kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kvadraturen (Kristiansand)

Kvadraturen er et navn for centrum af Kristiansand, som i hovedtræk er anlagt efter den byplan som Christian IV skitserede ved byens grundlæggelse.

Området tilhørte gårdene Eg og Grim, og var en sandslette dækket af skov, og blev kaldt Sanden eller Grimsmoen. Bosætningen var før byen blev grundlagt koncentreret om laste- og lossepladser på Lund (Kristiansand) langs Otra eller Torridalselven og langs Topdalsfjorden, ved Odderøya og Flekkerøy havn (Møvik/Kroodden).

Christian IVs byplan skitserede et bycentrum med 56 rektangulære kvadrater med fem langgader og otte tværrgader. Det var kvadraterne langs Otra og Øster- og Vesterhavnen, som blev bebygget først.

I dag er Kvadraturen en del af bydelen Kvadraturen/Eg, som har (per 1. januar 2005) 5 510 indbyggere. Området Posebyen i Kvadraturen har Nord-Europas længste sammenhængende træhusbebyggelse.

I bydelen ligger bl.a. Kristiansand Domkirke, Wergelandsparken, og terminal for færgerne til Hirtshals og Kristiansand Station ligger i bydelens vestlige hjørne.

Gadenavn i Kvadraturen fra 1735 til i dag 

Bydele i Kristiansand
Agders geografi
Anne-Louise Sommer

Anne-Louise Sommer (født 30. juni 1961 i Tårnby, København) er en dansk designforsker og rektor for Danmarks Designskole, men fra 1. september 2011 er hun udpeget til direktør for Designmuseum Danmark.
Hun er uddannet mag. art. i litteraturvidenskab 1987 fra Københavns Universitet, men har hovedsagelig beskæftiget sig med design- og arkitekturhistorie. I 2004 blev hun lektor ved Danmarks Designskole, hvor hun siden 2009 har været konstitueret som rektor indtil fusionen med Kunstakademiets Arkitektskole er gennemført.

Forfatterskab 
 De dødes haver: Den moderne storbykirkegård, Syddansk Universitetsforlag 2003.
 Operaen på Dokøen: Kulturhistorien, projektet, arkitekturen, Gyldendal 2005.
 Kaare Klint, Aschehoug 2007.
 Den danske arkitektur, Gyldendal 2009.
 Watercolors by Finn Juhl, Hatje Cantz 2016 ,

Kilder 
 Anne-Louise Sommer på Gyldendal

Kunsthistorikere fra Danmark
Litteraturhistorikere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Museumsfolk fra Danmark
Biografiforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Tveit

Tveit er en bydel og en tidligere kommune i Kristiansand kommune i Agder, Norge. Tveit havde 1.418 indbyggere per 1. januar 2009, og ligger ca 18 kilometer nordøst for centrum af Kristiansand. Kristiansand Lufthavn, Kjevik og Luftforsvarets skolesenter Kjevik ligger i bydelen Tveit. Tveit har egen skibakke og eget bygdemuseum på Knarrestad.

Tveit var selvstændig kommune fra 1837 til 1964. Fra 1. januar 1965 blev Tveit, Oddernes og Randesund kommuner slået sammen med Kristiansand. Den nye storkommune har navnet Kristiansand.

Tveit Kirke er en stenkirke fra 1100-tallet, og Tveit er eget præstegæld under Kristiansand domprovsti.

Skrivemåder 
1900: Tveid 
1865: Thvet 
1801: Tved

Ekstern henvisning  
Tveit Skisenter 

Agders geografi
Bydele i Kristiansand
Jens Peter Jørgensen-Gandløse

Jens Peter Jørgensen, kendt som Jens Peter Jørgensen-Gandløse (5. januar 1848 i Nedre Værebro Mølle ved Roskilde – 9. oktober 1909 i Ganløse) var en dansk gårdejer og politiker.

