kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Garth Brooks

Troyal Garth Brooks (født 7. februar 1962 i Tulsa, Oklahoma, USA) er en amerikansk countrysanger. Han fik sit gennembrud i Nashville i 1989, og har siden udgivet en række succesfulde album i 1990'erne og solgt over 100 millioner plader.
Brooks regnes blandt de største countrystjerner gennem tiderne. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Brooks er gift med countrysangeren Trisha Yearwood og har tre døtre fra et tidligere ægteskab.

"Chris Gaines" 
Chris Gaines er en fiktiv rocksanger som Garth Brooks skabte som sit alter ego. Gaines blev skabt af Brooks som hovedperson i dennes thrillerfilm The Lamb. Filmen, som blev produceret af Brooks' produktionsfirma Red Strokes Entertainment og Paramount Pictures, skulle omhandle det følelsesmæssigt svære  liv Gaines havde, som berømt musiker. I et forsøg på at skabe en figur med dybde, påtog Brooks sin Gaines' identitet på albummet Garth Brooks In ... The Life of Chris Gaines. Albummet blev udgivet i oktober 1999 og skulle fungere som 'præ-soundtrack' til filmen. Gaines medvirkede også i en fiktiv dokumentar til VH1-serien Behind The Music og som musikalsk gæst i en episode af Saturday Night Live, som han selv var vært for – som Garth Brooks.

Anmeldere roste Brooks for at demonstrere sine evner som musiker og skuespiller, men mange fans havde dog svært ved at se Garth Brooks som andet end en pop-country-sanger. Mange fans var også bange for at hvis de støttede "Gaines-projektet", ville de risikere at miste den rigtige Garth Brooks. Albumsalget var ikke usædvanligt stort og selvom albummet blev nummer 2 på pophitlisten, havde forventningerne været større, og forhandlere begyndte at skrue priserne voldsomt ned for at få solgt deres enorme overskud af eksemplarer.
På grund af albumsalget og mangel på interesse for filmen, stoppede filmproduktionen på ubestemt tid i februar 2001 og Gaines forsvandt hurtigt igen.

Diskografi 
 1989 Garth Brooks
 1990 No Fences
 1991 Ropin' The Wind
 1992 The Chase
 1993 In Pieces
 1995 Fresh Horses
 1997 Sevens
 2001 Scarecrow
 2005 The Lost Sessions

Eksterne henvisninger 

 
 

Musikere fra USA
Hollywood Walk of Fame
Haraldsted Skov

Haraldsted Skov er en skov, der ligger uden for Ringsted.

Skoven er berømt som gerningsstedet for mordet på Knud Lavard, som hans fætter, Magnus den Stærke myrdede den 7. januar 1131, dagen efter Helligtrekongersdag. Mordet blev starten til flere års borgerkrig mellem kong Niels og Magnus på den ene side og Erik Emune, Knud Lavards halvbroder, på den anden side.
Omkring 1150 blev der opført et kapel på et sted, hvor Lavard blev myrdet. Det blev et pilgrimsmål efter hans helgenkåring i 1170. I dag fremstår det som en ruin.

Referencer 

 

Statsskove i Danmark
Danmark i 1100-tallet
Skove i Ringsted Kommune
Haruspex

Haruspex (pl. haruspices) er en etruskisk præstetype, som også havde stor betydning i den romerske statskult længe efter den etruskiske kultur var forsvundet. Blandt hittiterne og babylonerne fandtes en lignende præstefunktion, og ritualet kan derfor oprindeligt stamme fra det område.

En haruspex tog varsler og fortolkede dem ud fra særlige systemer, som var overleveret fra forgængerne. Et af dem var læsning af dyreindvolde, særligt af leveren, som på græsk blev kaldt hepatoskopi (lever-skue), hertil benyttede præsten en model af en lever, de var fx fremstillet i ler eller bronze, og flere eksemplarer er blevet fundet i udgravninger, bl.a. i Piacenza.

