kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Reichenau (ø)

Klosterøen Reichenau er en ø Bodensøen i Tyskland. Øen er den største i søen og har ca 3.200 indbyggere (2008). Den er fra 2000 opført på UNESCOs liste over verdens kulturarv. Benediktinerklosteret som findes på øen, spillede en vigtig religiøs og kulturel rolle i denne del af Europa fra 800 til 1000-tallet.

Reichenauøen er del af Reichenau kommune i Landkreis Konstanz i den tyske delstat Baden-Württemberg. Øen er det kulturelle og administrative centrum i kommunen som også omfatter et område på fastlandet.

Geografi og erhvervsliv 
Reichenauøen ligger i vestenden af Bodensøen, nærmere bestemt Untersee, mellem Konstanz og Radolfzell. Den er knyttet til fastlandet med en dæmning opført i 1838. Dæmningen blev opført på initiativ af Napoleon 3. som tilbragte sine ungdomsår på Schloss Arenenberg på den schweiziske side af søen.

Øens højeste punkt ligger på 438,7 meter over havet og rager ca. 43 meter over vandspejlet i Bodensøen. Reichenau er 4,5 kilometer lang, 1,5 kilometer bred og dækker et område på 4,3 kvadratkilometer. Reichenau er den største ø i søen og mere end seks gange større end den næststørste, Lindau. Siden 1980'erne er øen også den mest folkerige ø i Bodensøen og har i dag (2011) mellem 3.200 og 3.300 indbyggere og dermed ca. 60 % af kommunens befolkning.

Der findes tre landsbyer på Reichenauøen: Oberzell, Mittelzell og Niederzell. Landsbyerne har intet klart centrum, men er præget af spredt bebyggelse.

Ud over turisme består erhvervslivet hovedsagelig af produktion af grønsager, vin og blomster.

Seværdigheder 
Klosterkirken St. Maria og Markus i Mittelzell var klosteret Reichenaus hovedkirke og sæde for klostrets abbed. Kirken blev indviet i 816. St. Peter og Paulkirken i Niederzell mod nordvest på øen, er en søjlebasilika i romansk stil. Kirken blev færdigygget i 1134 og gennemgik en omfattende renovering fra 1750 til 1760. Georgskirken i Oberzell er også en basilika og blev oprindelig opført ca. 900. Borgruinerne i Schopflen er fra 1000-tallet til 1100-tallet og ligger længst mod øst på øen.

Galeri

Eksterne kilder/henvisninger 

 Monastic Island of Reichenau på UNESCOs websted
 Kommunens websted
 Information om seværdigheder (tysk) 

Verdensarvsområder i Tyskland
Baden-Württembergs geografi
Øer i søer
De la pirotechnia

De la Pirotechnia er en bog fra 1540, der betragtes som den første trykte bog om metallurgi, der er blevet udgivet i Europa. Den blev skrevet i Italien og udgivet i Venedig af Vannoccio Biringuccio, der boede i Siena.

Bogen er blevet oversat til engelsk i 1900-tallet. Oversættelsen af Pirotechnia blev udført af Cyril Stanley Smith, der var kemiker og ansat på Manhattanprojektet, og Martha Teach Gnudi. Oversættelsen af De la Pirotechnia har desuden et stort antalt kommentarer og fodnoter.

De la Pirotechnia indeholder 94 træsnit og handler først of fremmest om guld, sølv, kobber, bly, tin og jern. For første gange nævnes reaktioner med guld og sølv, fremstilling, destillation og konstruktion af spejle og keramik. Desuden indeholder bogen afsnit om grundstoffer som kviksølv og svovl samt senere analyse og fremstilling af mineraler samt fremstilling af eksplosiver.
Et andet emne, der bliver behandlet er "alkymisternes ugudelighed og arrogance i deres forsøg på at overgå naturen".

Hans afsnit om eksplosiver er bl.a. blevet brugt i moderne tid til at fremstille såkaldte ildlanser, på det danske frilandsmuseum og forsøgscenter Middelaldercentret. Lanserne, der kendes helt tilbage fra 1100-tallets Kina, er en slags romerlys på en lang pind, der sender små kugler med brændende materiale afsted, der er beregnet til at sætte ild på fjendens bygninger.

