antijapansk og kommunistisk guerillahær i 1930-årene. I 1937 blev hun medlem af Koreas kommunistparti. Som ensom og fødende i 1949 låste hun alle læger ude, mens Kim Il-sung var på arbejde, og døde i barselseng da hun fødte et dødfødt pigebarn, 31 år gammel. I Nordkorea bliver hun for eftertiden referert til som "heltinden af den antijapanske revolution" og er tillagt rollen som grundlægger af Koreas arbejderpartis sideorganisationer for ungdom og kvinder. Kim Jong-suk bliver stadig portrætteret som en revolutionær heltinde i nordkoreansk propaganda.

Regionen Kimjongsuk i provinsen Ryanggang er opkaldt efter hende.

Familietræ

Noter

Litteratur 
 
 

Personer fra Nordkorea
Personer fra Nord-Hamgyong
Bruflat Station

Bruflat Station (Bruflat holdeplass) var en jernbanestation på Gjøvikbanen, der lå ved bygden Bruflat mellem Eina og Reinsvoll i Vestre Toten kommune i Norge.

Stationen blev oprettet som trinbræt i 1929. Den blev nedlagt 2. juni 1985. Stationen lå oprindeligt 103,58 km fra Oslo men blev flyttet 120 m længere mod nord til 103,70 km i 1963. Stationen bestod af et spor og en kort perron uden egentlige faciliteter.

Litteratur

Eksterne henvisninger

Noter 

Stationer på Gjøvikbanen
Nedlagte jernbanestationer i Norge
Etableret i 1929
Ophørt i 1985
Jernbanestationer i Oppland
Roksvoll Station

Roksvoll Station (Roksvoll holdeplass) var en jernbanestation på Gjøvikbanen, der lå mellem Reinsvoll og Raufoss i Vestre Toten kommune i Norge.

Stationen åbnede som trinbræt 20. juni 1929. Den blev nedlagt 2. juni 1985.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Gjøvikbanen
Nedlagte jernbanestationer i Norge
Etableret i 1929
Ophørt i 1985
Jernbanestationer i Oppland
Sandoyartunnilin

Sandoyartunnilin er en undersøisk tunnel til motorkøretøjer på Færøerne der forventes klar at køre igennem pr. december 2023. Tunnellen vil forbinde øen Sandoy med det centrale Færøerne. Tunnelportalerne starter ved Gamlarætt på Streymoy, vest for Tórshavn og i Traðardalur midt på øen Sandoy, mellem bygderne Skopun og Sandur. Tunnelen bliver 10,7 km lang. Prisen forventes at blive 1,3 milliarder danske kroner. 

Arbejdet med selve tunnelen startede i 2018. Forberedelerne gik i gang i slutningen af 2016. 

Selve boringen og sprængingen af tunnelen startede i 2018. Det forventes at tunnelsen vil åbne i december 2023, hvorefter færgeruten Teistin, som har sejlet mellem Gamlarætt og Skopun vil blive nedlagt. 

Den 2. december 2020 var 60% af tunnelen boret. Den 21. december 2020 var 6.671 meter af 10.785 meter boret.

Kort der viser tunnelen

Se også 
 Eysturoyartunnilin (åbnede i december 2020)
 Norðoyatunnilin
 Vágatunnilin
 Suðuroyartunnilin (fremtidig)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Eystur- og Sandoyartunlars hjemmeside

Tunneler på Færøerne
Streymoy
Sandoy
USS Gerald R. Ford

USS Gerald R. Ford (CVN-78) er et hangarskib i Gerald R. Ford-klassen i United States Navy. Skibet er navngivet efter den 38. amerikanske præsident Gerald R. Ford, der selv gjorde tjeneste i flåden under 2. verdenskrig på hangarskibet USS Monterey. Hun er pr. 2023 verdens største hangarskib og målt på deplacement det største krigsskib, der nogensinde er bygget.

