kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Krybende dværgmispel

 
Krybende Dværgmispel (Cotoneaster dammeri) er en stedsegrøn dværgbusk med en fladt krybende vækstform. Skuddene er tæt forgrenede. Busken fremkalder jordtræthed.

Beskrivelse 
Barken er først rødligt brun med spredte hår, men senere bliver den rent brun med grå striber. Knopperne er spredte, tæt hårede og lysegrønne. Bladene er elliptiske og læderagtige med ganske fin spids og hel rand. Oversiden er blank og mørkegrøn, mens undersiden er mat grågrøn. Blomsterne sidder mest enkeltvis eller 2-3 sammen i blad­hjørnerne, og de er hvide med lyserøde ydersider. Frugterne er kuglerunde, koralrøde bæræbler. Frøene modner godt og spirer villigt i Danmark.

Rodnettet består af fint forgrenede og meget højtliggende rødder. Grenene slår rod dér, hvor de rører jorden. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,15 x 1,50 m (2 x 20 cm/år). 4 planter dækker 1 m² på 2 år. Målene kan anvendes ved udplantning.

Hjemsted 
Krybende Dværgmispel vokser i bjergegne, på klippesider og i åbne, blandede skove på tør og kalkrig bund i 1.300—4.100 m højde i Gansu, Guizhou, Hubei, Sichuan, Xizang (Tibet) og Yunnan, hvor den forekommer i 1.300—4.100 m højde, samt på de nordlige og mellemste dele af Taiwan i 2.600-3.000 m højde.

Kilde 
 Sten Porse: Plantebeskrivelser, DCJ 2003 (CD-Rom).

Buske
Lyserøde blomster
Haveplanter
Smukke frugter
Dværgmispel
Det forsømte forår

Det forsømte forår er en roman fra 1940 af Hans Scherfig. Romanen blev filmatiseret i 1993.

Romanen begynder med et flashback, der fortæller om den frygtede latinlærer C. Blommes død. Han er blevet forgiftet af et af sine favoritbolsjer, et maltbolsje. Her bliver det store spørgsmål stillet: Hvem er morderen?

Så beskriver Scherfig "den sorte skole" i 1910'erne, med alt hvad den byder på af både godt og ondt: lærerne fremstilles som frygtindgydende magthavere, og eleverne som ydmyge undersåtter.

Scenerne genopleves i tankerne på tidligere elever, der er til gensynsmiddag.

Romanen er nært forbundet med Den forsvundne fuldmægtig: to centrale personer, Teodor Amsted og Michael Mogensen, optræder i begge værker.

Kilder 
 Det forsømte Forår 

Bøger af Hans Scherfig
Litteratur i 1940
Min fynske barndom

Min fynske barndom er en dansk film fra 1994, skrevet og instrueret af Erik Clausen efter Carl Nielsens selvbiografi af samme navn.

Medvirkende
Morten Gundel
Nikolaj Lie Kaas
Jesper Milsted
Frits Helmuth
Karl Bille
Jørgen Ole Børch
Jesper Christensen
Laura Christensen
Helene Egelund
Stina Ekblad
Joachim Knop
Michael Lindvad
Waage Sandø
Leif Sylvester Petersen
Torben Zeller

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1994
Dramafilm fra Danmark
Film instrueret af Erik Clausen
Film baseret på værker af danske forfattere
Film baseret på virkelige begivenheder

Dansksprogede_film
Mønbo Herred

Mønbo Herred var et herred i Præstø Amt. Ud over Møn omfatter herredet også øerne Lindholm, Nyord, Bogø og Farø samt flere småholme i Stege Bugt.

Herredet hørte oprindeligt under Stegehus Len, der i 1662 blev ændret til Møn Amt , indtil det i 1803 (i henhold til reformen i 1793) blev en del af Præstø Amt.

