kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tatoveringsnål

En tatoveringsnål er en nål med et hul i midten, som er påmonteret en tatoveringsmaskine. Nålene fås i  flere forskellige tykkelser, hvor diameter af hullet i midten varierer. Formålet med dette er at man kan kontrollere mængden af blæk, som kommer ind under huden. Derved opnår man streger i forskellige tykkelser.

Antallet af nåle kan variere på en tatoveringesmaskine. Formålet med dette er, at mange nåle kan dække et større område på en gang, hvilket bliver brugt til at lave skygger og lægge farve med. Derimod bliver der oftest kun brugt én nål til at lave opstregningsarbejdet.

Tatoveringsnåle skal være sterile. Er de ikke sterile kan man nemt få virus og infektioner. Der har været flere tilfælde, hvor den samme nål er blevet brugt på forskellige mennesker, og det kan medføre blodsygdomme f.eks. forgiftninger, herpes og HIV (aids).

Tegne- og skriveudstyr
Gösta Hammerfedt

Gösta Hammerfedt er Gnags' 17. studiealbum, udgivet i 1996. Det var det sidste Gnags-album med Per Chr. Frost og Jens G. Nielsen. Frost forlod bandet senere samme år for at spille med andre musikere, og Jens G. Nielsen stoppede pga. sygdom.

Albummet vandt platin for 50.000 solgte eksemplarer.

Numre 
 "Gösta Hammerfedt" (4:10)
 "Indespærret brevdue" (4:37)
 "Den dansende mand" (4:22)
 "Farvel Danmark" (4:12)
 "Slow motion dancing" (4:02)
 "Under løvets grønne sommerhat" (3:52)
 "Opmærksomhed" (4:29)
 "En blå mand i arbejdstøj" (3:51)
 "Undskyld" (5:03)
 "Gå hjem og hold din mund" (3:15)
 "Må man stadig kysse bækken ?" (3:59)
 "Jeg samler de kulørte lamper" (3:27)

Noter

Litteratur 
Elbech, Mikkel (2008): "Peter AG: Erkendelse på sanselig form". Interview, Mikkelelbech.dk (26-03-2012)
Olufsen, Peter (1997): "Gnags". Opslag i Den Store Danske Encyklopædi. København: Gyldendal, bind 7

Eksterne henvisninger 
Discogs – Gnags – Gösta Hammerfedt (26-03-2012)
Gösta Hammerfedt på gnags.dk (inkl. tekster)  (26-03-2012)

Album fra 1996
Gnags-album
Gnags Greatest

Gnags Greatest – den dejligste plade i 100 år er et opsamlingsalbum med Gnags, udgivet i 1999. Det består af sange fra perioden 1980-1991. Pladerne Øjne på stilke og Gösta Hammerfedt samt Gnags' plader fra 70'erne er ikke repræsenteret på opsamlingsalbummet.

"Rytmehans" optræder i en remixet version. Originalversionen blev udgivet på albummet Intercity fra 1980.

Numre 
 "Den dejligste morgen" (4:43)
 "Vilde kaniner" (4:14)
 "Danmark" (4:14)
 "Sensommer på strøget" (4:00)
 "Dansende blå linealer" (3:50)
 "Slingrer ned ad Vestergade" (4:15)
 "Når jeg bliver gammel" (3:56)
 "Mr. Swing King" (4:50)
 "Går med hunden gennem byen" (3:18)
 "Lygtemandens sang" (4:09)
 "Lav sol over Århus" (4:14)
 "En underlig fisk" (3:40)
 "Kærester" (4:19)
 "Fuldmånen lyser" (3:47)
 "Safari" (3:12)
 "Fodgænger" (4:05)
 "Er vi i live – eller hva ?" (4:54)
 "Rytmehans 2000" (remix) (3:04)

Hitliste

Noter

Eksterne henvisninger 
 http://www.gnags.dk/Udgivelser/Albums/CD/Cdsider/Greatest.htm  (inkl. tekster) (26-03-2012)

Album fra 1999
Gnags-album
Jurij Sjaporin

Jurij Aleksandrovitj Sjaporin (, ; født 27. oktober 1887 i Hlukhiv Det Russiske Kejserrige, 9. december 1966 i Moskva Sovjetunionen) var en russisk/sovjetisk komponist og dirigent.

