kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pauline Collins

Pauline Collins, OBE (født 3. september 1940) er en engelsk teater- tv- og filmskuespiller. Collins først blev bemærket, da hun portrætterede Sarah Moffat i Herskab og tjenestefolk (1971-1973) og dens spin-off Thomas og Sarah (1979). I 1992 udgav hun sin selvbiografi, med titlen Letter to Louise.

Collins spillede rollen som play Shirley Valentine, som hun vandt en Olivier Award i 1988, en Drama Desk Award og en Tony Award 1989. Hun genoptagede rollen i filmatiseringen i 1989 og vandt en BAFTA Award for bedste kvindelige hovedrolle, samt modtog Golden Globe og Oscar- nomineringer. Hun spillede også hovedrollen i dramaserien Forever Green (1989-1992) og The Ambassador (1998-1999). Blandt de film hun har optrådt i bl.a. Glædens by (1992), Paradise Road (1997), Albert Nobbs (2011), Kvartetten (2012) og The Time of their Lives (2017).

Biografi 
Collins brød igennem i rollen som Sarah i tv-serien Herskab og tjenestefolk (1971-1975). Sammen med skuespilleren, skuespiller John Alderton, lavede hun en efterfølger, som også blev meget populær, Thomas og Sarah (1979). Hun og Alderton havde også hovedrollerne i tv-serien Bor på landet (1990).

Hun havde en succes på Broadway i skuespillet Shirley Valentine, som hun modtog en Tony Award for. Spillet blev filmatiseret samme år og Collins blev Oscar nomineret for sin præstation i filmen.

I 2001 blev hun tildelt Member of the Order of the British Empire.

Privatliv 
Hun har siden 1969 været gift med skuespiller John Alderton og sammen har parret har tre børn sammen.

Filmografi (udvalg) 
 1971–1973 – Herrskab og tjenestefolk (TV-serie)
 1979 – Thomas og Sarah (TV-serie)
 1989–1992 – Forever Green (TV-serie)
 1992 – Glæden by
 1997 – Paradise Road
 1998–1999 – The Ambassador (TV-serie)
 2003 - Sparkling Cyanide (TV-film)
 2005 – Bleak House (TV-serie)
 2006 – Doktor Who (TV-serie)
 2010 – You Will Meet a Tall Dark Stranger
 2010 – Merlin (TV-serie) (et afsnit)
 2011 – Albert Nobbs
 2012 – Kvartetten
 2017 – The Time of Their Lives

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Personer tildelt Member of the Order of the British Empire
Mary McDonnell

Mary Eileen McDonnell (født 28. april 1952) er en amerikansk teater-, tv- og filmskuespiller. Hun voksede op i Ithaca, New York.

Hun er berømt for sin Oscar-nominerede rolle Stands with a Fist i filmen Danser med ulve fra 1990 og for sin rolle som Laura Roslin i Battlestar Galactica.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Pennsylvania
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Emily Watson

Emily Margaret Watson, OBE (født 14. februar 1967) er en engelsk teater-, tv- og filmskuespiller. Watson brød igennem i rollen som Bess McNeill i Lars von Triers film Breaking the Waves fra 1996, hvor hun blev nomineret til en Oscar i kategorien bedste kvindelige hovedrolle. Hun blev nomineret igen i 1998 for rollen som Jacqueline du Pré i filmen Hillary og Jackie. 

Jean-Pierre Jeunet skrev oprindeligt titelrollen i Den fabelagtige Amélie fra Montmartre til hende, men hun takkede nej, dels på grund af vanskelighederne på fransk, dels fordi hun ikke ville være hjemmefra. Rollen gik derefter til Audrey Tautou i stedet.

Watson var i den nye årsliste for 2015 udnævnt officer (OBE) af Order of the British Empire.

Privatliv 
Emily Watson er gift med skuespiller Jack Watson med hvem hun har en datter, født i 2005, og en søn, født i 2009.