Den næste bog om metallurgi var De re metallica, der blev skrevet på Latin af Georgius Agricola og udgivet i 1556. I denne udgivelse bliver Biringuccio citeret for sit vigtige arbejde i indledningen:
 "Nuper uerò Vannocius Biringuccius Senensis, homo disertus, & multarum rerum peritus, uulgari Italorum sermone tractauit locum De metallis fundendis, separandis, agglutinandis."
Omtrentlig oversættelse:
 "For nylig behandlede Vannoccio Biringuccio fra Siena, en veltalende og højtuddannet mand i sproget italiensk, støbning af metal, adskillelse, spaltning."

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Litteratur fra Italien
Litteratur fra middelalderen
Metallurgi
Faglitterære bøger
Litteratur i 1540
Louis de Geer (1587-1652)

Louis De Geer (født 17. november 1587 i Liège, død 19. juni 1652 i Amsterdam) var en nederlandsk købmand, som handlede meget med Sverige og blev den svenske storindustris egentlige grundlægger. Han blev gennem sine 16 børn stamfar til den svenske adelsslægt De Geer.

Han uddannede sig til købmand og drev forretning først i Dordrecht og senere i Amsterdam.
Omtrent 1617 trådte de Geer først i forbindelse med den svenske stat; han begyndte med at forstrække regeringen med penge og anbragte derefter stedse større kapitaler i svenske foretagender.
Særlig var han virksom inden for jernindustrien, og denne opblomstrede hurtig under hans ledelse.
De ny arbejdsmetoder han indførte, herskede i svensk industri i over 2 århundreder.
Finspång i Östergötland blev dens midtpunkt, og i sammenhæng hermed blev byen Norrköping en vigtig industriby og eksporthavn, der på alle måder begunstigedes af regeringen.
For at ophjælpe industrien ved indførelse af ny arbejdsmetoder indkaldtes et stort antal bjergværks- og jernarbejdere fra de Geers hjemland til Sverige.
Adskillige af disse Valloner-slægter har skabt sig et fremragende navn i deres ny fædreland, også på andre områder end industriens.
I 1627 kom de Geer selv til Sverige og blev øjeblikkelig svensk borger; 1641 blev han adlet.
Hans virksomhed blev stedse mere omfattende, f.eks. forestod han således kobber- og salthandelen, efter at staten havde taget denne i sine hænder, ligesom han også overtog ledelsen af statens samtlige geværfabrikker.
Hans private forretningsvirksomhed udvidedes samtidig til at omfatte stadig flere gruber og jernværker.
Det var dog ikke blot på industriens felt, at de Geer kom til at gøre Sverige tjenester, også på det rent politiske område har han haft stor betydning.

Under krigen med Danmark 1643-45 søgte han at skaffe Sverige hjælp fra den nederlandske stat og udrustede nærmest på egen bekostning i Holland en eskadre mod Danmark, som dog af Christian 4. blev tvunget til at vende om efter slaget i Listerdyb.
Snart havde de Geer dog en ny eskadre færdig, som befriede Gøteborg for den danske blokade, trængte gennem Øresund og forenede sig med den svenske flåde, hvorpå de forenede eskadrer 13. oktober 1644 mellem Femern og Lolland fuldstændig besejrede en rigtignok meget underlegen dansk flådeafdeling under Pros Mund.
Danmark var nu tvunget til at slutte fred.
Under fredsperioden efter 1645 helligede de Geer sig på ny med kraft til industriens udvikling.

Nye fabrikker anlagdes, flere vallonere indkaldtes.
Også for Sveriges udenlandske handel virkede han og særlig ved anlæggelsen af en koloni ved Cabo Corso på Guldkysten.
Hans storhed var ikke blot købmandens og den industridrivendes; han forstod frem for alt at underordne sine egne private interesser under noget højere, under statens og det almenes, og han er herved, ved sin kraft og sine evner, i fremragende grad blevet sit ny fædrelands velgører.
Han bragte store ofre både i det religiøse livs og oplysningens tjeneste.
Axel Oxenstierna nærede stor tillid til ham.

