kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Syerske

Erhvervet syerske er næsten helt uddødt i Danmark. Den danske tekstilindustri får stort set hele den manuelle del af arbejdet udført i Østeuropa eller Østasien. Derfor har man slået uddannelserne til skrædder og syerske sammen og kalder faget for beklædningshåndværker, men selv efter sammenlægningen er det svært at få uddannet folk til erhvervet, for det kniber meget med praktikpladser.

Alligevel ønsker man ikke uddannelsen helt nedlagt, for der er god brug for faglærte folk, der kan virke som supervisor, altså som én, der kontrollerer, at syerskerne i Polen eller Kina gør deres arbejde ordentligt.

Se også 
 Tekstilindustri
 Designer
 Direktrice

Stillingsbetegnelser
Syning
Scott Joplin

Scott Joplin (24. november 1868 – 1. april 1917) var en amerikansk komponist og pianist. Joplin må nok først og fremmest betegnes som den vigtigste ragtime-komponist. Han fik sit store gennembrud med Maple Leaf Rag i 1899, der blev efterfulgt af mange andre. Han forsøgte sig også som operakomponist med bl.a. Treemonisha i 1911, men havde fiasko.

Joplins musik og ragtime i det hele taget fik en overvældende renæssance i 1974, da The Entertainer blev anvendt i filmen The Sting (Sidste stik).

Eksterne henvisninger 

Jazzmusikere fra USA
Komponister fra USA
Pianister fra USA
Miljøministeriet

Miljøministeriet blev etableret i 1971 som Ministeriet for Forureningsbekæmpelse, ledet af Jens Kampmann. Det fik først sin nuværende betegnelse i 1973. Energiområdet, som havde sit eget ministerium i perioden 1979 – 1994, har været tæt tilknyttet miljøministeriet. I 1994 kom energien direkte ind under ministeriet, der skiftede navn til Miljø- og Energiministeriet, og ved regeringsskiftet i 2001 blev energien som sagsområde flyttet ud under en række andre ministerier; den måske største andel, energilovgivningen, havnede i Økonomi- og Erhvervsministeriet. Ved regeringsomdannelsen i 2005 blev energiområdet underlagt Transport- og Energiministeriet. I 2007 blev energiområdet underlagt det nyoprettede Klima- og Energiministerium.

Ved regeringsskiftet i 2015 blev ministeriet lagt sammen med ministeriet for fødevarer, landbrug og fiskeri under navnet Miljø- og Fødevareministeriet. Miljø- og fødevareminister blev Eva Kjer Hansen (V) og fra februar 2016, efter Kjers afgang (pga. den såkaldte gyllegate), forhenværende uddannelses- og forskningsminister Esben Lunde Larsen (V)

Struktur 
Miljøministeriet omfattede dels et departement, dels en række styrelser og institutioner:
 Miljøstyrelsen
 Naturstyrelsen (oprettet pr 1. januar 2011)
 En sammenlægning af Skov- og Naturstyrelsen og By- og Landskabsstyrelsen
 Styrelsen omfatter de tidligere statsskovdistrikter og Miljøcentre, og består af tre landsdele, fordelt på 21 lokale enheder.
 Geodatastyrelsen (tidligere Kort & Matrikelstyrelsen)
 Center for Koncernforvaltning (nedlagt i 2008)
 Natur- og Miljøklagenævnet (oprettet pr 1. januar 2011)
 En sammenlægning af de to tiligere nævn Miljøklagenævnet og Naturklagenævnet

I forbindelse med Universitetsreformen blev DMU flyttet fra Miljøministeriet til Aarhus Universitet. I forbindelse med Regeringen Anders Fogh Rasmussen III's tiltræden blev GEUS flyttet til det nyoprettede Klima og Energiministerium.

Ministerliste

Eksterne henvisninger 
 Miljøministeriets hjemmeside
325



Begivenheder 
 20. maj - det økumeniske koncil i Nikæa fordømmer presbyteren Arius og hans benægtelse af Kristi guddommelighed

Født

Dødsfald

Eksterne henvisninger 

25
Pavel Vranický

Pavel Vranický (født 30. december 1756 - død 26. september 1808) var en tjekkisk komponist.

