kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Mysteries of Pittsburgh (film)

The Mysteries of Pittsburgh er en amerikansk filmatisering af Michael Chabons roman af samme navn instrueret, skrevet og produceret af Rawson Marshall Thurber. Filmen har Jon Foster, Sienna Miller og Peter Sarsgaard i hovedrollerne.

Medvirkende 
 Jon Foster
 Sienna Miller
 Peter Sarsgaard
 Mena Suvari
 Nick Nolte

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 2008
Dramafilm fra USA
Film baseret på bøger
Komediefilm fra USA
Nightwatch

Nightwatch er en amerikansk gyserfilm fra 1998 instrueret af Ole Bornedal der også skrev filmen i samarbejde med Steven Soderbergh. Filmen er et amerikansk remake af Bornedals egen danske film Nattevagten.

Medvirkende

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1998
Kriminalfilm fra USA
Film instrueret af Ole Bornedal
Spanglish (film)

Spanglish er en amerikansk dramakomediefilm fra 2004 instrueret, produceret og skrevet af James L. Brooks. Filmen har Adam Sandler, Paz Vega og Téa Leoni på rollelisten.

Medvirkende 
 Adam Sandler
 Téa Leoni
 Paz Vega
 Cloris Leachman
 Shelbie Bruce
 Sarah Steele
 Ian Hyland
 Victoria Luna
 Cecilia Suárez
 Aimee Garcia

Eksterne henvisninger 
 Spanglish  – Officiel website
 

Amerikanske film fra 2004
Romantiske komediefilm fra USA
Film instrueret af James L. Brooks
Disturbia (film)

Disturbia er en amerikansk thrillerfilm fra 2007 instrueret af D.J. Caruso og produceret af Ivan Reitman og Steven Spielberg. Filmen er stærkt inspireret af Alfred Hitchcocks Rear Window og har Shia LaBeouf i hovedrollen.

Medvirkende 
 Shia LaBeouf
 Sarah Roemer
 Aaron Yoo
 David Morse
 Carrie-Anne Moss
 Matt Craven
 Rene Rivera
 Jose Pablo Cantillo
 Viola Davis

Eksterne henvisninger 
 Disturbia  – Officiel website
 

Film fra 2007
Thrillerfilm fra USA
Rosanna Arquette

Rosanna Lisa Arquette (født 10. august 1959 i New York City, New York, USA) er en amerikansk filmskuespillerinde, filminstruktør og filmproducent, søster til Patricia Arquette.

Hun begyndte sin karriere i 1977 i fjernsyn, og fik sin filmdebut i 1979. Arquette fik opmærksomhed da hun spillede mod Tommy Lee Jones i fjernsynsfilmen The Executioner's Song (Manden der ville henrettes, 1982), efter Norman Mailers bog om den dødsdømte Gary Gilmore, og fik sit filmgennembrud i komedierne Desperately Seeking Susan (Helt vild med Susan, over for Madonna , 1985) og Martin Scorseses After Hours (Efter fyraften, 1985). Hun spillede den kvindelige hovedrolle i Luc Bessons Le grand bleu (The Big Blue, 1988) og en birolle i Quentin Tarantinos Pulp Fiction (1994), og har siden haft en lang række karakterroller i amerikansk film og tv, bl.a. i David Cronenbergs Crash (1996) efter J.G. Ballards roman.

Litteratur / kilder 
 Nicolas Barbano: Rosanna Arquette (PS Pige-Special nr. 3, 1993)

Eksterne henvisninger 

 
 

Skuespillere fra New York
Filmskuespillere fra USA
Filminstruktører fra USA
Personer fra New York City
Jøder fra USA
Gerbrand