I middelalderen var øen delt i to herreder, Møn Øster Herred og Møn Vester Herred

I herredet ligger købstaden Stege samt følgende sogne:
 Bogø Sogn
 Borre Sogn
 Damsholte Sogn
 Elmelunde Sogn
 Fanefjord Sogn
 Keldby Sogn
 Magleby Sogn
 Nyord Sogn
 Stege Sogn

Kilder 
 
 
 Trap Danmark 4. udgave 1921
 DIS-Danmark Amt-Herred-Sogn 

Herred
Herreder i Præstø Amt
Casanova (film fra 1990)

Casanova er en dansk film fra 1990.
 Manuskript Morten Lorentzen og Bjarne Reuter efter en roman af sidstnævnte med samme navn.
 Instruktion Morten Lorentzen.
Blandt de medvirkende kan nævnes:

 Mek Pek
 Allan Olsen
 Trine Dyrholm
 Erik Paaske
 Paul Hagen
 Poul Bundgaard
 Jesper Klein
 Jørgen Kiil
 Arne Siemsen
 Peter Hesse Overgaard
 Peter Frödin
 Povl Erik Carstensen
 Gyrd Løfqvist
 Kirsten Rolffes
 Else Petersen
 Lene Maimu
 Niels Anders Thorn
 Per Holst
 Margrethe Koytu
 Benny Poulsen

Eksterne henvisninger 
 

Film baseret på værker af Bjarne Reuter
Danske film fra 1990
Manden som ikke ville dø

Manden som ikke ville dø er en dansk film fra 1999.
Manuskript Torben Skjødt og Orla Fokdal.
Instruktion Torben Skjødt.
Blandt de medvirkende kan nævnes:

Stina Ekblad
Tacha Elung
Claus Flygare
Pernille Grumme
Paul Hagen
Jonna Hjerl
Anders Hove
Palle Huld
Henrik Jandorf
Henning Jensen
Søren Elung Jensen
Lars Knutzon
Thomas Mørk
Ghita Nørby
Lars Simonsen
Torben Zeller
Cecilia Zwick Nash
Karl Bille
Benny Hansen
Morten Suurballe
Jacob Theis Larsen

Eksterne henvisninger 
 

Spillefilm fra Danmark
Danske film fra 1999
Dansksprogede film
Bøde

En bøde er en økonomisk straf, der pålægges som retsfølge af en strafbar lovovertrædelse. Bøde er en af de almindelige straffe, der anvendes i dansk strafferet.

Straffeloven fastsætter ikke noget maksimum eller minimum for bøder. Udmålingen følger de almindelige regler for strafudmåling, og kan eventuelt pålægges som tillæg til anden straf. Bøder for overtrædelse af straffeloven fastsættes altid som et antal dagbøder. Dagbødens størrelse beregnes efter gerningspersonen indtægt.

En bøde tilfalder altid statskassen.

Bøde kan føres tilbage til den kristne forståelse af bod.

Mulkt 
I ældre dansk lovsprog brugt er også ordet mulkt (fra lat. mulcta) blevet brugt som benævnelse for en bøde. Begrebet blev eksempelvis brugt omkring processuelle forseelser (rettergangsbøder), unødig trætte eller pådømte tvangsmulkter (mulktere) i forbindelse med tvister ved indgåede handler.

Straf
Juridiske begreber
Jura
Retsvidenskab
Normannerne (film)

Normannerne er en dansk film fra 1976.
Manuskript og instruktion Paul Gernes og Per Kirkeby.
Blandt de medvirkende kan nævnes:

Lisbet Dahl
Henning Jensen
Preben Lerdorff Rye
Dick Kaysø
Lene Tiemroth
Birgit Brüel
Jens Brenaa

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1976
William Ahlefeldt-Laurvig

Carl William greve Ahlefeldt-Laurvig (også stavet -Laurvigen) (2. maj 1860 på Tranekær Slot, Langeland – 29. november 1923 i København), var en dansk politiker og diplomat.

Ahlefeldt-Laurvig var greve, søn af lensgreve Frederik Ahlefeldt-Laurvig og Marie Albertine Mathilde Schulin. Han blev student 1878; cand.polit. 1883; var legationssekretær i Paris og London 1887-1897; gesandt i Wien 1897-1908, direktør for Det Classenske Fideikommis fra 1909 og ejer af Eriksholm.

Han blev udenrigsminister i Ministeriet Neergaard I i 1908-09, i Ministeriet Holstein-Ledreborg og igen i Ministeriet Berntsen i 1910-13.