Liv og gerning 
I ungdomen studerede Wranitzky teologi vid universitetet i Olomouc inden han 20 år gammal flyttede til Wien for fortsatta teologistudier. Han studerede tillige komposition hos Joseph Martin Kraus. Fra 1790 gjorde han tjeneste som dirigent for begge kongelige teaterorkestre. Han var højt respekteret af Mozart, Haydn og Beethoven, og de to sidstnævnte foretrak ham som dirigent til deres nyere værker. Wranitzkys opera Oberon, König der Elfen fra 1789 blev en succes og inspirerede Emanuel Schikaneder til at skrive Tryllefløjten og Goethe forsøgte at få et samarbejde i stand til en opfølger til en af Mozarts operaer.

Værker i udvalg 
Han skrev operaer, symfonier og kammermusik af glimrende kvalitet i tidens wienerklassiske tonesprog.

Litteratur 
 Slonimsky, Nicolas (1978). "Wranitzky, Paul". Baker's Biographical dictionary of musicians (6th ed.). New York: Schirmer Books. p. 1918. .

Eksterne henvisninger 
 William Behrend: 

Komponister fra Tjekkiet
Operakomponister fra Tjekkiet
Wienerklassikkens komponister
Dirigenter fra Tjekkiet
Austroasiatiske sprog

De austroasiatiske sprog er en stor sprogfamilie i Sydøstasien og Indien. Navnet kommer fra det latinske ord for "syd" og det græske navn "Asien."

De austroasiatiske sprog er fordelt i afgrænsede områder henover Sydøstasien og Indien, adskilt af områder hvor der tales andre sprog. Det er den almindelige opfattelse at de austroasiatiske sprog er de oprindelige sprog i Sydøstasien og Indien, mens de øvrige sprog i området, inklusive de indoeuropæiske sprog, tai-kadai sprogene og de sino-tibetanske sprog, er resultatet af senere folkevandringer. Nogle sprogfolk har forsøgt at bevise at austroasiatiske sprog er beslægtede med austronesiske sprog.

Der er to hovedgrupper af de austroasiatiske sprog: mon-khmer sprogene i Sydøstasien og munda-sprogene i det øst-centrale og centrale Indien. Ethnologue identificerer 168 austroasiatiske sprog, heraf er 147 mon-khmer sprog og 21 er munda-sprog. 

De austroasiatiske sprog inddeles i:
 Mon-khmer sprogene
 Aslian sprog (19 sprog) på den malaysiske halvø.
 Østlige mon-khmer sprog (67 sprog) omfatter khmer i Cambodja og andre sprog i Cambodja, Laos og Vietnam.
 Moniske sprog (2 sprog) er mon i Burma og nyahkur i Thailand.
 Nikobar-sprog (6 sprog) er sprogene på Nikobarerne, en indisk øgruppe.
 Nordlige mon-khmer sprog (38 sprog) omfatter Khasi i den indiske delstat Meghalaya, Khmu i Laos og andre sprog det nordlige Burma, Laos, og Thailand, og det sydlige Kina.
 Palyu, et sprog det sydlige Kina.
 Viet-muong sprog (10 sprog), omfatter vietnamesisk som er det austroasiatiske sprog som har flest talende, og andre sprog i Vietnam og Laos.
 4 mon-khmer sprog i det sydlige Kina er ikke klassificerede.

 Munda-sprogene
 Nordlige munda-sprog (12 sprog)
 Sydlige munda-sprog (9 sprog)

Kun vietnamesisk, khmer og mon er skriftsprog.
Sydasien

Sydasien er en region i Asien som består af landene Indien, Pakistan, Bangladesh, Sri Lanka, Nepal, Bhutan og Maldiverne. Den dækker 4.480.000 km², hvilket er 10 procent af Asiens areal. Dele af Afghanistan medregnes nogle gange. Området kaldes også det Indiske Subkontinent fordi det befinder sig på sin egen kontinentalplade adskilt fra resten af Asien.