Filmografi 
 1996 – Breaking the Waves
 1997 – The Boxer
 1998 – Hilary og Jackie
 1999 – Angelas aske
 2000 – The Luzhin Defence
 2001 – Gosford Park
 2002 – Cubic
 2002 – Den røde drage
 2004 – The Life and Death of Peter Sellers
 2005 – Corpse Bride
 2006 – Miss Potter
 2008 – Synecdoche, New York
 2011 – War Horse
 2012 – Anna Karenina
 2013 – Bogtyven
 2014 – Teorien om alting
 2014 – Testament of Youth
 2015 – A Royal Night Out
 2015 – Everest
 2017 – Genius

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Personer fra London
Bodilprisen for bedste kvindelige hovedrolle
Robertprisen for årets kvindelige hovedrolle 
Personer tildelt Commander of the Order of the British Empire
Englændere i 1900-tallet
Englændere i 2000-tallet
Fernanda Montenegro

Arlette Pinheiro Esteves Torres, ONM (født 16. oktober 1929) eller bedre kendt under sit kunstnernavn Fernanda Montenegro er en brasiliansk teater- og filmskuespiller. Hun er den første kvindelige brasilianske skuespiller, der er blevet nomineret til en Oscar. Nomineringen for bedste kvindelige hovedrolle modtog hun for sin rolle i Central Station. I Brasilien er hun en populær tv-personlighed på kanalen TV Globo.

Hun er mor til skuespiller Fernanda Torres og instruktøren Cláudio Torres og har været gift med skuespilleren Fernando Torres siden 1954.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Brasilien
Personer fra Rio de Janeiro
Brasilianere i 1900-tallet
Pseudonymer
Oscar-nominerede skuespillere
Keisha Castle-Hughes

Keisha Castle-Hughes (født 24. marts 1990) er en New Zealandsk tv- og filmskuespiller.

Hendes far er australsk og hendes mor er maori. Castle-Hughes blev født i Australien, men flyttede til New Zealand, da hun var fire år gammel. Hun er bedst kendt for rollen som den identitetssøgende lille maoripige i Whale Rider fra 2002, blev hun nomineret til en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle. Hun har også gæsteoptrådt i en episode af Legend of the Seeker i den anden sæson.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra New Zealand
Imelda Staunton

Imelda Mary Philomena Bernadette Staunton, CBE (født 9. januar 1956) er en engelsk teater- og filmskuespiller.

Biografi 
Imelda Staunton blev født i Archway i London og hendes forældre var irske katolikker der udvandrede til England. Hendes far, Joseph Staunton, var en brudgomarbejder fra Ballyvary, og hendes mor, Bride McNicholas, var en frisør fra Bohola. Fra 11 til 17 år gik hun til La Sainte Union Convent School, en katolsk skole for piger og senere studerede på Royal Academy of Dramatic Art.

Staunton har medvirket i en række musicalproduktioner, herunder The Wiz, Into the Woods og Sweeny Todd - den djævelske barber fra Fleet Street. Sit gennembrud kom med filmen Vera Drake fra 2004, hvor hun spillede hovedrollen som Vera Drakes. Staunton øvrige kendte filmroller omfatter blandt andet den ondsindede heks Dolores Umbridge i filmene Harry Potter og Fønixordenen og Harry Potter og Dødsregalierne del - 1.

Udmærkelser 
Imelda har været nomineret og vundet flere priser i løbet af sin karriere.

Teater 
Herunder fem Laurence Olivier Award-nomineringer for bedste kvindelige hovedrolle i en musical. Hun vandt i 1991 for sin rolle ( "The Bakers Wife") i musicalen Into the Woods og 2013 (som en rollen som "Mrs.Lovett") i musicalen Sweeney Todd - den djævelske barber fra Fleet.

I 1985 vandt hun to Laurence Olivier Award priser for bedste kvindelige birolle for sin rolle i A Chorus of Disapproval og The Corn is Green.

Film 
SAG-nomineret for sin rolle i Fornuft og Følelse i 1995 og senere i Shakespeare in Love i 1998.

Hendes hidtil mest markante præstation er i rollen som "Vera Drake" i filmen af samme navn fra 2004. Med over 15 priser og 10 nomineringer, blandt dem også BAFTA-prisen for bedste kvindelige hovedrolle.

