kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anders Bonde

Anders Bonde (født 8. april 1977) er en dansk standupkomiker og tekstforfatter, som skriver og optræder på både dansk, tysk og engelsk.

Radio 
Anders Bonde er kendt som vært på eftermiddagsprogrammet Wichmann & Bonuseffekten på TV 2 Radio sammen med Ricco Wichmann. Fra november 2008 til december 2009 var han vært på Danmarks Radios digitale ungdomskanal P5000 sammen med komikeren og journalisten Anders Stjernholm og Paradise Hotel-pigen Mascha Vang.

Tekstforfatter 
Anders Bonde benyttes ofte som tekstforfatter på oneman shows, radio og tv-programmer. Han har f.eks. været tekstforfatter for Lars Hjortshøj på radioshowet Alletiders Morgen og Wichmann, Gintberg & Partners med Jan Gintberg begge på TV 2 Radio. Han var også tekstforfatter på Lars Hjortshøjs oneman show Lars Hjortshøj – I Virkeligheden.

I 2011 var han ansat ved Douglas Entertainment som eneste tekstforfatter på de første to sæsoner af Lasse Rimmers talkshow Den Blinde Vinkel på TV 2. Til TV har han desuden tidligere været tekstforfatter på blandt andet TV3-programmet Grillet.

Andet 
Han var desuden skribent på bagsiden af JP Århus sammen med kollegaen Niels-Peter Henriksen i flere år under pseudonymet BondeHenriksen. Mange kender ham også fra hans telefonjokes, som har kørt på en række danske radioer, og som ikke mindst blev populært på YouTube.

Privatliv 
I november 2009 valgte han at opsige sin stilling ved DR, efter at det kom frem, at han havde chattet under falsk identitet som caster til et modelbureau for at komme i kontakt med en 15-årig pige.

Tyskland 
I november 2010 havde Anders Bonde standupdebut på tysk i Kiel. Han har siden haft en række shows i Tyskland på tysk med gode anmeldelser til følge.

Nomineringer 
 Zulu Awards 2008 – Årest bedste radioprogram
 Prix Radio – Årets Satire 2009 
 Årets Radiovært “Den Gyldne Mikrofon” 2009
 Zulu Awards 2010 – Årets bedste radioprogram

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 
 Anders Bonde i Tyskland 

Radioværter fra Danmark
Standupkomikere fra Danmark
Ansatte i DR
Søren Risbjerg Thomsen

Søren Risbjerg Thomsen, (født 4. november 1943 i Struer), dr.scient.pol., cand.mag.scient.soc. og professor emeritus i statskundskab ved Aarhus Universitet.

Thomsens forskningsområde er valgundersøgelser, komparativ og kvantitativ metode.

Thomsen laver vægtede meningsmålinger samt beregninger på mandatfordelinger efter storkredse for det politiske netmagasin Altinget.dk.

Sociologer fra Danmark
Politologer fra Danmark
Ansatte ved Aarhus Universitet
Marit Benthe Norheim

Marit Benthe Norheim (født 29. maj 1960 i Norge) er en norskfødt dansk billedhugger.

Marit Benthe Norheim studerede på Vestlandets Kunstakademi i Bergen fra 1980-84, med et af årene på rejse i Europa, hovedsageligt i Italien. Herefter tog hun "Master of Arts" i skulptur på Royal Academy of Arts, London, 1984-87. Det førte til, at London blev hendes base frem til 1995, da hun tilbragte et år i Skien i Norge for at lave udsmykningen "Damer i blæst", 5 kvinder i beton, (6 meter høj), som en del af Union/Norske Skogs biologiske renseanlæg.

Marit Benthe har haft mange udstillinger både i ind- og udland og er repræsenteret i flere offentlige samlinger, bl.a. i Museet for Samtidskunst og Nasjonalgalleriet, Norge, samt Ny Carlsbergfondet i Danmark. Herudover har hun lavet en række permanente udsmykninger, bl.a. i Norge, Grønland, Island og Storbritannien.