Teknisk set udgør USS Gerald R. Ford en ny generation af hangarskibe, da hun er udrustet med elektromagnetiske katapulter, hvilket sammen med en række øvrige forbedringer giver mulighed for op til 25% flere flystarter og samtidig kræver 25% færre besætningsmedlemmer.

Hun blev efter en længere serie af tests indsat i aktiv tjeneste den 4. oktober 2022, hvor hun afløste det tidligere hangarskib USS Enterprise (CVN-65), der efter 51 år i tjeneste var taget ud af tjeneste i december 2012.

Der er planlagt i alt yderligere ni søsterskibe i Gerald R. Ford-klassen. Hun forventes at være i aktiv tjeneste i 40 år.

Bygning og tests 
Bygning af skibet blev påbegyndt den 11. august 2005, da Northrop Grumman ved en ceremoni foretog den første udskæring af en 15 tons tunge plade, der indgår i skibssiden. Gerald R. Ford blev køllagt den 13. november 2009 og blev døbt den 9. november 2013. Efter søsætning den 13. november 2013 blev skibet den 14. november 2013 navngivet af Gerald Fords datter Susan Ford Bales. Hangarskibet skulle oprindeligt have været leveret til flåden i 2015, men blev efter forsinkelser overtaget af den amerikanske flåde den 31. maj 2017 og formelt kommissioneret af præsident Donald J. Trump den 22. juli 2017.

Operationel historie 

Gerald R. Fords første besøg i fremmed havn fandt sted den 28. oktober 2022, da hun lagde til i havnen i Halifax i Nova Scotia, der er hjemsted for Canadas atlanterhavsflåde. Den 14. november 2022 ankom hun til Storbritannien, hvor hun i nogle dage var ankret op ved Stokes Bay nær Gosport. Hun vendte tilbage til Norfolk den 26 November 2022.

Den 3 maj 2023 forlod Gerald R. Ford Naval Station Norfolk på hendes første længere tur og indsættelse, hvor skibet skal indgå i den 2. og 6. flådes ansvrområde. Gerald R. Ford ankom den 22. maj 2023 til den danske del af Nordsøen og lagde den 24. maj 2023 til i Oslo havn i bunden af Oslofjorden, for senere at deltage i flådeøvelser i Norge.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Præsentation af USS Gerald R Ford på værftets hjemmeside 

Hangarskibe fra USA
Lsjbot

Lsjbot er en bot drevet af Lars Sverker Johansson (akronym Lsj), der opretter korte Wikipedia-artikler (såkaldt stubbe) på basis af digitale kilder og databaser på svensk og to filippinske sprog, cebuano og waray.

Bottens arbejde har medført, at Wikipedia på de tre sprog har langt flere artikler end tilsvarende sprog. 15. juni 2013 rundede Svensk Wikipedia således en million artikler med en artikel Lsjbot havde oprettet om sommerfuglearten Erysichton elaborata. På det tidspunkt var omkring halvdelen af artiklerne på Svensk Wikipedia skabt med bot. I august 2013 oprettede Lsjbot ca. 7.200 artikler om dagen på Svensk Wikipedia, hvilket var det højeste antal artikler pr. dag for en Wikipedia.

Ifølge The Wall Street Journal havde Lsjbot pr. juli 2014 oprettet 2,7 mio. artikler på Wikipedia, hvilket på det tidspunkt svarede til ca. 8,5 % af det samlede antal artikler på Wikipedia. Ved produktionen af artikler benyttede Lsjbot sig af databaser så som den biologiske artsfortegnelse Catalogue of Life. På de filippinske sprog oprettede Lsjbot artikler om filippinske byer.

Efter interviewet med Sverker Johansson i Wall Street Journal blev der fortalt om Lsjbot i en række internationale medier. Kritikere bemærkede at Lsjbots arbejde førte til en mængde artikler med overfladisk og rudimentær information. Med de bot-generede artikler blev der lagt vægt på kvantitet i stedet for kvalitet.