Haruspices blev ofte benyttet af de romerske myndigheder som varselstydere, og embedsmænd og generaler fik gerne en haruspex tilknyttet, der fungerede som en religiøs rådgiver i deres arbejde; dette embede var arveligt og kun forbeholdt medlemmerne af visse slægter. Desuden fandtes der spåmænd, som stillede deres evner til rådighed for private, de blev også kaldt haruspices, men de ofte betragtet med mistænksomhed fra officiel side, og de romerske myndigheder forsøgte flere gange at begrænse deres aktiviteter eller helt forbyde dem.

Se også 
Romerske præsteembeder

Religionen i det gamle Rom
Babylonien
Etruskerne
Andreas Dall

Andreas Dall (20. januar 1882 i Jels – 15. oktober 1975 i Aabenraa) var en dansk arkitekt født i Jels i det daværende Slesvig, der på det tidspunkt var tysk. Han mistede som toårig sine forældre, der døde af tuberkulose. Han blev uddannet som tømrer og fik senere sin arkitektuddannelse på akademiet i Darmstadt i Tyskland. Under første verdenskrig var han i russisk krigsfangenskab. Hjemvendt herfra etablerede han sig som arkitekt i Flensborg. Han stod for opførelsen af Duborg-Skolen i Flensborg, Ansgarskolen i Slesvig og Uffeskolen i Tønning.

Andreas Dall var den første formand for Dansk Skoleforening for Sydslesvig.

Efter Hitlers magtovertagelse i 1933 var det sværere at få arbejde som dansksindet. Men gennem en gammel bekendt i Kiel fik han tilbudt arbejde med at restaurere gamle kirker.

Han søgte og blev dansk statsborger i 1937, men boede stadig i Flensborg. Da 2. verdenskrig brød ud i 1939, bosatte han sig i Århus, hvor han blandt andet har tegnet rækkehusbebyggelsen Præstehaven.

Kilder og eksterne henvisninger 
 

Arkitekter fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Nationalromantiske arkitekter
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Lynge-Broby Idrætsforening

Lynge-Broby Idrætsforening (eller Lynge-Broby IF, LBI) er en idrætsforening hjemmehørende på Frederiksberg i Sorø Kommune, som blev etableret den 19. marts 1970 ved en sammenlægning af Broby Skytteforening (stiftet i 1868) og Lynge Gymnastikforening (stiftet i 1903). Lynge Broby IF er en hovedforening med afdelinger fordelt på badminton, floorball fodbold, futsal, gymnastik, fitness, håndbold, padel, seniormotion, volleyball og vandring. Lynge Brobys kampbaner er opkaldt efter den lokale, levende legende Ove Dyhr. Foreningen fik i 2015 etableret 2 kunstofbaner på anlægget.

Eksterne henvisninger 
LBIs officielle hjemmeside

Noter 

Sportsklubber i Danmark
Fodboldklubber under DBU Sjælland
Sorø Kommune
Landkreis Greiz

Landkreis Greiz er en landkreds i Thüringen.

Ekstern henvisning 

 Landkreis Greiz Officielt websted

Landkreis i Thüringen
Mænd er fra Mars, kvinder er fra Venus

Mænd er fra Mars, kvinder er fra Venus er en bog skrevet af John Gray (dansk udgave fra 1992, USA 1992). Den er en selvhjælpsbog, der tilbyder en række løsningsforslag, som skal forbedre forholdet mellem ægtefæller.

Indhold 
Udgangspunktet for bogen er, at de to køn er meget forskellige, og for at parforholdet skal fungere er det nødvendigt at forstå det modsatte køns forskellige kommunikationsformer og følelsesmæssige behov. Gray bruger de romerske guder for henholdsvis krig og kærlighed som metaforer for mænds og kvinders forskelligheder.