I Danmark er hun mest kendt for "Fruen fra havet", en 7 m. høj tosidig skulptur i beton, placeret yderst på molen i Sæby. Dette værk førte til en opfølger i Skien i Norge, "Rottejomfruen", i forbindelse med Ibsenjubilæet i 2006. Det seneste projekt er "Campingkvinner", en stor skulpturel installation på hjul, for Europæiske Kulturhovedstad Stavanger 2008, hvor den rullede rundt i Rogaland i hele 2008. Herefter har den været vidt omkring i Danmark, Island og Nordnorge.

Norheim har også forelæst og undervist ved div. kunstakademier, bl.a. ved Royal Academy of Arts (MA) og Central/St. Martin School of Art (BA), London.

Hun er medlem af Norsk billedhoggerforening og Vrå-udstillingen i Danmark.

Hædersbevisninger 
 Vederlagsfondet, Statens kunstnerstipend Norge, 1990, 1998, 2001, 2006, 2008
 Akadamirådets rejselegat, 2003
 Nordjyllands Amt Kulturudvalg 2004
 Marie & Victor Hagen Müllers fond
 Spar Nord Hjørring Kulturpris

Eksterne henvisninger 
 Marit Benthe Norheim's hjemmeside
 hjemmeside om campingkvinderne
 hjemmeside om Rottejomfruen, Skien 
 hjemmeside om projekt life-boats

Billedhuggere fra Danmark
Los Angeles Opera

Los Angeles Opera er et operakompagni i Los Angeles i Californien. Det er det fjerdestørste operakompagni i USA. Operaens hjemmescene er Dorothy Chandler Pavillon, der er en del af Los Angeles Music Center.

Operaen ledes af den spanske tenor og dirigent, Plácido Domingo, som har kontrakt med selskabet til og med sæsonen 2010-2011. Den amerikanske dirigent, James Conlon, har været musikchef siden sæsonen 2006-2007.

Los Angeles Opera blev oprettet i 1986 og åbnede med en produktion af Verdis Otello med Plácido Domingo i titelrollen. Selskabet kan dog føre sine rødder tilbage til Los Angeles Civic Grand Opera, som blev oprettet i 1948.

Forestillinger 
Los Angeles Opera opfører 70-100 forestillinger om året. Det drejer sig både om såvel operaer fra standardrepertoiret som nye og sjældent opførte operaer. I sæsonen 2003-2004 stod selskabet bag verdenspremieren på Nicholas and Alexandra, der er komponeret af Deborah Drattell til en libretto Nicholas von Hoffman. Kompagniet benytter et bredt udvalg af instruktører til sine forestillinger; i sæsonen 2001-2002 stod den østrigske skuespiller Maximilian Schell således bag en produktion af Richard Wagners Lohengrin, mens filminstruktøren William Friedkin har iscenesat et dobbeltprogram bestående af Bartóks Hertug Blåskægs borg og Puccinis Gianni Schicchi.

Højdepunkter fra de seneste sæsoner har omfattet Verdis Falstaff med Bryn Terfel, Samuel Barbers Vanessa med Kiri Te Kanawa, Puccinis La bohème og Leoncavallos I pagliacci med Angela Gheorghiu og Roberto Alagna, Gounods Roméo et Juliette og Massenets Manon med Anna Netrebko og Rolando Villazón, Verdis La traviata med en stjernebesætning bestående af Renée Fleming, Rolando Villazón og Renato Bruson, Leos Janaceks Jenufa med Karita Mattila samt Mozarts Don Giovanni og Le Nozze di Figaro med Erwin Schrott.

Recovered Voices 
Kompagniet har iværksat et projekt, der løber over flere år under
titlet Recovered Voices. Formålet er at præsentere et moderne publikum for den generation af komponister, som blev undertrykt af Det tredje Rige, fx Alexander von Zemlinsky, af hvem Eine italienische Tragödie og Der Zwerg er blevet opført.

Der Ring des Nibelungen 
Kompagniet opfører sin første produktion af Richard Wagners Der Ring des Nibelungen i sommeren 2010; Achim Freyer står for instruktion og design; James Conlon dirigerer. Linda Watson, Vitalij Kowaljow, Michelle DeYoung, Plácido Domingo, John Treleaven, Graham Clark, Gordon Hawkins, Eric Halfvarson, Alan Held og Jennifer Wilson udgør de bærende sangkræfter bag de tre cyklusser.