Sjaporin studerede bl.a. hos Maximilian Steinberg og Nikolaj Tjerepnin. Han har komponeret 2 symfonier (hvoraf den 2. er en kor- og orkestersymfoni), operaer, koncerter, filmmusik og ikke mindst teatermusik, som han nok er mest kendt for.

Sjaporin komponrede i en melodisk poetisk russisk nationalistisk stil.
Han har bl.a. undervist Rodion Rodion Sjtjedrin.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (i E-mol) (1932-1933) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Efter digte af Vladimir Majakovskij" (1928-1933) - for kor blæsere, klaver og orkester 
 "Legenden om kampen om den russiske jord" (1943-1944) - oratorium
 "Desertøren" (1983) - scenemusik
 "Decembrists" (1920-1953) - opera
 3 Klaversonater (1924, 1926, 1966) - for klaver

Kilde 
 om Jurij Shaporin 

Komponister fra Rusland
Dirigenter fra Rusland
Noam Sheriff

Noam Sheriff (født 7. januar 1935 i Tel Aviv, Israel - død 25. august 2018) var en jødisk komponist, dirigent og arrangør.

Sheriff Har skrevet en korsymfoni, orkesterværker, operaer og koncerter.
Han studerede komposition hos Paul Ben-Haim og Boris Blacher, og direktion under Igor Markevich.

Han hører til en af Israels betydelige komponister i nyere tid, og er også dirigent for Haifa Symphony Orchestra.

Udvalgte værker 

 Symfoni "Mechaye Hametim" (Genoplivning af de døde) (1985) - for kor og orkester
 "Israel suite" (1967) - for orkester
 "Festival præludium" (1957) - for orkester
 "Sefardisk lidenskab" (1992) - for orkester
 "Bøn" (1983) - for strygeorkester
 Klaverkoncert "Scarlattiana" (1994) - for klaver og orkester
 "Golem 13" (2008) - opera
 "Salmer fra Jerusalem" (1995) - for kor

Kilde 
 Noam Sheriff Webside
 Om Noam Sheriff på musicweb-international.com

Komponister fra Israel
Dirigenter
Jøder fra Israel
Personer fra Tel Aviv
Ben-Zion Orgad

Ben-Zion Orgad, oprindelig Ben-Zion Büschel (født 21. august 1926 i Gelsenkirchen, Tyskland –- død 28. april 2006 i Tel Aviv, Israel), var en israelsk komponist og violinist af tysk afstamning. 

Orgad emigrerede i 1933 med sin familie til Palestina/Israel, og begyndte at studere violin i 1936. Han studerede senere komposition hos Paul Ben-Haim i Tel Aviv, og Josef Tal i Jerusalem. Han tog senere til USA og studerede bl.a. hos Aaron Copland og Irving Fine.

Orgad har primært komponeret for kor, men har også skrevet en symfoni, orkestermusik, koncertmusik, kammermusik og sange.

Udvalgte værker  

 Symfoni "Hatzvi Israel" (Israels skønhed) (1949, rev. 1964) - for baryton og orkester 
 "Kalejdoskop" (1981) - for orkester
 "Første reserve" (1975) - for orkester
 Klaverkoncert "Første genforening" (1984) - for klaver og kammerorkester
 "Siphonic sats" (1999) - for træblæserkvintet, messingkvintet, slagtøj og to strygerkvintetter
 "Arsalgia" (2004) - for strygekvartet
 "Salme 29" (1944) - for blandet kor a cappella
 "Isaiah's Vision" (1953) - for blandet kor
 "Yedidot" (1966) - for blandet kor 
 "De gamle dekreter" (1970) - for blandet kor
 "Forlad mit navn" (1947) - for mezzosopran og fløjte
 "Ud af støvet" (1956) - for mezzosopran (eller alt), fløjte, fagot, bratsch og cello

Kilde 
 Om Ben-Zion Orgad

Komponister fra Israel
Violinister fra Tyskland
Jøder fra Tyskland
Jøder fra Israel
Hans Hansen-Menstrup

Hans Hansen-Menstrup (28. maj 1819 i Menstrup, Marvede Sogn – 29. august 1899 sammesteds) var en dansk bonde og politiker.

