kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gloria Swanson

Gloria Swanson (født 27. marts 1899, død 4. april 1983) var en amerikansk filmskuespiller.

Opvækst 
Født Gloria May Josephine Svensson på en militærbase i San Juan, Puerto Rico til en svensk-amerikansk far. Hun voksede op i Chicago og Key West.

Karriere 
Hun fik sin filmdebut i 1915, som statist i The Fable of Elvira and Farina and the Meal Ticket. Samme år spillede hun med i The Ambition of the Baron, men allerede det følgende år var hun en stjerne, i A Dash of Courage. Hun spillede med i mange Mack Sennett slapstick-komedier. Men i 1919 skrev hun kontrakt med Cecil B. DeMille, som gjorde hende til hovedrolleindehaver i en række romantiske film. Hun spillede med i stumfilmen Beyond the Rocks, fra 1922, med Rudolph Valentino.

Filmen Queen Kelly fra 1929, blev instrueret af Erich von Stroheim og produceret af Joseph P. Kennedy, Sr., far til den senere præsident i USA John F. Kennedy. Rygter sagde at hun også privat var sammen med den ældre Kennedy på det tidspunkt.

Oscar-nomineringer 
 1951 – Bedste kvindelige hovedrolle – Sunset Blvd.
 1930 – Bedste kvindelige hovedrolle – The Trespasser
 1929 – Bedste kvindelige hovedrolle – Sadie Thompson

Ægteskaber 

Hun blev gift seks gange og fik to døtre og adopterede en tredje

 Skuespiller Wallace Beery i 1916. de blev skilt i 1919.
 Herbert K. Somborn, ejeren af the Brown Derby restaurant, i 1919. Deres datter Gloria blev født i 1920. De blev skilt i 1923.
 Den franske aristokrat, Marquis Henry de la Falaise, i 1925. Dette ægteskab endte i en skilsmisse i 1930.
 Michael Farmer i 1931. De fik en datter sammen – Michelle Bridget Farmer – men endte i en skilsmisse i 1934. 
 William N. Davy i 1945. De blev skilt i 1946. 
 Swansons sidste ægteskab var med William Dufty (forfatter af Lady Sings the Blues i 1976).

Galleri

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Personer fra Chicago
Amerikanere i 1900-tallet
Hollywood Walk of Fame
Oscar-nominerede skuespillere
Sigvard Munk

Sigvard Jensen Munk (født 17. april 1891 i Ørnstrup ved Horsens, død 10. april 1983 i København) var en dansk socialdemokratisk politiker, der i tiden 1956-1962 var Københavns Kommunes overborgmester.

Munk var søn af gårdejer Andreas Munk (død 1910) og hustru Karen f. Hansen (død 1951). Han blev udlært som mekaniker på Emil Møllers Telefonfabrik i Horsens, var medlem af Københavns Borgerrepræsentation 1928-35, rådmand 1935-38 og borgmester for Magistratens 3. Afd. (socialborgmester) 1938-56 indtil han blev overborgmester.

Han var også medlem af Folketinget (Socialdemokratiet) 1931-38, medlem af Overskyldrådet 1935-38 og af Folketingets Finansudvalg 1936-38, medlem af Københavns Havnebestyrelse fra 1937, af steriliseringsudvalget 1939-56 og af tilsynsrådet for Bikuben fra 1939, formand i forretningsudvalget og bestyrelsen for Københavns Idrætspark 1951-56, medlem af bestyrelsen for Samfundet og Hjemmet for Vanføre 1953-56 og for Børnenes Kontor fra 1955, medlem af Civilforsvarsrådet fra 1956, formand for Civilforsvarskommissionen i Storkøbenhavn fra 1956 og medlem af forretningsudvalget for Socialdemokratiet fra 1957 til 1961.

Han var formand og forretningsfører for Generalkonsul Jens Olsens Fond fra 1960 og medlem af tilsynsrådet for børnehjemmet Jens Olsens Minde. Han modtog Fortjenstmedaljen af guld.

Sigvard Munk tog i 1943, da han var socialborgmester, initiativ til at evakuere Københavns Synagoges toraruller.

Han blev gift 22. april 1916 med Marie M., f. 10. september 1891 i Horsens, datter af guldsmed Mikkel Jensen og hustru Rasmine f. Rasmussen.

