Leif Sinding

Leif Sinding (19. november 1895 i Oslo – 19. maj 1985) var en norsk filminstruktør. Han begyndte som journalist i 1913, blandt andet redigerede han fra 1918 et af Norges første filmtidskrifter: Helt og Skurk. Hans første filmopgave var at være en slags produktions-kordinater i filmen Kjærlighet paa pinde. I 1926 var han instruktør i Den nye lensmannen som var bygget på en folkekomedie af Ludvig Müller. I 1927 lavede han Fjeldeventyret efter Bjerregaard og Thranes syngespil. Han havde også instrueret i kriminallystspillet Syv dage for Elisabeth. Efter denne filmen lavede han en hel del filmplaner som aldrig blev realiseret.
Det var først da lydfilmen kom til Norge i 1932 at Leif Sinding isntruerede film, først i filmen Fantegutten som blev kalt den første norske operettefilm. Det var den første norske spillefilm hvor der blev sunget på lerretet i originalkomponerede filmmelodier. I 1936 lavede han den første norske kriminalfilm med lyd. Det var Stein Rivertons Morderen uten ansikt som blev lavet dog uden nogen særlig succes.

Guldtiden 
Fra 1937 til 1941 havde Leif Sinding isntrueret 5 film, Bra mennesker i 1937,
Eli Sjursdotter i 1938, De vergeløse i 1939, Tante Pose i 1940 og Kjærlighet og vennskap i 1941. Særligt filmen Tante Pose som er baseret på en roman af Gabriel Scott blev en klassiker. Filmen bliver fortsat jævnligt sendt på TV. I denne periode får man også et indblik i hvad der optager Leif Sinding, nemlig social uretfærdighed og overgrebene mod de svage i samfundet.

Under krigen 

Under okkupationen blev alle kultur-organisationerne nazistyret, og Leif Sinding sagde ja til at blive direktør for det nye Statens filmdirektorat fra 1. januar 1941.
Han så nu muligheden for at få organiseret filmproduktionen i Norge efter sit eget hoved, hvilket gjorde at han fik styr på tingene, men samtidig var der ikke være tvivl om at han vidste hvad han gjorde ved at gå ind i samarbejdet med okkupationsmagten. I to år var han i direktørstillingen, før han gik tilbage til producent- og instruktørjobbet. Han forstod at det ikke ville være publikums-venligt at lave en politisk korrekt film. Han lavede filmen Sangen til livet om til et melodrama om en fabriks-direktør som er elsket af sine arbejdere, magtspillet stod mellem den gode og den onde kapitalist. Dette blev ikke en publikums-succes.
Sinding blev efter krigen dømt i landssvikoppgjøret

Filmografi

Instruktør 
 1956 – Gylne ungdom
 1954 – Heksenetter
 1943 – Sangen til livet
 1941 – Kjærlighet og vennskap
 1940 – Tante Pose
 1939 – De vergeløse
 1938 – Eli Sjursdotter
 1937 – Bra mennesker
 1936 – Morderen uten ansikt
 1933 – Jeppe på bjerget
 1932 – Fantegutten
 1927 – Fjeldeventyret
 1927 – Syv dage for Elisabeth
 1926 – Den nye lensmannen
 1926 – Simen Mustrøens besynderlige opplevelser
 1925 – Himmeluret

Manuskriptforfatter 
 1956 – Gylne ungdom
 1954 – Heksenetter
 1953 – Selkvinnen
 1943 – Sangen til livet (bearbejdning)
 1940 – Tante Pose
 1939 – De vergeløse
 1932 – Fantegutten

Produktionsleder 
 1953 – Selkvinnen
 1940 – Tante Pose
 1937 – Bra mennesker
 1932 – Fantegutten
 1927 – Syv dager for Elisabeth
 1926 – Simen Mustrøens besynderlige opplevelser

Klipper 
 1941 – Kjærlighet og vennskap
 1938 – Eli Sjursdotter
 1932 – Fantegutten

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Kort biografi i Norsk krigsleksikon 
 

Filminstruktører fra Norge
Personer fra Oslo
Manuskriptforfattere fra Norge
Filmklippere fra Norge