Hans forældre var møller og gårdejer Jørgen Nielsen (1802-1875, gift 1. gang med Ane Cathrine Iversdatter, ca. 1798-1847, gift 1. gang med møller Lars Nielsen, ca. 1785-1823) og Gertrud Albrechtsdatter (1823-1900). Faderen var en velbeslået mand, idet han drev både landejendom, mølle, bageri, maltgøreri og stampeværk. Jørgensen modtog undervisning dels i hjemmet, dels i Jyllinge Folkeskole, kom på Grundtvigs og derefter på Arresødal Højskole. 1870 overtog han sin hustrus fødegård, Toftegård i Ølstykke, på 16 tdr. hartkorn og 1876 en mindre gård i Ganløse. Han blev gift 1. april 1870 i Ølstykke Kirke med Bodil Andersen (15. marts 1845 i Ølstykke – 9. maj 1915 i Ganløse, datter af gårdejer Anders Jørgensen (1812-1874) og Elsebeth Hansdatter (ca. 1822-1896). Fra 1880 var han sognerådsformand og 1886-88 medlem af Frederiksborg Amtsråd. 1896 blev han landvæsenskommissær.

Jørgensen var oprindeligt højremand, men provisorietidens politiske konflikt bevægede ham i retning af en forligssøgende midterpolitik inspireret af Lars Dinesen. Især syntes han, der var forsvarsven, at J.B.S. Estrups hårdnakkede politik for Københavns Befæstning på urimelig vis gjorde forsvarssagen til kastebold mellem partierne. Fra 1893 sluttede han sig ubetinget til agrarbevægelsen og udgav en serie velskrevne småskrifter. Han støttede Tage Reedtz-Thotts skattelove, men stillede sig i øvrigt kritisk både til hans og H.E. Hørrings ministerium, fordi han fandt, at de ikke tog landsbrugsspørgsmålet alvorligt nok.

Han blev den første formand for den sjællandske afdeling af Agrarforeningen og valgtes 1898 af agrariske højre- og venstremænd til landstingsmand for 2. landstingskreds. På Rigsdagen stod han uden for partierne og stræbte efter at etablere et egentligt agrarparti. Han blev dog kun støttet på tinge af H.C. Hansen-Kartofte, og da denne ved landstingsvalget 1902 ikke opnåede genvalg, stod han i sine sidste år ret isoleret i Landstinget. I modsætning til Christian Ahlefeldt-Laurvig så Jørgensen-Gandløse i de små jordbrug en modvægt mod socialismen, som han var stærk modstander af. Stordrift og socialisme hører sammen, sagde han, mens de små brug vil bidrage til at knytte arbejderen, husmanden til jorden lade ham føle sig som besiddende. Han så desuden hartkornsskatterne som uretfærdige.

Han var Dannebrogsmand.

Han og hustru er begravet på Ganløse Kirkegård.

Kilder 
 Niels Bransager og Palle Rosenkrantz, Den danske Regering og Rigsdag 1901: Biografier og Portrætter, Dansk Grafisk Forlag 1901-03. Digitaliseret hos Google Books

Landmænd fra Danmark
Landstingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Landstingsmedlemmer i 1900'erne
Kommunalpolitikere fra Danmark
Amtsrådsmedlemmer
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dannebrogsmænd
Sven Omann

Sven Omann, (bedre kendt under pseudonymet Wanda Liszt), er en af de få overlevende skikkelser fra Bøssernes BefrielsesFront, som den opstod i 1970'erne. Da BBF begyndte at skifte fokus fra udadgående aktiviter (som 70'ernes mænd i kjoleskrud og fuldskæg på Strøget) til forestillinger i teatret Bøssehuset på Christiania, trådte Wanda i fuld karakter med mindeværdige roller som dr. Hölle Garbitz, den stolte opfinder af AIDS, og mange andre. Han har også haft et tæt samarbejde med Helle Ryslinge og været medforfatter på flere af hendes film.

Eksterne links 
 Bøssehusets hjemmeside

Politisk involverede personer fra Danmark
H.C. Hansen-Kartofte

Hans Christian Hansen, kendt som H.C. Hansen-Kartofte (født 17. maj 1843 i Egense på Falster, død 9. februar 1928 i Sakskøbing) var en dansk gårdejer og politiker.

Hans forældre var gårdejer Hans Hansen (1805-1852) og Maren Frederiksen (1812-1906, gift 2. gang 1857 med gårdejer Rasmus Andreas Hallander Jørgensen, 1812-1902). H.C. Hansen var 1861-62 elev på Hindholm Højskole og købte 1868 Skalhøjgård i Kartofte ved Sakskøbing, beliggende ved slottet Hardenbergs park. Han drev sin gård indtil 1915. Hansen blev gift 12. september 1868 i Vålse Kirke med Kirsten Larsen (8. marts 1846 i Vålse – 9. juni 1921 i Hydesby), datter af gårdejer Lars Jacobsen (1812-1859) og Bodil Rasmussen (født 1810).