Han var Kommandør af 1. grad af Dannebrogordenen og Dannebrogsmand.

Ahlefeldt-Laurvig giftede sig med Elisabeth Danneskiold-Samsøe (1866-1950), med hvem han fik døtrene Mathilde Wanda Elisabeth Ahlefeldt-Laurvig (1888-1963) og Elisabeth (1889-1954) og sønnerne Kai Frederik Sophus (1890-1973) og Christian William Benedict (1896-1978).

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1910

Eksterne henvisninger 
 

Udenrigsministre fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Gesandter fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Grever fra Danmark
William
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Økonomer fra Danmark
Personer fra Langeland
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Det Classenske Fideicommis
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Inferens

Inferens er betegnelsen for tankegange eller slutninger, hvor man med et spring overfører erfaring og viden fra én kendt situation til en ukendt. Det har altså noget at gøre med måden, vi tænker på, måden vi når til nye erkendelser på eller erkendelsesspring.

Eksterne kilder/henvisninger 
Eventyranalyse.dk 

Statistik
Logik
Erkendelsesteori
Græsk ild

Græsk ild (byzantinsk ild, løbeild eller flydende ild, Græsk Υγρό Πυρ, hygró pyr) var et krigsvåben, benyttet af det græske Byzantinske Rige fra det 7. århundrede. Kendskabet til dette våben gik tabt omkring det 14. århundrede. Våbnet sagdes at være opfundet omkring år 673 af en jødisk, syrisk flygtning ved navn Kallinikos (Callinicus) fra Heliopolis (Syrien). Nogle mener, at han skaffede sig sin viden fra kemikerne i Alexandria. Græsk ild kunne udsende en stråle af en brændende væske, og den var effektiv både på landjorden og til søs, men den blev dog mest brugt til søs. Man påstod, at nøglen til våbnets effektivitet lå i, at ilden brændte under alle forhold, selv under vand. Byzantinernes fjender kendte ilden som en "våd, mørk og klæbrig ild", fordi den hang fast ved det, som den ramte, og var umulig at slukke. Fjendtlige skibe frygtede at komme for tæt på byzantinernes flåde, for når de først var inden for skudhold, gav græsk ild byzantinerne er vigtig fordel.

Græsk ild var en vigtig grund til byzantinernes mange militære sejre og dermed også én af grundene til, at riget overlevede så længe. Våbnet var særlig nyttigt hen mod det byzantinske riges sidste tid, hvor der ikke var indbyggere nok til at forsvare dets landområder. Det blev brugt første gang, da man afviste den arabiske belejring af Konstantinopel i 674-677, og igen i 717-718. Byzantinerne brugte også det kraftige våben mod væringerne (vikingerne) i 941 og mod venezianerne under det 4. korstog. Det blev betragtet som et at de mest frygtede våben i middelalderen, og blot synet af en rørmunding var ofte nok til at nedkæmpe en fjende, hvad enten røret kunne udspy græsk ild eller ej. Men våbnet var besværligt at kontrollere, og det stak ofte ild til de byzantinske skibe.

Det er ikke kendt hvad ingredienserne var, da dette var en velbevaret hemmelighed, men græsk ild minder, ud fra beskrivelserne af den, meget om nutidens napalm.

Militærhistorie i middelalderen
Våben
Tysk jagtterrier

Tysk jagtterrier er en hunderace af typen terrier. Racen er en jagthund af gruppen af korttidsdrivende hunde. Den stammer fra Tyskland, hvor jægere fra tiden omkring 1. Verdenkrig begyndte frembringelsen af en stærk hund, specielt egnet til gravjagt, men også en god allround-jagthund. Racen blev godkendt i Tyskland i 1926 og blev indført i Danmark fra 1960'erne. Jagtterrieren er relativt lille men en ekstrem stærk hund med stor udholdenhed og livskraft. Den tyske jagtterrier er samtidig en dejlig familiehund.

Helbred 
Alderen afhænger af hvor hårdt den bruges til jagt. Den bliver typisk mellem 8 – 10 år, hvis den bruges hårdt men der er kendskab til et eksempel på at den er blevet 17 år.