Gerbrand (død omkring 1030) var biskop i Roskilde Domkirke.
Gerbrand var efter navnet at dømme en tysker, men var klerk i England, da han af
Knud den Store blev udnævnt til biskop i Roskilde
og indviet af ærkebiskop Æthelnoth i Canterbury
(vistnok 1022). På vejen til Danmark blev han taget
til fange af den hamborgske ærkebisp Unwan, der
vilde sikre sig imod, at Knud drog den danske kirke
fra hans ærkesæde. Gerbrand måtte love Unwan lydighed,
og da han var vunden for hans sag, blev han mægler mellem ham
og Kong Knud, så at Hamborgs ret fra nu af formelt
blev agtet. Gerbrand har sikkert bidraget væsentlig til det
kirkelige opsving i Danmark; Eftertiden mindedes ham
som en fremragende biskop.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Tekst efter Hans Olrik i Dansk Biografisk Leksikon på Projekt Runeberg – angiver nedenstående kilder:
 A. D. Jørgensen, Den nord. Kirkes Grundlæggelse.
 Steenstrup, Normannerne III, 339. 342.

Biskopper over Roskilde Stift
Danskere i 1000-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Førreformatoriske katolske biskopper fra Danmark
Kom de Bagfra

Kom De Bagfra var en dansk teatergruppe, primært aktive indenfor performance-teater, og mest aktive mellem 1986 og 1997. Kom De Bagfra bliver ofte refereret til som KDB.

Gruppen arbejdede ud fra en ide om at lave sanseligt teater, eller oplevelsesteater, som involverede ikke kun traditionelle teaterelementer, men også billedkunst og musik. Og selvom det talte ord indgik i visse af gruppens produktioner, var det et udgangspunkt for gruppens virke at arbejde ordløst.

Dannelsen af gruppen skete i en omgangskreds af kunstnere centreret om Peter Holmgård og Steen Madsen, som begge har stået for den kunstneriske ledelse gennem gruppens levetid. Igennem perioden har dog mere end 250 personer været indblandet i de opførte forestillinger i forskellige roller.

Forestillinger 
Mere eller mindre officielle forestillinger i KDB's virketid:

 1986	Ghandi's Eventyrlige Billeder – Ford-værkstedet, Århus
 1987	Det Fallerede Dynasti – Dramatikerstudiet, København
 1987	Gennem Dødemarsken – Nordjyllands Kunstmuseum, Aalborg
 1987	Den Dag – Fordværkstedet, Århus
 1988	Under Verden – Turné, Danmark
 1988	Som Sangen – Louisiana, Humlebæk
 1989	Det Syvende – B&W Hallerne, København
 1990	Omsejl – B&W Hallerne, København
 1990	Ormehug – B&W Værksted, København
 1991	Synger man således – Kanonhallen, København
 1991	Kube og Køredjævle – Roskilde Festival og Århus Festuge
 1991	Malm – Kulturfabrikken, København
 1992	Staalvand – Kanonhallen, København
 1992	Staalvandskoncert – Glyptoteket, København
 1992	Tidehverv – Axeltorv, København
 1992	Mãrklöst – Nexø Bedding, Bornholm
 1993	Den Grønne Pavillion – Edison ,Betty Nansen Teatret, Frederiksberg
 1994	PAGT XX – Kanonhallen, København
 1995	Foredraget – Nationalmuseet, København
 1995	Faber Mundi – Kanonhallen, København
 1996	Atlantes – Kanonhallen, København

Musik 

Som en del af performance-aspektet omfattede KDB's performances en lydside fremstillet til lejligheden. Som udgangspunkt var bidraget ofte af perkussiv art, men blev senere også udvidet med bl.a. båndet musik, live-musik og korsang.

KDB etablerede i forbindelse med opføringen af "Staalvand" 1992 det såkaldte Kom De Bagfra Orkesteret (KDBO), bestående som udgangspunkt af J. Brandt-P., Jan Munkvad og Peter Sørensen, som alle tidligere havde været aktive i KDB's produktioner. KDBO's første manifestation var fremførelsen af "Staalvandkoncerten" på Glyptoteket.

KDBO har derefter sideløbende med teatermusikken både fremført, opført, og udgivet selvstændige musikalske arbejder, deriblandt:

 Hørg (Skræp CD)
 Levana (SpaceController Records – SPACD 01) – 1996
 Bunker (SpaceController Records – SPACD 04) – 1998

Fælles for disse udgivelser er en improviserende tilgang til det musikalske forløb, og for det meste realiseret på elektroniske instrumenter.