Han var 1872-82 medlem af Slemminge-Fjelde Sogneråd og 1880-92 repræsentant i Husmandskreditforeningen og fra 1886 kasserer i Lollands Brandassuranceselskab. I 1878 valgtes han til Landstinget som venstremand og bevarede mandatet til 1902. Han gik ved Venstres forskellige delinger altid til den moderate fløj og stemte 1894 for forliget med Højre. Han havde stor lokal indflydelse på Lolland-Falster og fik også i Landstinget en anset stilling på grund af sin tillidvækkende personlighed og hensynsfulde tone, ligesom han spillede en rolle i udvalgsarbejde. Han var lige fra begyndelsen ivrig tilhænger af 1890'ernes agrarbevægelse, blev medlem af Agrarforeningen og meldte sig i 1900 ud af Venstre. I stedet dannede han sammen med Jens Peter Jørgensen-Gandløse et agrarparti, som dog aldrig fik vind i sejlene, for ved valget i 1902 røg Hansen-Kartofte ud af tinget.

Han er begravet på Radsted Kirkegård. Der findes et træsnit efter fotografi fra 1890.

Kilder 
 Niels Neergaard, "H.C. Hansen-Kartofte", i: Povl Engelstoft & Svend Dahl (red.), Dansk Biografisk Leksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1932-44.

Eksterne henvisninger 

Landmænd fra Danmark
Landstingsmedlemmer i 1870'erne
Landstingsmedlemmer i 1880'erne
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Landstingsmedlemmer i 1900'erne
Landstingsmedlemmer fra Venstre
Kommunalpolitikere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer fra Falster
Mellemøsten Tekniske Universitet

Mellemøsten Tekniske Universitet (tyrkisk:Orta Doğu Teknik Üniversitesi, forkortet METU) er et internationalt teknisk universitet i Tyrkiets hovedstaden, Ankara. Universitet blev oprettet i 1956 og er en af det mest velansete universiteter i Tyrkiet. Universitetet har ca. 23000 studerende og ca. 2500 ansatte. Det består af fem fakulteter med en række institutter under sig.

Eksterne henvisninger 
 Mellemøsten Tekniske Universitet 

Tekniske universiteter
Universiteter i Tyrkiet
Ankara
Etableret i 1956
Pljussa

Pljussa (russisk: Плю́сса) er en flod i Pskov oblast og Leningrad oblast i Rusland. Den er en østlig (højre) biflod til Narva. Floden er 281 km lang, med et afvandingsareal på 6550 km².

Floden har sine kilder i de nordøstligste dele af Pskov oblast. Den løber først hovedsageligt vestover, før den drejer mod nord. Den munder ud i Narvareservoiret nord for byen Slantsy. Dens decharce ved Slantsy er 50 m³/s.

Floder i Leningrad oblast
Floder i Pskov oblast
Mads Strandskov

Mads Christoffersen Strandskov (23. august 1823 i Strandskov ved Stege – 15. marts 1895) var en dansk gårdejer og politiker.

Strandskov var egentlig født Christoffersen, men havde taget navn efter sit fødested, hans forældre var Christoffer Madsen og Ane Kirstine Madsdatter. Han ejede en gård i Hjertebjerg på Møn og vakte først politisk opsigt, da han angiveligt ved en folkefest udtalte, at "ufolkelige Ministre" skulle "slaas ned som snivede Heste". Han benægtede dog, at ordene faldt i den form. Da Venstre i 1873 havde nægtet finanslovens overgang til anden behandling, og Folketinget derefter blev opløst, stillede Strandskov sig som en rasende venstremand imod grev Ludvig Holstein-Ledreborg, som endnu dengang var højremand. Strandskov led dog nederlag. Han hørte til dem, der berusedes af Venstres store valgsejr i 1876, og han troede, at nu var det forjættede land nået. Han blev derfor både skuffet og forbittret, da det viste sig, at Venstre om muligt var længere borte fra politiske resultater end nogensinde, og den provisoriske finanslovs rolige forløb, og navnlig afslutningen den 7. og 8. november 1877 beredte ham en virkelig sorg.

I 1878 kom han imidlertid ind i Landstinget, hvor han optrådte meget mere mådeholdent. Han bevarede mandatet indtil valget 1894.

Han var morfader til redaktøren Mads Strandskov Nøhr (1881-1922) og politikeren Nicoline Winther, idet hans datter Bodil Stine Strandskov (1855-1929) var gift med gårdejer Mads Andersen Nøhr (1851-1936).