Henvisninger

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1957 og 1974
 Erik Henriques Bing: Torarullerne. Evakueringen af Københavns Synagoges toraruller i 1943, København 2005, 

Borgmestre i København
Danskere i 1900-tallet
Folketingsmedlemmer i 1930'erne
Tidligere folketingsmedlemmer fra Socialdemokraterne
Medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation i 1900-tallet
Modtagere af Fortjenstmedaljen i guld
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Borgmestre fra Socialdemokraterne
Tidligere medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation fra Socialdemokraterne
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Mekanikere fra Danmark
Taastrup

Taastrup eller Tåstrup ligger på Nordøstsjælland og er en forstad til København. Den ligger øst for den gamle landsby Høje-Taastrup, der nu er vokset sammen med selve Taastrup. Byen har  og ligger i Høje-Taastrup Kommune under Region Hovedstaden.

Taastrup er vokset op omkring Taastrup Station, hvorved de oprindelige landsbyer Valby (ofte kaldet Taastrup-Valby for at undgå forveksling) og Klovtofte er vokset sammen. I mange år efter stationens anlæggelse i 1847 blev den kaldt Køgevejens Station, idet den ligger nær den gamle landevej Køgevej.

Området Taastrup strækker sig omtrent nord-syd ad Taastrup Hovedgade fra Klovtoftekrydset (krydset mellem Roskildevej og Taastrup Hovedgade) til Ishøj Stationsvej og omfatter to sogne, Taastrup Nykirke og Rønnevang. I alt har Taastrup og den dermed sammenhængende bebyggelse godt 32.000 indbyggere (2009) inklusive 14 personer i tilstødende bebyggelse i Ishøj Kommune.

Navn 
Navnet Taastrup, også stavet fx Tostrup (jf. Atlas Danicus), har historisk været knyttet til det nuværende Høje Taastrup og det område, Høje Taastrup Sogn oprindelig dækkede. En ny bydel i den sydlige del af Høje-Taastrup Kommune har fået navnet Torstorp, der etymologisk skal betyde det samme som Taastrup.

Navnet Tåstrup er dog i det 12. århundrede kendt som Thorstenstorp og kommer af navnet "Thorsten" og ordet "torp"

Den officielle retskrivning anbefaler at stave byens navn med Å, men Aa er ligeledes også tilladt, selvom Tåstrup ikke er nævnt specifikt i Retskrivningsordbogen. Kommunen har besluttet at gå tilbage til den gamle stavemåde Taastrup, hvilket DSB, Vejdirektoratet og Banedanmark efterhånden har accepteret.

Erhverv 
Detailhandelen ligger næsten udelukkende langs Taastrup Hovedgade (indtil 1. januar 2006 en del af Køgevej) og i Taastrup Stationscenter, som blev opført i 1972. Der er andre butikscentre i byen, herunder Blåkildecentret.

Et nyt lille butikscenter, Taastrup Torv, der ligger ved Taastrup Station, blev indviet den 26. september 2013.

DSB flyttede i 2013 sit hovedkvarter til byen, og flere andre små og mellemstore virksomheder har, eller har haft, domicil i Taastrup. Heriblandt den danske sprøjteproducent Hardi, som dog afviklede dette i 2016, samt kommunikations og datacenterleverandøren GlobalConnect.

Kendte personer fra Taastrup 
 Lene Andersen – Forfatter, Forlægger og Civiløkonom
 HuskMitNavn – Kunstner og streetartist
 Kenneth Cockwhore - DJ og LGBT+ Aktivist
 Christopher Læssø – Skuespiller og TV-vært
 Ole Thisted – Journalist og tidligere vært på TV Avisen
 Michèle Bellaiche – Journalist og TV-vært på GO' Aften Danmark
 Hans Lindberg – Håndboldspiller
 Erkan Özden – Journalist og TV-vært
 Kristina Kristiansen – Håndboldspiller
 Louise Laursen - Bueskytte
 Lasse Schöne - Fodboldspiller
 Jesper Lindstrøm - Fodboldspiller
 Sofie Linde - Skuespiller og TV-vært

Noter 

 
Bydele i Taastrup
Byer og bydele med genforeningssten
Bibliotheca danica

Bibliotheca danica er et trykt fælleskatalog, omfattende stort set alle danske bøger, småtryk og periodika trykt før 1830. Det blev udarbejdet under ledelse af Christian Bruun, og registre og supplement blev udarbejdet af Lauritz Nielsen. Det udkom i perioden 1877-1931. Værket blev genudgivet i 5 bind i 1961-1965.

