kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frederic von Rosenberg

Frederic "Hans" von Rosenberg (født 26. december 1874 i Berlin, død 30. juli 1937 i Fürstenzell i Landkreis Passau) var en tysk jurist, diplomat og politiker. Han var fra 1922 til 1923 udenrigsminister i Wilhelm Cunos regering.

Biografi 
Rosenberg var søn af generalmajor Johann von Rosenberg. Han gik på Friedrich-Wilhelms-Gymnasium i Berlin, Stadtschule i Wismar, Großherzogliche Gymnasium i Neustrelitz og Wilhelms-Gymnasium i Königsberg. Efter gymnasiet (abitur) studerede han i Bonn, Genève og ved Humboldt-universitetet i Berlin. I Bonn blev han medlem af studentforeningen Corps Borussia Bonn. Senere var han diplomat i Antwerpen og Berlin. Han var fra 1918 til 1919 leder af den politiske afdeling af Weimarrepublikkens udenrigsministerium og fra 1920 til 1921 var han tysk gesendt i Wien og fra 1921 til 1922 gesandt i København.

Han blev den 22. november 1922 udnævnt som udenrigsminister i regeringen Cuno. Regeringen gik af i august 1923 og von Rosenberg blev i 1924 gesandt i Stockholm. Han var fra 1933 til 1935 ambassadør i Ankara.

Noter 

Udenrigsministre fra Tyskland
Politikere fra Weimarrepublikken
Diplomater fra Tyskland
Thorsø Høje Pastorat

Thorsø Høje Pastorat var et pastorat i Norddjurs Provsti, Aarhus Stift.

1. august 2018 indgik pastoratet i Norddjurs Østre Pastorat, som i 2019 skiftede navn til Fornæs Pastorat.

I pastoratet var der fire sogne:
Karlby Sogn
Veggerslev Sogn
Villersø Sogn
Voldby Sogn

I pastoratet var der fire kirker
Karlby Kirke
Veggerslev Kirke
Villersø Kirke
Voldby Kirke

Pastorater i Århus Stift
Deme

Deme eller demos (gr.  δῆμος ; flertal: δῆμοι, 'demoi') var en inddeling af landskabet Attika, regionen i Grækenland omkring Athen. Med Kleisthenes' reformer omkring 500 f.Kr. blev Attika opdelt i en slags kommuner, demer, og for at være en gyldig borger skulle man nu være indrulleret i et demes borgerliste. Attika blev inddelt i sådanne 139 demoi.

Se også 
 Efeber

Eksterne henvisninger 
 "Deme" hos Den Store Danske, DSD af Mogens Herman Hansen

Grækenland i antikken
Scipione Breislak

Scipione Breislak (født 1748 i Rom, død 15. februar 1826 i Milano) var en italiensk geolog.

Efter at have studeret naturvidenskab, blev Breislak professor i fysik i Ragusa og senere i Rom. Under revolutionen måtte han flygte til Frankrig, og af Napoleon blev han udnævnt til inspektør ved de italienske krudt- og salpeterværker. Senere ansattes han som direktør for alunfabrikken ved Solfatara og kom herved ind på studiet af vulkaner. Han udgav en række geologiske afhandlinger.

Kilder 

 

Videnskabsfolk fra Italien
Italienere i 1700-tallet
Italienere i 1800-tallet
Personer fra Rom
Geologer fra Italien
Frederik Brekling

Frederik Brekling (1629 i Hanved ved Flensborg — 16. marts 1711 i Den Haag) var en dansk mystiker og kirkelig oppositionsmand.