Eksterne links 
 
 Louis De Geer - Den Store Danske
 Louis De Geer - Riksarkivet

Personer fra Vallonien
Personer fra Liège
Magdalena Andersson

Eva Magdalena Andersson (født 23. januar 1967 i Uppsala) er en svensk politiker, som er partileder for Socialdemokraterna og tidligere Sveriges statsminister og finansminister.

Biografi 
Andersson har tidligere været overdirektør for Skatteverket. Hun er civiløkonom fra handelshøjskolen i Stockholm, hvor hun tog sin eksamen i 1992. Hun læste ved Harvard University og begyndte en forskerkarriere indenfor nationaløkonomi ved handelshøjskolen, men fuldførte ikke uddannelsen.

3. oktober 2014 blev hun udnævnt til finansminister i Stefan Löfvens første regering.

4. november 2021 blev Andersson på en partikongres valgt til leder af Socialdemokraterna som efterfølger for Stefan Löfven som tidligere havde annonceret sin afgang.

Den 24. november 2021 blev Anderssons kandidatur til statsministerposten forelagt Riksdagen efter af statsminister Stefan Löfven havde trådt tilbage. Der var ikke i Riksdagen flertal for udnævnelse af hende til statsminister, da 117 stemte for udnævnelsen og 174 stemte imod og 57, der undlod at stemme. Tiltræden som statsminister kræver dog ikke et flertal for, men alene at der ikke er et flertal imod. Det var planlagt at den nye regering skulle indsættes på et møde med den svenske konge 26. november 2021. Men nogle timer efter godkendelsen trak Miljöpartiet sig ud af den kommende regering fordi oppositionen havde fået deres forslag til finanslov vedtaget i Riksdagen. Andersson ønskede i stedet nu at danne en regering kun med Socialdemokraterna. Det krævede imidlertid en fornyet godkendelse i Riksdagen at indsætte en regering med en ændret partisammensætning, så indsættelsen af regeringen blev foreløbig udsat.

I en en ny -afstemning 29. november 2021 godkendte Riksdagen Andersson for anden gang som ny svensk statsminister. Der var 101 som stemte for, 75 som stemte blankt og 173 som stemte mod hende som ny statsminister. Det var dermed ikke flere end halvparten som var i mod, og hun kunne dermed anses som godkendt Den 30. november 2021 dannede hun Regeringen Andersson, og hun overtog som Sveriges statsminister efter Stefan Löfven. Regeringsskiftet skete i en konselj (regeringsskifteskonselj eller skifteskonselj) på Stockholms Slot den 30. november kl. 13 under ledelse af kong Carl XVI Gustav.

Ved Riksdagsvalget i Sverige 2022 mistede Magdalena Anderssons regering flertallet i Riksdagen, og Anderssons regering blev afløst en en regering under Ulf Kristersson.

Referencer 

Sveriges statsministre
Finansministre fra Sverige
Partiledere for de svenske socialdemokrater
Personer fra Uppsala
Åsa Romson

Åsa Elisabeth Romson (født 22. marts 1972 i Salem i Stockholms län) er en svensk jurist og politiker fra Miljöpartiet de Gröna. Hun var mellem 2010 og 2017 medlem af den svenske rigsdag og fra  2011 til 2016 sammen med Gustav Fridolin talsperson for Miljöpartiet de gröna. 

Hun var fra den 3. oktober 2014 til den 25. maj 2016 Sveriges klima- og miljøminister og vicestatsminister i regeringen Löfven I. 

Hun blev valgt til byrådet i Stockholm i 2002 og sad der til 2010 fra 2004-2006 som gruppeformand. Hun blev indvalgt i Riksdagen 2006, men tog ikke pladsen. I 2012 modtog hun juridisk doktorgrad i miljøret ved Stockholms Universitet for sin disputats Environmental Policy Space and International Investment Law.