Links 
 Hjemmeside for Los Angeles Opera 
 Hjemmeside for Los Angeles Operas Der Ring des Nibelungen

Operakompagnier
Opera
Henrik 4. af Holsten

Henrik 4. (1397 – 28. maj 1427) var greve af Holsten og (ikke anerkendt) hertug af Sønderjylland, søn af grev Gerhard 6. og Elisabeth af Braunschweig.

Faderen faldt mod ditmarskerne, da Henrik var 7 år gammel, hvorefter han blev opdraget ved Erik af Pommerns hof i Danmark. I fortsættelse af dronning Margretes forsøg på at vinde Sønderjylland tilbage til kronen nægtede kongen at forlene ham med hertugdømmet, da han blev myndig, og i stedet tilkendte Danehoffet i Nyborg kongen lenet, fordi dets besiddere havde vendt sig mod riget.

Da holstenerne i 1417 kun havde slottet Gottorp tilbage, vendte lykken sig imidlertid, og Henrik, der nu trådte i forgrunden, kæmpede med stor udholdenhed og dygtighed. For at forsvare sig og sine brødre sag overfor kejser Sigismund, drog han personlig til Ungarn, men dér gik dommen ham imod (1424). Det lykkedes ham dog at trække Hansestæderne, der hidtil havde været kong Eriks forbundsfæller, over på sin side. I foråret 1427 belejrede de allierede Flensborg, men ved et natligt angreb på byen fandt Henrik sin død.

Salmonsens
Grever af Holsten
Hertuger af Slesvig
Huset Schauenburg
Sparbanken Lidköping Arena

Sparbanken Lidköping Arena er en sportshal i Lidköping, Sverige. Den er primært beregnet til bandy, men bruges også til andre arrangementer. Hovedsponsor for arenaen er Sparekassen i Lidköping, deraf navnet. 

Arenaen er placeret på Ågårdens sportsplads, hvor der ud over arenaen også findes en svømmehal, en udendørs isbane til bandy, en tennishal og en mindre ishockeyhal. 

Arenan blev indviet den 25. december 2009 med offentligt skøjteløb og næste dag spilledes den første bandykamp i arenaen for 4.425 tilskuere, da Villa Lidköping BK og IFK Kungälv spillede en kamp i Elitserien i bandy. 

Ved koncerter er der plads til mere end 12.500 mennesker i arenaen, hvilket gør det til den sjettestørste indendørs arena i Sverige. Friends Arena, Globen, Scandinavium, ABB Arena i Västerås og Malmö Arena er de arenaer, der er større.

Eksterne henvisninger 

 Sparbanken Lidköping Arena

Noter 

Bandy i Sverige
Ishaller i Sverige
Multiarenaer i Sverige
Lidköping
Etableret i 2009
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Västra Götalands län
Lidköping

Lidköping er en svensk by, der er beliggende i Västergötland ved sydøstenden af Vänern. 

Lidköping er Sveriges 45. største by, og har 25.644 indbyggere (2010).

Bandy er den største sport i byen og Sparbanken Lidköping Arena er den femte største indendørsarena i Sverige.

Henvisninger
Henrik 2. af Holsten

Henrik II, (født ca. 1320, død ca. 1385) var greve af Holsten og søn af grev Gerhard den Store. På grund af hans hårde, sejrrige kampe blev han kaldt Jernhenrik (latin ferreus). 

Kort efter drabet på faderen i 1340 indgik Henrik forlig med Valdemar Atterdag, og derefter blev de forvirrede forhold ordnet sådan, at grev Henrik og hans to brødre, Klaus og Adolf, blev panteherrer i Sønderjylland og på Fyn. Freden blev imidlertid snart brudt, og da begge brødrene endnu var børn, blev det i første omgang hans sag at holde fast på det vundne. 