I 1646 blev Brekling student fra Flensborg og læste derefter på flere tyske universiteter såsom Rostock, Königsberg, Helmstedt, Gießen og Wittenberg. I Helmstedt kom han i kontakt med synkretismens talsmand Georg Calixt. I 1654 tog han til Hamburg, hvor han sluttede sig til en kreds af kristne spiritualister. Senere rejste han over Strasbourg til Amsterdam, hvor han traf sammen med de mystiske sværmere Elias Prætorius og Ludwig Fr. Gifftheil. I 1656 vendte han tilbage til Danmark, hvir han virkede under de dansk-svenske krige som vikarierende sognepræst ved Skt. Nicolaj Kirke i Flensborg og siden som feltpræst. I 1659 blev han medhjælper (kapellan) hos sin far i hans fødeby Hanved. Under indtryk af krigens begivenheder indleverede han et skarpt klageskrift over den lutherske kirkes præster til konsistoriet i Flensborg og varslede straffedomme over Danmark. Selvom generalsuperintendenten Stephan Klotz søgte at hindre dets offentliggørelse, lykkedes det Brekling at publicere skriften i 17660 i Amsterdam. Skriften medførte, at konsistoriet afsatte Frederik Brekling, der flygtede til Nederlandene, hvor han samlede en kreds af ligesindede om sig og udgav et forsvarsskrift, særlig rettet mod Klotz og tilegnet komng Frederik 3.. Han virkede derefter flere år som præst i den nederlandsky by Zwolle. Da han giftede en ung psykisk syg pige, blev han dog afsat fra sit embede 1668. 1672 flyttede han til Amsterdam og 1690 endelig til Haag. Sit underhold fandt han dels som korrekturlæser, dels ved understøttelse fra venner. Han skev bidrag for Gottfried Arnolds Kirchen- und Ketzer-Historie og stod bl.a. i forbindelse med pietismens fader Philipp Jacob Spener. Han var repræsentant for den teosofiske og mystiske tradition i den lutherske kirke og var som mystiker en fortaler for en følelsesbetonet og lidenskabelig religiøs individualisme.

Litteratur 
 L. J. Mortensen: Frederik Brekling, et bidrag til pietismens udviklings historie, København 1893.
 Viktoria Franke: Rebel with a Cause. Gesellschaftliche Reform und radikale religiöse Aufklärung bei Friedrich Breckling (1629–1711). Waxmann, Münster 2021. .

Kilder 
 
 Den Store Danske: Frederik Brekling

Teologer fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Hanved
Geologisk varmelager

Geologisk varmelager er et anlæg hvor jordens naturlige varmekapacitet udnyttes til at lagre varmen. Geologisk varmelager er et mere dækkende udtryk end andre benyttede termer som borehulslager eller solbrønd.

Virkemåde
Virkemådeprincippet i et geologisk varmelager er, at der anlægges varmeslanger i jorden og jorden opvarmes via det cirkulerende varme vand i slangerne. Varmen er typisk overskudsvarme, oftest i form af termisk solvarme for sommersæsonen. Solindstrålingen og bygningers varmebehov er i modfase, kort sagt for meget varme om sommeren og for lidt om vinteren. Jorden opvarmes hen over sommeren og varmen tappes hen over vinteren. Et geologisk varmelager vil oftest være forbundet til en buffertank og til en varmepumpe. Jordens naturlige varmekapacitet benyttes til at magasinere varmen. Forskellige jordtyper har forskellig varmeledningsevne og forskellig varmekapacitet.

Varmeledningsevne
Eksempler på varmeledningsevne for jordtyper og materialer.

Eksempel på volumenberegning 
Beregning af lagerets størrelse. Lagerets størrelse afhænger af varmebehov og sammensætningen af jorden (varmekapaciteten).

Eksempel på volumenberegning med formlen: V = varmebehov i kWh/(C*∆T), 
hvor C er jordens varmekapacitet og ∆T er temperaturforskellen. V er volumen af lageret.

 Varmebehov: 100.000 l fyringsolie, modsvarer 1.000.000 kWh.
 Jordens gennemsnitlige varmekapacitet: 0,6 kWh/K*m³.
 Gennemsnitlig temperaturforskel: 50 °C.

Indsættes disse tal i formlen, er den nødvendige volumen V = 1.000.000/(0,6*50), det vil sige V = 33.333 m³

Vedvarende energi
Luciferianisme

Luciferianisme er en tro, som anses af mange for at være en religion, og af nogle at være en filosofi eller livsstil,  luciferianisme opfattes generelt som en gren af satanisme og dermed som venstrehåndsvejen 
I modsætning til andre sataniske retninger ses Lucifer, dog her som noget positivt; som et åndeligt og oplyst væsen.