Referencer 

Terriere
Hunderacer fra Tyskland
Jagthunde
Trolle

Trolle er en skånsk (oprindelig smålandsk) uradelsslægt, som fører en trold i sit våben, og hvis aner kan følges tilbage til 1300-tallet. Slægten er uddød i Danmark, men lever endnu i Sverige. Slægten har sin oprindelse i Sverige, men de fleste medlemmer var bosat i Skåne, og i senere tider på den danske side af Øresund. Herluf Trolle er en af de største danske søhelte i historien.

Historie 
Stamfader var ridderen Birger Knutsson, kaldet Birghe Trulle (død tidligst 1367). Hans søn væbner Birger Trolle (d. tidligst 1440) på Bo (nu Trollebo) i Lemnhults sogn i Småland blev far til rigsråden Birger Trolle (d. 1471) på Bergkvara i Bergunda sogn i Småland, som var far til Arvid Birgersson Trolle. Dennes søn Erik Arvidsson Trolle blev far til Gustav Trolle.

Eriks halvbror, ridderen Jakob Trolle (død 1546), bosatte sig i Danmark og anskaffede ejendomme i Skåne, samt blev stamfar til en dansk gren af slægten Trolle gennem sin søn, som var farfar til den danske rigsråd og statholder i Norge Niels Trolle (1599–1667).

Den svenske gren uddøde egentlig 1568, da underadmiral Arvid Turesson Trolle (søn af rigsråd Ture Arvidsson Trolle, som var bror til Erik Trolle) døde på Bergkvara.

Niels Trolles søn ritmester Arvid Nielsson Trolle (1653–98) på Näs, (nu Trollenäs) i Skåne) introduceredes 1689 i det svenske Riddarhuset, og samtlige nulevende medlemmer af slægten Trolle nedstammer fra ham.

Kammerherre Nils Trolle (1777–1827) fik 1816 friherreværdighed for sig og sine efterkommere.

Kendte medlemmer
Gustav Trolle, sandsynligvis født 1488, død 1535, ærkebiskop.
Herluf Trolle, dansk admiral.
Arvid Nielsson Trolle (1653–98), stamfader for den svenske Trolle-slægt.
Eric Trolle, født 1863, død 1934, svensk rigsmarskal.
Nils Trolle, friherre, siden 1984 forvalter af Trollenäs slott og slotspark.
Ulf Trolle, (søn af Nils) friherre. Siden 1973 adm.dir. i Trollenäs Gods AB.
Alf Trolle, kaptajn på Danmarksekspeditionen og leder af denne på hjemturen, efter Mylius-Erichsens død.
Snorri Askham Trolle (1988- ), hestemester i Løgumkloster.

Slægtens steder 

 Trollenäs slot
 Trolleholm slot
 Brahetrolleborg
 Trolholm, siden 1708 Holsteinborg
 Rørvig - en stor del af den lille by Rørvig har været ejet af medlemmer af Trolle-slægten, og Herluf Trolle har en gade døbt efter sig i byen. Gården Trollesminde, Trollesvej og en mindre skovsti, Trollestien, ligger i Rørvig.

Andre Trolle-slægter 
I Danmark er der en anden slægt med sangeren Ane Trolle , politimester Ib Trolle og hans bror statsadvokat Jørgen Trolle og naturmanden Lars Trolle.

Kilder 

 
 

Adelsslægter fra Sverige
Adelsslægter fra Skåne
Adelsslægter fra Danmark
Niels Arnth-Jensen

Niels Ejlert Arnth-Jensen (født 27. september 1883 i Gerlev, død 26. februar 1966 i Slagelse) var en dansk politiker og minister.

Født i Gerlev ved Slagelse, søn af uddeler I. Chr. Jensen og hustru Karen, født Hansen.

Arnth-Jensen fik 1904 lærereksamen fra Vordingborg Seminarium og blev bl.a. lærer ved Ryslinge Højskole. Han var sognerådsformand i Gerlev ved Slagelse 1917-1928. Han var formand for De danske Skytte- og Gymnastikforeninger 1934-1963.

Arnth-Jensen blev i 1927 valgt for Sorø Amtskreds som medlem af Folketinget, hvor han sad frem til 1957. I 1947 blev han efter Ejnar Kjærs død indenrigsminister i Regeringen Knud Kristensen, hvor han støttede Knud Kristensen i det sydslesvigske spørgsmål.