Opgaven blev dog efterhånden overtaget af Klaus, da Henrik forlod Holsten for at virke som lejetropanfører i udlandet. I 1345 deltog han i kong Johan af Böhmens krigstog til Preussen, og senere gik han i engelsk tjeneste. Den holstenske tradition kredser om hans deltagelse i de fransk-engelske krige og lader ham spille en hovedrolle i slaget ved Crécy (1346). Det eneste sikre er kun, at han i 1355 trådte i kong Edvard III's tjeneste. I Hansestædernes første krig mod Valdemar Atterdag var han lybsk hærchef og medvirkede i 1363 som leder af lejetropperne til at sætte Albrecht af Mecklenburg på Sveriges trone. Til erstatning for sine udlæg ved denne lejlighed fik han Gotland i pant. 

Han deltog også i den anden Hansekrig, men nu som selvstændig fyrste, for det var i denne egenskab, at han havde sluttet sig til det store forbund i Köln (1367). Efter Valdemars død i 1375 sluttede han sig til Mecklenburgerne og benyttede sig af Danmarks svaghed til at bemægtige sig Sønderjylland i fællesskab med sine brødre. Traditionen lader ham i slutningen af sit liv foretage et eventyrligt togt til Italien, men det eneste, der kan bevises, er kun, at han omtales for sidste gang i Holsten i 1384, og at han må være død før 1390. I 1366 søgte og fik han pavens tilladelse til en rejse til det hellige Land, men det vides ikke, om den er blevet gennemført.

Ægteskaber og børn
Henrik giftede sig første gang med Mechthild til Lippe (død 1362/1365).

Henrik giftede sig anden gang 1366/1374 med Ingeborg af Mecklenburg (omkring 1340-1395). Parret fik følgende børn:
Gerhard 6. af Holsten (døde 1404), greve af Holsten og hertug af Slesvig
Sophie af Holsten (omkring 1375-efter 1451), gift med hertug Bogislav 8. af Pommern (død 1418)
Albrekt 2. af Holsten (død 1403), greve af Holsten
Henrik 3. af Holsten (død 1421), greve af Holsten og udvalgt biskop af Osnabrück

Noter

Litteratur
 Henrik (Greve af Holsten) i Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind XI; København 1921; s. 254
 Allgemeine Deutsche Biographie, Band 11, s. 523-525
 Chronicon Holtzatiæ 19, MGH SS XXI, sida 271
 Chronicon Holtzatiæ 26, MGH SS XXI, sida 281

Sønderjyllands historie (på tværs af landegrænser)
Sverige i 1300-tallet
Danmark i 1300-tallet
Lübeck
Gotland
Salmonsens
Grever af Holsten
Huset Schauenburg
Showscan

Showscan er et filmformat, der kombinerer 70mm-film med en billedhastighed på 60 billeder i sekundet (2½ gange hurtigere end normal film). Dette giver en ekstremt høj billedkvalitet og en øget illusion af dybde uden brug af konventionel S3D-teknologi.

Showscan er især blevet brugt i forlystelsesparker, ofte kombineret med bevægelige, computerstyrede tilskuersæder.

Teknikken blev udviklet af Douglas Trumbull, der også er kendt for de visuelle effekter i film såsom Rumrejsen år 2001.

Firmaet bag formatet, Showscan Film Corporation, gik konkurs i 2002, og teknikken ejes i dag af Showscan Entertainment.

Se også 
 Anaglyf
 Billedformat
 Stereogram
 S3D

Fodnoter 

Film- og videoteknologi
Johannes Oldsen

Johannes Oldsen (13. april 1894 i Lindholm – 30. september 1958 smst) var en nordfrisisk politiker for Sydslesvigsk Vælgerforening.

Nordfriseren Johannes Oldsen blev født i Lindholm ved Nibøl. Som tysk officer deltog han i den 1. Verdenskrig. Efter krigen udtalte han sig for at Mellemslesvig skulle genforenes med Danmark. I 1923 var han medstifter af den dansk-orienterede Frisisk-Slesvigsk Forening, som han også blev formand for, indtil foreningen i 1933 blev forbudt af nazisterne. I årene 1925 til 1933 var han medlem af kredsdagen i Sydtønder kreds, hvor han som eneste stemte imod nazisternes gleichschaltung.