Luciferianisme har som helhed ikke nogen specifik dogme, som dens "tilhængere" kan tilslutte sig. Det er snarere en dybt personlig livsanskuelse med talrige variationer lige fra veneration af en bogstavelig guddom og til praksis af okkultisme til et sekulær sæt af principper, som ved hjælp af mytologiske referencer har en form for symbolisme og kultureltradition.

Referencer

Okkultisme
Satanisme
Palladister

Palladisterne (eng. Palladists) er navnet på et påstået teistiske satanist samfund eller medlem af dette samfund. Navnet "Palladio" kommer fra den græsk-romerske gudinde Pallas og henviser til visdom og læring. Det er uden relation til Palladio stil af Andrea Palladio.

Historie 
I 1891 hævdede Léo Taxil (Gabriel Jogand-Pagès) og Adolphe Ricoux at have opdaget et Palladio selskab
En fransk bog Le Diable au XIXe siècle (The Devil in the 19th Century", 1892), som er skrevet af "Dr. Bataille" (faktisk Jogand-Pagès selv), hævdede, at Palladists var satanister baseret i Charleston, South Carolina under ledelse af den amerikanske frimurer Albert Pike og skabt af den italienske liberale patriot og forfatter, Giuseppe Mazzini.

Arthur Edward Waite, afviser eksistensen af gruppen i Devil-Worship in France, or The Question of Lucifer, ch. II: "The Mask of Masonry" (London, 1896), og rapporterer, at i henhold til "værker af Domenico Margiotta og Dr. Bataille", at "Bekendtgørelsen om at Palladium blev grundlagt i Paris 20. maj 1737 eller Sovereign Council of Wisdom" var en "Masonic diabolic order". Dr. Bataille hævdede, at kvinderne angiveligt ville blive indledt som "ledsagere af Penelope". Ifølge Dr. Bataille, Palladists havde to ordrer, "Adelph" og "Companion af Ulysses", men at Palladists blev nedlagt af fransk ordenshåndhæver få år efter grundlæggelsen.

En formodet Diana Vaughan offentliggjorde Confessions of an Ex-Palladist i 1895. Den 19. april 1897 Léo Taxil holdt en pressekonference, hvor han påstod, ville han introducere Diana Vaughan til pressen. På pressekonferencen meddelte han i stedet, at hans afsløringer om frimurerne var fiktive. Han takkede den katolske gejstlighed for deres hjælp i at give omtale sine vilde påstande.

Medier 
 Palladists er navnet på Greenwich Village satanist samfund i Val Lewtons film The Seventh Victim.
 Palladists spille en stor rolle i den sidste del af Umberto Eco roman Kirkegården i Prag (2011).

Se også 
 Taxil hoax

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Devil Worship in France
 Freemason site on the Palladium
 The Prank of Palladism Taxil's confession 
 Knights Templar page on the Palladium 

Okkultisme
Satanisme
Hoax
Khalifa bin Zayed Al Nahyan

Khalifa bin Zayed Al-Nahyan (født 7. september 1948 - død 13. maj 2022) var præsident i de Forenede Arabiske Emirater og emir i Abu Dhabi fra 2004 til sin død i 2022. Han overtog præsidentposten 3. november 2004 efter sin far Zayed bin Sultan Al Nahyan, som døde dagen før. Mens faren var syg, havde han midlertidigt præsidenthvervet, mens faren var præsident, var Khalifa bin Zayed Al-Nahyan statsminister og vicepræsident i landet fra 1971. Den norske avis Aftenposten hævdede i 2011 at han er en diktator.

Skyskraberen Burj Khalifa i Dubai har sit navn efter Khalifa bin Zayed Al-Nahyan.

Efter Al-Nahyan fik et slagtilfælde i 2014, blev hans bror Mohammed bin Zayed al-Nayhan Emiraternes reelle leder. Khalifa døde 13. maj 2022, og Mohammed blev udpeget til ny præsident dagen efter.