Den sydlige del af Sydasien udgør en enorm halvø i det Indiske Ocean, og den nordlige del er adskilt fra de koldere områder i Kina og Mongoliet af Himalaya-bjergkæden som også fungerer som en kulturel og geografisk barriere mellem Sydasien og resten af Asien.

Sydasien er blandt verdens tættetst befolkede steder. Der er omkring 1 1/3 milliarder mennesker, omkring en tredjedel af alle asiater, og en femtedel af jordens befolkning. Befolkningstætheden er 305 indbyggere/km² hvilket er mere end 7 gange gennemsnittet for hele jorden.

Området har en lang historie. Civilisationer udvikledes i oldtiden i Indus-dalen. Området havde sin største opblomstring før det 17. århundrede, da stormogulernes imperium herskede mod nord. Derefter førte europæisk kolonialisme til en ny erobring af området af Portugal og Holland, og senere England og i mindre grad Frankrig. Det meste af regionen opnåede uafhængighed fra Europa i 1940'erne.

Alt efter afgrænsning udgøres Sydasien helt eller delvist af det tidligere Britisk Indien.

Se også 
 Religion i Sydasien

Asien
Det indiske subkontinent

Det indiske subkontinent er en halvø på det eurasiske kontinent som ligger på den indiske plade og videre ud over Det Indiske Ocean.

Den indiske plade var oprindeligt et fritstående kontinent som består af lag fra Madagaskar, som for ca 90 millioner år siden og drev langsomt mod Asien. Den mødte den eurasiske plade for mellem 50 og 55 millioner år siden, et møde som skabte den tibetanske plade og bjergkæden Himalaya. Den indiske plade driver fortsat nordøstover med en fart på 5 cm om året. Siden den eurasiske plade kun driver nordover med 2 cm om året, bliver Himalaya-bjergene fortsat presset højere op.

Regionen er kendt som et subkontinent, fordi dets geografi og geologi er forskellig fra resten af kontinentet. Området inkluderer Bhutan, Indien, Sri Lanka, Nepal, dele af Afghanistan, Bangladesh, Pakistan og ofte også andre sydøstasiatiske lande.

Se også 
 Sydasien
 Indiske Plade

Indiske subkontinent
Mesozoikum
Atomur

Et atomur er en urtype, som anvender en atombaseret tidsstandard som sin taktgiver. 

Det første atomur blev bygget i 1949 af USA's National Bureau of Standards. Det første præcise atomur var baseret på cæsium-133-atomets afgivne signal, og det blev bygget af Louis Essen i 1955 ved National Physical Laboratory i UK. Dette ledte til den internationale definition af det atombaserede sekund.

I et atomur bruges en svingningskreds til at lave et variabelt magnetfelt, som svinger med atomernes resonansfrekvens. Graden af resonans måles. Ud fra målingerne dannes et fejlsignal som korrigerer resonansfrevensen. Resultatet er et faselåst kredsløb med en meget præcis frekvens. Fra svingningskredsen tappes et signal på eksempelvis 10 MHz, som bruges til optælling af tiden.

Når først et atomur er indstillet til den korrekte tid, vil det holde tiden i meget lang tid. Præcisionen er teoretisk set kun begrænset af, at man ikke kan tælle atomsvingninger mere præcist end en halv bølgelængde. Cæsiumbaserede atomure har stor stabilitet i frekvensen målt over lang tid, men der er små udsving over korte tidsintervaller. Atomure baserede på rubidium er mere stabile over en kortere periode, men vil langsomt ændre frekvens ved brug. For at få det bedste fra de to teknologier, kan man faselåse ure af de to typer via et filter, så man både får stabilitet på kort og lang sigt. En billigere løsning er, at bruge en rubiduimbaseret tidsstandard til at stablilisere et radiour.