Lsjbot ophørte med at være aktiv på waray i november 2015, og siden november 2016 er den heller ikke længere aktiv på svensk. I alt har Lsjbot oprettet 3.023.654 artikler på Svensk Wikipedia ud af et samlet antal på 3,8 mio. artikler.

Eksterne henvisninger 
 Ellen Emmerentze Jervell: For This Author, 10,000 Wikipedia Articles Is a Good Day’s Work, Wall Street Journal, 13. juli 2014.
 Die Maschine, die 8,5 Prozent der Wikipedia schrieb, Frankfurter Allgemeine Zeitung, 16. juli 2014.
 Jan-Bernd Meyer: Abschied vom Humankapital, Computerwoche 40/2014, s. 1.
 Sverker Johansson: Writing Wikipedia articles by the million,  foredrag 65 min, 7. december 2013, på YouTube.

Noter 

Software
Wikipedia
Carole Ann Ford

Carole Ann Lillian Ford (født 16. juni 1940 in Ilford, Essex) er en engelsk skuespiller, som er best kendt for sin rolle som Susan Foreman i BBC science fiction tv-serie Doctor Who, og som Bettina i filmen Den nat triffiderne kom fra 1962.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra England
Polyhymnia

Polyhymnia var i græsk mytologi en af de ni olympiske muser. Hun var muse for dans, pantomime, hellig poesi og hellige hymner (sang). Hun var også nævnt som muse for landbrug, meditation, geometri og visdom. Hun fremstilledes enten dansende eller mediterende med en finger på munden.

Hendes navn (, også stavet Polymnia (Πολύμνια)) aflæses som "(Hende med de) mange hyldestsange" ("poly" mange og "hymner" hyldest).

På Parnassos var springvandet Castalia Musae helliget af Apollon til Polyhymnia og de andre muser. Kildens vand flød mellem bjergets to store bjergtoppe ned i et bassin, hvor det blev hentet af Pythia-præstinder til forudsigelser ved oraklet i Delfi.

Polyhymnias kulturarv 

Hun nævnes i Dantes Guddommelige Komedie og optræder i adskillige fiktive værker og afbildninger siden antikken.

 Asteroiden Polyhymnia i asteroidebæltet blev opkaldt efter hende i 1854.
 
 I den danske musikalske komediefilm fra 1951 Mød mig på Cassiopeia spiller Bodil Kjer hovedrollen som Polyhymnia, der kommer til Jorden for at inspirere en dansk komponist. Hun hjælper komponisten, men forelsker sig i en mand, som også komponistens kone har øje for. Til sidst kommer Zeus for at hente hende tilbage til himlen, så hun ikke skaber ravage mellem de dødelige. Bodil Kjer synger kendingsmelodien i filmen, Musens sang, om hvor svært det er at være muse.
 
 Den danske billedhugger August Wilhelm Saabye fik den Neuhausenske pris i 1849 for en metalkopi af Polyhymnias statue fra antikken.
 
 I Norge oprettede studentersamfundet i Trondheim en ridderorden Polyhymnia i 1913. Den uddeles af Studenterhusets Orkester til musikere. En kendt ridder af ordenen er den norske musiker Arve Tellefsen.

Kildehenvisninger 

Græske guder
Muser
Claus Fallentin

Claus Fallentin (født 27. juni 1970) er en dansk fodboldtræner og tidligere fodboldspiller, som spillede som målmand. Claus Fallentin er i øjeblikket målmandstræner i Brøndby IF, og som aktiv spillede han for blandt andre Lyngby FC og Næstved IF i Superligaen.

Trænerkarriere 
Claus Fallentin blev i september 2017 udnævnt som ny målmandstræner for Lyngby BK. Han er en af de første i Danmark med UEFA Goalkeeper Advanced-målmandstrænerlicens, hvormed han er en af dem med den højeste målmandstrænerlicens i Danmark.