Referencer 

Forenede Arabiske Emiraters præsidenter
Emirer af Abu Dhabi
Odori ebi

Odori ebi (踊り蝦, "dansende rejer") er en japansk delikatesse, der er en form for sashimi.

Retten indeholder levende babyrejer, der stadig kan bevæge deres ben og antenner. Retten kræver hurtig tilberedning for at sikre, at rejerne stadig lever, når de serveres. De dyppes for det meste i sake for at bedøve dem. Derefter dyppes de levende rejer i en særlig dypsovs ved bordet, hvorefter man hurtigt bider i dyret for at dræbe det.

I tysk ret anses odori ebi i modsætning til ikizukuri, tilberedning af levende fisk, ikke som dyrplageri, da rejer ikke er hvirveldyr.

Mad fra Japan
Okinawa soba

Okinawa soba (沖縄そば) er relativt tykke nudler fra Okinawa-præfekturet i Japan, der i modsætning til soba ikke laves af boghvede men af hvede. Disse nudler, og nudelsuppen der laves af dem, kaldes for Okinawa soba. De minder om de japanske nudler, der kaldes udon. På Yaeyamaøerne i det sydlige Okinawa er nudlerne runde og kaldes også for Yaeyama soba, mens de på øen Okinawa og de andre øer er lidt fladere.

Eksterne henvisninger 

 Soba is as Okinawan as its name på japanupdate.com (engelsk).

Mad fra Japan
Pasta
Pastaretter
Onsen tamago

Onsen tamago (温泉卵 eller 温泉玉子) er æg, der koges i Japans varme kilder, onsen.

I modsætning til almindelige kogte æg foregår kogningen som regel omkring en time ved temperaturer mellem 60 og 70 °C, hvorved æggehvide og æggeblomme kun stivner lidt og får en forholdsvis blød konsistens. Samtidig giver mineralerne i vandet en æggene en alt efter kilden mere eller mindre salt-svovlagtig smag. I kursteder som Beppu sælges disse æg fra boder på gaderne.

I dalen Oowanku-dani (大涌谷) i nærheden af Hakone findes der særlige onsen tamago, såkaldte sorte æg (黒玉子, kuro tamago), hvor sulfat og jernioner i kilder farver skallen sort. På grund af varmen i kilden er de hårdkogte.

I det vestlige gourmetkøkken blev tilberedningen af onsen tamago overtaget og forfinet, da metoden ved at koge med lave temperaturer blev udbredt der. F.eks. serverer den prisbelønnede tyske kok Christian Lohse afskallede onsen tamago paneret i panko og kort friturestegt, hvilket giver de meget bløde æg en tynd sprød skope.

Eksterne henvisninger 

Mad fra Japan
Ægretter
Hans Luther (flertydig)

Hans Luther er navnet på flere personer.

 Hans Luther - tysk rigskansler i Weimarrepublikken (1925-26)
 Hans Luther (jurist) - en tysk jurist og befalingsmand i Nazi-Tyskland (1909 - 1970)
 Hans Luther (1459-1530) - Martin Luthers fader
 Johannes Luther, også kaldet Hans Luther - Martin Luthers ældste søn. (1526 - 1575)
Oyten

Oyten er en kommune i den nordlige del af Landkreis Verden, sydøst for Bremen, i den tyske delstat Niedersachsen.

Geografi 
Kommunen Oyten på Achimer-Oyter-Geestryggen, nord for floden Weser og med Wümme løbende langs nordgrænsen af kommunen.
Den ligger ca. 60 km fra Nordsøen og via Bundesautobahn 27 ca. 76 km. fra Bremerhaven.