I tegneren Bo Bojesens faste fremstilling i Politiken af venstrefolk som vikinger var Arnth-Jensen altid Arnth Rorsmand.

Eksterne kilder/henvisninger 
 
 Gunnar Fog-Petersen, Vor Regering og Rigsdag, Nordisk Forlag, København 1938.
 HVEM-HVAD-HVOR 1967, Politikens Forlag, København 1966.

Indenrigsministre fra Danmark
Danske ministre fra Venstre
Tidligere folketingsmedlemmer fra Venstre
Folketingsmedlemmer i 1920'erne
Folketingsmedlemmer i 1930'erne
Folketingsmedlemmer i 1940'erne
Folketingsmedlemmer i 1950'erne
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Kommandører af Dannebrog
Foreningsformænd fra Danmark
Lærere fra Danmark
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Venstre
Sognerådsformænd fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Tegnestuen Vandkunsten

Tegnestuen Vandkunsten A/S 

Tegnestuen Vandkunsten A/S er en arkitektvirksomhed i København. Tegnestuen har omkring 70 medarbejdere og beskæftiger sig hovedsageligt med boligbyggeri, planlægning og renovering.

Virksomheden blev stiftet i 1970 af Svend Algren, Jens Thomas Arnfred, Michael Sten Johnsen og Steffen Kragh. De vandt dengang en idékonkurrence for tæt-lav boligbyggeri med et projekt der senere blev udviklet og opført som Tinggården i 1978. I dag består ejerkredsen af fem mangeårige medarbejdere og partnere.

Arkitekterne i Vandkunsten var især i starten kendt for deres bofællesskaber. Desuden er der i en del projekter anvendt almindelige massefremstillede materialer omsat til et egentligt arkitektonisk udtryk. Tidlige projekter kan ofte kendes på brugen af sort i træværk eller plademateriale

Tegnestuen har gennemgående haft en stærk bæredygtig profil, fokus på Livscyklusvurdering, en udpræget grad af præfabrikation, trækonstruktioner, samt genanvendelse af byggematerialer.

Værker 

Tegnestuen har blandt andet tegnet følgende projekter:
 Tinggården i Herfølge (1978)
 Fuglsangpark i Farum (1983)
 Trudeslund i Birkerød
 Søhusene i Birkerød
 Dianas Have i Hørsholm (1992)
 Torpedohallen på Holmen i København (2003)
 Sømærk på Teglholmen i København (2008)
 City in Between på Universitetsboulevarden i Aalborg
 Køge Kyst (2010)
 Danmarkshusene i Rødovre (2013)
 Renovering af Konstabelskolen på Margretheholm i København (2014). Projektet modtager RENOVERprisen 2016
 Hamar Kulturhus (2014)
 Byhusene på Islands Brygge i København (2015)

Priser 
Blandt tildelte priser kan nævnes Nykredits Arkitekturpris (1990),  Boligbyggeriet Sømærk modtog i 2008 diplom fra Foreningen til Hovedstadens Forskønnelse for enestående og smukt byggeri. 
I 2009 tildeles Vandkunsten Alvar Aalto-medaljen for kreativ arkitektur. Det var første gang, at prisen blev tildelt et kollektiv. 
Firmaet har endvidere modtaget Mies van der Rohe-prisen og Eckersberg Medaillen
(1982). I 2015 er Vandkunsten den første modtager af Nykredits Bæredygtighedspris.

Eksterne henvisninger 

 Vandkunsten.com
 Tinggaarden.nu 1977
 Absalons Have 2005
 Bygningsværk af Vandkunsten i Arkitekturbilleder.dk

Noter 

Arkitektvirksomheder i Danmark
Danske virksomheder etableret i 1970
Virksomheder i København
Sigurd Berg

Sigurd Berg (født 3. juli 1868 på Bogø, død 11. juli 1921 i København) var en dansk politiker og minister. Han var søn af venstrelederen Christen og Maren Berg.

Han fik sin uddannelse som journalist på Kolding Folkeblad. I 1892 blev han redaktionssekretær på Frederiksborg Amtsavis, hvor han i 1895 blev leder.