Kommercielle cæsium-baserede atomure arbejder med relative nøjagtigheder i størrelsesordenen 10 i minus trettende potens. Dermed er frekvens, og tid, de fysiske størrelser der kan bestemmes med størst nøjagtighed, svarende til en afvigelse på 1 sekund på 1 million år. Cæsium-atomure er såkaldte primære normaler, hvilket betyder at de i deres virkemåde realiserer selve definitionen af sekundet. De skal således ikke kalibreres. Nøjagtigheden af atomurene er så høj, at det er muligt at bestemme afvigelser i selve jordens rotationshastighed. Dette har nødvendiggjort indførelsen af skudsekunder i den almindelige tidsregning. 

Atomure findes også i GPS-satellitterne, hvor den nærmest ufattelige nøjagtighed udnyttes til positionsbestemmelse på jorden. 

I august 2004 demonstrerede NIST videnskabsfolk et atomur i chip-størrelse. Ifølge forskerne anses deres atomur at have en hundrededel størrelse af tidligere atomure. Det hævdedes ydermere, at det nye atomur kun krævede 0,075 W, hvilket gør det egnet til batteridrevne anvendelser.

For mere information om, hvordan tidssignaler fås fra en institutions atomur, se artiklen radiour.

I Europa benyttes DCF77 der sender på 77,5 KHz fra Frankfurt am Main i Tyskland.

Rækkevidden er ca. 2000 Km.

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger 

 NIST website 
 National Physical Laboratory (UK) time website
 NIST Internet Time Service (ITS): Set Your Computer Clock Via the Internet
 19 November, 2004, BBC News: UK timekeepers get very precise British physicists are pushing back the boundaries of super-precise timing with a clock technology that promises, theoretically, billion-year accuracy.

Kvantemekanik
Ure
Elektroniske apparater
Frederick Delius

Frederick Delius (29. januar 1862 i Bradford – 10. juni 1934 i Grez-sur-Loing) var en engelsk komponist. Delius skrev mest orkesterværker, korværker og operaer. Hans tonesprog er senromantisk.

Fra 1916 var Delius blind og lam som følge af syfilis; men med hjælp af sin sekretær, Eric Fenby, kunne han fortsætte med at komponere.

Flere af hans værker var inspireret af J.P. Jacobsen, operaen Fennimore and Gerda således af Jacobsens roman Niels Lyhne (1880).

Værkliste 

 Operaer
 Irmelin (1890-92; premiere 1953)
 The Magic Fountain (1893-95)
 Koanga (1895-97; premiere 1904)
 A Village Romeo and Juliet (1900-01; premiere 1907)
 Margot la rouge (1902)
 Fennimore and Gerda (1909-10; premiere 1919)

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Komponister fra England
Senromantiske komponister
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Grev Jakob af Halland

Grev Jakob af Halland, eller Nørrehalland, (død ca 1309), var søn af Niels af Halland, der var sønnesøn af Valdemar Sejr.

I 1275-1276 støttede han efter sigende Magnus Ladelås sammen med Erik 5. Klipping under krigen mod Valdemar Birgersson.

Jakob blev greve af Halland i 1283. Han var fjendtligt indstillet over for Erik Klipping og dømtes ved Danehoffet i 1287 fredløs som medskyldig i mordet i Finderup Lade året før. Han kæmpede sammen med de fredløse og den norske konge Erik Præstehader under De fredløses krig, men Jens Grand måtte i 1305 afstå sit len til Erik Præstehaders bror Håkon 5. af Norge, der havde overtaget den norske trone.

Litteratur 
 

Tjek fødsels- og dødsår
Danskere i 1200-tallet
Danskere i 1300-tallet
Tågeskov

Tågeskove opstår i subtroperne og troperne i kystnære egne i højder mellem 900 – 3000 meter, hvor en fremherskende pålandsvind tvinger fugtmættet luft fra havet ind over land. Når luften presses i vejret, vil den afkøles med ca. ½° pr. 100 m opstigning. Derved dannes der lave skyer eller tåge mellem træernes kroner og temperaturen ligger her på omkring 20 grader hele året. 
Tågeskove findes i smalle bælter langs kyster, som ellers er træfattige eller helt træløse. De fleste tågeskove (277.582 km² ) findes i Asien, resten er delt mellem Sydamerika med 25 % (96.394 km²) og Afrika med 15 % (57.190 km²). 