Inddeling 
I kommunen ligger byerne og landsbyerne:
 Bassen (3.277 indbyggere)
 Bockhorst (1.026 indbyggere)
 Meyerdamm (506 indbyggere)
 Oyten-Nord (2.436 indbyggere)
 Oyten-Süd (5.734 indbyggere)
 Oyterdamm (245 indbyggere)
 Sagehorn (1.734 indbyggere)
 Schaphusen (534 indbyggere)

(indbyggere pr. 31. december 2011)

Nabokommuner 
Oyten grænser mod vest til Bremen , til Flecken Ottersberg mod nord og øst, og byen Achim mod syd

Afstand til:
 Ottersberg 10 km (NO),
 Achim 7 km (S),
 Verden 25 km (SO),
 Bremen 20 km (W).

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens websted.
 Befolkning 31. december 2013 (Tabel K1020014) Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen, 102 Bevölkerung - Basis Zensus 2011. Tysk hjælpeside til statistikken
Hans Luther

Hans Luther (født 10. marts 1879, død 11. maj 1962) var en tysk politiker (DVP). Han var i perioden 15. januar 1925 – 12. maj 1926 Tysklands 18. kansler.

Luther var uddannet jurist og arbejdede som advokat, før han begyndte at engagere sig politisk i 1907, da han blev borgmester i Magdeburg. I 1913 blev han sekretær for den tyske Städtetag, og blev overborgermester i Essen i 1918. I december 1922 udnævnte kansler Wilhelm Cuno ham til fødevare- og landbrugsminister. Denne position beholdt han til 1924, da Wilhelm Marx blev kansler. I 1925 blev Luther selv udnævnt til Tysklands kansler, men måtte gå af allerede året efter. Han var også fungerende præsident efter Friedrich Eberts død.

I 1930 blev han udnævnt til præsident for den tyske Reichbank, og kort efter tysk ambassadør i USA, en stilling han besad mellem 1933 og 1937, da han gik af på pension. Efter anden verdenskrig blev han benyttet som som rådgiver for den nye regering.

Hans Luthers første kabinet, januar–december 1925

Hans Luther, kansler
Gustav Stresemann (DVP), udenrigsminister
Martin Schiele (DNVP), indenrigsminister
Otto von Schlieben (DNVP), finansminister
Albert Neuhaus (DNVP), økonomiminister
Heinrich Brauns (Z), arbeidsminister
Josef Frenken (Z), justitsminister
Otto Geßler (DDP), forsvarsminister
Karl Stingl (BVP), postminister
Rudolf Krohne (DVP), transportminister
Gerhard Graf von Kanitz, fødevareminister

Ændringer
26. oktober 1925 – Schiele, Schlieben og Neuhaus trækker sig fra regeringen. De bliver erstattet (på fungerende basis) af Gessler (som samtidig forblev forsvarsminister) som indenrigsminister, Luther (som forblev kansler) som finansminister, og Krohne (som forblev transportminister) som økonomiminister.
21. november 1925 – Frenken trækker sig som justitsminister og bliver efterfulgt på midlertidig basis af kansler Luther.

Luthers andet kabinet (januar–maj 1926)
Hans Luther, kansler
Gustav Stresemann (DVP), udenrigsminister
Wilhelm Külz (DDP), indenrigsminister
Peter Reinhold (DDP), finansminister
Julius Curtius (DVP), økonomiminister
Heinrich Brauns (Z), arbejdsminister
Wilhelm Marx (Z), justitsminister
Otto Geßler (DDP), forsvarsminister
Karl Stingl (BVP), postminister
Rudolf Krohne (DVP), transportminister
Heinrich Haslinde (Z), fødevareminister

Eksterne links 

Kanslere fra Tyskland
Politikere fra Weimarrepublikken
Personer fra Berlin
Finansministre fra Tyskland
Justitsministre
Agnez Mo

Agnes Monica Muljoto, kendt professionelt som Agnez Mo (født i Jakarta den 1. juli 1986) er en indonesisk sanger, sangskriver, og skuespiller.

Karriere 
Agnez begyndte sin karriere i underholdningsindustrien i en alder af seks år som sanger. Hun har udgivet tre albums af børn, der formåede at levere sit navn til en række af små sanger populære i 1990'erne. Ud over at synge har hun også været studievært på flere tv-shows for børn. Muljoto medvirkede også i en række sæbeoperaer, som gjorde hende til den højest betalte teenagekunstner på det tidspunkt.