Filmografi (udvalg) 
 1992 – Peter's Friends
 1995 – Fornuft og Følelse
 1996 – Helligtrekongersaften
 1998 – Shakespeare in Love
 2004 – Vera Drake
 2006 – Shadow Man
 2007 – Freedom Writers
 2007 – Harry Potter og Fønixordenen
 2010 – Alice i Eventyrland
 2010 – Harry Potter og Dødsregalierne - del 1
 2012 – Piraterne! (stemme)
 2014 – Maleficent
 2014 – Pride
 2019 – Downton Abbey

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Personer tildelt Commander of the Order of the British Empire
Personer fra London
Harry Potter-skuespillere
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Gabourey Sidibe

Gabourey Sidibe (/ˈɡæbəˌreɪ ˈsɪdɪˌbeɪ/ GAB-ə-ray SID-i-bay; født 6. maj 1983) er en amerikansk skuespillerinde. Hun fik sit gennembrud i dramafilmen Precious, hvor hun spillede hovedrollen som Precious Jones. For denne rolle blev hun nomineret til en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle og en Golden Globe for bedste kvindelige hovedrolle - Drama.

Filmografi (udvalg) 
 2009 – Precious
 2010–2013 – The Big C (TV-serie)
 2011 – Tower Heist
 2013 – American Horror Story: Coven (TV-serie)
 2014 – White Bird In a Blizzard
 2015 – Empire (TV-serie)
 2020 – Antebellum

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Personer fra New York City
Oscar-nominerede skuespillere
Slaget ved Ane

Slaget ved Ane fandt sted den 28. juli 1227 mellem Otto II af Lippe, biskop i Utrecht og Rudolf II van Coevorden med sin hær af drenthere. En beretning om Slaget ved Ane (nederlandsk lavsaksisk: Slag bi'j Aone) findes i Quedam Narracio de Groninghe de Trentis de Covordia og diversis aliis under episcopis traiectensibus ("En fortælling om Groningen og Drenthe og forskellige andre ting under biskopperne i Utrecht"), et manuskript fra begyndelsen af det 13. århundrede.

Baggrund 

Fra midten af 1100-tallet blev biskopperne i Utrecht givet grene i Groningen, Overijssel og Drenthe som en forlening af den hellige romerske kejser. I 1141 gav Hartbach van Bierum biskoppen af Utrecht de tre steder Utrecht, Groningen og Drente som fænomener til brødrene Leffard og Ludolf, hans vasaller. Rivalitet mellem de respektive arvinger, præfekt Egbert of Groningen og burgrave Rudolf II af Coevorden førte til konflikter mellem Drenthe og Groningen, hvor drentherne kæmpede både med og imod biskoppens tropper. Dette kulminerede i slaget ved Ane.

Kampen 

Den 28. juli 1227 mødte biskoppen af Utrecht Otto II af Lippe og en stor gruppe af oprørske Drenths ledet af Rudolph van Coevorden i et slag på et område nær den nuværende landsby Ane.

Biskoppen havde rejst til Overijsselse Vechtsdal for at formå den oprørske provins Drenthe at falde til ro og give de lokale bønder en lærestreg. Han blev ledsaget af mange adelige, berømte riddere [3] og tropper leveret af biskopperne i Münster og Köln. Biskoppen og hans tropper mødtes i Ommen og rejste via Hardenberg (da kaldet Nienstede) og Gramsbergen til "det katastrofale og forbandede sted" Ane. Rudolf opstillede sine tropper, hovedsagelig bønder bag Mommeriete, et kvagmire ca. en halv mil bredt uden buske eller træer med vegetation der dækkede den forræderiske tørv. Så snart, de tungt pansrede riddere angreb, sank de ind i quagmire og blev let bytte for de let bevæbnede, men mobile tropper under Rudolf, der var vant til de lokale forhold.

Drentherne lykkedes at slå biskoppens styrker og dræbte de fleste, herunder biskop Otto II af Lippe og mange af hans medhjælpende riddere. Otto's efterfølger, Wilbrand van Oldenburg, opildnede det frisiske folk til at støtte ham mod de oprørske Drenths, hvilket førte til den Frisisk-Drentiske Krig i 1231-1233, som i første omgang blev vundet af Drenths. I 1233 lykkedes Wilbrands efterfølger Otto III van Holland at undertrykke et oprør ved at mønstre en stor hær.

Som en straf måtte drentherne bygge og opretholde et kloster, Sancta Maria de Campe (Mariënkamp) nær Coevorden. Placeringen viste sig at være uegnet, og klosteret blev flyttet til et sted i nærheden af Rolde omkring 1258. Klostret udviklede sig senere til byen Assen, den nuværende hovedstad i provinsen Drenthe.