Holger Ehrencron-Müller udarbejdede desuden en fortsættelse af værket der førte det op til 1840, samt inkluderede tryk fra Slesvig-Holsten.

I 1990'erne blev det indarbejdet i det Kongelige Biblioteks søgesystem Rex, værket er desuden digitaliseret og tilgængelig på det Kongelige Biblioteks hjemmeside.

Henvisninger

Kilder 
 Svend Bruhns, Bibliografiens historie i Danmark, 1700- og 1800-tallet, Aalborg Universitetsforlag, 2004. .
 Erik Dal, Bibliotheca Danica 1482-1830 in: Danske opslagsværker, hæfte 3, 1971, s. 225-98.

Eksterne henvisninger 
 Om Bibliotheca danica hos Det Kongelige Bibliotek. "Bibliotheca danica [1482-1830] og supplement 1831-1840"
 Bibliotheca danica findes i digitaliseret form på Internet Archive, Archive.org
 Om Bibliotheca danica på Jmarcussen.dk. Noter om værkets tilblivelse og systematik fra 2011 af Jørgen Marcussen

Opslagsværker
Bibliografier
Deuterokanoniske Bøger

De Deuterokanoniske Bøger kaldes også de Gammeltestamentlige Apokryfer og anerkendes som del af Bibelen af de ortodokse kirker og den romersk-katolske kirke, mens de protestantiske kirker ser forskelligt på dem: De reformerte kirker afviser dem fuldstændigt, mens Luther havde en mere positiv holdning. De havde en lavere status end de kanoniske skrifter men var alligevel "gode og nyttige at læse". Indtil slutningen af 1800-tallet blev de trykt som et tillæg til Det gamle Testamente. Derefter blev de udeladt. Efter 1960 er der danske bibeludgaver med dem fx Det Danske Bibelselskabs online-udgave af Bibelen.
 
Bøgerne er jødiske skrifter fortrinsvis fra omkring vor tidsregnings begyndelse, der foregiver at være skrevet af bibelske personer.
Skrifterne var med i den græske oversættelse af Det gamle Testamente men ikke medtaget i den ca. 90 e.Kr. fastlagte kanon for den jødiske hebraiske bibel. 

 Tobits Bog
 Judits Bog
 Tilføjelser til Esters Bog
 Første Makkabæerbog
 Anden Makkabæerbog
 Visdommens Bog
 Siraks Bog
 Manasses Bøn
 Baruks Bog
 Jeremias' Brev
 Tilføjelser til Daniels Bog

Se også
Apokryfe skrifter

Kilde/reference 
 Det Danske Bibelselskab

Eksterne henvisninger 
 Canon of the Old Testament , hovedside: Catholic Encyclopedia 
 Deuterocanon Use in New Testament
Prophecies in the Deuterocanonical books
Deuterocanonical books – Full text from Saint Takla Haymanot Church Website (also available, the full text in Arabic)
Protestants defending the Deuterocanonical books

Kristendom i antikken
Jack Dempsey

William Harrison "Jack" Dempsey (24. juni 1895 – 31. maj 1983) var en verdensmester i sværvægtsboksning. 

Han vandt mesterskabet i 1919 i en legendarisk kamp mod Jess Willard og tabte i 1926 titlen til Gene Tunney foran mere end 120.000 tilskuere. 

Jack Dempsey har fået opkaldt cicliden (Archotentrus octofasciatum) efter sig; angiveligt grundet fiskens aggressive adfærd.

Boksere fra USA
Verdensmestre i sværvægtsboksning
Indiansk-amerikanere
Boksere i International Boxing Hall of Fame
Frimurere fra USA
Køge Kommune (1970-2006)

Køge Kommune i Roskilde Amt blev dannet ved kommunalreformen i 1970. Ved strukturreformen i 2007 blev den udvidet til den nuværende Køge Kommune ved sammenlægning med Skovbo Kommune.