I 2003 udgav Agnez sit første voksen album med titlen And the Story Goes. Hendes succes i hjemlandet tilskyndede Agnez, som satte et mål om at få en karriere i den internationale arena. På det andet album udgivet i 2005, Whaddup A'..?!, samarbejdede hun med sangeren Keith Martin fra USA. Agnez var også involveret i optagelserne af to asiatiske dramaserier, The Hospital og Romance In the White House i Taiwan.

Agnez vandt prisen to år i træk for sin præstation i tilfælde af Asien Song Festival i Seoul, Sydkorea, i 2008 og 2009.

På sin tredje album, Sacredly Agnezious (2009), blev hun involveret som producent og sangskriver. I 2010 blev hun udnævnt som dommer på talentshowet "Indonesisk Idol". Hun blev også vært for showet på den røde løber i American Music Awards 2010 i Los Angeles, USA. 

Udover kommerciel succes er Agnez en sanger med en lang række priser i Indonesien. Hun har vundet snesevis af trofæer, herunder ti Anugerah Musik Indonesia, syv Panasonic Awards og fire MTV Indonesien Awards. Derudover har hun været anti-drug ambassadør i Asien samt ambassadør for MTV EXIT i kampen mod menneskehandel.

Albums 
 Si Meong (1992) 
 Yess! (1995) 
 Bala-Bala (1996) 
 And the Story Goes (2003) 
 Whaddup A.. '?! (2005)
 Sacredly Agnezious (2009)
 Agnes Is My Name (2011)
 Agnez Mo (2013)

Singles

Indonesisk 
 Matahariku
 Rindu
 Karena Ku Sanggup
 Tak Ada Logika
 Cinta Di Ujung Jalan
 Jera
 Paralyzed
 Muda (Le..o Le..o)

Engelske 
 Bad Girl
 Coke Bottle
 Walk

Eksterne henvisninger 

 Agnez Mo Officiel side
 Agnez Mo twitter
 

Sangere fra Indonesien
Skuespillere fra Indonesien
Personer fra Jakarta
Arthur af Connaught (1883-1938)

Hans Kongelige Højhed Prins Arthur Frederick Patrick Albert af Connaught og Strathearn (født 13. januar 1883 på Windsor Castle, død 12. september 1938 i London) var sønnesøn af dronning Victoria af Storbritannien, bror til kronprinsesse Margareta af Sverige, svoger til kong Gustav 6. Adolf af Sverige og morbror til dronning Ingrid af Danmark.

Forældre 
Prins Arthur var den eneste søn af Arthur af Connaught, der var den 1. hertug af Connaught og Strathearn og Louise Margarete af Preussen. Han var også dattersøn af generalfeltmarskalk Frederik Karl af Preussen.

Prins Arthur havde to søstre.

Ægteskab og barn 
Prins Arthur var gift med sin slægtning Prinsesse Alexandra, 2. hertuginde af Fife (1891–1959). Prinsesse Alexandra var datter af Louise, Princess Royal og 1. hertuginde af Fife. Prinsesse Louise var den ældste datter af kong Edward 7. af Storbritannien og hans gemalinde, Alexandra af Danmark.

Prins Arthur og prinsesse Alexandra fik een søn:
 Alastair (1914–1943). Alastair var prins af Connaught og Strathearn indtil 1917. Derefter var han jarl af Macduff (Lord Macduff). I 1942 blev han den 2. hertug af Connaught og Strathearn.

Generalguvernør i Sydafrika 
Fra 1920 til 1924 var prins Arthur Sydafrikas generalguvernør. 

Personer fra London
Huset Windsor
Sydafrikas generalguvernører
Prinser fra Storbritannien
Agnez Mo (album)

Agnez Mo er det femte studiealbum af den indonesiske sangerinde Agnez Mo. Albummet blev udgivet den 1. juni 2013 af Entertainment Inc.