Eksterne henvisninger 

Landstingsmedlemmer i 1870'erne
Landstingsmedlemmer i 1880'erne
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Landstingsmedlemmer fra Venstre
Landmænd fra Danmark
Debattører fra Danmark
Karin Leitner

Karin Leitner (født 1972 i Wien) er en østrigsk fløjtenist. Hun har studeret ved Universität für Musik und darstellende Kunst Wien og ved Hochschule für Musik Freiburg. Hun har været ansat i sceneorkesteret ved Wiener Staatsoper og spiller regelmessig med Royal Philharmonic Orchestra, BBC Symphony Orchestra og London Mozart Players. Hun underviser hos Sandor Vegh Symposium for træblæsere og leder kammermusikworkshops i Irland, Nordirland, Kina, Iran og Sydafrika. Hun er medlem af Vienna Classical Trio og vinder af flere internationale priser og har udgivet flere CD'er.

Diskografi 
 2001 The Gardens of Birr Castle Demesne
 2007 Soul Alignment
 2007 Music of Great Irish Houses

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Fløjtenister fra Østrig
Personer fra Wien
Charles Roberts

Karl Kraushaar bedre kendt som Charles J. Roberts (25. juli 1867 i Košice, Slovakiet (dengang: Kassa, Ungarn) – 3. august 1957 i Albuquerque, New Mexico) var en ungarsk-amerikansk komponist, dirigent og fløjtenist.

Biografi 
Kraushaar, som komponist bedre kendt under pseudonymet Charles J. Roberts, blev i 1892 fløjtenist hos New York Philharmonic. Fra 1895 til 1910 virkede han som direktør for det kendte Hoffmann House i New York. Ham skrev talløse værker for symfoni- og harmoniorkester.

Litteratur 
 Wolfgang Suppan, Armin Suppan: Das Neue Lexikon des Blasmusikwesens, 4. Auflage, Freiburg-Tiengen, Blasmusikverlag Schulz GmbH, 1994, 
 Paul E. Bierley, William H. Rehrig: The heritage encyclopedia of band music : composers and their music, Westerville, Ohio: Integrity Press, 1991, 
 Jaques Cattell Press: ASCAP biographical dictionary of composers, authors and publishers, Fourth edition, New York: R. R. Bowker, 1980, 589 p., 
 David A. Jasen: Recorded ragtime 1897-1958, Hamden, Connecticut: Archon Books / Shoe String Press, 1973, 155 p., 
 Kenneth Walter Berger: Band encyclopedia, Kent, Ohio: Band Associates, 1960, 604 p.

Komponister fra USA
Dirigenter fra USA
Fløjtenister fra USA
Komponister fra Ungarn
Dirigenter fra Ungarn
Fløjtenister fra Ungarn
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Frederik Nicolai Dresing

Frederik Nicolai Dresing (29. august 1823 i København – 16. juli 1894 i Nørresundby) var en dansk proprietær og politiker.

Han var søn af kammerassessor, 1. assistent og litteralforvalter ved Det kgl. Tallotteri Stephan Nicolai Dresing og Sophie Frederikke f. August. Dresing blev i 1841 student fra Borgerdydskolen på Christianshavn og tog juridisk embedseksamen 1847. Han var i 1849-50 konstitueret byskriver i Randers, men agtede at gå sagførervejen og blev i 1850 sagførerfuldmægtig i København. Samme år blev han imidlertid administrator af Rødslet gods samt forpagter af sammes teglværk, og dermed opgav han sin juridiske løbebane og kastede sig over landbruget. Han blev gift 28. november 1851 i Nørresundby med Marie Margrethe Lund (1. april 1824 i Nørresundby – 12. august 1921 i Hem, Onsild Herred), datter af godsforvalter Michael Larsen Lund, ejer af Voerbjerggård, og Inger Marie Hansen. I 1856 overtog han den svigerfaderen tilhørende ejendom Voerbjerggård ved Nørresundby og blev helt og holdent landmand. Han fik en række tillidshverv og og blev 1866 administrerende direktør for Brandforsikringen for rørlig Ejendom i Aalborg og Hjørring Amter. Han var tillige 1859-85 formand for Sundby-Hvorup Sogneråd.