Hans Hansen var søn af arvefæster Hans Hansen (ca. 1775-1827) og Margrethe Mortensdatter (ca. 1780-1851). Han bestyrede en tid sin fædrene gård for sin mor, overtog den som arvefæster 1847 og blev en af sin egns ledende mænd. Hansen var således medlem af sognerådet 1845-59, af Præstø Amtsråd 1859-86 og af bestyrelsen for Den sjællandske Bondestands Sparekasse 1846-90, hvor han var næstformand 1884-90.

Hansen var oprindeligt en af de sjællandske Bondevenner, der anså J.A. Hansen som deres politiske lederfigur, men den, der stod Hansen nærmest var C.C. Alberti, som også var knyttet til sparekassen. Hans Hansen blev 1861 valgt til folketingsmand for Fuglebjergkredsen og blev genvalgt lige indtil, han 1898 frivilligt trak sig tilbage. I stedet blev Lars Jensen kredsens nye mand.

Han var en af de tre politikere, som på Bondevennernes vegne var værter for godsejerne ved den berømte højtidelighed på Hotel Phønix 10. oktober 1865 (se Oktoberforeningen), men han stemte sammen med Alberti imod Den gennemsete Grundlov af 1866. Senere var han med til at danne Det forenede Venstre, og han fulgte Alberti i dette partis senere opsplitninger. Under brydningerne mellem venstregrupperne omkring 1890 var han nærmest løsgænger, stemte 1894 imod forliget med Højre og gik 1895 ind i Venstrereformpartiet. Hansen talte nærmest aldrig på tinge, men øvede indirekte en vis indflydelse, og inden for alle venstrefraktionerne blev han opfattet med ærbødighed som en af partiets ærede veteraner.

Han blev gift 11. januar 1844 i Marvede med Ane Jensdatter (25. juni 1823 i Marvede – 25. januar 1899 i Menstrup), datter af gårdejer Jens Rasmussen (1785-1828) og Ane Olsdatter (ca. 1783-1860, gift 2. gang 1829 med gårdejer Ole Pedersen, 1792-1846).

Han er begravet på Marvede Kirkegård.

Han er afbildet på litografi af mænd af Det forenede Venstre (1874). Xylografi 1891 efter fotografi. Fotografi.

Kilder 
 Biografi i Dansk Biografisk Leksikon

Eksterne henvisninger 

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Landmænd fra Danmark
Tidligere folketingsmedlemmer fra Venstre
Folketingsmedlemmer i 1860'erne
Folketingsmedlemmer i 1870'erne
Folketingsmedlemmer i 1880'erne
Folketingsmedlemmer i 1890'erne
Amtsrådsmedlemmer fra Venstre
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Venstre
Politikere fra Bondevennerne
Johannes Krieger

Johannes Krieger (født 4. maj 1773 i København, død 12. maj 1818 på Sankt Thomas) var en dansk søofficer, bror til Carl Wilhelm Krieger, Emanuel Krieger, Johan Cornelius Krieger (1756-1824) og far til politikeren Andreas Frederik Krieger.

Han var søn af viceadmiral Johan Cornelius Krieger (1725-1797), blev volontær kadet i Marinen 1778, kadet 1783, sekondløjtnant 1789, premierløjtnant 1796, kaptajnløjtnant 1804, kaptajn 1809 og kommandørkaptajn 1817.

1791-92 deltog han i kaptajn Poul de Løvenørns ekspedition med fregatten Gerner til Marokko; senere var han en tid lang i Norge, hvorfra han 1799 hjemførte tropper. 1800-01 chef for vagtskibet på Elben, 1808 chef for en stykpram på Københavns Red, det påfølgende år chef for briggen Samsø, først på Københavns Red, senere detacheret til Storebælt. 28. januar 1809 blev han Ridder af Dannebrog. 1810 afsendtes han med samme skib til eskadren i Norge, hvor han i maj sammen med briggen Alsen bestod en hæderlig kamp med en stor engelsk fregat, som han bragte til at flygte. I juli samme år havde han under sin kommando et detachement brigger, hvormed han erobrede en overordentlig værdifuld handelsflåde på 48 skibe. 1811 var Krieger chef for kanonbådsflotillen i Storebælt, hvor han var i idelig virksomhed mod de engelske konvojer. Ved udgangen af dette år trådte han uden for nummer indtil 1815. 1817 førte han som chef fregatten Minerva til Vestindien, men afgik som syg fra skibet i Sankt Thomas den 3. maj 1818.