Spor

Eksterne henvisninger 
 

Album fra 2013
Karsten Hansen

Karsten Hansen (født 18. august 1944 i Søldarfjørður) er en færøsk politimand og politiker (Miðflokkurin, før 2008 var han medlem af Tjóðveldisflokkurin).

Hansen var sømand 1959–1962. Han blev uddannet politimand i 1966 og har været sysselmand på Norðoyar siden 1985. Hansen var formand for politiforeningen Føroya politistafelag 1973–1984.

Som politiker repræsenterede han Tjóðveldisflokkurin indtil 2008, da han gik over til Miðflokkurin. Årsagen til, at han forlod Tjóðveldisflokkurin, var sagen om straffelovens §266b, som handlede om, at folk som havde anden seksuel orientering end heteroseksuel ikke var beskyttede af racismeparagrafen, ligesom de var i f.eks. Danmark. Der var megen medieomtale af sagen, og de fleste af Tjóðveldisflokkurins lagtinsmedlemmer stemte for at indføre "seksuel orientering" i paragraf 266b, men Karsten Hansen var imod, og det endte med, at han forlod partiet og blev medlem af Miðflokkurin, som har de kristne og etiske værdier som primære mærkesager mens alle andre sager ses som sekundære.

Hansen var kommunalbesstyrelsesmedlem i Klaksvíkar kommuna 1989–1998 og viceborgmester 1993–1998. I landspolitik var han finans- og økonomiminister fra 15. maj 1998 til 5. december 2003. Han har været indvalgt i Lagtinget fra 2004 til 2015, og har haft orlov som finansminister fra 4. februar til 26. september 2003, da Tordur Niclasen mødte i hans sted. Hansen har været sundhedsminister fra 14. november 2011 til 2015.

Referencer 
 Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 283 (PDF)

Eksterne henvisninger 
 Karsten Hansen  hos Lagtinget
 Karsten Hansen  hos Miðflokkurin

Noter 

Finansministre fra Færøerne
Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Sundhedsministre fra Færøerne
Søfolk fra Færøerne
Politifolk fra Danmark
Politikere fra Tjóðveldi
Politikere fra Miðflokkurin
Helsingør Kommunes Museer

Helsingør Kommunes Museer er en sammenslutning af lokale kulturhistoriske museer i Helsingør bestående af Helsingør Bymuseum, Værftsmuseet samt Skibsklarerergaarden.

Museerne varetager primært områder vedrørende Øresundstolden samt historien omkring Helsingør Skibsværft.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Helsingør Kommunes Museers hjemmeside

Museer
Statsanerkendte museer i Danmark
Eivin Jacobsen

Eivin Helgi Jacobsen (født 20. juli 1957 i Sørvágur) er en færøsk brandmester og politiker (SB).

Han er uddannet mekaniker fra Statens Brandskole i Danmark, og arbejder som brandmester ved Vágar Lufthavn.

Jacobsen var medlem af kommunalbestyrelsen i Sørvágur 1992–2004, hvor han fra 2000–2004 var borgmester. Han har siddet i Lagtinget som suppleant for lagmand Kaj Leo Johannesen fra 2011 til 2015, og sad i Lagtingets retsudvalg.

Eksterne henvisninger 
 Eivin Jacobsen  hos Lagtinget

Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Jóna Mortensen

Jóna Mariusardóttir Mortensen (født 1. december 1953) er en færøsk bankkvinde og politiker (Sambandsflokkurin).

Hun har en bankuddannelse og arbejder i Eik Banki i hjembyen Tórshavn. Hun har været tillidsrepræsentant i Eik Banki i 15 år, formand for Føroya Væl, Sambandsflokkurins vælgerforening i Suðurstreymoy, 2008–2010 og bestyrelsesmedlem i Færøernes Røde Kors. Efter lagtingsvalget i Færøerne 2011 er Mortensen fast suppleant i Lagtinget for Johan Dahl. Mortensen er medlem af Lagtingets kulturudvalg og Lagtingets tilsyn for varetægtsfanger.

Eksterne henvisninger 
 Jóna Mortensen  hos Lagtinget 

Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Personer fra Thorshavn
Bankfolk fra Danmark