Mindesmærke 

I 1967 blev der opført et monument nær Ane for at fejre denne kamp. Den har en indskrift i Zuud-Drèents: "Slag bi'j Aone, 28. juli 1227, se vocht'n ok veur oenze vri'jheid." ("Slaget ved Ane, 28. juli 1227, de kæmpede også for vores frihed".)

Noter

Litteratur 

 

Begivenheder i 1227
Nederlandenes historie
Lisa Makas

Lisa Makas (født 11. maj 1992) er en østrigsk fodboldspiller, der spiller som angriber for MSV Duisburg i den tyske Bundesliga og for Østrig.

Hæder
St. Pölten-Spratzern

 ÖFB-Frauenliga: Vinder 2014–15
 ÖFB Ladies Cup: Vinder 2013–14, 2013–14, 2014–15

Eksterne henvisninger 
 

Kvindelige fodboldspillere fra Østrig
Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra Østrig
Nikita Parris

Nikita Josephine Parris (født 10. marts 1994) er en engelsk professionel fodboldspiller, der spiller som angriber for  Arsenal og England. Hun har tidligere spillet for Manchester City Women, Everton ladies og Olympique Lyonnais. Hun har bl.a. repræsenteret sit land ved U/20-VM i fodbold for kvinder 2014, U/19 EM i fodbold for kvinder 2013 og EM i fodbold for kvinder 2017.

Fra 2018 til 2020 havde Parris rekorden som topscorer gemmen alle tider i Women's Super League. Med Lyon har hun vundet UEFA Women's Champions League 2019-20, Coupe de France Féminine 2020, Trophée des Championnes 2019 og  Women's International Champions Cup 2019. Med Manchester City vandt hun 2016 league titlen, FA Women's League Cup i 2016 og 2018–19 og FA Women's Cup i 2016–17 og 2018–19.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra England
Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra England
Fodboldspillere fra Everton F.C.
Fodboldspillere fra Manchester City F.C.
Fodboldspillere ved sommer-OL 2020
Deltagere for Storbritannien ved sommer-OL 2020
Begravelsen

Begravelsen kan henvise til:

 Begravelsen (film fra 1988) - dansk kortfilm fra 1988 instrueret af Hans Fabian Wullenweber
 Begravelsen (film fra 1998) - dansk kortfilm fra 1998 instrueret af Eskil Thylstrup
 Begravelsen (film fra 2002) - dansk kortfilm fra 2002 instrueret af Pia Bovin
 Begravelsen (film fra 2008) - film instrueret af Peter Bækkel
Wilhelm Tell (flertydig)

Wilhelm Tell kan henvise til:

 Wilhelm Tell - fiktive person fra Schweiz' løsrivelse og selvstændighed
 Wilhelm Tell (film) - dansk kortfilm fra 1909
 Wilhelm Tell (dokumentarfilm) - dansk dokumentarfilm fra 1952 instrueret af Alice O'Fredericks og Lau Lauritzen Jr..
Fran Kirby

Francesca Kirby (født 29. juni 1993) er en engelsk professionel fodboldspiller, der spiller som angriber for FA WSL klubben Chelsea og Englands landshold. Hun begyndte sin karriere med Reading før hun skiftede til Chelsea i juli 2015. I august 2014 spillede Kirby sin første landsholdskamp for England. Hun har spillet for sit land ved VM i fodbold 2015 i Canada og EM i fodbold 2017 i Holland.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Kvindelige fodboldspillere fra England
Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra England
Fodboldspillere ved sommer-OL 2020
Deltagere for Storbritannien ved sommer-OL 2020
EHF Champions League 2017-18 (kvinder)

EHF Champions League 2017-18 er den 25. udgave af EHF Champions League for kvinder, som er en turnering for de bedste håndboldklubber i Europa for kvinder og arrangeres af European Handball Federation.

Györi Audi ETO KC fra Ungarn vandt turneringen over ŽRK Vardar i finalen med 27-26.