Gray lægger næsten udelukkende vægt på forskellighederne, modsat mange psykologer, men påpeger også, at Mars og Venus kun er stereotyper, og ikke kan beskrive den enkelte kvinde eller mand. Dette forbehold overses dog delvist i bogen, da fokus er på forskelle og ikke ligheder.

Kritik 
Ikke alle kønsforskere er enige med Gray i at de to køn kommunikerer på så forskellig vis, det er blevet påpeget, at der ofte findes endog meget store overlap i kønnenes psyke . Blandt feminister er bogen blevet kritiseret for at være misogyn, eller for at kræve at kvinder skal tilpasse sig mænds væremåde. Andre har påpeget, at Gray ikke har lavet detaljerede referencer til den forskning han påstår ligger til grund for bogen. Nogle kritikere har dog også rost den for sin lettilgængelige stil og umiddelbart meget brugbare råd og løsningsmodeller.

Litteratur 

 Gray, John (2005): Mænd er fra Mars, kvinder er fra Venus. Borgen

Noter

Eksterne link 
 Men are from Mars, Women are from Venus – John Grays website om bogen
 Rebuttal from Uranus   – website der diskuterer bogen fra en kritisk synsvinkel

Litteratur 
 John Gray: Mænd er fra Mars, kvinder er fra Venus: to køn, to sprog, to verdener: sådan når I hinanden, på dansk ved Inge Bielefeldt, Borgen, 1992. 

Bøger
Litteratur i 1992
Piteraq

En Piteraq er en kold faldvind, en katabatisk vind, som undertiden opstår især ved Tasiilaq (tidligere Angmagssalik) på den grønlandske østkyst. Den opstår som regel når der på indlandsisen ophober sig kold luft, der er afkølet ved udstråling.

Denne iskolde luft får af og til et lille 'puf' af fronter, der fra vest passerer over isen, og den vælter så at sige ned fra isen mod kysterne. Luften opvarmes og udtørres undervejs, men da den oprindeligt er ekstremt kold vil den, selv om den opvarmes med op til 10-15°, være meget kold og knastør.

Typisk temperatur sommer og vinter 

Om vinteren hvor en Piteraq som regel er værst, kan temperaturen typisk være mellem -10 og -20 grader Celsius og vindstyrken typisk være mellem 50 og 80 m/sek.
Om sommeren er det sædvanligvis ikke nær så slemt, her kan temperaturen være mellem 0 og 10 grader Celsius og vindstyrken "kun" mellem 20 og 40 m/sek.

Piteraq om sommeren kan dog stadig være alvorlig.
I august 2010 overraskerede en piteraq en gruppe kajakroere i fjordsystemet ved Scoresbysund.

Henvisning 

Grønlands geografi
Meteorologi
Jack Guthrie

Jack Guthrie (født Leon Jerry Guthrie 13. november 1915 i Olive, Oklahoma, USA - 15. januar 1948 i Livermore, Californien) var en amerikansk countrysanger.

Jack Guthrie var Woody Guthries fætter og kom på country-hitlisterne med en omskrevet version af Woody Guthries sang Oklahoma Hills i 1945. Da sangen slog igennem, var Jack Guthrie i den amerikanske hær og stationeret i Stillehavsregionen.
Da Guthrie havde færdiggjort sin værnepligt, begyndte han at skrive og indspille flere sange og afholde koncerter rundt omkring på den amerikanske vestkyst. Guthrie udsendte blandt andet hittet Oakie Boogie, som blev #3 i 1947. I juli 1947 blev Jack Guthrie indlagt på hospitalet med tuberkulose. Han døde i 1948 i Livermore, Californien.

Sangere fra USA
Major domus

Major Domus var en titel og et embede i tidlig middelalder som hovedsagelig blev brugt i de frankiske kongedømmer i løbet af det 7. og 8. århundrede. Det kan sammenlignes med pfalzgreve, jarler fra tidlig middelalder eller rigshofmester fra sen middelalder.

