kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mrs. Robinson

"Mrs. Robinson" er en sang skrevet af Paul Simon og først indspillet af Simon & Garfunkel, udgivet april 1968. Den blev duoens anden single på de amerikanske hitlisters førsteplads efter "Sound of Silence". Sangen findes på albummet Bookends. 

Derudover kender mange sangen fra filmen Fagre voksne verden, men der er rent faktisk blot tale om en tidlig udgave med sangens indledning og omkvæd, da Paul Simon først fik sangen færdig, efter at filmen stod klar til udsendelse.

Sangens baggrund 
Titelpersonen i sangen stammer fra samme film, hvor hun spilles af Anne Bancroft. Denne films hovedperson, Benjamin Braddock (spillet af Dustin Hoffman), er netop dimitteret fra college og har i filmen en affære med den ældre og gifte Mrs. Robinson. Ifølge en artikel i Variety (15. maj 2005) var filmens instruktør, Mike Nichols, under indspilningen blevet begejstret for Simon & Garfunkels musik, og han fik produceren til at lave en aftale med Paul Simon om at skrive tre sange til den. Men da filmen var næsten færdig, havde Simon ikke haft tid til at skrive de lovede sange. Han spillede en stump af en ny sang, han havde skrevet, for Nichols og fortalte, at den skulle handle om gamle dage, om "Mrs. Roosevelt og Joe DiMaggio og den slags". Nichols overtalte ham til at ændre Mrs. Roosevelt til Mrs. Robinson, og det gik Simon med til.

Et af de mest kendte vers i sangen lyder: 
"Where have you gone, Joe DiMaggio?
Our nation turns its lonely eyes to you.
What's that you say, Mrs. Robinson?
Joltin' Joe has left and gone away.

Det er måske lidt overraskende, at Paul Simon valgte DiMaggio her, da han ellers var stor fan af en anden baseballstjerne, Mickey Mantle. Men Simon forklarede i et tv-show, at det simpelt hen skyldtes, at antallet af stavelser ikke passede. 

DiMaggio skulle i første omgang have været utilfreds med versets påstand om, at han var "gået sin vej", da han ikke selv mente, at det var tilfældet. Men hans utilfredshed forsvandt, da det gik op for ham, at sangen var med til at give ham popularitet hos en ny generation. Simon udtrykte også ved DiMaggios død i 1999, at verset var ment som en ægte hyldest til DiMaggios ligefremme helteskikkelse.

Andre versioner af sangen 
 Frank Sinatra indspillede sangen i 1969, men ændrede nogle af linjerne, så de fik et vist humoristisk tilsnit.
 Lemonheads indspillede sangen på albummet It's a Shame About Ray fra 1992, og denne version indgår endvidere i filmene American Pie 2 og Wayne's World 2.
 Bon Jovi har indspillet sangen i forbindelse med optagelse af en koncert, og den blev udgivet i et begrænset antal eksemplarer som en bonus til albummet These Days fra 1995.

Simon & Garfunkel-sange
Sange fra 1968
Vik (flertydig)

VIK eller Vik kan referere til flere ting:

 Vik – kommune i Sogn og Fjordane fylke i Norge.
 Vik (Simrishamns kommune) – en by og et fiskerleje i Simrishamns kommune i Skåne

Det kan også være en forkortelse for:

 Vejlby Idræts Klub – dansk idrætsforening i Vejlby ved Århus.
 Vejlby IK Fodbold – dansk fodboldklub under Jydsk Boldspil-Union.
 Vinderup Idrætsklub – dansk fodboldklub under Jydsk Boldspil-Union.
Nordirlands flag

Nordirlands flag består af et rødt georgskors på et hvidt felt, med en rød hånd i en hvid sekstakket stjerne med krone over i midten. Mellem 1924 og 1972 var det den nordirske regeringens officielle flag, men efter, at det direkte styre blev indført i 1972 har det været provinsens uofficielle flag. Denne situation fortsatte også i perioderne med nord-irsk selvstyre, først fra 1999 til 2002 og derefter igen fra 2007. 