Tågeskove er domineret af træer og buske, som stiller høje krav til luftfugtighed, og skovene rummer ofte stor biodiversitet på grund af den markante randzonevirkning. Et karakteristisk element for plantesamfundene i tågeskovene er de mange arter af epifytter og orkidéer. Træerne er krogede og lavstammede og mosser, bregner og laver og andre epifyter hænger fra grenene. Lyset er dæmpet på grund af tågen og bladhanget og derfor mindskes fordampningen fra skoven. Tågen fortættes omkring træernes blade og drypper ned gennem skoven. Skovbunden er dækket af mosser. Jorden sumpet med et lag af muld og tørv. Klimaet i tågeskove er noget køligere end ved almindelige regnskove og forrådnelsesproceserne er dermed langsommere, så det organiske materiale omsættes langsommere til næringsstoffer. Tågeskovene har derfor mange eksempler på plantearter, der finder alternative energi-kilder, f.eks. kandebæreren, der er en kødædende plante. 

Tågeskovene er sjældne og meget sårbare, da de påvirkes voldsomt af klimaændringer som El Niño og af udbredt skovhugst. Biotopen er derfor en af de mest truede på kloden. Det er bekymrende da tågeskovene er kilder til rent drikkevand for millioner af mennesker og derudover indeholder en enestående pulje af genetisk mangfoldighed. I tågeskoven i Rwanda hører bjerggorillaen til og i den sydamerikanske tågeskov hører Guatemalas nationalfugl, Quetzalen til – to eksempler på tågeskovenes skatte indenfor dyreverdenen.

Eksempler på lande hvor tågeskove forekommer 

 Australien
 Brasilien
 Cambodia
 Colombia
 Costa Rica
 Fiji
 Kina
 Madagaskar
 New Zealand (Fjordland, tempereret)
 Portugal (Madeira, tempereret)
 Rwanda
 Sri Lanka
 Tanzania
 Vietnam

Tågeskovene i de tempererede områder regnes til tider ikke med som egentlige tågeskove, men de ligner meget de tropiske og subtropiske tågeskove.

Eksterne henvisninger 

Skovtyper
Jordbundsøkologi

Man kan betragte jordbunden som et formindsket billede af klodens forhold. I jordbunden finder man dem, som bygger nyt stof op, de grønne planter (repræsenteret ved alger). Der findes også planteædere, både de, der æder alger, og de, der æder planterødder. Der er også rovdyr i jordbunden (skolopendre, rovbiller, rovmider, rovnematoder osv.). Og der er nedbrydere (bakterier, rådsvampe, bænkebidere, regnorme osv.). Alle findes der, sammenspundet i indviklede fødenet af æd-og-bliv-ædt. Men de er ikke isolerede fra vores verden.

Jordbundens økosystemer har eksisteret meget længe, så de er blevet en grundbetingelse for mange af de livsformer, som lever over jorden. Ingen eller meget få træer kan trives ordentligt uden kontakt med jordens levende væsner (mykorrhizasvampe, knoldbakterier osv.). Så selv om træerne måske nok er klodens længstlevende og tungeste livsformer, så må de forstås i deres afhængighed af jordbundens organismer.