Turneringsformat 
16 hold vil deltage i turneringen, delt i fire grupper, hvor der spilles alle mod alle, hjemme og ude. De tre øverstplacerede hold i hver gruppe vil avancere til mellemrunden. 
 Mellemrunden
De 12 hold som har kvalificeret sig til mellemrunden vil blive delt op i to grupper, hvor de igen spilles alle mod alle, ude og hjemme. De point, man har samlet mod de andre kvalificerede hold fra sin indledende gruppe, vil blive taget med over. De fire øverstplacerede hold vil avancere til kvartfinalerne.
 Kvartfinaler
I kvartfinalerne vil det fjerdebedste hold fra Gruppe 1 spille mod det bedste hold fra Gruppe 2 og det tredje bedste hold fra Gruppe 1 vil spille mod det andet bedste hold fra Gruppe 2 osv. Kvartfinalekampene spilles ude og hjemme og her gælder reglen om udebanemål.

Final 4
I Final 4-turneringen er de fire vindere fra kvartfinalerne kvalificeret. Der bliver trukket lod om, hvem der møder hinanden i semifinalerne, og efter semifinalerne spilles der bronzekamp og finale.

Hold tildeling 
14 hold er direkte kvalificerede til gruppekampene, og otte hold skal kæmpe for de to resterende pladser.

Lodtrækningsdatoer 
Lodtrækningen til kvalifikationsturneringen fandt sted i Wien, Østrig, og lodtrækningen til gruppekampene forgik i Ljubljana, Slovenien.

Kvalifikationsturnering 
Lodtrækningen fandt sted 29. juni 2017.

Kvalifikationsturnering 1 
Vipers Kristiansand er værter for denne turnerng.

Kvalifikationsturnering 2 
Thüringer HC er værter for denne turnerng.

Gruppespil

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Gruppe D

Mellemrunde

Gruppe 1

Gruppe 2

Knockout-runden

Kvartfinaler

Final 4

All-Star Team 
All-Star holdet blev annonceret d. 11. maj 2018.

Målvogter: 
Højre fløj: 
Højre back: 
Playmaker: 
Venstre back: 
Venstre fløj: 
Stregspiller:

Andre priser
MVP:  
Bedste Træner: 
Bedste Ungdomspiller: 
Bedste Forsvarspiller

Referencer 

Håndbold i 2016
Håndbold i 2017
Sæsoner i EHF Champions League
Stilhedens Hav

Stilhedens Hav (latin: Mare Tranquillitatis) er et månehav på Månens forside, beliggende vest for Mare Fecunditatis med en diameter på 873 km. Månehavets overflade består af basalt dannet i Øvre Imbrian-epoken. De omkringliggende bjerge menes at være fra Nedre Imbrian. Månehavet har uregelmæssige kanter uden en egentlig struktur. 

Den første månelanding fandt sted i Stilhedens Hav, da Apollo 11's landingsfartøj, Eagle, landede i månehavet den 20. juli 1969. 

Stilhedens Hav er lidt mere blåt end resten af Månens overflade og er således let at genkende. Den blålige farve skyldes mest sandsynligt en højere koncentration af metaller i basalten eller klipperne.

Navngivning 
Stilhedens Hav (Mare Tranquillitatis) blev navngivet i 1651 af astronomerne Francesco Grimaldi og Giovanni Battista Riccioli i disses månekort Almagestum novum.

Landinger 

I forbindelse med planlægningen af de første bemandede missioner blev Stilhedens Hav identificeret som et potentielt landingssted grundet den forholdsvis jævne overflade i området. USA opsendte derfor rumfartøjet Ranger 8, der optog og transmitterede 7.137 nærbilleder af månehavet, inden fartøjet med overlæg blev styrtet ned i Stilhedens Hav. 

Den 11. september 1967 landede månefartøjet Surveyor 5 i Stilhedens Hav som det femte landingsfartøj i det ubemandede Surveyor-program.

Stilhedens Hav blev valgt som landingsstedet for den første bemandede månelandingsmission. Den 20. juli 1969, kl. 20:18 UTC foretog astronauterne Neil Armstrong og Buzz Aldrin en landing som planlagt med Apollo 11's månelandingsmodul, kaldet Eagle. Koordinaterne for landingen er 0,8° N, 23,5° Ø og blev af Armstrong navngivet Tranquility Base (Stilhedsbasen). Tre mindre månekratere nord for basen er har fået navnene Aldrin, Collins og Armstrong efter de tre besætningsmedlemmer på Apollo 11.