Nordirlands uofficielle flag er baseret på det gamle flag for provinsen Ulster, som har et rødt georgskors på gul bund, med en rød hånd på et hvidt skjold i midten. Det bruges mest af unionister, men er også symbolet som bruges for regionen i Commonwealth Games og UEFA-kampe.

Flagstrid 
Spørgsmålet om et officielt flag for Nordirland er et af de mange vanskelige stridsspørgsmål mellem de to dominerende folkegrupper i provinsen. 

I Belfastaftalen, som skulle sikre magtdelingen mellem parterne i Nordirland, står der ingenting om provinsens flag. Statsretsligt er Nordirland en del af unionen med navnet Det forenede kongerige Storbritannien og Nordirland, noget som Republikken Irland, efter fredsaftalen i 1998, har konstitutionelt anerkendt. Republikken gjorde tidligere krav på Nordirland. 

Blandt nationalister, tilhængere af foreningen med Irland benyttes også den irske tricolore. Brug af flaget blev i 1954 forbudt i Nordirland, fordi det blev anset som en politisk provokation at bruge det. I 1964 udløste fjernelsen af en tricolore fra et af Sinn Féins kontorer i Belfast to dage lange, kraftige optøjer. I en periode blev flaget brugt af IRA til at lægge fælder for sikkerhedsstyrkerne; et flag blev f.eks. hængt op i en lygtepæl, og når en soldat eller politimand forsøgte at tage det ned blev en sprængladning udløst. 

Flagspørgsmålet er fortsat et sensitivt emne, eftersom særligt republikanere benytter sine valgte positioner til at hejse republikkens tricolore på offentlige bygninger. Unionistene viser på deres side, at aftalen anerkender Nordirland som en del af Det forenede kongerige, eftersom det britiske flag skal være det eneste, som bruges af myndighederne. På offentlige flagstænger bruges Union Jack, men også dette kan til tider skabe kontroverser. 

Det foreligger flere forslag om en ny udformning af flaget i forbindelse med, at home rule i Nordirland har genindført selvstyre til regionen i 2007.

Eksterne henvisninger 

Flag fra Storbritannien
Irlands nationalvåben

Det irske nationalvåben er en harpe på blå bund, vedtaget 9. november 1945. Harpen har været et symbol for Irland fra middelalderen. Den omtales også som Brian Borus harpe. Den blev brugt på seglet til Den irske fristat (1921-37) og bliver også brugt på nationalvåbnet for Republikken Irland.

Den irske harpe indgår også i Storbritanniens kongelige rigsvåben, hvor den siden unionen mellem England, Irland og Skotland i 1603 har vært placeret i tredje kvadrant (nederst til venstre).

Eksterne henvisninger 

 Udenrigsdepartementet i Den irske republik: Facts about Ireland
 Harpen til Brian Boru 
 Henry VIII Harp Groat – H & I

Nationalvåben
Rigsvåbener fra Europa
Skotlands flag

Skotlands flag består af et hvidt andreaskors på et blåt felt, eller med heraldisk beskrivelse, azure, a saltire argent. Korset symboliserer apostlen Andreas, landets skytshelgen. 

Flaget hævdes at være et af de ældste nationalflag som fortsat er i brug, men dette er i bedste fald diskutabelt. Legenden daterer flaget tilbage til det 9. århundrede. Selv om andreaskorset forekommer i skotsk sammenhæng også tidligere, er den første sikre indikation på Skotlands flag, et hvidt andreaskors på blå dug, fra ca. 1540.