Køge købstad 
Køge havde været købstad, men det begreb mistede sin betydning ved kommunalreformen. I 1940 blev Køge købstads landdistrikt indlemmet i købstaden. I 1966 blev Lellinge sognekommune indlemmet i købstaden:

Herfølge Kommune 
I 1968 blev 2 sognekommuner i Præstø Amt frivilligt lagt sammen til Herfølge Kommune:

Køge Kommune 
Ved selve kommunalreformen blev Herfølge og 2 sognekommuner lagt sammen med Køge købstad til Køge Kommune:

Sogne 
Køge Kommune bestod af følgende sogne fra Ramsø Herred i Roskilde amt og Bjæverskov Herred i Præstø Amt:
 Boholte Sogn (Ramsø Herred)
 Herfølge Sogn (Bjæverskov Herred)
 Højelse Sogn (Ramsø Herred)
 Køge Sogn (Ramsø Herred)
 Lellinge Sogn (Bjæverskov Herred)
 Sædder Sogn (Bjæverskov Herred)
 Ølsemagle Sogn (Ramsø Herred)

Borgmestre

Noter 

Kommuner i Danmark (1970-2006)
Køge Kommune
Homomorfi

Betegnelsen homomorfi benyttes om en afbildning  som bevarer matematiske strukturer. Kriterierne for homomorfi afhænger altså af hvordan G og H betragtes som matematiske objekter (se eksempler nedenfor).

En bijektiv homomorfi hvis inverse også er en homomorfi, kaldes for en isomorfi. Undertiden bruges betegnelserne monomorfi og epimorfi for en injektiv henholdsvis surjektiv homomorfi.

Er G=H, taler man om en endomorfi. En isomorfi der også er en endomorfi , kaldes en automorfi.

I det følgende beskrives kort homomorfi for grupper, ringe og legemer.

Gruppehomomorfi 

Lad der være givet grupper  og . Da er  en gruppehomomorfi
hvis der for hvert  gælder .

Bemærk, at der for vilkårligt  gælder ,
samt .

For en givet gruppe  udgør automorfierne på  sammen med funktionssammensætning en gruppe. Denne kaldes for s automorfigruppe, og benævnes i reglen

Ringhomomorfi 

Lad  være kommutative ringe. Da kaldes en afbildning  for en
ringhomomorfi (eller, hvis det er underforstået, blot en homomorfi), hvis følgende er opfyldt:

 
 
 .

Hvis man ikke kræver, at ringen har et multiplikativt neutralt element, bortfalder naturligvis det første krav.

Se også 
 homeomorfi

Algebra
Funktioner
Europamesterskabet i fodbold 1992

Slutrunden om det 9. europamesterskab i fodbold, Europamesterskabet i fodbold 1992 (Euro 92), fandt sted i Sverige i perioden 10. – 26. juni 1992.

Syv lande havde kvalificeret sig, og Sverige som værtsland var automatisk med.
Oprindelig skulle det jugoslaviske fodboldlandshold have deltaget, men på grund af borgerkrigen i Jugoslavien blev de ekskluderet. I stedet deltog Danmarks fodboldlandshold, som var blevet nr. 2 efter Jugoslavien i deres kvalifikationspulje. Til den samlede sportsverdens forbløffelse vandt Danmark mesterskabet.

Stadioner 
Kampene blev spillet på følgende fire stadioner:

Indledende runde 
I gruppespillet var der 2 point for en sejr, 1 point for uafgjort og 0 for nederlag.

Gruppe 1

Gruppe 2

Semifinaler

Finale

Målscorere 
3 mål
  Henrik Larsen
  Karlheinz Riedle
  Dennis Bergkamp
  Tomas Brolin

2 mål
  Jean-Pierre Papin
  Thomas Hässler
  Frank Rijkaard
  Jan Eriksson

1 mål
  Igor Dobrovolski
  John "Faxe" Jensen
  Lars Elstrup
  Kim Vilfort
  David Platt
  Stefan Effenberg
  Jürgen Klinsmann
  Rob Witschge
  Paul McStay
  Brian McClair
  Gary McAllister
  Kennet Andersson