Space Controller har desuden udgivet en compilation-CD fra 10 år med KDB:

 Kom De Bagfra 86-97 (SpaceController Records – SPACD 02) – 1996

Optagelserne er fra de faktisk fremførelser, og kvaliteten svinger mellem gengivelser fra Compact-kasettebånd til rene DAT-optagelser.

Eksterne henvisninger 
 Kom de Bagfra  – Officiel website

Teater
Performancekunstnere fra Danmark
Grupper
Paul Wendkos

Paul Wendkos (20. september 1922 i Philadelphia, Pennsylvania – 12. november 2009) var en amerikansk tv og filminstruktør.

Wendkos lavede film som The Burglar, Because They're Young, Gidget, Gidget Goes Hawaiian, Gidget Goes to Rome, og The Mephisto Waltz. han instruerede tv-episoder af Playhouse 90, Alcoa Theatre, Ben Casey, Dr. Kildare, Route 66, The Rifleman, Mr. Novak, Honey West, The Big Valley, I Spy, The Invaders og Hawaii Five-O.

Wendkos blev citeret af filmkritikeren Andrew Sarris i sin bog The American Cinema: Directors and Directions 1929-1968. Han er også nævnt sammen med mange andre direktører, i The American Vein: Directors and Directions af Christopher Wicking.

Eksterne henvisninger 
 
 Paul Wendkos på Hollywood.com

Filminstruktører fra USA
In effigie

In effigie er et latinsk udtryk for "i billede" og er et symbol.

In contumaciam

Begrebet er i retshistorien en dom in contumaciam, hvor den skyldige ikke kan pågribes, fordi han er flygtet og har fundet fristed i et land uden udleveringsaftale.

Fingeret, billedlig form for dødsstraf
For at fuldbyrde straffen kunne en dukke eller et billede af forbryderen blive henrettet in effigie. Det kunne have sammenhæng med billedmagi: modstanderen kunne påføres skade og rammes på den måde.

Det er en folkelig forestilling, at udseendet er sjælens spejlbillede (Imago est animi vultus). Den berømte romerske jurist Marcus Tullius Cicero har henvist til ideen i  retten,

Ved henrettelse in effigie går de folkelige forestillinger og retspraksis nærmest ud på det samme. Genstanden (en figur, en afbildning eller en dukke) bliver hængt, brændt eller halshugget i stedet for lovbryderen. Sådanne symbolske henrettelser var yderst ærekrænkende og kunne følges af ceremonielle begravelser.

Eksempler og trivia
Corfitz Ulfeldt blev henrettet in effigie i København i 13. november 1663.
Knud Thott blev henrettet in effigie i Malmø under den Skånske Krig
Christoph Martin Wieland blev brændt af Göttinger Hainbund in effigie den 2. juli 1773
Den ungarske revolutionshelt Lajos Kossuth blev henrettet in effigie i byen Pest, 22. september 1851. I større leksikalske værker er denne dato opført som mandens dødsår. Imidlertid døde han i eksil i Italien så sent som i 1894.
Skikken med at ophænge en død murer, dersom husherren ikke giver et rejsegilde, når huset er så færdigt, at taget er sat på, er også et udtryk for henrettelse in effigie.
Dukken, som viser en troldmand eller en heks på Sankthansbålet, kan også opfattes som henrettelse in effigie, selv om modellen for dukken dog er mindre klart identificeret som hørende til denne tradition. 
I Voodoo religionen anvendes voodoo-dukken til at skade eller dræbe et andet menneske, ved at stikke nåle i dukken.

Noter

Straf
Retshistorie
Latinske vendinger
Rolf Ahlberg

Rolf Ahlberg (født 1932) er en svensk kunstmaler uddannet ved Skånska målarskolan og på Konstfack i Stockholm. Ahlberg bor og arbejder i Baskemölla og finder sine motiver i det østerlenske landskab.