Historie 
Ifølge legenden ledede Oengus af Dalriada pikterne og skotterne i et slag mod anglerne under Athelstan af East Anglia. Oengus og hans mænd blev omringet, og bad om guddommelig indgriben. I løbet af natten viste apostelen Andreas sig for ham og forsikrede ham om, at han ville sejre. Næste morgen viste der sig et hvidt andreaskors på den blå himmel. Pikterne og skotterne blev styrket af synet, mens anglerne mistede modet og tabte slaget. Det hvide kors på blå bund skulle ifølge legenden derefter være taget i brug som Skotlands flag. 

Dokumentariske beviser kommer først senere. I 1385 bestemte Det skotske parlament, at landets soldater skulle bære et hvidt kors i kamp. Det ældste flag, som er bevaret, er fra 1503, og har et hvidt kors på et rødt felt. Omkring 1540 blev legenden om kong Oengus og korset på himlen almindelig kendt, og baggrundsfarven blev ændret til blå.

Farver og dimensioner 
Den blå farve har varieret en del, først og fremmest ud fra hvad slags farvestoffer, man havde til rådighed. I 2003 besluttede en komité nedsat af Skotlands parlament, at officielle flag skal have nuancen Pantone 300. Denne er noget lysere end farven som bruges i Union Jack, som er Pantone 280. 

Proportionerne er ikke formelt bestemt, men der bruges gerne 5:3 eller 3:2; førstnævnte er mest almindelig. Korset skal have en bredde tilsvarende en femtedel af flagets højde.

Eksterne henvisninger 

Flag fra Storbritannien
White Ensign

White Ensign er betegnelsen på et orlogsflag dannet efter britisk mønster. Den egentlige White Ensign har en hvid flagdug, rødt kors og det britiske unionsflag Union Jack i det øvre felt ved stangen. 

Flere tidligere britiske kolonier har videreført brugen af White ensign med visse modifikationer, i de enkleste erstatter nationalflaget for det respektive land unionsflaget i kantonen. I nogle tilfælde er korset fjernet, som f.eks. i Australiens, New Zealands og Malaysias tilfælde, eller et særlig mærke sat i den frie ende af flaget. Sydafrika fører som orlogsflag en White Ensign med grønt kors. Litauen, som aldrig har vært underlagt Storbritannien, har et blåt kors i sit orlogsflag.

Afledte flag 
Flere landes Nationale mariner har flag med Union Jack i kantonen:

Andre nationer benytter samme model, blot med deres respektive flag i kantonen:

Litteratur 
Graham Bartram: British Flags and Emblems, 2004
Tim Wilson: Flags at Sea: A guide to the flags flown at sea by British and some foreign ships, from the 16th century to the present day, illustrated from the collections of the National Maritime Museum, 1999

Flag fra Storbritannien
Alderneys flag

Alderneys flag består af en hvid dug med et rødt kors. Øens våben er sat ind på en skive ovenpå korsmidten. Flaget er i dimensionerne 1:2. Det blev godkendt af dronning Elizabeth II 20. december 1993, men daterer sig fra 1906.

Det røde kors på den hvide flagdug, georgskorset, er Englands flag og viser, at Alderney er en besiddelse under den engelske krone. Alderneys våben består af en opretkronet løve, som holder en kvist. I flaget er løven placeret på en grøn skive med ornamenteret kant.

Litteratur 
Graham Bartram: British Flags and Emblems, 2004

Flag fra Storbritannien
Guernsey

de:Flagge Guernseys#Flaggen der Inseln
Caspar Danckwerth

Caspar Danckwerth (1605 i Oldensvort/ Ejdersted – 1672 i Husum) var en dansk-tysk historisk-topografisk forfatter og læge.

Danckwerth har været borgmester i Husum fra ca. 1641.

Caspar G. W. Danckwert er forfatter til: Newe Landesbeschreibung Der Zwey Hertzogthümer Schleswich und Holstein, der udkom i Husum 1652. Hvortil kartografen Johannes Mejer udarbejdede sine mange kort over områder i hertugdømmerne.