Referencer 

Miljøministre fra Sverige
Svenskere i 1900-tallet
Svenskere i 2000-tallet
Politikere fra Miljöpartiet
Selskabet for Tidebøn og Gregoriansk Sang

Selskabet for Tidebøn og Gregoriansk sang hed indtil 2011 Selskabet Dansk Tidegærd. Det blev stiftet i 1965 af bl.a. præsterne Dag Monrad Møller, Knud Andersen og Harald Vilstrup, samt organisterne Finn Viderø og Ethan Rosenkilde Larsen. Man samledes til årlige sommermøder bl.a. i Løgumkloster (1965-1991 og 1997) og fra 2004 efterårsmøder andre steder, bl.a. Ringsted (2004-2010), nu i Bethlehemskirken i København. Om foråret holdes endvidere en Tidebønsdag. Selskabet arbejder primært inden for Folkekirken.

I 1971 udgav Dag Monrad Møller, Harald Vilstrup, Finn Viderø og Ethan Rosenkilde Larsen Dansk Tidebog (2. udgave) og Det danske Antifonale I, som fulgtes i 1977 af Antifonale II (Kirkeåret) ved samme udgivere. I 1981 udkom salmebogstillægget 129 salmer med dagens tidebønner - foruden et kassettebånd med disse. I 1997 udgav Selskabet Den Lille Tidebog med Dagens Tidebønner med tilhørende CD.

I 2010 kom Bibelsk Fællesbøn, i 2012 en revideret udgave af Completorium (Nattebøn), i 2013 Søndagens Tidebønner og i 2014 Kirkeårets Festvespere.
Det danske arbejde er baseret på det tilsvarende svenske (Laurentius Petri Sällskapet). De seneste udgivelser har dog også materiale fra andre traditioner, bl.a. den ortodokse. I 2015 kom en samling med Bibelske Lovsange (Cantica) foruden Halleluja og Sekvenser til højtidsdage. De bibelske lovsange har både gregoriansk sang og nykomponerede menlodier

I 2016-17 udgav Selskabet Dansk Tidebog, 3. udgave, i tre bind. Det er en revideret udgave af 2. udgave, men med nogle nyheder.  Dels var alle  bøjninger til Tonus In Directum, som ikke har været brugt tidligere herhjemme, men som gør det lettere at synge Psalmer mv. uden forberedelse. De klassiske toner kræver forberedelse. Endvidere ortodoks indledning til Morgen- og Aftensang (Laudes/Vesper) foruden Lystændingsbøn (Lucernarium) til Vesper lørdag/søndag og festdage, her efter engelsk, franciskansk forbillede. Endelig er der også det ortodokse litani efter Kiev-tradition foruden et svensk Litani med dansk tekst.

Senest udsendte selskabet i 2020 en udvidet udgave af Nattebøn (Completorium) med materiale til hver dag i ugen og kirkeåret.

Selskabets formand er pt. organist Kim Thinggaard, Betlehemskirken, næstformand pastor Mette Ladefoged, Psykiatrisk Center og Hvidovre kirke, koordinator jurist Kirsten Kjærgaard.

Eksterne kilder 
Selskabet for Tidebøn og Gregoriansk Sangs hjemmeside
 Laurentius Petri Sällskapets hjemmeside 

Danske kirkelige foreninger
Etableret i 1965
John O'Keefe

John O'Keefe (født 18. november 1939 i New York) er en amerikansk-britisk forsker. I 2014 blev han tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medicin sammen med ægteparret May-Britt og Edvard Moser "for deres opdagelser af celler, som udgør et positioneringssystem i hjernen".

O'Keefe tog sin doktorgrad i fysiologisk psykologi ved McGill University i Montreal i Canada i 1967. Han forskede derefter ved University College London og blev der udnævnt til professor i neurovidenskab i 1987. Han er i dag leder for Sainsbury Wellcome Centre for Neural Circuits and Behaviour ved samme universitet.