31. december 2018 valgte Brøndby IF at hente Claus Fallentin som ny målmandstræner.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Lyngby Boldklub
Fodboldtrænere fra Lyngby Boldklub
Fodboldtrænere fra Brøndby IF
Fodboldspillere fra Greve Fodbold
Fodboldspillere fra Næstved IF
Fodboldspillere fra Ølstykke FC
Fodboldspillere fra AC Ballerup
Fodboldtrænere fra FC Vestsjælland
Fodboldtrænere fra Danmark
Jacqueline Hill

Jacqueline Hill (født 17. december 1929 i Birmingham i Warwickshire (nær West Midlands) i England, død 18. februar 1993 i London i England) var en britisk skuespillerinde, som er mest kendt for at have spillet Barbara Wright i Doctor Who. Hun var en af de to første følgesvende da serien begyndte i 1963 og hun spillede i næsten to år. I 1980 returnere hun til serien, men i rollen som Lexa i historien Meglos.

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra England
Sikorsky Ilja Muromets

Sikorsky Ilja Muromets () var en serie af store russiske firmotorerede passagerfly udviklet og bygget før første verdenskrig. Undr 1. vredenskrig blev flyene benyttet som bombefly af Rusland. Flyserien fik sit navn et den slaviske sagnhelt Ilja Muromets.  Serien var en videreudvikling af Russkij Vitjas, verdens første firmotorede fly, konstrueret af Igor Sikorskij. Flyet Ilja Muromets var i 1913 et fly med et revolutionerende design og skulle benyttes i passagerfart med sit rummelige flyskrog, der havde plads til en passagerkabine med indbygget toilet. Flyet var det første serieproducerede flermotorede fly og blev fremstillet i mindst 60 eksemplarer. 

Under 1. verdenskrig blev fyet den første firmotorerede bombefly og blev tilknyttet en enhed, der udførste strategisk bombning. I de første faser af krigen var flyet unikt og Centralmagterne råede ikke over fly, der var tilsvanrede før langt senere under krigen.

Referencer

Eksterne henvisninger

Referencer 

Bombefly
Militærfly fra Rusland
Jan Petersen (arkæolog)

Jan Greve Thaulow Petersen (20. oktober 1887 - 3. marts 1967) var en norsk arkæolog og historiker, som primært arbejdede med  vikingetiden og jernalderens gårdanlæg i Rogaland. Han er berømt for sit værk De Norske Vikingsverd, hvori han klassificerer norske vikingesværd.

Karriere 
Petersen blev cand. philol i historie i 1914 og blev året efter ansat som konservator ved Universitetets Oldsaksamling. Han bearbejdede bl.a. Gabriel Gustafsons fund fra gravfeltet i Store Dal i Skjeberg i første bind af serien Norske Oldfunn i 1916. Petersen tog doktorgrad i arkæologi i 1919 med afhandlingen De Norske Vikingesverd. Det er fortsat et standardværk for klassifikation af vikingetidens våben og Oakeshott typologi er en fortsættelse af Petersens arbejde. Den blev fulgt op med Vikingetidens smykker (1928) og Vikingetidens redskaper (1951).

Petersen var direktør ved Stavanger Museum fra 1923 til 1958 og lavede her et stort arbejde med udgravning og publisering af jernaldergårde i Sydvestnorge. Han har en stor del af æren for bevaringen og restaureringen af Utstein kloster. I 1928 blev han valgt ind i Det Norske Videnskaps-Akademi. Han blev også medlem af Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien.

Privatliv 
Han var søn af Hans Henrik Petersen (1827–1906) og Elisabeth Cæcilie Thaulow (1845–1901). Faderen var rektor på Trondheim katedralskole (latinskolen). Hans ældre bror var arkæologen Theodor Petersen (1875–1952). I 1917 giftede Jan sig med Gerda Holtermann (1892–1985). Datteren Liv Petersen (1922–81) blev gift med politologen Knut Dahl Jacobsen.