Noter 

Tysksprogede forfattere
Husum
Topografer fra Danmark
Læger fra Danmark
Brian McFadden

Brian Nicholas McFadden (født 12. april 1980 i Artane i Dublin i Irland) er en irsk sanger og sangskriver.

McFadden er mest kendt som medlem af boybandet Westlife. Han forlod gruppen den 9. marts 2004 til fordel for et soloprojekt og for at holde bedre kontakt med sin familie, som i mange år havde lidt under hans mange turneer rundt om i verden. Mens han var medlem af Westlife kaldte han sig for Bryan McFadden, men ændrede igen navnet til dåbsnavnet Brian McFadden.

Han udgav sin debutsingel «Real to Me» i september 2004, og den fik en førsteplads på den britiske hitliste. Hans anden single, «Irish Son», kom i november 2004 og nåede en 6. plads på den britiske liste. Mens hans album «Irish Son» kun nåede en 30. plads.

Videoen for «Irish Son» skabte en del kontrovers, fordi den viste en Christian Brothers skole i Sutton og sangteksten antydede, at McFadden var blevet psykisk mishandlet der, selv om han aldrig havde gået i sådan en skole. Sangen kritiserede det greb, som den katolske kirke havde haft på det irske samfund.

McFadden var gift med Kerry Katona fra pigegruppen Atomic Kitten i 2002. Ægteparret har to børn, Molly og Lilly Sue, men de annoncerede i september 2004, at de skulle separeres. Det blev de to år senere.

I august 2004 indspillede han duetten «Almost Here» med den australske sanger og skuespiller Delta Goodrem, og i december samme år kom de sammen. «Almost Here» nåede en tredjeplads på hitlisterne i Storbritannien i februar 2005 og en førsteplads i Australien nogle uger senere. Sommeren 2005 turnerede de sammen på hendes "Visualise Tour", hvor de sang «Almost Here» og «Flying Without Wings» (som han havde indspillet med Westlife). Den 1. april 2011 udsendte de par en pressemeddelelse om at de med stor sorg gik fra hinanden.

Diskografi 
 Irish Son (2004)
 Set In Stone (2008)
 Wall Of Soundz (2010) 
 The Irish Connection (2013)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 

Westlife
Sangere fra Irland
Sangskrivere fra Irland
Personer fra Dublin
The Stone Roses

The Stone Roses er et britisk rockband, mest kendt som frontfigurene for Madchesterbevægelsen i slutningen af 1980'erne og starten af 1990'erne (skønt bandets medlemmer ikke brød sig om betegnelsen Madchester). 

Bandet blev grundlagt i Manchester i 1983. Dets første, selvtitulerede, album kom på gaden i 1989 og anses af kritikere for at være blandt de bedste britiske album nogensinde. Skuffelsen var derfor stor blandt kritikere og fans, da opfølgningen Second Coming ikke levede op til forventningerne, da det udkom i 1994. 

I 1995 forlod Alan "Reni" Wren bandet, året efter fulgte John Squire, og bandet blev opløst et halvt år senere. Den endelige slutning kom efter en mislykket optræden på Reading-festivalen i 1996; da der kun var to originalmedlemmer tilbage, bandet lød ordinært, og Ian Browns vokal var opsigtsvækkende dårlig efter en lang nat med alkohol og cigaretter. Koncertanmelderne tog de negative superlativer frem, Gary "Mani" Mounfield gik til Primal Scream, og som det eneste tilbageværende originalmedlem, i en besætning som blev hadet af kritikere og fans, havde Brown ikke andet valg end at opløse bandet. Squires afgørelse om at forlade bandet forargede barndomsvennen Ian Brown så meget, at de to ikke snakkede sammen i flere år. Siden 2004 har der i den britiske presse været talt om et muligt comeback, og d. 18. oktober 2011 annoncerede gruppen sin gendannelse, og at denne vil resultere i både koncerter og nyt materiale.