Krieger blev 1810 gift med Anna Elisa Finne (15. oktober 1791 i Arendal – 10. juni 1863).

Kilder 
 

Søofficerer fra Danmark
Personer i Englandskrigene fra Danmark-Norge
Riddere af Dannebrog
Johannes
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Trasimenosøen

Trasimenosøen eller Lago Trasimeno er italiens 4. største sø og er beliggende i den italienske region Umbrien.

Byer
Følgende større byer ligger ved Trasimenosøen.

 Castiglione del Lago
 Passignano sul Trasimeno
 Tuoro
 San Feliciano
 Borghetto

Eksterne links

 LagoTrasimeno.dk
 Trasimenosøen på Italy.dk

Søer i Italien
Umbria
American Pie - Band Camp

American Pie Presents Band Camp er en amerikansk komediefilm fra 2005 instrueret af Steve Rash. Filmen er en spin-off, af den originale American Pie-film.

Medvirkende 
 Tad Hilgenbrink - Matt Stifler
 Arielle Kebbel - Elyse
 Eugene Levy - Mr. Levenstein

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Komediefilm fra USA
Amerikanske film fra 2005
Engelsksprogede film
Sankt Nikolaj Kirke (Aarhus)

Sankt Nikolaj Kirke i Aarhus er beliggende Frederiks Allé 37 på hjørnet til Rådhusparken. Kirken blev oprindeligt bygget i 1893 for den katolsk-apostolske menighed i Aarhus og er tegnet af Emanuel Christie Fleischer og Hjalmar Kjær. Menigheden overdrog d. 1. december 2010 kirken til den katolske kirke i Aarhus, som primært vil lade den kaldæiske menighed i Aarhus benytte sig af lokalet. 

Kirken fik sit nuværende navn i forbindelse med overdragelsen til den Katolske Kirke i Aarhus.

Kilder

Eksterne Henvisninger
 Sankt Nikolaj Kirke – Kirkens officielle hjemmeside

Kirker i Aarhus
Katolske kirker i Danmark
Katolsk-apostolske kirker i Danmark
Etableret i 1893
Nedlagte kirker i Danmark
PSA XU-motor

PSA XU er en serie af forbrændingsmotorer benyttet i biler fra Peugeot og Citroën. I øjeblikket indsættes motoren i den iranskbyggede Peugeot 405.

XU-motorerne blev introduceret i 1981 med Peugeot 305. Det var en SOHC eller DOHC rækkemotor med to eller fire ventiler pr. cylinder og benzin som drivmiddel. Den hældede 30° på tværs og blev kun benyttet i biler med forhjulstræk. Alle XU-benzinmotorerne havde en boring på 83 eller 86 mm og slagvolumet lå mellem 1.580 og 1.998 cm³. Dieseludgaverne betegnes XUD og rækker fra 1.769 til 2.138 cm³ med en boring på 80, 83, 85 eller 86 mm.

I dag er XU-motorerne i europæiske biler erstattet af den mere moderne EW/DW-serie.

Benzinmotorer

XU5 
XU5 har et slagvolume på 1.580 cm³ (1,6 liter), med en boring på 83 mm og en slaglængde på 73 mm. Alle XU5-motorer har enkelt overliggende knastaksel og to ventiler pr. cylinder. Alt efter model har motoren enkelt eller dobbelt karburator, eller benzinindsprøjtning. Effekten går fra 55 kW (75 hk) til 85 kW (115 hk).

XU7 

XU7 har et slagvolume på 1.761 cm³ (1,8 liter), med en boring på 83 mm og en slaglængde på 81,4 mm. XU7-motorerne findes kun med indsprøjtning og katalysator, XU7 JP4 med 16 ventiler. Effekten går fra 66 kW (90 hk) til 81 kW (110 hk).

XU8 
XU8 har et slagvolume på 1.775 cm³ (1,8 liter), med en boring på 83 mm og en slaglængde på 82 mm. Den findes kun i én udførelse, en 16-ventilet turbomotor XU8 T monteret i Peugeot 205 Turbo 16. Effekten var 147 kW (200 hk).