Note

Se også 
 Jordbundens miljø
 Jordluft
 Jordvand
 Jordbundens liv
 Jordbundsflora
 Jordbundsfauna
 Økologi

Jordbundsbiologi
Jordbundslære
Økologi
Jordbundens miljø

I jordbunden er der både levende organismer og døde partikler. De må ses i indbyrdes sammenhæng og i sammenhæng med jordbundens vilkår i det hele taget. Her følger en kort oversigt over vilkårene:

 Vandets betydning
 Nedbørsmængden over for fordampningstabet (nedbørsoverskuddet)
 Jordens evne til at optage vand (indsivningsevnen)
 Jordens evne til at fastholde vand (markkapaciteten)
 Jordens dræningstilstand
 Dybden til grundvandet
 Luftens betydning
 Iltforsyningen til livet i jorden (porøsiteten og diffusionshastigheden)
 CO2-indholdet i jordluften (temperatur, vandindhold og diffusionshastighed)
 Jorden egen betydning
 Overjordens type og sammensætning (tekstur)
 Overjordens struktur og dybde (= nedergrænsen for rodvækst)
 Temperaturforhold i jorden (opvarmning, varmetab og vandindhold)
 Overjordens pH-værdi (syredannelse, vandbevægelse, syreindhold og basebuffer)
 Indholdet af kolloide stoffer, som kan opbevare og frigive mineraler (ler og humus)
 Råjordens sammensætning og struktur
 Mineralernes betydning
 Mængden af opløste mineraler i jordvandet (ledningsværdien)
 Vandbevægelsen (udpining eller ophobning)
 Overjordens mineralbuffer (binding til ler og humus)
 Råjordens mineralindhold (boniteten)
 Forholdet mellem forskellige mineraler (binding og frigivelse)
 Energiens betydning
 Mængden af førne (løv, blomster, ekskrementer, kadavere)
 C/N-forholdet (træagtigt, urteagtigt, dyrisk)
 Stoffer der hæmmer omsætningen (terpener, garvestoffer, æteriske olier, kinoner)
 Sammensætningen af mikrofloraen (bakterier, svampe, amøber, nematoder osv.)
 Syre-base balance (kalk, huminsyrer, kulsyre, porøsitet)
 Plantedækkets betydning
 Planternes evne til at skaffe sig mineraler (vitalitet, vandindhold og iltindhold)
 Symbioser (knoldbakterier og mykorrhizasvampe)
 Gensidige påvirkninger ("jordtræthed" og allelopati)
 Sygdomsforhold (smittetryk, skader, sammensætning af bakterieflora)

Jordbundslære
Økologi
Jordluft

Hulrummene og sprækkerne i jorden (porerne) er for en stor dels vedkommende fyldt med luft. Man har beregnet, at porerne i en god jord rummer ca. 40% luft og 60% vand ét døgn efter vandmætning. Lige under jordskorpen er denne luft selvfølgelig sammensat næsten lige som atmosfærens luft. Men jo dybere nede, man måler, jo mere afvigende er sammensætningen. Det er især de to luftarter ilt og CO2, der findes i ændrede mængder. Disse afvigende sammensætninger af jordluften hænger sammen med, at alt det levende i jorden ånder.

Både rødder, dyr, bakterier, svampe og alle andre væsner bruger ilt og udskiller CO2, mens de lever. Derfor er den mest levende jord også den mest iltfattige. Og derfor er der mindst ilt dér, hvor der er mest aktivitet. 
         
Nedenfor er vist en tabel over forskellene:

Foruden disse afvigelser kan man bevise, at der også er store svingninger i ilt- og CO2-indholdet gennem året. I forsommeren, hvor jorden er varm og fugtig, og hvor alle organismer trives godt, dér er der lavt iltindhold, men højt CO2-indhold. Midt på sommeren ligner jordluften mere den atmosfæriske luft, og det skyldes, at de tørre forhold bremser aktiviteten i jorden. I løbet af august og resten af efteråret stiger aktiviteten. Der forbruges ilt, og der frigives CO2. Om vinteren ligger livet i dvale, og jordluften kommer atter på højde med atmosfæren.