Medlemmer 
 Ian Brown: Vokal
 Mani: Basguitar
 Reni: Trommer
 John Squire: Guitar

Udgivelser 
 The Stone Roses (1989)
 Second Coming (1994)

Eksterne kilder 
 Fanside
 John-Squire.com 
 IanBrown.co.uk

Rockgrupper fra Storbritannien
Etableret i 1983
OutKast

OutKast er en amerikansk hiphopduo fra Atlanta, Georgia som startede i 1992. Oprindeligt var duoens musikstil en blanding af stilarterne Dirty South og G-Funk, men de har siden blandet elementer ind fra andre musikstile som funk, soul, pop, elektronika og jazz. Duoen består af André «André 3000» Benjamin (tidligere kendt under navnet «Dre») og Antwan «Big Boi» Patton.

OutKast (både André 3000 og Big Boi) er på en 13. plads over de rigeste i hip hop-industrien og tjente over 14 millioner dollars i 2006.

OutKast er en af tidernes mest sælgende hiphop-grupper og har solgt over 20 millioner eksemplarer af sine 7 album. Dobbeltalbummet Speakerboxxx/The Love Below fra 2003 har alene solgt over 10 millioner eksemplarer og er et af 4 hiphop-album som har solgt til diamant i USA. For albummet og singelen «Hey Ya!» fik bandet 3 Grammy-priser i 2004, blandt andet Album of the Year.

Diskografi 

Studiealbum
 Southernplayalisticadillacmuzik (1994)
 ATLiens (1996)
 Aquemini (1998)
 Stankonia (2000)
 Speakerboxxx/The Love Below (2003)
 Idlewild (2006)

Eksterne henvisninger 

 
 

Hiphopgrupper fra USA
Musikgrupper fra 1991
Duoer
Har spillet på Roskilde Festival
Formal Methods & Tools

Formal Methods & Tools (FMT) er en forskningsgruppe på Twente universitet, Holland ved fakultetet for elektronik, matematik og computer-videnskab.

Gruppen udvikler værktøjer til udvikling af software i forbindelse med blandt andet formelle teorier om sammentræf af uventede hændelser, konstruktions-metodologi for fordelings-systemer og korrekt evaluering ved brug af  verificering- eller validerings-teknikker.

Ekstern henvisning
 Formal Methods & Tools hjemmeside (engelsk) 

Forskningsprojekter
Craig David

Craig Ashley David (født 5. maj 1981 i Southampton i England) er en engelsk sanger og sangskriver. Hans far er fra Grenada og hans mor fra England. Hans første single "7 days" gav ham en førsteplads på hitlisten i UK som den yngste mandlige solist nogensinde med tre singler fra hans debutalbum Born to do it. Den blev blandt top ti singler i UK, "Walking Away", "Rendezvous", "Fill Me In". Hans andet album Slicker than your average solgte ca. halvdelen af debutalbummet. Hans seneste album, Trust Me, kom 12. november 2007.

Diskografi 

 Born To Do It (2000)
 Slicker Than Your Average (2002)
 The Story Goes... (2005)
 Trust Me (2007)

Sangere fra England
Sangskrivere fra Storbritannien
Jøder fra Storbritannien
Personer fra Southampton
Georgij Beregovoj

Georgij Timofejevitj Beregovoj ( 15. april 1921 Fedorovka, Poltava Oblast i Ukraine – 30. juni 1995) var en sovjetisk kosmonaut, der fløj en enkelt mission i rummet, Sojus 3.

Han startede i det sovjetiske luftvåben i 1941 og blev hurtigt tilknyttet en deling, der fløj jordangrebsmissioner med Iljusjin Il-2 Sjturmovik-flyet. Han fløj omkring 185 kampmissioner i løbet af anden verdenskrig og steg hurtigt i graderne. Ved slutningen af krigen var han kaptajn og eskadrilleleder og blev tildelt titlen Sovjetunionens helt, der var den højeste anerkendelse man kunne opnå.