Noter

Eksterne henvisninger 

Nobelprismodtagere i medicin
Nobelprismodtagere fra USA
Personer fra New York
Arvid Posse

Arvid Rutger Posse (født 15. februar 1820 i Skåne, død 24. april 1901 i Stockholm) var en svensk greve og statsmand, der var Sveriges anden statsminister fra 1880 til 1883.

Biografi 
Posse tog 1840 juridisk eksamen, men forlod allerede 1849 embedsvejen og bosatte sig på Charlottenlunds slot vest for Ystad og helligende sig foruden  landbruget kommunale hverv. Sin politiske bane begyndte han som medlem af Adelsstanden på rigsdagene 1856—58. Han var på rigsdagen 1865—66 blandt modstanderne af forslaget til en repræsentationsreform; han mente, at landbrugsinteresserne ville blive alt for overmægtige, dersom reformen vedtoges. Da den blev vedtaget, blev Posse imidlertid allerede på rigsdagen 1867 den mest fremragende leder netop af det i den nye rigsdag fremtrædende Landtmannaparti: han var repræsentant i 2. kammer for Ljunits' og Herrestads Herreder 1867-81. 1876-80 var han 2. kammers formand. Han var den mest fremragende parlamentariske personlighed i Sverige og den mægtigste partileder. 19. april 1880 blev Posse statsminister efter ministeriet De Geer. December 1880-marts 1881 var han chef for Finansdepartementet. De vigtigste spørgsmål, hvis løsning ventedes af ministeriet Posse, var forsvarets organisation og i sammenhæng hermed grundskatterne og Indelningsverkets ophævelse. Spørgsmålenes løsnings forberedtes ved kancelliarbejde, og på rigsdagen 1883 fremsatte ministeriet sine forslag. Grundskatterne skulde efterhånden afskrives, og Indelningsverket skulle forsvinde; forsvaret skulle ordnes, så hæren skulle bestå af en gren, anskaffet ved hvervning, og værnepligtige. Ved behandlingen af forslaget viste det sig imidlertid, at Landtmannapartiet ikke længere fulgte sin tidligere leder, og at Posse overhovedet ikke kunde regne med det som med et parlamentarisk majoritetsparti. Da de store forslag faldt, fratrådte Posse 13. juni 1883. Han blev nu præsident i Kammerretten og forblev på denne post til oktober 1889. I Skåne beklædte Posse flere vigtige poster: i bestyrelsen for "Skånska hypoteksföreningen", i bestyrelsen for Höganäs stenkolsverk med mere, og hans virksomhed var af den største betydning for provinsens udvikling.

Se også 
 Sveriges regeringer

Kilder 
 

Sveriges statsministre
Godsejere fra Skåne
Grever fra Sverige
Svenskere i 1800-tallet
Margot Wallström

Margot Elisabeth Wallström (født 28. september 1954 i Kåge, Västerbottens län) er en svensk og europæisk socialdemokratisk politiker. Hun var udenrigsminister i Regeringen Löfven fra 2014 til 2019.

Wallström var socialminister fra 1996 til 1998. Fra 2004 til 2010 var hun næstformand i Europakommissionen og kommissær for institutionerne og kommunikationsstrategi. Fra 1999 til 2004 var hun miljøkommissær.

Referencer 

Udenrigsministre fra Sverige
Socialministre fra Sverige
Kirkeministre fra Sverige
Ministre for nordisk samarbejde fra Sverige
Europa-Kommissærer fra Sverige
Socialdemokrater fra Sverige
Europa-Kommissærer 1999-2004
Europa-Kommissærer 2004-2009
Teizo Matsumura

Teizo Matsumura (født 15. januar 1929 i Kyoto, Japan, død 6. august 2007) var en japansk komponist, professor. lærer og poet.

Matsumura hører til de ledende japanske komponister i det 20. århundrede. Han var influeret af Maurice Ravel og Igor Stravinskij.