Repræsenteret blandt andre steder på Moderna Museet og Nationalmuseum i Stockholm, Malmö museum, Helsingborgs museum, Höganäs museum, Kristianstad museum, Tomelilla konstsamlingar, Ystads konstmuseum og Österlens museum i Simrishamn.

Malere fra Sverige
Börje Lindberg

Gunnar Börje Lindberg er en svensk skulptør, født 14. maj 1928 i Stockholm og bosat i Glemmingebro, Ystad Kommune. Börje Lindberg stod i lære hos Lena Børjesson 1950, og videreuddannede sig ved Kunsthøjskolen i Stockholm 1952-1957 under ledelse af Bror Hjorth og Stig Blomberg. Lindberg arbejder nu mest i træ, men har tidligere arbejdet i en del andre materialer, eks. diverse metaller. Börje Lindberg har siden 2012 opbygget nyt værksted i sin bolig i Glemmingebro.

Nogle af hans værker 
 33 lågor, Österportsrondellen, Landskrona.
 SIN flaggor, Branteviksrondellen, Simrishamn.
 Varandras spegel, i Bagarmossens centrum, Stockholm
 Bollspel, Brännkyrka läroverk, Stockholm
 Generalslagsmål, Solna
 Meditation, Huddinge Hospital
 Tegelvägg, Norrtälje Hospital
 Spegel, Rosenlunds Hospital, Stockholm
 Fontän, Kirseberg i Malmø

Galleri

Eksterne henvisninger 
 Et billede på Börje Lindberg i Ystads Allehanda 2018.

Billedhuggere fra Sverige
Kunstnere fra Sverige
Personer fra Stockholm
Svante Bergh

Svante Bergh (3. oktober 1885 i Malmø – 1946) var en svensk kunstner. 

Bergh indledte som 14-årig i 1899 sin kunstneriske løbebane på den teknisk skoles aftenskurser. Mellem 1903 og 1907 studerede han i Dresden i Tyskland under ledelse af danskeren Albert Pedersen. 1907-1909 var han i Stockholm, og han studerede videre 1909-1912 i København på Zahrtmanns skole. I Paris blev han påvirket af impressionismen og kubismen og blev en af dem der brød vejen for modernismen i Skåne ved sin frie maleform i klare, lyse farver.

Note

Kunstnere fra Sverige
Personer fra Malmø
Gottfrid Olsson

Gottfrid Olsson (1890 i Lilla Harrie – 1979) var en skånsk kunstner og grafiker. Olsson studerede vid Ahltins malerskole i Stockholm 1917 og Konsthøjskolen i Stockholm mellem åren 1917 – 1924. Han studerede under Axel Tallberg i dennes etsningsskole i Stockholm. Olssons malninger var triviale med den skånske vardagen og naturen som motiv.

Kunstnere fra Sverige
Grafikere fra Sverige
Léon Theremin

Léon Theremin (født Lev Sergejevitj Termen, russisk: Лев Сергеевич Термен) (27. august 1896 i Sankt Petersborg – 3. november 1993 Moskva) var en russisk og sovjetisk opfinder.

I 1916 afsluttede russeren Léon Theremin to meget forskellige uddannelser. Dels som radioingeniør og dels en konservatorieuddannelse som cellist. Det blev i spændingsfeltet mellem disse to poler, hans liv kom til at folde sig ud.

Efter at have ledet en af bolsjevikernes lokalradio stationer under den russiske revolution blev Theremin stærkt fascineret af radiointerferens og elektromagnetiske bølger.

En følelse af, at den mekaniske måde, man frembringer toner på en cello på, var ude af trit med musikkens æteriske væsen, fik Theremin til at vende sin interesse for elektricitetens egenskaber mod musikken. 5. august 1920 demonstrerede han for første gang sit nyudviklede elektroniske musikinstrument.

Han fik i 1922 lov til at demonstrere instrumentet for en meget begejstret Lenin, der straks beordrede 600 eksemplarer konstrueret, men Lenin døde, før dette blev virkelighed.