XU9 
XU9 har et slagvolume på 1.905 cm³ (1,9 liter), med en boring på 83 mm og en slaglængde på 88 mm. Der findes både versioner med 8 og 16 ventiler, karburator og indsprøjtning. Effekten går fra 77 kW (105 hk) til 116 kW (158 hk).

XU10 

XU10 har et slagvolume på 1.998 cm³ (2,0 liter), med en boring og en slaglængde på begge 86 mm. Der findes både versioner med 8 og 16 ventiler, karburator og indsprøjtning. Effekten går fra 80 kW (109 hk) til 147 kW (200 hk).

Dieselmotorer

XUD7 
Den dieseldrevne XUD7 har et slagvolume på 1.769 cm³ (1,8 liter), med en boring på 80 mm og en slaglængde på 88 mm. Effekten går fra 44 kW (60 hk) til 66 kW (90 hk).

XUD9 
XUD9 har et slagvolume på 1.905 cm³ (1,9 liter), med en boring på 83 mm og en slaglængde på 88 mm. Effekten går fra 48 kW (65 hk) til 68 kW (92 hk).

XUD11 
XUD11 har enten et slagvolume på 2.088 cm³ (2,1 liter) med en boring på 85 mm, eller 2.138 cm³ (2,1 liter) med en boring på 86 mm. Slaglængden er på begge versioner 92 mm.

Kilder 
Guide des Moteurs Peugeot Citroën (på fransk)

XU-motor
Dieselmotorer
Håvard Flo

Håvard Flo (født 4. april 1970) er en tidligere Norsk fodboldspiller. Han spillede for Stryn og Sogndal IL, før han i 1994 forlod Norge og spillede for AGF, SV Werder Bremen og FC Wolverhampton Wanderers. I 2001 vendte han tilbage til Sogndal hvor han spillede til 2008.  I 2010 gjorde han comeback for Sogndal, hvor han efterfølgende fortsatte som assistenttræner

Noter 

Fodboldspillere fra Norge
Fodboldspillere fra AGF
Fodboldspillere fra Werder Bremen
Fodboldspillere fra Wolverhampton Wanderers F.C.
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1998
Gombe (delstat)

Gombe er en delstat i det nordøstlige Nigeria. Den var tidligere en del af delstaten Bauchi, men dannede sin egen delstat 1996.

Geografi 
Mod nord og nordøst grænser Gomge til delstaten Yobe, mod syd til delstaten Taraba, mod vest til delstaten Bauchi, mod øst til delstaten Borno og mod sydøst til delstaten Adamawa.

Inddeling 
Gombe er inddelt i 11 Local Government Areasmed navnene: Akko, Balanga, Billiri, Dukku, Funakaye, Gombe, Kaltungo, Kwani, Nafada, Shomgom og Yamaltu-Deba.

Befolkning 
Delstaten Gombe beboes hovedsageligt af mennesker fra Fulanifolket. Den mest udbredte religion er sunnigrenen af Islam. Delstaten havde kortvarigt indført sharia i retssystemet Scharia gælder dog kun i områder med muslimsk befolkningsflertal.

Erhverv 

Befolkningen i Gombe er hovedsageligt beskæftiget med landbrug. Der avles korn, hirse, majs og ris.

Eksterne henvisninger 

Nigerias delstater
Lynge Kirke (Sorø Kommune)

Lynge kirke ligger i landsbyen Lynge syd for Sorø. Kirken blev bygget i romansk stil i slutningen af 1100-tallet. Kirken er udvidet i gotisk stil omkring 1350 – 1400. Hvælvinger i kirken er fra 1400-tallet.
Kirketårnet er fra 1500-tallet og er bygget af munkesten.
I korbuen mellem kirkeskibet og koret står navne og årstal på præsterne ved kirken og biskopperne i Roskilde. Optegnelserne er påbegyndt omkring 1750. Den første præst, som bliver nævnt, er fra 1607, mens biskoppernes navne og årstal er ført helt tilbage til reformationen.

Kilder

Eksterne kilder og henvisninger 
 Lynge Kirke på KortTilKirken.dk
 Lynge Kirke i bogværket Danmarks Kirker (udg. af Nationalmuseet)

Kirker i Sorø Kommune
Kirker i Roskilde Stift
Kirker i Sorø Amt
Kildevældsparken

Kildevældsparken er en park mellem Vognmandsmarken/Bellmansgade og Borgervænget på Østerbro i København. 