Oprindeligt havde en Major Domus administreret på vegne af merovingerdynastiets konger, som selv stod for den egentlige magt og magtudøvelse i form af krigsførelse. Men i løbet af det 7. århundrede udviklede embedet sig til at have den virkelige magt i Austrasien, den nordøstlige del af frankernes kongedømme. Major Domus havde den reelle magt, mens kongen blot udfyldte en ceremoniel funktion.

Embedet blev arveligt i familien pipiderne. Efter at Austrasien og Neustria blev forenet i et kongedømme, tog Pipin den yngre, Major Domus siden 747, kronen fra merovingerne i 751 og grundlagde linjen med de karolingiske konger. Han blev dermed den sidste Major Domus. Hans søn Karl den store lod sig  i 800 krone til tysk-romersk kejser.

Se også 
 Rigshofmester om titlen i dansk sammenhæng.

Adelige titler
Karolingerne
Lars Olrik

Lars Olrik (født 13. marts 1964 i Hørsholm, død 24. december 2022) var en dansk forfatter, journalist, reklametekstforfatter og billedkunstner.

Olrik debuterede som skønlitterær forfatter med romanen Ridderen af den runde bold på forlaget Prudentia, 2000. Senere udgivelser tæller antologien Fra sans og samling fra 2001, digtsamlingen Haikus fra 2005, digtsamlingen Melankolatter fra 2007 og det satiriske opslagsværk løgnagtigt Leksikon fra 2010. Bidrag til antologierne Et ord er et ord og Spela bollen, jag är fri.

Han var i perioder tilknyttet Nordisk Film som ordgådeudvikler på redaktioner for gameshows som "Lykkehjulet" og "Stifinder" samt på Strix TV for "Jeopardy."

Olrik var tilknyttet Galleri Gare du Nord i Rungsted.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Biografi på litteratursiden.dk 

Personer fra Hørsholm
Lars
Romanforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Jaca

Jaca (staves sommetider Chaca) er en by i den det nordøstlige Spanien nær grænsen til Frankrig. Den ligger midt i Pyrenæerne i provinsen Huesca. Jaca var oprindelig en befæstning ved Aragón-floden hvor to transportruter – den ene fra Pau til Zaragoza - krydsedes. Af denne befæstning udviklede kongedømmet Aragonien sig. Jaca var hovedstad i Aragonien indtil 1097 og fungerede også som hovedstad for Jacetania.

Jaca havde, i 2004, 12.322 indbyggere. Byen er en central turistby for regionen både hvad angår sommer- og vinterferier. Jaca var vært for vinter-universitetslegene i både 1981 og 1995. Den popularitet som vintersportsby har været motivet bag flere forgæves ansøgninger som værtsby for de olympiske vinterlege. Det skete i 1998 og for 2010-legene. Igen for legene i 2014 var det Spaniens bud på en værtsby, men byen blev ikke valgt som mulig kandidat.

Historie 
Byens oprindelse er ukendt, men dens navn menes at stamme fra ordet Iaccetani, nævnt af Strabo, som en mest kendte af de utallige små stammer, der beboede området omkring Ebrofloden. Strabo nævner at deres territorium var scene for krigene mellem Sertorius og Pompejus i det 1. årh. f.v.t. De mauriske skrivere nævner Dyaka som et af de vigtigste steder i provinsen Sarkosta (Zaragoza). Hvornår den blev generobret er uvist. Ramiro I af Aragonien (1035-1063), gav den status af by, og i 1063 blev der indenfor bymurene holdt et møde, hvor folk blev bedt om at bekræfte byens forordning; en tidlig milepæl i de parlamentarisk traditioner i Pyrenæerne.

Med krav om afskaffelse af monarkiet og etableringen af en demokratisk republik fandt der mytteri sted i garnisonen den 12.-13. December 1930. Dette blev slået ned med noget besvær. Det var en hændelse, som blandt flere varslede den spanske borgerkrigs komme.