Ikke overraskende kom han i fokus som muligt politikeremne. I Nørresundbykredsen var Peter Christian Zahle i 1855 valgt til folketingsmand, men man var ikke synderlig begejstret for ham, og formåede derfor Dresing til i 1861 at stille sig imod ham. Han slog Zahle med 382 stemmer imod 268 og i 1864 besejrede han ham også, men rigtignok først efter en meget hård kamp og med kun 9 stemmers overvægt. Året efter søgte Dresing også at komme ind i Rigsrådets Folketing, men blev slået af pastor Vilhelm Schøler, og i 1866 under forfatningskampen lykkedes det på ny Zahle at vriste kredsen fra Dresing. Denne blev dog ikke i lang tid uden for Rigsdagen, thi allerede 4 måneder efter valgtes han ind i Landstinget for 7. kreds, hvor han siden uafbrudt havde sæde til sin død og repræsenterede Højre. Fra 1876 til sin død var han desuden valgt til statsrevisor, de sidste år som formand for statsrevisorerne, og han var også 1870-78 valgt til medlem af Rigsretten. 27. marts 1875 blev han Ridder af Dannebrog og 26. maj 1892 Dannebrogsmand.

Kilder 
 M.P. Friis, "Frederik Nicolai Dresing", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Danske Jurister 1736-1936.

Eksterne henvisninger 

Proprietærer fra Danmark
Statsrevisorer fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Personer fra København
Kommunalpolitikere fra Danmark
Landstingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Forsikringsdirektører fra Danmark
Folketingsmedlemmer i 1860'erne
Landstingsmedlemmer i 1860'erne
Landstingsmedlemmer i 1870'erne
Landstingsmedlemmer i 1880'erne
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Jurister fra Danmark
Medlemmer af Rigsretten
Studenter fra Københavns Åbne Gymnasium
Lav kogleaks

 
Lav kogleaks (Eleocharis parvula) eller Lav sumpstrå er et 1-6 cm højt halvgræs, der i Danmark vokser ved lavvandede fjorde eller bugter, hvor den forekommer i områder med brakt eller næsten ferskt vand. Den findes i to former – en sumpform og en vandform. Lav kogleaks ligner Nåle-Sumpstrå (se nedenfor).

Beskrivelse 
Lav kogleaks er en meget lille, 1-6 cm høj plante med rette, eller oftere udadkrummede skud (især vandformen), som har udløbere, der særlig om efteråret i spidsen bærer små, løgformede vinterknopper. Vandformen, der vokser på dybere vand, er steril, mens sumpformen, der vokser på helt lavt vand eller umiddelbart over vandlinien, udvikler stængler med grønlige 2-6-blomstrede aks. Frugtens griffelbasis er jævnt tilspidset. Fra rosettens bund udgår spinkle, hvidlige rødder.

Lav kogleaks kan forveksles med små individer af nåle-sumpstrå, men har i modsætning til denne udadkrummede skud, løgformede vinterknolde og spids griffelbasis.

Voksested 
Lav kogleaks vokser på leret og sandet bund ved lavvandede kyster i fjorde og bugter. Den kendes kun fra områder med brakt eller næsten ferskt vand.

Lav kogleaks er kun fundet en halv snes steder her i landet. I dag kendes den med sikkerhed kun fra Ringkøbing Fjord og fra Indfjorden (øst for Bøvling Fjord) ved Nissum Fjord. Den er i rødlisten klassificeret som truet.

Kilde 

 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .
 Miljønyt, 2, 1990, Danske Vandplanter

Eksterne henvisninger 

 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 
 

Vandkastanje
Samuel Augustus Barnett

Samuel Augustus Barnett (født 8. februar 1844, død 17. juni 1913) var en engelsk præst og filantrop.

Barnett studerede i Oxford og blev 1872 præst i Whitechapel, hvor han med stor iver tog sig af den fattige
befolkning både timelig og åndelig. Han og hans venner byggede således det store Toynbee Hall i Whitechapel, i hvilket der holdtes foredrag, kursus, koncerter, gymnastikkursus osv., alt sammen helt eller næsten gratis, for
kvarterets indbyggere. Barnett tilhørte nærmest Bredkirken. 1893 forflyttedes han til Bristol.

Præster fra England
Filantroper fra Storbritannien
Lars Eriksen

Lars Eriksen (født 5. september 1826 i Anderup, Lumby Sogn, død 1. december 1898) var en dansk væver og politiker.