Parken er med sine 0,77 ha en af Københavns mindre parker. Den blev anlagt i 1926-1927. Navnet Kildevæld refererer til et landsted og et traktørsted, der lå på hjørnet af Østerbrogade og Kildevældsgade.

Kildevældssøen midt i parken er ældre end parken. Den opstod ved store afgravninger i 1890'erne. De fandt sted for at skaffe byggematerialer til anlægget af Frihavnen og Langeliniekajen samt ler til opfyldning ved Kastellet. Søen, der er forholdsvis dyb, har hverken til- eller afløb. Et springvand midt i søen sørger for iltning af vandet. Der går stier rundt om søen, og der er flere udsigtspunkter i parken, som er ret kuperet. 

I vestenden ligger en af Københavns Kommunes bemandede legepladser. Hvert år er parken ramme om Kildevældsparkens Kulturfestival. 

I 2016 blev Kildevældsparken udvidet mod nord med aktivitetsområdet Frisporet. Området er især rettet mod børn og består af en sti, der snor sig mellem vildnis og legeredskaber. Navnet hentyder til, at området tidligere har været jernbaneterræn, idet Frihavnsbanen gik her, indtil den blev omlagt i 1931.

Eksterne henvisninger

 Kildevældsparken - Udviklingsplan 2013-2018, Københavns Kommune, september 2013.

Referencer

Etableret i 1926
Parker i København
Østerbro
Pelplin Stift

Pelplin Stift er et af Polens 41  stifter, der er underlagt Gdansk ærkebispedømme og har sit bispesæde i Pelplin.

Historie

Stiftet blev grundlagt som Kulm Stift (, , ) i 1243, de øvrige tre stifter i Preussen var Pomesania, Ermland og Samland Stift, der udgjorde den østlige del af det senere Vestpreussen. Stiftet var et af ni bispedømmer i Den Tyske Ordensstat, der også var verdslig hersker i to tredjedele af stiftet. Resten regeredes af biskoppen af Kulm som Fyrstbiskop. I 1255 blev de preussiske stift en del af Riga kirkeprovins. Stiftets navn var oprindeligt Kulmsee opkaldt efter byen Kulm () opkaldt efter den gammelprøyssiske stamme chelmo, som den Tyske Orden havde besejret. Mellem 1257 og 1773 residerede biskoppen på slottet i Lubawa i det nuværende voivodskab Ermland-Masurien.

Efter den tyske ordens nederlag i trettenårskrigen blev stiftet afstået til Polen ved den anden fred i Thorn (1466) og samtidigt løst fra Metropoliten i Riga og føjet til kirkeprovinsen Gniezno i voivodskabet Storpolen. Stiftet blev derfor ikke reformeret, da den tyske ordensstat blev opløst og sekulariseret i 1525.

1824 flyttede biskoppen til Pelplin i voivodskabet Pommern. Navneændring til Pelplin Stift blev dog først gennemført i 1992. I mellemtiden blev stiftet frigjort fra Gniezo ærkebispedømme og lagt under Gdańsk kirkeprovins.

Stifter
Polens historie
Etableret i 1243
Frederiksberg Forsyning

Frederiksberg Forsyning er en dansk forsyningsvirksomhed, der er ejet af Frederiksberg Kommune, som også er dens markedsområde. Virksomheden forsyner borgerne på Frederiksberg med gas, vand og fjernvarme, ligesom man bortleder spildevandet. Fra 2014 leveres også fjernkøling til store virksomheder. Gas og vand leveres i samarbejde med HOFOR. 

99 % af boligerne har fjernvarme, som produceres på hovedstadsområdets kraftvarmeværker og ved affaldsforbrændingsanlæg. I hård kulde eller hvis der er problemer med produktionen på et kraftvarmeværk (spidsbelastningssituationer), bliver forsyningen suppleret af fx varmeværket på Stæhr Johansens Vej. Historisk har Frederiksberg Forsyning  leveret el, men denne del overgik i 2008 i DONG Energy. 

Frederiksberg Forsyning beskæftiger 150 ansatte og omsætter for ca. 550 millioner kroner årligt.