Efter krigen blev Beregovoj testpilot og i de følgende seksten år testfløj han omkring 60 forskellige fly og blev forfremmet til oberst og stillingen som næstkommanderende for luftvåbnets testflyvningsafdeling. I 1962 søgte han, og blev optaget til, kosmonautuddannelsen.

Beregovojs flyvning i Sojus 3 var ikke succesfuld og han blev aldrig valgt til at flyve flere missioner i rummet. I 1969 overlevede han et attentatforsøg mod Leonid Bresjnev, der blev udført af officeren Viktor Iljin. Beregovoj fik senere en stilling ved kosmonauttræningskomplekset og i 1972 blev han leder af stedet.

Efter at være blevet pensioneret blev Beregovoj medlem af det sovjetiske parlament, hvor han repræsenterede Donbasregionen i Ukraine, der var stedet hvor han var vokset op. Det siges at han på dette tidspunkt hjalp en ung Viktor Janukovitj, der på dette tidspunkt var en kriminel, med at starte et nyt liv. Janukovitj blev i 2000 præsident for Ukraine.

Beregovoj døde i 1995 af naturlige årsager og er begravet på Novodevitje kirkegården i Moskva.

Georgij Beregovoj modtog Leninordenen to gange, Røde Fane-ordenen to gange, Alexander Nevskijordnen, Bogdan   Khmelnitskijordnen(3. klasse), fædrelandskrigsordnen(1. klasse), den røde stjernes orden to gange og adskillige medeljer. 

Kosmonauter fra Sovjetunionen
Delta Goodrem

Delta Goodrem (født 9. november 1984 i Sydney, Australien) er en australsk singer-songwriter, pianist og skuespiller.

Som 15-årig fik hun en pladekontrakt med Sony. Hun blev kendt i 2002, da hun medvirkede i den populære australske sæbeopera Neighbours. Hendes musik er overvejende indenfor genrerne pop og ballader, og der indgår altid piano, hvilket hun altid spiller i bare fødder når hun optræder live. Hendes musik er kraftigt inspireret af adult contemporary og klassisk musik. 

Delta Goodrem fik i 2003 konstateret lymfekræft, men er siden fuldt helbredt. Efter hun i 2005 skrev kontrakt med Columbia Records i USA, røg singlen Lost Without You hurtigt i top-20, men hun blev alligevel droppet af selskabet. I 2008 fik hun en kontrakt med Mercury/Decca Records, der udsender hendes amerikanske debutalbum Delta i juni 2008. Hendes egentlige debutalbum kom i 2003 og hed Innocent Eyes. Det gjorde hende til en af Australiens bedst sælgende kvindelige kunstnere, og albummet lå nr. 1 i 29 uger i træk. Albummet solgte over 1 mio. eksemplarer i Australien og 1,5 mio. eksemplarer internationalt.

Hun er måske mest kendt for duetten Almost Here, som hun sang med Brian McFadden i foråret 2005.

Diskografi 
 2007: Delta 
 2004: Mistaken Identity 
 2003: Innocent Eyes

Eksterne henvisninger 

 
 Delta Goodrems hjemmeside 

Sangere fra Australien
Pianister fra Australien
Skuespillere fra Australien
Personer fra Sydney
Bahamas' flag

Bahamas' flag blev taget i brug 12. juli 1973. Den sorte trekant på venstre side repræsenterer fællesskabet mellem Bahamas' 300 000 indbyggere, som hovedsageligt nedstammer fra Afrika. De blå bånd øverst og nederst på flaget repræsenterer Atlanterhavet og det Karibiske hav. Den gule stribe repræsenterer landet mellem havene, Bahamas sandfylte strande.