Efter Stalins overtagelse af magten i Rusland skiftede indstillingen til eksperimenterende kunst radikalt. I første omgang dog uden betydning for Theremin, der fik lov til at forlade Rusland for at demonstrere sit instrument. Efter stor succes i Frankrig, Tyskland og England endte han i 1927 i New York, hvor han blev indtil 1938.

Han patenterede sit instrument under navnet 'Thereminvox' i 1928, men skar senere endelsen af, så instrumentet fik navnet 'Theremin'. Det betjenes helt uden nogen form for fysisk berøring, blot ved at bevæge hænderne i nærheden af instrumentets sensorer. Lyden af instrumentet tiltrak moderne komponister som Cowell og Edgard Varèse. Dirigenten Leopold Stokowski eksperimenterede desuden med at erstatte kontrabasserne i sit orkester med thereminer. Størst succes fik instrumentet dog på soundtracks til science fiction film, hvor den særlige svævende klang nærmest blev synonym med UFOer og rumvæsener.

I 1938 blev Theremin kidnappet i New York af NKVD, forløberen for KGB, og ført tilbage til Sovjetunionen. Her blev han sendt i sibirisk fangelejr, og i vesten troede man ham død. Han blev dog overført fra fangelejren til et militært laboratorium, hvor han måtte opfinde aflytningsudstyr frem for musikinstrumenter.

Først med perestrojka, helt i slutningen af Theremins liv, blev det igen muligt for ham at beskæftige sig med sit elektroniske instrument. I de sidste år før sin død besøgte han atter vesten og høstede anerkendelse som en af den elektroniske musiks pionerer.

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Cellister fra Rusland
Personer fra Sankt Petersborg
August Hagborg

August Hagborg (født 26. maj 1852 i Gøteborg, død 30. april 1921 i Paris) var en svensk maler.

Hagborg studerede på Kunstakademiet i Stockholm 1872-1874. Ved Frankrigs nordkyst fandt Hagborg et nyt miljø og derfra hentede han mange af sine motiver, blandt andet "Lågvatten vid Engelska kanalen", som vistes på Parisersalonen 1879. Maleriet fik medalje af tredje klasse og indkøbtes for Luxembourgmuséets regning. Maleriet blev Hagborgs gennembrud.

Hagborg er repræsenteret på mange museer, for eksempel på Nationalmuseet i Stockholm med blandt andet
oliemaleriet En morgon i Cayeux, Normandiet, som indkøbtes i 1886.

Eksterne henvisninger 

Malere fra Sverige
Joakim Thåström

Joakim Thåström (født Sven Joachim Eriksson Thåström den 20. marts 1957 i Vantörs församling) er en svensk musiker, sanger og komponist, der er kendt som soloartist under navnet Thåström og tidligere som sanger og guitarist i grupperne Ebba Grön og Imperiet.

Joakim Thåström begyndte sin musikerkarriere i punkbandet Ebba Grön (1977-83) og var i 1981 med ved etableringen af Rymdimperiet, senere Imperiet.

Joakim Thåström blev dog træt af berømmelsen i Sverige og flyttede først til Amsterdam og derefter til Vesterbro i København, hvor han boede i nogle år. I perioden fra 1992-1997 var han en del af industrial/technobandet Peace, Love & Pitpulls, hvis sværttilgængelige sound dog ikke tiltrak et specielt stort publikum.

Efter at have støjet sig igennem livet i forskellige grupper er den nu modne solokunstner Thåström blevet mere afdæmpet. Stilen i dag er såkaldt skeletrock ( à la Nick Cave og Tom Waits), hvor der frem for fræsende skærebrænderlyde nu bydes på livskloge og lettere resignerede fortællinger fra erindringsbanken henover sagtmodige klavertoner og jordnære akustiske guitarakkorder. Bl.a. på 'Skebokvarnsv.209' fra 2005 – et album opkaldt efter det boligkompleks i Stockholm, hvor han voksede op.