Efter 2. Verdenskrig genetableredes foreningen igen med Johannes Oldsen som formand. I kort tid var han også landråd i Sydtønder kreds. Som de nationale friseres leder sendte Johannes Oldsen umiddelbart efter den tyske kapitulation i 1945 et brev til samlingsregerings udenrigsminister John Christmas Møller, hvori han udtrykte sine forhåbninger om, at Nordfrisland som del af Sydslesvig ville blive tilsluttet Danmark. Fra 1946 til 1947 var Oldsen også medlem af den danske landdagsgruppe i landdagen i Kiel.

Litteratur 
 Thomas Steensen: Johannes Oldsen (1894 – 1958), Nordfriisk Instituut Bräist/Bredsted 1995,

Eksterne links 
 Sydslesvigsk Vælgerforening: Friseren i SSW 

Nordfrisere
Danske sydslesvigere
Politikere fra SSW
Personer fra Nordfrisland
Medlemmer af landdagen i Slesvig-Holsten
Kina (møntfod)

Kina er Papua Ny Guineas møntfod. Valutakoden er PGK. 1 kina opdeles i 100 toyah. Kina blev introduceret som møntfod den 19. maj 1975, hvor den sammen med australsk dollar udgjorde den officielle møntfod i Papua Ny Guinea indtil den 31. december 1975, hvor kun kinaen var officiel møntfod i landet.

Møntenheder fra Asien
Papua Ny Guinea
Kevin Doyle

Kevin Doyle (født 18. september 1983) er en irsk tidligere fodboldspiller. Han spillede gennem karrieren for blandt andet Reading, Wolverhampton og Queens Park Rangers. Derudover repræsenteret han Irlands landshold 64 gange og var med ved EM 2012.

Fodboldspillere fra Irland
Fodboldspillere fra Reading F.C.
Fodboldspillere fra Wolverhampton Wanderers F.C.
Fodboldspillere fra Queens Park Rangers F.C.
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2012
TV 2 Beep

TV 2 Beep er en websted, der anmelder og bringer nyheder om gadgets, videospil, software, hjemmesider og mere, det gør de i form af artikler og videoer på deres hjemmeside.

Der er flere personer, der skriver artikler og laver videoer på Beep:

 David Guldager
Kaare Sørensen
 Jakob Medgyesi
 Louise Kielstrup
 Og flere
Tidligere har følgende personer skrevet for Beep:
 Jeppe Christensen
 Michael Rastrup Smith
 Jakob M. Darré
 Niklas Ernst
 Og flere

Beep gæster ofte Go' Morgen Danmark, for at snakke om de største nyheder.

Eksterne henvisninger 
 TV2 Beep

Beep
Anmeldelsesnetsteder
Jiayuguan (Gansu)

Jiayuguan (嘉峪关; pinyin: Jiāyùguān) er et bypræfektur i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina. Befæstningen Jiayuguan markerer den kinesiske murs vestlige endepunkt.

Folketallet blev anslået til 160.000 indbyggere i 2004 , hvorav selve byen Jiayuguan havde 127.532 indbyggere (2007) . Præfekturet har et areal på 2,935 km².

Trafik 
Kinas rigsvej 312 løber gennem området. Den fører fra Shanghai og ender ved grænsen mod Kasakhstan, og passerer blandt andet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Urumqi.

Eksterne henvisninger 

 Lokalregjeringens hjemmesider  
 Bykort over Jiayuguan 
 Fotos fra Jiayuguan på Panoramio 

Bypræfekturer i Gansu
Den kinesiske mur
The Happiest Days of Our Lives

"The Happiest Days of Our Lives" er en sang fra det engelske progressive rock band Pink Floyd. Den optræder på albummet, The Wall, fra 1979.