Han har skrevet to symfonier, hvoraf den første hører til en af de vigtigste symfonier fra Japan. Matsumura har desuden skrevet orkesterværker, kammermusik, to klaverkoncerter, filmmusik og kotomusik etc.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 - (1965) - for orkester
 Symfoni nr. 2 - (1998) - for orkester
 Klaverkoncert nr. 1 & 2 (1973, 1978) - for klaver og orkester
 "Pneuma" (1986) - for strygerorkester

Eksterne kilder/henvisninger 

 Om Teizo Matsumura på musicweb-international.com

Komponister fra Japan
Lærere
Forfattere fra Japan
Robert Themptander

Oscar Robert Themptander (født 14. februar 1844 i Stockholm, død 30. januar 1897 sammesteds) var en svensk statsmand, der var Sveriges statsminister fra 1884 til 1888.

Biografi 
Han tog allerede 1863 juridisk eksamen og gjorde derefter tjeneste dels ved Svea hovrätt, dels som notar ved Riksdagen; blev 1871 sekretær hos Justitieombudsmannen, 1874 fiskal i Tullstyrelsen og 1878 bureauchef sammesteds. Samme år valgtes han i Stockholm til 2. Kammer, blev december 1880 konsultativ statsråd i Arvid Posses ministerium, overtog 3 måneder senere Finansministeriet og blev maj 1884 desuden statsminister i steden for Thyselius, som ønskede Sveriges indblanding i striden mellem kongen og Norges Storting. I denne stilling fik han det længe omstridte hærordnings- og det dermed sammenhængende skattespørgsmål væsentlig fremmet ved at gennemføre en ny værnepligtslov og samtidig delvis afskrivning (med 3 tiendedele) af grundskatterne og gjorde derved ende på — hvad han kaldte — "århundredgamle uretfærdigheder". Han fik tillige oprettet postsparebanker 1883, gennemførte flere skattereformer og kæmpede djærvt for frihandelen (var allerede 1878 medlem af komiteen for udarbejdelsen af en ny toldtarif); men da han ikke kunde hindre indførelsen af korntold, trak han sig februar 1888 tilbage fra statsstyrelsen og opgav samtidig sit hverv som medlem af 1. Kammer (siden 1883). Snart efter blev han landshøvding i Stockholms Län indtil august 1896; valgtes 1893 samt på ny 1896 til 2. Kammer som udpræget liberal (kæmpede 1894 mod en indskrænkning af byernes repræsentation); var 1895 medlem af unionskomiteen og brugtes desuden i mange andre vigtige hverv.

Se også 
 Sveriges regeringer

Kilder

Eksterne henvisninger 

Sveriges statsministre
Finansministre fra Sverige
Svenskere i 1800-tallet
Personer fra Stockholm
Yasushi Akutagawa

Yasushi Akutagawa (født 12. juli 1925 i Tabata, Tokyo, Japan, død 31. januar 1989) var en japansk komponist og dirigent.

Akutagawa studerede komposition på Tokyo Conservatory of Music, side om side med Ikuma Dan og Toshiro Mayuzumi.

Han har skrevet tre symfonier, orkesterværker, opera, filmmusik, balletmusik, kammermusik etc. Akutagawa var inspireret af bl.a. Dmitrij Sjostakovitj, Aram Khachaturian og Sergej Prokofjev. Han hører til de vigtigste japanske komponister i det 20. århundrede.

Udvalgte værker 

 "Første Symfoni" (Symfoni nr. 1) (1954-1955) - for orkester
 "Symfoni for Børn" (Symfoni nr. 2) (1957) - for børnekor og orkester 
 "Ellora Symfoni"  (Symfoni nr. 3) (1958) - for orkester
 "Triptykon" (1953) - for strygerorkester
 "Symfonisk treenighed" (1948) - for orkester 
 "Orfeus i Hiroshima" (1960-1967) - opera 
 "Fortabt paradis" (1950) - ballet 
 "Symfonisk ostinat" (1967) - for orkester

Eksterne kilder/henvisninger 

 Om Yasushi Akutagawa  på japannavigator.com
 Om Yasushi Akutagawa på musicweb-international.com

Komponister fra Japan
Dirigenter fra Japan
Personer fra Tokyo
Ebru Gündeş

Ebru Gündeş (født 12. oktober 1974) er en tyrkisk sanger og skuespiller.