Seværdigheder 
I Jaca, der har været bispesæde i den romersk katolske kirke siden 1063, er der befæstningsmure og tårne fra tidlig middelalder. Det hele omkranser den romanske katedral fra det 11. århundrede.

Diocesan Museum of Jaca (museum for hellige middelalderkunst) viser romanske og gotiske frescoer fra nogle af fjerneste steder i området omkring Jaca. Den første af disse blev opdaget i kirken i Urriés i 1962, hvor den havde været skjult og beskyttet af en malet og forgyldt altertavle.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Aula Hispánica 

Byer i Aragonien
Tour de France-byer
Vintersportssteder i Spanien
Paul Shaffer

Paul Shaffer (født 28. november 1949) er en canadisk musiker, der især er kendt fra TV-showet Late Show med David Letterman, hvor han er kapelmester for The CBS Orchestra. Han har desuden medvirket i bl.a. filmene om The Blues Brothers.

Eksterne henvisninger 

Musikere fra Canada
Faststoffysik

Faststoffysik (engelsk: solid state physics) er det område af fysikken, som omhandler stoffets makroskopiske, fysiske egenskaber, i den faste tilstandsform, som optræder, når antallet af elementer er stort, og der er stærk interaktionen mellem dem. Området har fra omkring 1967 udviklet sig til også at omfatte andre stoffer og faser og kaldes da også for kondenserede stoffers fysik (engelsk: condensed matter physics) som samlebegreb. Først og fremmest gælder det væsker, men også mere eksotiske faser som superflydning og Bose-Einstein kondensat som visse atomare systemer udviser ved lave temperaturer, superledningsfasen af visse stoffer samt ferromagnetiske og antiferromagnetiske faser i visse krystalstrukturer.

Faststoffysik er langt det største område inden for nutidens fysik. Det anslås, at en tredjedel af alle amerikanske fysikere betegner sig selv som faststoffysikere. Faststoffysik overlapper kemi, materialevidenskab, nanoteknologi og ingeniørarbejde.

En af grundene til, at området blev udvidet til andet end faste stoffer er, at mange af de koncepter og teknikker, som er udviklet for at studere disse også finder anvendelse på flydende systemer. For eksempel danner elektronerne i en elektrisk leder en slags kvantumvæske der deler væsentlige egenskaber med væsker af atomer. I virkeligheden er fænomenet superledning, hvor elektroner samler sig i en ny flydende fase, meget tæt analog med den superledningsfase, som er fundet hos helium 3 ved lave temperaturer.
Clain

Clain er en 125 km lang flod i det vestlige Frankrig, der er biflod til Vienne. Den har udspring i nærheden af Hiesse i departementet Charente. 

Clain flyder forbi følgende franske departementer og byer:

 Charente
 Vienne: Pressac, Vivonne, Poitiers. 

Clain løber sammen med Vienne i nærheden af Châtellerault, i Cenon-sur-Vienne.

Eksterne henvisninger 

Floder i Frankrig
Pipin den Lille

Pipin den Lille (Pipin den yngre eller Pipin III fr. Pépin le bref (ca. 714 i Jupille nær Liège – 24. september 768 i Paris) var frankisk konge. Han var søn af Karl Martell og Chrotrudis. Pipin var gift med Bertrada af Laon (Berta), datter af Charibert af Laon, og fik med hende to børn, hvoraf den ene var den senere kejser, Karl den Store.

Ved sin faders død i 741 fik Pipin i sin egenskab af Major Domus styret over Neustrien, Burgund og Provence. Rigets tyske dele tilfaldt broderen Karloman (ca. 706/716 – 17. juli eller 17. august 754 i Wien).