Diskografi

Albums 
 1989: Thåström
 1991: Xplodera mig 2000
 1998: Singoalla
 1999: Det är ni som e dom konstiga det är jag som e normal
 2002: Mannen som blev en gris
 2003: På Röda sten
 2005: Skebokvarnsv. 209
 2006: Solo Vol. 1
 2009: Kärlek är för dom
 2009: Be-bob-a-lula hela jävla dan (opsamlingsalbum)
 2012: Beväpna dig med vingar
 2012: Som jordgubbarna smakade... (livealbum)
 2015: Den Morronen
 2017: Centralmassivet
 2020: Klockan 2 på natten, öppet fönster … (livealbum)
 2021: Dom som skiner

Noter 

Fra DR's Musikleksikon
Sangere fra Sverige
Guitarister fra Sverige
Komponister fra Sverige
Gösta Adrian-Nilsson

Gösta Adrian-Nilsson, GAN (2 april 1884 i Lund – 29 marts 1965 i Stockholm) var en svensk billedkunstner og skønlitterær forfatter, der regnes som en vigtig pioner inden for svensk modernistisk kunst.

Adrian-Nilsson debuterede som billedkunstner i 1907 med en udstilling på Lunds Universitets kunstmuseum. Efter studier i blandt andet København tog han 1913 til Berlin for at studere modernistisk kunst. Her kom han gennem forfatteren Herwarth Waldens' galleri Der Sturm i kontakt med futurismen, ekspressionismen og kubismen. Påvirket af disse ismer skabte Adrian-Nilsson siden sin egen  modernistiske stil.

Hans forfatterskab omfatter digte, noveller og børnebøger.

Baggrundsstof 
 Lunds Domkyrka, Norrköpings Konsmuseum
 Hästtämjaren, Norrköpings Konsmuseum
 Arkivet efter GAN

Kunstnere fra Sverige
Novelleforfattere fra Sverige
Digtere fra Sverige
Børnebogsforfattere fra Sverige
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Tied & Tickled Trio

Den tyske gruppe Tied & Tickled Trio er opkaldt efter et bizart japansk, sado-masochistisk ritual og består hovedsageligt af medlemmer fra grupperne Notwist og Village of Savoonga.

Tied & Tickled Trio blev dannet i 1994 af Notwist-medlemmet Markus og Micha Acher. Senere blev duoen (eller trioen alt efter smag) til en sekstet. I 1998 udsendte gruppen deres første selvbetitlede album, der med et vist held parrede kærligheden til Blue Note Jazz og elektronisk tekstur.

Efter en kort pause i 1999, udkom det anmelderroste album EA1 EA2 i 2000. Her blev der for alvor åbnet for sluserne i en skøn pærevælling af jazz, electronica, kraut-rock og dub – plus alt det imellem.

Senest udkom 'A.R.C.' i 2006.

Diskografi

Albums 
 1998: Tied & Tickled Trio (album)
 2000: EA1 EA2
 2003: Observing Systems

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Musikgrupper fra Tyskland
Tiga

Tiga kommer fra Montreal i Canada. Hans musikalske opdragelse startede med, at han rejste med sin dj-far rundt til raves i Goa i Indien. Farmand måtte dog snart se sig overhalet af junior, der i starten af 90'erne begyndte at spinne plader på de cooleste klubber i Montreal. Ingen af dem var dog helt tjekkede nok til den fremadstormende Tiga, der derfor begyndte at arrangere sine egne koncerter og åbne sine egne klubber. Han skulle i den anledning være manden bag Canadas første raveparty.

Senere startede Tiga Canadas første rene techno-butik og senere så pladeselskabet Turbo dagens lys. Oprindeligt var planen ikke, at Tiga ville lave sin egen musik, men det ændrede sig dog, da han mødte den finske dj/producer Jori Hulkkonen. Sammen lavede de et par remixes af bl.a. Princes When Doves Cry og U2's New Years Day, hvis kvalitet dog ikke førte til de helt store klapsalver.