Eksterne henvisninger 

 
 Ebru Gündeş Farsca 

Skuespillere fra Tyrkiet
Sangere fra Tyrkiet
Personer fra Istanbul
Gladsaxe Skøjteløber-Forening

Gladsaxe Skøjteløber-Forening er en dansk skøjteklub, som holder til i Gladsaxe Skøjtehal i Gladsaxe. Klubben blev stiftet i 1960 samtidig med opførelsen af Gladsaxe Skøjtehal. I begyndelsen var klubben ligeledes en ishockeyklub, hvis bedste hold hurtigt blev blandt Danmarks bedste, og som i perioden 1966–75 vandt Danmarksmesterskabet i ishockey fem gange. I 2002 blev ishockeyafdelingen udskilt i en selvstændig forening, Gladsaxe Ishockey, hvorefter Gladsaxe Skøjteløber-Forening forsatte som en ren klub for kunstskøjteløb.

Se også 
 Gladsaxe Ishockey

Kilder / eksterne henvisninger 
 Gladsaxe Skøjteløber-Forening  
 Gladsaxe Ishockey - 50 år med ishockey i Gladsaxe 

Skøjteklubber i Danmark
Etableret i 1960
Skøjteløber-Forening
Kelleris Hegn

Kelleris Hegn er en fredskov beliggende i Nordøstsjælland mellem Kvistgård og Espergærde. Skoven udgjorde tidligere et sammenhængende område men er i nyere tid blevet gennemskåret af Helsingørmotorvejen. I tilknytning til skoven ligger "Kelleriskilen", et fredet landområde mellem Espergærde og Humlebæk.

Beskrivelse 

Skoven er omkring 66 ha stor. Skoven er overvejende løvskov (83 % af arealet bevokset med løvtræ. 17 % er nåletræ, næsten udelukkende er rødgran). I skovens sydvestlige hjørne ligger den godt 1 ha store Nørager Mose.

Plantevækst 

I skoven findes blandt andet kristtjørn (Ilex aquifolium) og Almindelig Guldnælde (Lamiastrum galeobdolon ssp. galeobdolon).

Historie 

Navnet "Kelleris Vang" optræder allerede i forbindelse med matriklen i 1682 og findes senere på det Langenske Skovkort fra 1766 over Frederik 5.s revir. som "Keller Riis"  Den senere fredskov udgjorde forud for landboreformerne en del af et større skovområde mellem Nyrup, Mørdrup, Tibberup og Espergærde. I 1790 blev skoven udskiftet af landbrugsfællesskabet og tillagt nogle mindre arealer fra Nyrup og Munkegårde landsbyer. Skoven blev indhegnet med stengærde, og der blev oprettet en skovfogedbolig.

I 1974 blev Helsingørmotorvejen ført omtrent tværs gennem skoven, og samtidig blev Hornbækvej forlagt nordligere med direkte forbindelse fra Kvistgård til Tibberup; desuden blev anlagt til- og afkørselsramper. Disse forandringer betød, at fredsskovarealet blev formindsket med 14 ha. Trods løfter er de bortskårne fredsskovarealer aldrig blevet erstattede af andre.

Friluftsliv 

Kelleris Hegn benyttes i nogen udstrækning af den nærliggende Stenbjerggård rideskole. Hundeluftning forekommer i skoven. En del af beboerne i Kvistgård og Espergærde benytter skoven til gå- og motionsture. En del skovgæster kommer kørende til skoven.

Kelleris Hegn indgår i Nationalpark Kongernes Nordsjælland.

Noter

Litteratur 
 Analyse af den biologiske mangfoldighed i nordsjællandske statsskove (Grønning & Lind, 2004) (=Biologisk skovrapport)
 Danmarks Natur, bind 6: Skovene; Politikens Forlag, 1969 (=DN)

Eksterne henvisninger 
 

Skove i Helsingør Kommune
Statsskove i Danmark