Øvrige flag 
Bahamas har et flagsystem efter britisk mønster, men med nationale særtræk. Orlogsflaget er en white ensign, det vil sige hvidt med et rødt kors og med nationalflaget i kantonen. Et tilsvarende flag, men med blåt kors på den hvide dug føres af søforsvarets reserveskibe. Koffardiflaget kan kaldes en red ensign, siden flagdugen er rød, men har det usædvanlige træk, at flagdugen er delt i fire af et hvidt kors, igen med nationalflaget i feltet øverst ved stangen. Ingen anden red ensign er udformet på denne måde. Koffardiflaget med split føres som gøs af handelsflåden. 

Statsministeren fører sit eget flag baseret på nationalflaget, men med et scepter i flagets frie ende. Andre ministre har rigsvåbenet i en hvid skive i flagets frie ende.

Generalguvernøren fører et blåt flag med det kongelige heraldiske mærke: en krone med en løve over og med landets navn indskrevet på et bånd under. Dette følger mønsteret for generalguvernørers flag i de lande, som deler statsoverhoved med Storbritannien.

Litteratur 
 Album des pavillons nationaux et des marques distinctives. National flags and distinctive markings, Service hydrographique et océanographique de la marine, Brest, 2000
 Whitney Smith: «Bahamian Symbols, the First Five Centuries», The Flag Bulletin, XV:2-3, 1972

Ekstern henvisning 
 Flags and Coat of Arms (Regulation) Act 

Flag fra Nordamerika
Flag
Nationale flag
Albaniens rigsvåben

Albaniens rigsvåben består af et rødt skjold med en sort dobbeltørn og over ørnen Skanderbegs hjelm. Det nuværende våben blev indført 31. juli 2002.

Rigsvåben
Rigsvåbener fra Europa
Sæbeopera

En sæbeopera (af eng.: soap opera) er en lang tv- eller radioserie, der sendes dagligt eller næsten dagligt og som har et indhold, der overvejende består af kærlighed, familieliv og personlige relationer. Historierne fortsætter i det uendelige, og har ingen forud fastlagt slutning. Fortællingen bygger mere på dialog end handling, og den berettes i et langsomt tempo, således at seeren/lytteren lærer hovedpersonerne at kende. Seriens miljø og handling har ofte et hverdagsagtigt præg.

Genren slog igennem i radioen i USA i 1930'erne og 1940'erne. I løbet af 1950'erne overtog tv formatet, der fortsat i dag dominerer særligt eftermiddagsfladen. Verdens længste sæbeopera er den amerikanske The Guiding Light, der blev sendt første gang i radioen i 1937 og som siden 1952 har været sendt i tv. I april 2008 havde serien rundet 15.000 afsnit. Betegnelsen sæbeopera bruges undertiden også nedsættende om serier, der egentlig er dramaserier, f.eks. Dallas (1978-1991), Dollars (1981-1989), Knots Landing (1979-1993), og Falcon Crest (1981-1990). Den første egentlige sæbeopera, der blev sendt i Danmark, var TV3's Hvide løgne (1998-2001). Serien blev produceret i 485 afsnit.

Andre kendte "Sæbeopera'er" er bl.a. den amerikanske serie Scrubs og serien Two And A Half Men. Der var 9 sæsoner af Scrubs og 181 afsnit. Two And A Half Men har også 9 sæsoner, men 185 afsnit.

Den latinamerikanske variant af sæbeoperaen kaldes telenovela og har omkring 100-200 afsnit.
 
Betegnelsen sæbeopera stammer fra fra 1920'erne. Dengang var serierne radioføljetoner, som de amerikanske radionetværk mente de kunne tjene lidt ekstra på, hvis de enkelte episoder blev sponsoreret. Man bestræbte sig på at finde sponsorer, der henvendte sig til seriernes målgruppe, et kvindeligt publikum. Blandt de første virksomheder var sæbefabrikanterne Procter & Gamble, Colgate-Palmolive, og Lever Brothers, så medierne begyndte efterfølgende at kalde serierne for "soap operas".

Referencer 

Tv-serier