Så var der mere held med et remix af Corey Harts Sunglasses at Night, der blev et kæmpe hit i 2001, og bragte Tiga op blandt de helt store navne. Så stort et navn at han blev bedt om at stå bag en af selskabet K7's velestimerede mix-cd'er Dj Kicks. Her bidrog Tiga selv med nummeret Man Hrdina, hvis b-side, et remix af Nellys Hot in Here, blev et kæmpehit på dansegulvene.

Diskografi

Albums 
 2003: Dj Kicks

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Musikere fra Canada
Dj's fra Canada

id:Tiga
Tonedeff

Battlerapperen Tonedeff bliver betragtet som en af de hurtigste MC's nogensinde. Det forhindrer dog ikke den Chicago-fødte New Yorker i at bryde ud i spontan sang, når lejligheden byder sig. Hvad den ikke sjældent gør.

Det var også som sanger, at verden første gang fik øje på Tonedeff, da han som 16-årig, omkring midten af 90'erne, medvirkede i The Arsenio Hall Show. Hans optræden førte dog ikke til nogen berømmelse.

Som 21-årig flyttede Tonedeff til New York, hvor han blev en berygtet battlerapper. Han vandt en del priser, hvilket bl.a. skaffede ham opvarmningsshows for Brand Nubian, The Beatnuts og Common.

I 1997 dannede Tonedeff pladeselskabet QN5 Music, og sammen med selskabets kunstnere Substantiel, PackFM og Session dannede han gruppen Extended FAMM, der i 2002 udsendte albummet Happy F*ck You Songs.

I 2005 udsendte Tonedeff sin solodebut Archetype, der primært bød på solid undergrunds-battle-inspireret hiphop, men som ifølge Tonedeff selv bl.a. var inspireret af Bjørk, Tori Amos og Enya.

Diskografi

Albums 
 2002: Extended FAMM : Happy F*ck You Songs
 2005: Archetype

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Hiphoppere fra USA
Too Short

Todd Anthony Shaw (født 12. april, 1966), bedre kendt under sit kunstnernavn Too Short (stiliseret som Too $hort), er en amerikansk rapper og pladeproducer. Han blev berømt på West Coast hip hopscenen i slutningen af 1980'erne med tekster, der ofte omhandlede pimps og promiskuitet, men også om narkokultur og overlevelse på gaden. Dette bliver eksemplicifceret i hans mest populære sange "Blow the Whistle" og "The Ghetto".

Han var pioner inden for West Coast rap, Shaw begyndte at indspille musik i 1983 og opnåede en stor fanbase i Oakland, hvor han kommer fra. I 1987 modtog hans fjerde album Born to Mack stor opmærksomhed fra Jive Records, der skrev kontrakt med ham og distribuerede albummet i hele USA. Hans efterfølgende album, Life Is...Too Short, fra 1988 var meget succesfuldt og solgte dobbelt platin, og forblev populært op i 1990'erne.

Diskografi

Studiealbums 

 Don't Stop Rappin' (1985)
 Players (1987)
 Raw, Uncut & X-Rated (1987)
 Born to Mack (1987)
 Life Is...Too Short (1988)
 Short Dog's in the House (1990)
 Shorty the Pimp (1992)
 Get in Where You Fit In (1993)
 Cocktails (1995)
 Gettin' It (Album Number Ten) (1996)
 Can't Stay Away (1999)
 You Nasty (2000)
 Chase the Cat (2001)
 What's My Favorite Word? (2002)
 Married to the Game (2003)
 Blow the Whistle (2006)
 Get off the Stage (2007)
 Still Blowin' (2010)
 No Trespassing (2012)
 The Pimp Tape (2018)
 The Vault (2019)

I samarbejde med andre 
 Dangerous Crew med The Dangerous Crew (1988)
 Don't Try This at Home med The Dangerous Crew (1995)
 History: Mob Music med E-40 (2012)
 History: Function Music med E-40 (2012)
 Ain't Gonna Do It/Terms and Conditions med E-40 (2020)
 Bad MFs med Mount Westmore (2022)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Hiphoppere fra USA