Sejre i krige mod akvitanere, alemannere, bayrere og saksere befæstede hans stilling, og da Karloman 747 blev munk, samlede Pipin hele frankerriget i sin hånd. Han ville da også antage kongetitlen, og med sine stormænds bifald indhentede han pave Zacharias' velsignelse til tronbestigelsen. Zacharias siges at have givet det kendte svar, at kongetitlen hellere burde tilhøre den, der havde magten, end den, der savnede kongemyndighed. Det var et verdenshistorisk øjeblik, da Pipin på en rigsforsamling i Soissons (751 eller 752) hyldedes som frankernes konge, og den sidste merovinger indsattes i et kloster. 

Til gengæld for pavens hjælp styrkede den nye konge pavestolen i to felttog mod langobarderne (755-756) og garanterede dens første verdslige besiddelser, hvorfor han er kaldt Kirkestatens grundlægger. Af pave Stefan III fik han titlen Patricius romanorum. Også andre end langobarderne lærte Pipins styrke at kende: araberne tabte i 759 deres sidste besiddelser nord for Pyrenæerne, saksere og bayrere led nederlag, den urolige hertug Waifar af Akvitanien mistede efter ni års krig både hertugdømmet og livet i 768. Kong Pipin fandt tid til at organisere forvaltning og den almindelige orden i sit rige, og også videnskaberne beskæftigede ham sig med.

Børn 
 Karl den Store (742/748-814)
 Karloman (751-771)

Eksterne henvisninger 

 

Frankiske konger
Karolingerne
Uofficielt Danmarksmesterskab i indendørs fodbold

Det uofficielle Danmarksmesterskab i Indendørs fodbold er en fodboldturnering for alle Superligaholdene. Turneringen, som er arrangeret af Divisionsforeningen, er sponsoreret af Oddset og kaldes derfor også Oddset Cup. Turneringen, der har eksisteret siden 1998, afvikles i løbet af en enkelt stævnedag i Brøndby Hallen. Turneringen blev ikke afholdt i 2010 og vendte først tilbage i 2014 under navnet Viasat Cup, og blev vist på TV3 Sport 1, i stedet for TV2, som ellers tidligere havde sendt turneringen. I 2015 ændrede turneringen navn igen til Arbejdernes Landsbank Cup, grundet bankens sponsoraftale med Brøndby IF.

Statistik

Se Også 
 Det officielle Danmarksmesterskab i indendørs fodbold  
 Indendørs fodbold

Links/Henvisninger 
 Brøndby Hallen

Fodboldturneringer
Etableret i 1998
Indendørs fodbold
Godefroid Kurth

Godefroid Kurth (11. maj 1847 – 4. januar 1916) var en anerkendt belgisk historiker. Han huskes for sine værker om byen Liège i middelalderen og om Belgien, og for sine katolske beretninger i Les Origines de la Civilisation Moderne omhandlende skabelsen af det moderne Europa, samt for sit forsvar af den middelalderlige lav institution.

Kurth var født i Arlon. Han blev professor ved L’Université de Liège i 1873, hvor han stødte på nogen modstand på grund af sine stærke katolske holdninger. Han forlod universitetet i 1916 og døde kort tid efter i Asse.

Eksterne henvisninger 
 Biografi og bibliografi  

Historikere fra Belgien
Personer fra Arlon
Lokativ

Lokativ er et grammatisk fagudtryk, der betegner en kasus.

Lokativ bruges i visse indoeuropæiske sprog til at betegne, på hvilken lokalitet (sted), den givne sætnings handling foregår. Lokativ bruges dog sjældent, oftest bruges der præpositioner til at beskrive et sted f.eks. på latin: 'in villa' i stedet for 'villae'.

Denne kasus findes ikke i dansk, men den sammenhæng, den kan bruges i, kan sagtens vises:

Børnene leger i sneen; 'i sneen' ville eksempelvis på russisk gengives med en lokativ (Дети играют в снегу.)

I russisk kan en lokativ kendes fra præpositionalis (kasus, der kun bruges sammen med forholdsord –  præpositioner) ved at den har u-endelse, modsat den gængse e-endelse.