I årene 1899-1905 var han medlem af byrådet i Hillerød.

Fra 1901 til 1910 var han første gang medlem af Folketinget, og i perioden 1905-1908 var han indenrigsminister i Regeringen Christensen l. Berg måtte som de øvrige medlemmer af Ministeriet J.C. Christensen gå af som følge af Alberti-skandalen. I 1910 fik han en bøde på 1000 kroner af Rigsretten for ikke som indenrigsminister at have ført ordentligt tilsyn med Den sjællandske Bondestands Sparekasse, som Alberti var formand for indtil september 1908. I 1918 blev han atter medlem af Folketinget, og var i 1920 og 1921 indenrigsminister i Regeringen Neergaard II.

Berg blev Ridder af Dannebrog i 1905 og Dannebrogsmand i 1907. Han fik Kommandørkorset af 2. grad i 1908. Få dage før folketingsvalget i september 1920 fik han Kommandørkorset af 1. grad.

Eksterne henvisninger 
 

Tidligere folketingsmedlemmer fra Venstre
Folketingsmedlemmer i 1900'erne
Folketingsmedlemmer i 1910'erne
Danske ministre fra Venstre
Indenrigsministre fra Danmark
Rigsretsdømte
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Venstre
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Medlemmer af Hillerød Byråd
Kazem al-Saher

Kazem al-Saher (født 12. september 1957) er en klassisk irakisk sanger, der skifter mellem pop og mere traditionel stil.

Eksterne henvisninger 
 GlobalVillageIdiot: Kazim Al-Saher: Part One
 GlobalVillageIdiot: Kazim Al-Saher: Part Two

Sangere fra Irak
Sangere fra Marokko
Personer fra Mosul
Søren Brorsen

Søren Brorsen (1. juli 1875 i Nørre Farup – 17. februar 1961 i København) var en dansk politiker og minister som tilhørte Venstre.

Han var søn af gårdejer Anders Brorsen og hustru Kirsten født Hansen og blev gift 1. gang i 1903 med Karoline (1881-1911); 2. gang i 1913 med Karen født Søndergaard (1877-1941).

Søren Brorsen var gårdmand fra Nørre Farup ved Ribe. Han overtog her i 1903 den fædrene gård, Granvang. Han tog præliminæreksamen fra Ribe Katedralskole 1892, var på Dalum Landbrugsskole 1895-96, på Askov Folkehøjskole 1902-03, var sognerådsformand 1906-07 og formand for Ribe og Omegns Landboforening 1905-21 (æresmedlem 1936). I 1917 var han medstifter af dagbladet Vestkysten.

Han var medlem af Folketinget 1907-1929 (for Ribekredsen) og igen 1932-1945 (for Kjellerupkredsen). Brorsen var forsvarsminister i Ministeriet Neergaard III 1922-1924 og i Ministeriet Madsen-Mygdal 1926-1929. Efter Danmarks besættelse blev han først minister uden portefølje i Ministeriet Stauning III og siden forsvarsminister resten af besættelsestiden. Som forsvarsminister i samarbejdsregeringen var han en kontroversiel skikkelse. Da samarbejdspolitikken brød sammen efter augustoprøret, og værnemagten ønskede at overtage det danske forsvars udstyr, var Brorsen stemt for at udlevere materiellet uden kamp. Men da Operation Safari blev iværksat 29. august 1943, undlod viceadmiral A.H. Vedel at følge Brorsens ordre om at udlevere flåden, som i stedet blev sænket på Holmen.

Brorsen var medlem af Statens Jordlovsudvalg 1919-40, medlem af Medicinalkommissionen, af Folketingets Finansudvalg 1920-22, af Landbokommissionen af 1931 fra 1933 samt af Forfatningskommissionen af 1937, formand for Venstres rigsdagsgruppe og partiets politiske ordfører 1920-22 og 1936-40 samt Kommandør af Dannebrog.