Eriksen var søn af husmand Erik Rasmussen og var væver i Anderup på Fyn. Han begyndte læretiden i 1841 og oprettede 1845 sammen med sin bror et damaskvæveri i sin fødeby, som han drev indtil 1880. Han var også landmand og husejer samt sogneforstander 1859-64 og fra 1869 repræsentant for Fyens Stifts Sparekasse.

Han stillede sig første gang til Folketinget den 14. juni 1858 imod gårdfæster H.C. Johansen, men faldt med en meget smuk minoritet. I 1861 forsøgte han sig atter forgæves, men trængte dog denne gang endnu stærkere ind på livet af modstanderen. Så døde Johansen, og den 14. januar 1864 valgtes Eriksen i Odense Amts 6. valgkreds (Otterupkredsen), dog kun med 6 stemmer flere end modkandidaten. Han valgtes derefter tre gange i træk, deraf de to gange til Rigsrådets Folketing; men ved det første valg under forfatningskampen i 1866 slog gårdmand Christen Madsen ham med få stemmers overvægt. Fire måneder efter var der valg på ny, og Eriksen tilbageerobrede da kredsen med 632 stemmer imod 522. Den 22. september 1869 fortrængtes Eriksen på ny, denne gang af sognefoged Lars Andersen, og senere var han ikke fremme som folketingskandidat, idet han allerede året efter valgtes ind i Landstinget for 6. kreds, som han repræsenterede fra 1. oktober 1870 indtil 19. september 1894. Ved sin afgang blev han Ridder af Dannebrog.

Han hørte til Mellempartiet og til de "syv vise Bønder", der stemte for den gennemsete grundlov, af hvilken grund han blev i høj grad hadet af Venstre, medens selvfølgelig hans anseelse i Højre steg i samme grad. Under provisorietidens kampe støttede han Højre i striden med Folketinget. Han var medlem af Forsvarskommissionen af 1866 og var 1871-74 en af Landstingets sekretærer og derpå medlem af Rigsretten 1874-86.

Kilder 
 Victor Elberling, Rigsdagens Medlemmer gennem 100 Aar, bind 1, København: J.H. Schultz Forlag 1949, s. 135-136.

Eksterne henvisninger 

Personer fra Fyn
Håndværkere fra Danmark
Medlemmer af Rigsrådet (1855-1866)
Folketingsmedlemmer i 1860'erne
Landstingsmedlemmer i 1870'erne
Landstingsmedlemmer i 1880'erne
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Politikere fra Mellempartiet
Landstingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Riddere af Dannebrog
Kommunalpolitikere fra Danmark
Medlemmer af Rigsretten
Arnold Toynbee

Arnold Toynbee (født 23. august 1852, død 9. marts 1883) var en engelsk økonom og socialreformator, søn af Joseph Toynbee.

Toynbee var den mest indflydelsesrige blandt foregangsmændene for universitetsdannelsens udbredelse til folkets brede lag i England. Han studerede historie, filosofi og nationaløkonomi og blev 1878 docent i det sidstnævnte fag ved Balliol College i Oxford.

Som videnskabsmand beskæftigede han sig navnlig med den store økonomiske omvæltning, der fandt sted i England i anden halvdel af det 18. århundrede. Som socialreformator arbejdede han for en udligning af de sociale modsætningsforhold ved et nærmere samkvem mellem over- og underklassen.

Den første betingelse for at nå en sådan var efter Tynbees mening, at folket fik oplysning, for at dets medvirkning ved rejsningsarbejdet derved kunde sikres. 1875 bosatte han sig i Whitechapels arbejderkvarter i Londons Østende og begyndte der sine fri reformforedrag på grundlag af selvstændige førstehånds iagttagelser.

Fra 1880 af kunde han i spidsen for en skare begejstrede og opofrende unge mænd organisere en lignende foredragsvirksomhed i en række industricentrer. Overanstrengelse undergravede hans helbred og lagde ham i graven, endnu før hans reformtrang kunde få afløb i færdige værker.

Efter Toynbees død udgav hans enke de fragmentariske Lectures on the Industrial Revolution of the 18. Century (London 1884), et arbejde af betydelig social-historisk og økonomisk-politisk interesse. Hans tilhængere stiftede efter hans død Toynbee Club, der i Whitechapel grundlagde Toynbee Hall som samlingspunkt for en videreførelse af Toynbees sociale arbejde.

Kilder 

 

Nationaløkonomer fra Storbritannien
Filantroper fra Storbritannien
Briter i 1800-tallet
Personer fra London