Den indoeuropæïske lokativ er blevet opgivet i latinsk grammatik, hvor funktionen er blevet fordelt på to andre kasus: lokativisk ablativ og lokativisk genitiv. Genitiv bruges ved byer og øer, der er singularis og bøjes efter 1. og 2. deklination. Derudover er det genitiv i de faste udtryk domi (hjemme) og ruri (på landet). Ved pluralis-ord og ord efter 3. deklination anvendes ablativ. Ellers er lokativen videreført som præpositionsled med præpositionen 'in' i fx in Italia, in urbe. 

Det er et bevidst valg, at grammatikerne har villet beskrive lokativ som dels genitiv, dels ablativ på latin. Beskrivelsen havde været mere vellykket, hvis lokativen havde været opslugt af kun én kasus. 

På finsk af den uralske sprogfamilie, og altså ikke et indoeuropæisk sprog, er der flere lokativiske kasus. Der er almen lokativ (partitiv, essiv, illativ), indre lokativ (inessiv, elativ, illativ), ydre lokativ (adessiv, ablativ, allativ). De samiske sprog har også lokalkasus. 

Grammatik
Kasus
Narbonne

Narbonne (Occitansk: Narbona, ofte blot kaldt Narbo, specielt når der refereres til den antikke romerske periode) er en by i det sydvestlige Frankrig i regionen Languedoc-Roussillon. Byen ligger 849 km fra Paris i
departementet Aude, i hvilke den er administrativt centrum. Hvor Narbonne engang var en velhavnede havneby, ligger den i dag 15km fra Middelhavet.

Henvisninger 

Byer i Aude
Tour de France-byer
Traudl Junge

Traudl Junge (født Gertraud Humps, 16. marts 1920 i München, død 10. februar 2002 i München) var Adolf Hitlers sidste privatsekretær i tiden 1942 til sammenbruddet i 1945. Hun startede tjenesten i Wolfschanze ved Rastenburg i Østprøjsen og arbejdede med ham både der, i Berchtesgaden og til slut i Førerbunkeren i Berlin.

I 1943 blev hun gift med SS-officeren Hans-Herman Junge, som dog blev dræbt i kamp allerede året efter.

Efter sammenbruddet i 1945 lykkedes det hende at komme igennem de russiske linjer forklædt som mand og kom over til den britiske sektor, hvor hun blev arresteret men kort efter løsladt ud fra begrundelsen om, at hun var for ung til at vurdere rækkevidden af sine handlinger.

Efter krigen flyttede hun hjem til München og arbejdede som sekretær og som redaktør. Hun holdt lav profil i alle år, men stod frem mod slutningen af livet med sine vidnesbyrd om tiden med Hitler. Således har hun været blandt de vigtigste kilder til beskrivelse af hvordan sammenbruddet af Hitler-Tyskland artede sig for topledelsen. Hun var hovedkilden til filmen Der Untergang fra 2004.

Hun har i eftertiden undret sig over, hvordan hun kunne acceptere at arbejde for Hitler og det regime, han repræsenterede. Hun har overfor sig selv prøvet at forklare dette med at hun var ung og umoden, helt til at hun opdagede at Sophie Scholl var født senere end hende selv og blev henrettet samme år, som hun begyndte at arbejde for Hitler. Hun oplevede imidlertid Hitler som person som en venlig, korrekt og omsorgsfuld chef. Hun har kommenteret at Hitler, som en tedrikkende vegetar og afholdsmand ikke kunne lide at omgive sig med afskårne blomster, fordi han ikke kunne lide at være "omgivet af lig", som han sagde.

Hun døde af lungekræft på et sygehus i München, i en alder af 81 år.

Litteratur 
 Til den bitre ende på Lindhardt og Ringhof Forlag.

Dokumentarfilm 
 Hitlers sekretær (Im toten Winkel - Hitlers Sekretärin) af André Heller og Othmar Schmiderer, 2002.

Eksterne henvisninger 
 

Tyskere i 2. verdenskrig
Personer fra München