De danske europamestres trup 

{| border="1" cellpadding="4" cellspacing="0" width="75%"
|----- align="center"
! colspan="3" | Danmark
|----- align="center"
! style="background:#efefef;" width="5%" | Rygnummer
Spiller
! style="background:#efefef;" width="35%" | Klub i 1992
|----- align="center"
! colspan="3" style="background:#efefef;" | Målmænd
|----- align="center"
| 1 || Peter Schmeichel || Manchester United
|----- align="center"
| 16 || Mogens Krogh || Brøndby IF
|----- align="center"
! colspan="3" style="background:#efefef;" | Forsvar
|----- align="center"
| 4 || Lars Olsen (anfører) || Trabzonspor
|----- align="center"
| 2 || John Sivebæk || AS Monaco FC
|----- align="center"
| 3 || Kent Nielsen || AGF
|----- align="center"
| 17 || Claus Christiansen || Lyngby Boldklub
|----- align="center"
| 12 || Torben Piechnik || B 1903
|----- align="center"
| 6 || Kim Christofte || Brøndby IF
|----- align="center"
! colspan="3" style="background:#efefef;" | Midtbane
|----- align="center"
| 5 || Henrik Andersen || 1. FC Köln
|----- align="center"
| 7 || John "Faxe" Jensen || Brøndby IF
|----- align="center"
| 18 || Kim Vilfort || Brøndby IF
|----- align="center"
| 13
| Henrik Larsen
| Pisa
|----- align="center"
| 8 || Johnny Mølby || Nantes
|----- align="center"
| 19
| Peter Nielsen
| Lyngby Boldklub
|----- align="center"
| 20 || Morten Bruun || Silkeborg IF
|----- align="center"
! colspan="3" style="background:#efefef;" | Angribere
|----- align="center"
| 11 || Brian Laudrup || Bayern München
|----- align="center"
| 9 || Flemming Povlsen || Borussia Dortmund
|----- align="center"
| 10 || Lars Elstrup || Odense Boldklub
|----- align="center"
| 14 || Torben Frank || Lyngby Boldklub
|----- align="center"
| 15
| Bent "Turbo" Christensen
| FC Schalke 04
|----- align="center"
! colspan="3" | Træner: Richard Møller Nielsen
|}
Bijektiv

En afbildning  er bijektiv (enentydig), når den både er injektiv og surjektiv, og man siger at  er en bijektion. En bijektiv afbildning afbilder således til ethvert element i  ét (og kun ét) element i ; dvs. alle elementer i  og  "er med" i afbildningen, og hverken den "forlæns" eller den "baglæns" afbildning afbilder til to elementer.

Bijektioner spiller en væsentlig rolle inde for alle grene af matematikken. Specielt er bijektionerne præcis de invertible afbildninger. Altså findes til en bijektion  en entydigt bestemt
afbildning  sådan at . Omvendt
gælder, at hvis en afbildning  har en invers, da er  bijektiv.

Bijektioner bruges bl.a. indenfor mængdelære, hvor to mængder, X og Y, har samme kardinalitet, hvis der findes en bijektion, .

Se også
 Isomorfi

Funktioner
Injektiv

En afbildning  er injektiv (eller en-til-en), hvis forskellige elementer i A giver forskellige funktionsværdier i B. Sagt mere stringent, φ er injektiv netop, når . Det betyder altså, at hver eneste funktionsværdi maksimalt har én x-værdi, som rammer den.

Se også 
 Surjektiv
 Bijektiv

Funktioner
Surjektiv

En afbildning  kaldes surjektiv på , og vi siger, at  er en surjektion af  på , hvis .
Det vil sige, hvis der til hvert element  findes mindst ét element ,
sådan at .

Formelt: .

Se også 
 Injektiv
 Bijektiv

Funktioner
Hyggepianist

En hyggepianist er en person som spiller klaver til en fest eller reception. Musikken vil typisk være afdæmpet baggrundsmusik som de færreste lægger mærke til, men som bidrager til at give en hyggelig atmosfære.

Musikere
Nanometer

Nanometer (SI-symbol nm) er en måleenhed til måling af længde i metersystemet, der er det samme som en milliardtedel meter, der er den grundlæggende SI-enhed længde. Navnet kombinerer SI-præfikset nano- (fra oldgræsk νάνος, nanos, "dværg") med enheden meter (fra græsk μέτρον, metrοn, "enhed til måling"). I videnskabelig notation skrives en nanometer som 1×10-9 m eller 1 E-9 m. En nanometer er det samme som ti Ångstrøm.

En nanometer svarer til 0,001 mikrometer og 1.000 pikometer.

Brug 
Nanometer benyttes ofte til at udtrykke dimensioner på atomar skala. Diameteren af et heliumatom er omkring 0,1 nm og et ribosom er omkring 20 nm. Det benyttes også til at måle bølgelængder af elektromagnetisk stråling i det synlige område af det elektromagnetiske spektrum, som ligger fra omkring 400 til 800 nm. Tidligere blev ångstrøm, som svarer til 0,1 nm brugt til dette.