Pink Floyd sange
Sange fra 1979
Krageklo

Krageklo (Ononis) er en slægt med ca. 30 arter, der er udbredt i Middelhavsområdet, Mellemøsten og Etiopien samt (med et par arter) i Europa. Det er en- eller flerårige urter eller lave buske, der ofte er forsynet med kirtelhår. Bladene er trekoblede med lancetformede småblade. Blomsterne sidder oftest enkeltvis eller få sammen i bladhjørnerne, men endestillede, klaseagtige eller aksagtige stande findes også. De enkelte blomster er tvekønnede, 5-tallige og uregelmæssige (typiske ærteblomster) med gule, hvidlige, lyserøde eller lilla kronblade. Frugten er en bælg med få til mange frø.

Arter 
I Danmark findes en enkelt art med tre underarter, der tidligere blev betragtet som selvstændige arter:
 Ononis spinosa
 Stinkende krageklo (Ononis spinosa subsp. arvensis)
 Strandkrageklo (Ononis spinosa subsp. maritima)
 Markkrageklo (Ononis spinosa subsp. spinosa)

Andre arter

Referencer 

Ærteblomst-familien
Sølvpapirshat

En sølvpapirshat er en hovedbeklædning lavet af et eller flere stykker sølvpapir eller en almindelig hat beklædt med et lag sølvpapir. Nogle bruger hatten som et Faradays bur for at skærme sig mod påvirkning af elektromagnetiske felter, tankekontrol, tankelæsning eller andre ydre påvirkninger. Der er dog meget, der tyder på, at sølvpapirshatten fungerer bedre som metafor end som hat, der skal give beskyttelse. For forskellen på en hat og et Faraday-bur er blandt andet, at en hat ikke dækker hele det område, som skal beskyttes.

En sølvpapirshat som værn mod disse trusler har længe været latterliggjort, og brugen forbindes ofte med konspirationsteoretikere og paranoides vrangforestillinger. Forsøg blandt studerende på Massachusetts Institute of Technology har dog konkluderet, at sølvpapirshatte forstærker elektromagnetisk stråling på særlige frekvensbånd – blandt andre 1,2 GHz og 2,4 GHZ spektrum, der bruges til satellitter og mobiltelefoni – hvorfor der blandt konspirationsteoretikere kan spekuleres i, at brugen af sølvpapirshatte derfor muligvis er resultatet af misinformation fra regeringernes side.

Eksemplet på sølvpapirshatte

Se også

Kilder 

Udstyr
Hatte
Personlige værnemidler
Psykiske sygdomme
Pseudovidenskab
Aluminium
SoHo

SoHo (South of Houston Street) er et nabolag i New York-bydelen Manhattan. Soho er et trendy kvarter med dyre atelierlejligheder, butikker, barer og kulturliv.
Ononis spinosa

Ononis spinosa er en 20-60 cm lang halvbusk eller urt af slægten krageklo (Ononis). I Danmark forekommer mest almindeligt underarten markkrageklo (ssp. spinosa), der vokser ved veje og på overdrev. Andre underarter er strandkrageklo (ssp. maritima) og stinkende krageklo (ssp. arvensis). Tidligere blev disse tre underarter betragtet som selvstændige arter.

Underarter

Markkrageklo 

Markkrageklo (subsp. spinosa) er udbredt i Europa, undtagen de nordligste og mest østlige egne. I Danmark er den almindelig de fleste steder. Den er knyttet til lysåbne voksesteder på tør og kalkholdig, men næringsfattig jord, og derfor findes den i klitter og på strandenge, tørre overdrev og opgivne marker, ved veje og på skrænter.
Markkrageklo er en flerårig, urteagtig plante eller halvbusk med en nedliggende til opstigende vækst. Stænglerne er dækket af klæbende hår, og de har et varierende antal torne. Til forskel fra strandkrageklo (ssp. maritima) er stænglen alsidigt håret. Bladene er spredtstillede og trekoblede med smalt ægformede småblade og grovtakket rand. Oversiden er mørkt grågrøn, mens undersiden er lysegrøn. Begge bladsider er behårede.

Blomstringen foregår i perioden juli-september, hvor man finder blomsterne få sammen i bladhjørnerne. De enkelte blomster er 5-tallige og uregelmæssige (som ærteblomster nu er) med lyserøde kronblade og sammenvokset bæger. Frugterne er smalle, næsten sorte bælge med mange frø.