Når al ilten ikke bliver brugt, og når jordluftens CO2-indhold ikke kommer op i nærheden af 20%, så skyldes det en stadig sivning af begge luftarter. Op og ned gennem revner og huller sker der en diffusion af luftarter. Man har fundet ud af, at luften i pløjelaget bliver udskiftet fuldstændigt mellem 1 og 3 gange pr. time. Denne fornyelse af luften bliver fremskyndet af skiftende lufttryk. Højtryk presser atmosfærisk luft ned i jorden, mens lavtryk suger jordluft op. Temperatursvingninger hjælper også til: Når jorden køles ned om natten, suges der luft ned i den, mens den varme jord om dagen presser luft ud af porerne. Og endelig vil vandet i den vandmættede jord suge luft ind i porerne, når det selv siver nedad.

Jordbundslære
Økologi
Jordvand

Jordvand (en. soil moisture) er vand i jordens porer mellem jordoverfladen og grundvandsspejlet (den umættede zone; en. the vadose zone), der ikke er bundet i kemiske forbindelser.

Ca. 60% af hulrummene (porerne) er fyldt med vand 24 timer efter en opvanding af en normalt god dansk jord. Men der findes også andet vand i jorden end det i porerne. Det findes på overfladen af ler- og humuspartiklerne, mellem partiklerne og som krystalvand. I det følgende drejer det sig dog udelukkende om porevandet, som er mest afgørende, økologisk set.

Former 

Vandet findes både som dråber og som vanddamp. Faktisk er jordluften næsten helt mættet med vanddamp. Der er i reglen 98% vandmætning eller mere. Det afhænger udelukkende af jordtemperaturen, om meget af vandet skal findes i væskeform, eller om det meste skal findes i dampform. Jo højere temperatur, jo mere damp, kan man sige, og jo lavere temperatur, jo mere væske.

Oprindelse 

Vandet i jorden stammer for det meste fra nedbøren. En del af nedbøren passerer hurtigt igennem de groveste porer ned til grundvandet. Det kaldes for "frit vand", og det findes kun i jorden i korte tidsrum lige efter regnbyger eller snesmeltning. Man regner med, at det er væk fra overjorden i løbet af 48 timer. Resten af nedbøren bliver fastholdt som porevand, dvs. i de fine kanaler mellem jordpartiklerne. Både det frie vand og vandet i de mellemfine porer er økologisk vigtigt. Det kan nemlig bruges af de levende organismer. Derimod er vandet i de fine porer urørligt for planter og dyr.

Grundvandsstandens betydning 

Hvis grundvandet står højt, vil mellemfine og fine porer kunne trække vand opad. Men da stigevnen står i et omvendt forhold til stighøjden, så bliver dette vand ofte uden betydning for planterne. Dyr og mikroorganismer kan muligvis have glæde af den fugt, som vandhævningen fastholder i jorden. Lerjord, som har mange af de fine porer og få af de større, tillader kun lidt og langsom vandtransport (opad og nedad), mens sandjorden med dens mange store porer tillader megen og hurtig vandbevægelse (begge veje).

Når det frie vand er trukket ned efter 48 timer, vil der være forskellige mængder porevand tilbage i de forskellige jordtyper. I sandjorden vil vandet udgøre 10-15% af jordens totale rumfang, mens det vil være 30-35% af totalrumfanget i en lerjord. Denne vandbeholdning kaldes markkapacitet. Det ses let, at lerjorden har den største vandreserve. Det er også helt klart, at sandjorden må tørre ud først. Men det afgørende er, at selv om leret også har mest af det vand, som er i de mellemfine porer, så er meget af reserven "død kapital", fordi det er utilgængeligt. Misforholdet er altså ikke så stort, som det ser ud.

Beregning af markkapacitet 
 
Beregning af markkapacitet:
Det plantetilgængelige vand (PTV) kan beregnes på følgende måde, hvis jordens tekstur forudsættes at være bekendt:

 PTV = ((1,79 x % organisk stof)+(0,07 x % ler)+(0,29 x % silt)+(0,18 x % finsand)+2,56)

Dette er et eksempel på en snild og hurtig måde at beregne markkapaciteten i en jord på. Den bygger på den kendsgerning, at porerumfanget falder i takt med, at kornstørrelsen bliver mindre og mindre.

Jordbundslære
Økologi
Vand