Eksterne henvisninger
 Frederiksberg Forsynings hjemmeside 

Forsyning
Energiselskaber i Danmark
Forsyningsvirksomheder
Batman (film)

Batman er en amerikansk superheltefilm fra 1989 instrueret af Tim Burton, og baseret på tegneseriehelten Batman.

I 1992 kom efterfølgeren Batman Returns.

Handling 
Bruce Wayne, også kendt som Batman (Michael Keaton), står nu over for skurken Jokeren (Jack Nicholson), som truer hans gamle flamme Vicki Vale (Kim Basinger).

Medvirkende 

 Michael Keaton som Bruce Wayne/Batman: En milliardær fra Gotham, som om natten opererer hemmeligt som superhelten Batman. Han er ejer af firmaet Wayne Enterprises, leverandøren af Batman's udstyr og våben, som han gemmer i en stor hule under hans palæ, Wayne Manor.
 Jack Nicholson som Jack Napier/Jokeren: En psykopatisk superskurk, og Batman's ærkefjende, som tidligere arbejdede for gangsteren Carl Grissom, indtil han faldt i kemikalier, som gjorde ham hvid i hovedet, og psykopat.
 Kim Basinger som Vicki Vale: Bruce Wayne's kæreste, som Batman må redde fra Jokeren.
 Pat Hingle som Commisioner Gordon: Gotham's politimester, og ven af Batman.
 Billy Dee Williams som Distriktschef Harvey Dent: En distriktschef fra Gotham. I efterfølgeren Batman Forever overtager Tommy Lee Jones rollen.
 Michael Gough som Alfred Pennyworth: Bruce Wayne's butler, og bedste ven, som har opfostret ham, siden hans forældre døde.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Actionfilm fra USA
Amerikanske film fra 1989
Batman-film
Film instrueret af Tim Burton
Film fra Warner Bros.
Filmgenindspilninger
Engelsksprogede film
Boldklubben Union (flertydig)

Boldklubben Union har flere betydninger:

 Boldklubben Union – en dansk fodboldklub beliggende i København, stiftet i 1900.
 Boldklubben Union – det tidligere navn for den danske fodboldklub, Nexø Boldklub (1915–1990), der er forløberen til Nexø Boldklub (1990–), beliggende i Nexø.
 Boldklubben Union – det første navn for den danske fodboldklub, Svendborg Boldklub (1901–1962), beliggende i Svendborg.
Tamara de Lempicka

Tamara de Lempicka (født Maria Gorska 16. maj 1898, formentlig i Warszawa, i Det Russiske Kejserrige, nu Polen, død 18. marts 1980 i Cuernavaca, Mexico) var en polsk maler og den mest kendte repræsentant for art deco-periodens maleri.

Eksterne henvisninger 

 

Malere fra Polen
Lene Gammelgaard

Lene Gammelgaard Nielsen (født 18. december 1961) er foredragsholder, og var i 1996 den anden danske bjergbestiger og den 35. kvinde, der nåede toppen af Mount Everest.

Lene Gammelgaard er selvstændig erhvervsdrivende af den personligt ejet virksomhed "Human Innovation". Lene afholder foredrag og seminarer i bæredygtig indtjening med afsæt i de 17 verdens mål.

Hun er forfatter til bl.a. bogen Everest – vejen til toppen (1996), der beskriver de dramatiske hændelser på Scott Fischers ekspedition. Disse hændelser på Mount Everest er blevet filmatiseret i Everest fra 2015.

Lene Gammelgaard blev cand.jur. fra Københavns Universitet i 1987,  journalist fra Danmarks Journalisthøjskole i 1992 og psykoterapeut fra Frederiksberg Behandlingscenter i 1994.

Bibliografi 
 Bidrag til Antologi Alene om opdragelsen (2014)
 Valget er dit! (2012)
 Bidrag til Antologi Mor uden Far (2012)
 Mit Livs Kamp (2009)
 Bidrag til Antologi Det tror vi på (2002)
 Håbets Sejr (2001)
 Everest – vejen til toppen (1996)

Eksterne henvisninger

Referencer 

Bjergbestigere fra Danmark
Selvbiografer fra Danmark
Journalister fra Danmark
Jurister fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Foredragsholdere fra Danmark