Rodsystemet består af en vandret krybende jordstængel og kraftige, dybtgående rødder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,50 x 0,75 m (50 x 75 cm/år).

Strandkrageklo 
Strandkrageklo (subsp. spinosa) har oftest ensidigt hårede stængler og en opret eller opstigende vækst. Den findes i Danmark hist og her på strandoverdrev og strandenge, især på Øerne. Den er desuden udbredt i dele af det øvrige Europa samt i Vestasien og Nordafrika.

Stinkende krageklo 
Stinkende krageklo (subsp. arvensis) mangler grentorne og har en ubehagelig lugt. Den har ligesom strandkrageklo en opret eller opstigende vækst. Den er udbredt i Øst- og Nordeuropa samt Vestasien. I Danmark er den sjælden i Nordjylland og på Øerne i krat og på overdrev.

Plantesamfund 

På grå klitter i Irland findes markkrageklo sammen med bl.a. alm. brunelle, alm. kællingetand, alm. mælkeurt, slangehoved, bidende stenurt, blågrøn star, gul kløver, gul rundbælg, gul snerre, hundeviol, hvid kløver, lancetvejbred, liden klokke, liden skjaller, marktusindgylden, rød svingel, sandstar, Thymus polytrichus (en art af timian), tidlig dværgbunke, tveskægget ærenpris og vellugtende gulaks.

Referencer 

Lyserøde blomster
Tørketålende planter
Flerårige urter
Bioshock 2

BioShock 2 er et videospil udviklet af 2K Marin og udgivet på Windows, Xbox 360 og Playstation 3. Det er fortsættelsen til det succesrige videospil BioShock fra 2007. Spillet havde verdenspremiere den 9. februar 2010.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Computerspil fra 2010
First-person shooter
PlayStation 3-spil
Windows-spil
Xbox 360-spil
Macintosh-spil
Wuwei (Gansu)

Wuwei (武威市; pinyin: Wŭwēi) er et bypræfektur i den kinesiske provins Gansu. Det har et areal på 33.249 km² og ca. 1.930.200 indbyggere med en befolkningstæthed på 58.5/km².

Wuwei består af et bydistrikt, to amter og et autonomt amt:
 Bydistriktet Liangzhou (凉州区), 5.081 km², 980.000 innbyggere (2003);
 Amtet Minqin (民勤县), 16.016 km², 290.000 indbyggere (2003);
 Amtet Gulang (古浪县), 5.287 km², 390.000 indbyggere (2003);
 Det autonome amt Tianzhu for tibetanere (天祝藏族自治县), 7.147 km², 220.000 indbyggere (2001).

Historie 

I den kinesiske oldtid blev Wuwei kaldt Liangzhou (凉州). Dette var den østlige endestation for hexikorridoren. Den første bosættelse i området fandt sted ca. 3.000 år f.Kr. Stedet blev en vigtig by ved den nordlige gren af silkevejen, og en række arkæologiske fund er gjort i Wuwei, blandt andet kobbervogne ned stendyr. I 121 f.Kr. sendte Han-kejseren Wudi sit kavaleri hertil for at forsvare hexikorridoren mod xiongnuene. Hans militære fremgang tillod ham at udvide den kinesiskregerede korridor mod vest.

Wuweis betydning som stoppested på handelsvejene gjorde den til et mødepunkt for mange folk og kulturer. Mange buddhistiske grotter og templer i området vidner om buddhismens vej fra Indien og Afghanistan til Kina.

Under De tre rigers tid var Liangzhou regeret af Ma Teng. Efter Ma Tengs død overtog Ma Chao, og han regerede byen en kort tid før den blev erobret af Cao Cao, hersker af Wei-riget.

Her lå desuden senere, under de fem dynastiers og ti kongedømmers tid, det lille middelalderrige Liangzhou.

Trafik 
Kinas rigsvej 312 går gennem området. Den begynder i Shanghai og ender ved grænsen mod Kasakhstan, og passerer blandt andet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Urumqi.

Referencer 

Bypræfekturer i Gansu