Historie 
Nanometer har tidligere heddet millimikrometer eller millimikron, da det er en tusindedel af en mikron (mikrometer) og blev benævnt med symbolet mµ eller µµ. I 1960 vedtog det amerikanske National Bureau of Standards præfikset "nano-" for "en milliardnedel". Nanometer bliver ofte associeret med feltet nanoteknologi.

Længdeenheder
Hovedtema

Hovedtema er et musikalsk fagudtryk, der bruges i sonateformen. I den traditionelle wienerklassiske forståelse, hvor sonateformen blev "født" og oftest brugt, er det som regel det maskuline tema modsat det feminine sidetema, men senere (i romantikken) rummer hovedtemaet mulighed for alle musikalske udtryk – dog fastholdes kontrasten til sidetemaet som den vigtigste definition.

Kompositionsformer
Sidetema

Sidetema er et musikalsk udtryk brugt om modvægten til hovedtemaet i sonateformen. I traditionel wienerklassisk forståelse er sidetemaet "feminint" modsat det "maskuline" hovedtema. I en wienerklassisk sonateform, vil sidetemaet ofte stå i dominantens toneart, mens hovedtemaet er i tonika. 

I romantikken er der ofte mere end ét sidetema, og de er ikke længere nødvendigvis "feminine". Den vigtigste definition er, at sidetemaet er kontrasten til hovedtemaet.

Musik
Sonateform

Sonateform er en musikalsk form, som fødtes i wienerklassicismen og senere udvikledes af konservative, formbundne romantiske komponister, som f.eks. Pjotr Iljitj Tjajkovskij og Johannes Brahms.
Sonateformen blev oftest brugt i første sats i symfonier og sonater.

Den opstod pga. ønsket om en temadualisme modsat f.eks. barokkens monotematiske fuga. Denne dualisme giver værket en hidtil ukendt nerve og dramatik. Sonateformen vil ofte blive fremført som en slags "kamp" mellem hovedtemaet og sidetemaet. Nogle gange er der en klar vinder, andre gange ender det med en kompromisløsning, hvor begge temaer har taget form af hinanden.

En traditionel sonatesats består af fire dele: ekspositionsdelen, modulationsdelen, reprise og coda.

I ekspositionsdelen fremføres hovedtema og sidetema bundet sammen ved overledninger og afsluttet med en epilog. Ekspositionsdelen er "kernen" i værket – det som resten af satsen tager udgangspunkt i. Denne del gentages i wienerklassicismen så godt som altid – i romantikken droppes gentagelsen ofte til fordel for en længere ekspositionsdel. I nye, friere fortolkninger udelades wienerklassicismen gentagelse til tider.

Efter ekspositionsdelen kommer modulationsdelen (også kaldt gennemføringsdelen), som ofte er sonatesatsens dramatiske klimaks. Her finder den tematiske bearbejdelse af ekspositionsdelens temaer sted. Selv i den formbundne wienerklassicisme er der stor forskel på, hvordan komponisterne tackler denne del. Især Beethoven er berømt for sine lange og fantasifulde modulationsdele, hvor han tager udgangspunkt i én eller flere dele af de tematiske idéer fra ekspositionsdelen, hvorefter han vender og drejer dem og til tider hugger dem i småstykker og lader dem gennemgå en udvikling, der ellers lå fjernt fra deres karakter i ekspositionsdelen. Andre komponister, som f.eks. Clementi, lader sig som regel nøje med at lade et af temaerne gennemgå nogle modulationer uden at fjerne dem så langt fra deres udgangspunkt.
 
Efter dramatikken vender satsen tilbage til sit udgangspunkt med den tredje del – reprisen. I denne del gentages ekspositionsdelen, dog ofte med visse undtagelser, alt efter hvor stor indvirkning modulationsdelen har haft på temaernes udvikling. I reprisen er der tonal udligning mellem hovedtema og sidetema, hvilket ofte overflødiggør overledningsdelen, eller i hvert fald omformer den.
 
Fjerde og sidste del, coda, er værkets afrunding. I den tidlige wienerklassicisme vil den ofte være identisk med ekspositionsdelens epilog (dog med tonal udligning) eller i hvert fald et forholdsvis hurtigt overstået punktum. Men senere bliver det udvidet til en mere selvstændig og omfangsrig del. I Beethovens 5. symfoni er de fire dele f.eks. næsten lige lange.
    
Sonatesatsen kan desuden tilføjes et ledemotiv eller et vorhang.

Kompositionsformer