Bibliografi 
 De Norske Vikingesverd (1919)
 Vikingetidens smykker (1928)
 Vikingetidens redskaper (1951)

Referencer 

Arkæologer fra Norge
Historikere fra Norge
Personer fra Trondheim
Medlemmer af Det Norske Videnskaps-Akademi
Gabriel af Belgien

Prins Gabriel af Belgien (; ; født 20. august 2003 i Anderlecht, Bruxelles, Belgien) er en belgisk prins. Han er det andet barn og den første søn af Kong Philippe og Dronning Mathilde af Belgien. Prins Gabriel er nummer to i den belgiske tronfølge efter sin storesøster, Prinsesse Elisabeth.

Eksterne links 

 Prins Gabriel  på Det Belgiske Kongehus' officielle hjemmeside  

Prinser af Belgien
Huset Sachsen-Coburg-Gotha
Emmanuel af Belgien

Prins Emmanuel af Belgien (; ; født 4. oktober 2005 i Anderlecht, Bruxelles, Belgien) er en belgisk prins. Han er det tredje barn og den anden søn af Kong Philippe og Dronning Mathilde af Belgien. Prins Emmnauel er nummer tre i den belgiske tronfølge efter sine ældre søskende, Prinsesse Elisabeth og Prins Gabriel.

Eksterne links 

Prins Emmanuel  på Det Belgiske Kongehus' officielle hjemmeside  

Prinser af Belgien
Huset Sachsen-Coburg-Gotha
Eleonore af Belgien

Prinsesse Eléonore af Belgien (; ; født 16. april 2008 i Anderlecht, Bruxelles, Belgien) er en belgisk prinsesse. Hun er det fjerde barn og den anden datter af Kong Philippe og Dronning Mathilde af Belgien. Prinsesse Eléonore er nummer fire i den belgiske tronfølge efter sine ældre søskende Prinsesse Elisabeth, Prins Gabriel og Prins Emmanuel.

Eksterne links 

Prinsesse Eléonore  på Det Belgiske Kongehus' officielle hjemmeside  

Prinsesser af Belgien
Huset Sachsen-Coburg-Gotha
Personer fra Bruxelles
Anne-Marie Olesen Thinghuus

Anne-Marie Olesen Thinghuus er manuskriptforfatter og manuskriptkonsulent. Hun har siden 1993 skrevet manuskripter til både TV-serier, julekalender og spillefilm, samt skrevet bøger.

TV-serier 

 Andersens julehemmelighed (1993) 24 afsnit. I samarbejde med Lars Mering.
 Score Kaj (1995) 16 afsnit. I samarbejde med Lars Mering.
 Black Widows (2016-2017) 9 afsnit.

Spillefilm 
 Lotto (2006)

Bøger 
 Pløk og Bisse (2005)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Manuskriptforfattere fra Danmark
Marie-Christine af Belgien

Prinsesse Marie-Christine af Belgien, Fru Gourgues (Marie-Christine Daphné Astrid Elisabeth Léopoldine; født 6. februar 1951) er halvsøster til Albert 2. af Belgien og tante til Philippe af Belgien.

Titler 
 6. februar 1951 – 23. maj 1981: Hendes kongelige højhed Prinsesse Marie-Christine of Belgien
 23. maj 1981 – 28. september 1989: Hendes kongelige højhed Prinsesse Marie-Christine of Belgien, Fru Druker
 28. september 1989 – nu: Hendes kongelige højhed Prinsesse Marie-Christine of Belgien, Fru Gourgues

Prinsesser af Belgien
Huset Sachsen-Coburg-Gotha
RBMK

RBMK ( Reaktor Bolshoy Moshchnosti Kanalnyy, "høj-energi kanal-type reaktor") er en type grafit-baseret atomreaktor designet og bygget i Sovjetunionen.

Designet var anvendt ved atomkraftværket i Tjernobyl, hvor en RBMK-reaktor eksploderede under en test, hvilket skabte et stort radioaktivt udslip over et større område.