Eksterne henvisninger 
 
 
 
 Brorsen, Søren i Kraks Blå Bog 1949 & 1957

Ministre uden portefølje fra Danmark
Forsvarsministre fra Danmark
Danske ministre fra Venstre
Tidligere folketingsmedlemmer fra Venstre
Folketingsmedlemmer i 1900'erne
Folketingsmedlemmer i 1910'erne
Folketingsmedlemmer i 1920'erne
Folketingsmedlemmer i 1930'erne
Folketingsmedlemmer i 1940'erne
Danmark under 2. verdenskrig
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Landmænd fra Danmark
Kommandører af Dannebrog
Sognerådsformænd fra Danmark
Kirkuk

Kirkuk (, Kirkūk; , ) er en by i Kurdistan med  indbyggere. Kirkuk er det administrative center i provinsen Kirkuk. Byen ligger på gammelt assyrisk område.

Etymologi 

Det gamle navn på Kirkuk var det assyriske Arrap'ha. Under den parthiske æra var Korkura/Corcura () nævnt af Ptolemæus, der menes at henvise enten til Kirkuk eller til Baba Gurgurs 4,5 kilometer fra byen. Siden Seleukideriget var byen kendt som Karkha D-Bet Slokh, der betyder 'Seleukos' fæstning' i Mesopotamisk aramæisk, der var frugtbare halvmånes lingua franca i den æra.

I løbet af Seleucid-perioden blev byen omdøbt efter kong Seleukos byen til Karkha d 'Beth Slokh ("Seleukos' fæstning"), en forvanskning der er rødderne til det moderne navn "Karkuk"/"Kirkuk". Efter 600-tallet benyttede muslimske forfattere navnet Kirkheni () i omtalen af byen. Andre brugte anden variant, såsom Bajermi (en forvanskning af det aramæiske "B'th Garmayeh" eller Jermakan (en forvanskning af persiske Garmakan). En kileskrifttavle fundet i 1927 ved foden af Kirkuk Citadel, omtalte, at byen Erekha i Babylon var på Kirkuk. Andre kilder anser Erekha for at være en enkelt del af den større Arrapha-metropol.

Historie

Demografi 

Den mest pålidelige folketælling vedrørende Kirkuk etniske sammensætning dateres tilbage til 1957. Kirkuk-provinsens grænser blev senere ændret, provinsen blev omdøbt til al-Taimim og kurdiske dominerede distrikter blev overført til provinserne Arbil og As Sulaymaniyah.

Byens status og tilhørsforhold 

Kirkuks status er et vigtigt stridsspørgsmål i det nye Irak. Kurderne hævder, byen er en naturlig del af det kurdiske selvstyreområde (Regionen Kurdistan). Omvendt ønsker mange turkmenere, at byen skal være hovedstad i en ny region. Også arabere modsætter sig, at byen skulle være en del af Kurdistan.

Selv om byens tilhørsforhold har været diskuteret længe, er der endnu ikke opnået enighed om dens status.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kurdistan
Byer i Irak
Wadih El Safi

Wadih El Safi (1921 - 11. oktober 2013) var en libanesisk sanger. Han begyndte at synge som 16-årig og har udgav over 50 albums. Debutalbummet Watan El Huria var inspireret af den krig, der hærgede hans hjemland. Da han hørte, at israelerne trak sig ud af Libanon udgav han albummet الستقلال (da.: Vi er fri).

Diskografi 

 Best of Wadi – Vol. 1 (EMI, 1999)
 Best of Wadi – Vol. 2
 Best of Wadi – Vol. 3
 Inta Omri (2000)
 The Two Tenors: Wadih El Safi Aad Sabah Fakhri (Ark 21, 2000)
 Wadih El-Safi and José Fernandez (Elef Records)
 Wetdallou Bkheir
 Rouh ya zaman al madi atfal qana
 Chante Le Liban
 Wadi El Safi / Legends Of The 20th Century
 Mersal El Hawa
 Mahrajan Al Anwar
 Youghani Loubnan
 Ajmal El Aghani

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside  
 Beskrivelse af Wadih Al Safi på Wiki Musique  

Sangere fra Libanon
M*A*S*H

M*A*S*H kan hentyde til flere artikler:

M*A*S*H (tv-serie) – en Tv-serie fra 1972 – 1983.
MASH (film) – en film fra 1970.
MASH: A Novel About Three Army Doctors – en roman fra 1968.