Galleri

Noter

Eksterne henvisninger 

Månens have
Svend Johansen (maler)

Svend Johansen (født 10. september 1890, død 6. oktober 1970) var en dansk kunstmaler, illustrator og scenograf.

I 1933 blev han medlem af kunstnersammenslutningen Grønningen.

Hæder 
 Eckersberg Medaillen (1948)
 Thorvaldsen Medaillen (1966)

Litteratur 
 
 Estvad, Leo: Svend Johansen. Vor tids kunst 74. Gyldendal 1972.

Eksterne henvisninger 
 
 Svend Johansen på denstoredanske.dk
 

Personer fra Gentofte
Malere fra Danmark
Illustratorer fra Danmark
Scenografer fra Danmark
Modtagere af Thorvaldsen Medaillen
Modtagere af Eckersberg Medaillen
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Soknedal Station

Soknedal Station (Soknedal stasjon) er en tidligere jernbanestation på Dovrebanen, der ligger i byområdet Soknedal i Midtre Gauldal kommune i Norge.

Stationen blev åbnet officielt 20. december 1921 sammen med den sidste del af banen mellem Dombås og Støren. Betjeningen med persontog var indstillet fra 30. maj 1965 til 26. maj 1968. Stationen blev fjernstyret 24. juni 1968 og gjort ubemandet 1. juli samme år. Betjeningen med persontog blev indstillet for anden gang 31. august 1970 men genoptaget nok engang fra 29. august 1993 til 11. juni 2000. Siden da har stationen fungeret som krydsningsspor.

Stationsbygningen blev opført efter tegninger af Gudmund Hoel og Jens Flor. Bygningen er fredet.

I en kort periode fra 23. december 1915 efter at strækningen mellem Berkåk og Støren stod færdig, blev stationen drevet provisorisk under navnet Gynneld

Litteratur

Eksterne henvisninger

Noter 

Stationer på Dovrebanen
Jernbanestationer i Norge uden persontrafik
Etableret i 1921
Jernbanestationer i Trøndelag
Stavne Station

Stavne Station (Stavne stoppested) var en jernbanestation på Dovrebanen, der ligger ved bydelen Stavne i Trondheim i Norge.

Stationen blev oprettet som trinbræt senest i 1921 men blev opgraderet til holdeplads med ekspedition af passagerer og gods 1. november 1922. Ekspeditionen af gods ophørte i 1936, og 20. november 1941 blev stationen igen nedgraderet til trinbræt, mens bygningen af Stavne–Leangenbanen foregik. Stationen blev nedlagt 7. januar 2001 som følge af åbningen af Marienborg Station, der ligger tættere på St. Olavs hospital og derfor bedre kan benyttes ved rejser til og fra centralsygehuset. Det sydlige forbindelsesspor til Dovrebanen benyttes ikke længere til dagligt. Det nordlige går fra Stavne til Marienborg og benyttes af lokaltog fra Lerkendal til Trondheim S og Steinkjer.

Stationsbygningen blev opsat i 1922. Den kom fra Selsbakk Station, der havde fået en ny stationsbygning i 1919, da banen og stationen der blev flyttet.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Dovrebanen
Jernbanestationer i Norge uden persontrafik
Etableret i 1921
Ophørt i 2001
Jernbanestationer i Trondheim
Steinsrud Station

Steinsrud Station (Steinsrud stasjon) er en tidligere jernbanestation på Dovrebanen, der ligger i Stange kommune i Norge.

Stationen blev oprindeligt oprettet som læsseplads 1. november 1882, to år efter at banen mellem Eidsvoll og Hamar stod færdig. Den blev opgraderet til holdeplads 1. januar 1885. Til at begynde med hed den Stensrud, men den skiftede navn til Steinsrud 1. februar 1926. Den blev nedgraderet til trinbræt 1. oktober 1939 men opgraderet til station 16. juni 1946. Den blev gjort fjernstyret og ubemandet 30. maj 1965. Betjeningen med persontog ophørte 1. juni 1980, hvorefter stationen har fungeret som fjernstyret krydsningsspor.

Ekspeditionen skete til at begynde med fra en banevogterbolig. Den blev revet ned til fordel for den nuværende stationsbygning, der blev opført i 1950 efter tegninger af Mads Løken.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Dovrebanen
Jernbanestationer i Norge uden persontrafik
Etableret i 1882
Jernbanestationer i Hedmark