Se også 
Tjernobylulykken

Atomkraftværker
Marie-Esméralda af Belgien

Marie-Esméralda af Belgien (Marie-Esméralda Adelaide Lilian Anne Léopoldine, født 30. september 1956) er et medlem af det belgiske kongefamilie. Hun er faster til kong Philippe af Belgien.

Prinsesser af Belgien
Huset Sachsen-Coburg-Gotha
Clementine af Belgien

Prinsesse Clementine af Belgien (Clémentine Albertine Marie Léopoldine; født 30 juli 1872 - død 8. marts 1955) var hustru til Napoléon Victor Bonaparte, tronprætendent til Frankrigs trone (som Napoleon V).

Prinsesser af Belgien
Prinsesser af Frankrig
Huset Sachsen-Coburg-Gotha
Sigrún

Sigrún (oldnordisk "sejr rune") er en valkyrie i nordisk mytologi. Hun er hovedperson i de to heltedigte Helgakviða Hundingsbana I og II fra Ældre Edda, hvor helten Helgi Hundingsbane møder hende og de to forelsker sig, men kan ikke få hinanden og skilles af døden. Både Sigrún og Helgi skal være genfødte skikkelser af en valkyrie og en helt med samme navn Helgi, der heller ikke kunne få hinanden og skiltes af døden. Sigrún er ifølge en note i den Ældre Edda den genfødte valkyrie Sváfa, datter af kong Eylimi, og Sváfas historie fortælles i heltedigt Helgakviða Hjörvarðssonar. Sigrún og Helgi dør også i denne fortælling, men mødes igen i nye skikkelser, når de genfødes. I det næste liv, bliver Sigrún genfødt som valkyrien Kára og Helgi genfødes som Helgi Haddingjaskati, som beskrevet i Hrómundar saga Gripssonar. 

Ganske som i digtet om Svafa og den stumme Helgi, bliver Helgi Hundingsbane forelsket i Sigrún, når han ser hende komme ridende med 8 andre valkyrier, hvoraf hun var den smukkeste. 

Som fortalt i Helgakviða Hundingsbana I, ser Helgi de 9 valkyrier komme, helt dækkede af blod fra slagmarken og deres spyd slår gnister: 

I Helgakviða Hundingsbana II, giver Helgi Hundingsbane nornerne skylden for, at han skulle dræbe Sigrúns far Högne og bror Brage for at kunne få hende:

Noter 

Nordiske guder
Valkyrier
Brandbu Station

Brandbu Station (Brandbu stasjon) var en jernbanestation på Røykenvikbanen, der lå i Gran kommune i Norge.

Stationen åbnede som holdeplads sammen med banen 20. december 1900. Den blev opgraderet til station 1. april 1904. Den blev nedgraderet til holdeplads igen 1. april 1932 som en besparelse forud for, at persontrafikken på banen blev indskrænket til et enkelt dagligt persontog 15. september samme år. Persontrafikken på banen ophørte helt 25. juni 1949, og 11. november 1957 blev den nedlagt.

Oprindeligt havde stationen kun en meget beskeden stationsbygning på vestsiden af sporet og kun lidt anlæg i det hele taget. Først i 1912 opførtes en ny stationsbygning på østsiden af sporet efter tegninger af Harald Kaas. Den gamle bygning blev flyttet til Viul Station på Roa-Hønefossbanen i 1916. Den nye stationsbygning blev revet ned i 1984, men pakhuset står stadig i ombygget form. Sporene mellem Brandbu og Røykenvik blev taget op i 1960, mens stykket mellem Brandbu og Andfossen fulgte noget senere. Det tidligere jernbanetracé benyttes nu af Fylkesvei 34.

Litteratur

Eksterne henvisninger

Noter 

Nedlagte jernbanestationer i Norge
Etableret i 1900
Ophørt i 1957
Stationer på Røykenvikbanen
Jernbanestationer i Oppland