kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Highwaymen

The Highwaymen (1985-2002) var en meget populær amerikansk countrygruppe.

Gruppen bestod af fire medlemmer:
 Johnny Cash
 Kris Kristofferson
 Waylon Jennings
 Willie Nelson

Historie

Diskografi 
Album

 Highwayman (Columbia Records, 1985)
 Highwayman 2 (Columbia Records, 1990)
 The Road Goes on Forever (Liberty Records, 1995),

Highwaymen
Countrymusikere
Musikgrupper fra 1985
Ophørt i 1995
Snøde Kirke

Snøde Kirke ligger i den vestlige del af landsbyen Snøde i Snøde Sogn. Det er en middelalderkirke indviet til Sankt Andreas. Prædikestolen er udført ca. 1635 i senrenæssancestil af den sønderjyske billedskærer Hans Gudewerdt.

I 2018 blev der anlagt en ny grusvej op til kirken, der er den højst beliggende på Langeland.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Snøde Kirke hos KortTilKirken.dk
 Store Snøde Kirke paa Langeland på kb.dk
 Snøde kirke på gravstenogepitafier.dk
 Snøde kirke på kirkehistorie.dk
 Fredningskendelse 1950

Kirker i Langeland Kommune
Kirker i Fyens Stift
Kirker i Svendborg Amt
Morgenmad

Morgenmad er navnet på det måltid, de fleste indtager om morgenen. Det regnes som dagens vigtigste og skaffer energi til resten af arbejdsdagen.

Morgenmad kan bestå af brød og pålæg, yoghurt, grød eller forskellige morgenmadsprodukter, som typisk overhældes med mælk. Til måltidet hører typisk også drikkevarer som kaffe, te, juice eller mælk.

Se også 
 English breakfast

Referencer/kilder

Eksterne henvisninger
Appelsinjuice

Appelsinjuice er den rene saft presset af appelsiner. Appelsinjuice drikkes over hele verden, og i mange husstande er den almindelig til morgenmaden. Den bedste kvalitet er friskpresset juice fra nyplukkede appelsiner.

Appelsinjuice indeholder meget C-vitamin, og et glas er nok til at dække dagsbehovet.

Frugt- og bærprodukter med tilsætningstoffer eller uden frugtens naturlige og oprindelige balance mellem næringsstofferne betegnes som nektar, limonade eller saft.

Referencer 

Juice
Saft

Saft er betegnelsen på en ikke-drikkeklar råsaft af frugt eller bær som kan være tilsat sukker, men ikke vand. Ren saft uden sukkertilsætning kaldes råsaft eller juice. Saft som blandes med vand, eller sælges færdigblandet kaldes saftevand. 

Squash, som vi kender det fra f.eks. Tuborg Squash, er et engelsk navn for saft med udtræk af frugtkød, der, hvis det blandes med vand bliver limonade.
Limonade

Limonade eller lemonade er et drikkefærdigt blandingsprodukt fremstillet af vand, naturlig juice presset af citron, citrusfrugter og bær, som kan være tilsat sukker. Limonade kan desuden indeholde saft, saftkoncentrat, knust frugt og bær samt frugtlæskedrik.

Lemonade, uden kulsyre, er blandt de ældste ikke-alkoholiske drikke i handelen, det har eksisteret mindst siden 1700-tallet.
I Paris var der et firma, Compagnie de Limonadiers, der i 1676 fik monopol på at sælge lemonade.
Forhandlere bar en tank på ryggen, hvorfra de fyldte i glas.
Det franske ord limonade er i nogle lande siden blevet en betegnelse for læskedrikke.

Referencer 

Læskedrikke
Didrick Gercken

Didrick Gercken (også Didrik, Diederich) (1692 i Bremen – 1748 i København) var en dansk billedhugger af en gammel bremensk sten- og billedhuggerslægt. Både som stenhugger og som billedhugger udfoldede Gercken en betydelig virksomhed, navnlig i hoffets tjeneste: på Hørsholm, ved opførelsen af Fredensborg Slot, på det gamle Københavnske Slot, da dette ombyggedes af Frederik IV, og senere på Christiansborg, da dette opførtes af Christian VI.

Gercken var både en anset og velhavende mand. Han led dog store økonomiske tab under Københavns brand 1728, da han havde penge stående i adskillige nedbrændte ejendomme.

Meget af Gerckens arbejde er i dag forsvundet. Af det tilbageværende kan nævnes Frederik IV
og Anna Sophie Reventlows sarkofager i Roskilde Domkirke, Frederik IV’s Buste over indgangen til Fredensborg Slotskirke og det gamle alter i Helligåndskirken i København. Sammen med Just Wiedewelt udførte Gercken altertavlen i Garnisons Kirke. Hans marmordøbefont fra 1731 bruges nu igen i Trinitatis Kirke.

Han er begravet ved Reformert Kirke.

Eksterne henvisninger 

 

Hofbilledhuggere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer fra Bremen
Didrick
Stenhuggere fra Danmark
3000-meterløb (atletik)

3000-meterløb er en disciplin i atletik. Løbet er det længste af mellemdistanceløbene, men det er blevet drøftet hvorvidt det skal ændres til at betegnes langdistance. Dette skyldes, at mange skoler i USA ikke løber 5000 meter og 10.000 meter, og at 3000-meteren for dem dermed er den længste.

For mænd har 3000-meteren aldrig været en olympisk disciplin, og der er heller aldrig blevet dystet på distancen til IAAF-organiserede mesterskaber. På den europæiske atletikscene bliver den heller ikke løbet lige så hyppigt som 5000-meteren og 3000 meter forhindringsløb. Det er dog stadig en meget prestigefyldt disciplin. Der bliver dystet på distancen til de danske indendørsmesterskaber.

For kvinder var 3000-meteren en standarddisciplin ved OL og VM indtil midten af 1990'erne. Ved VM i 1995 blev den erstattet af 5000-meteren, som indtil da kun var løbet af mændene.

Rekord
Kenyaneren Daniel Komen er indehaver af verdensrekorden både indendørs (7.24,90, 1998) og udendørs (7.20,67, 1996) på distancen for mænd. For kvinder indehaves verdensrekorden udendørs af kineseren Wang Junxia (8.06,11, 1993) og indendørs af etioperen Genzebe Dibaba (8.16,60, 2014).

De tilsvarende danske rekorder er for mænd sat af Mogens Guldberg udendørs (7.43,78, 1989) og indendørs (7.44,76, 1991) samt for kvinder af Loa Olafsson (8.42,3, 1978) og Alberte Kjær (9.00,80, 2021).

Historiske registreringer 

 16. august 1992 - Kenyaneren Moses Kiptanui sætter ny verdensrekord i 3000 meter løb med tiden 7.28,96 minutter

Referencer 

Atletikdiscipliner
Mellemdistanceløb (løbesport)
Ove Bielke

Ove Bielke (født 26. oktober 1611 i Trondhjem, død 22. marts 1674 sammesteds) var en af de sidste norske kanslere.

Han var søn af kansler Jens Bielke og bror til den danske rigsadmiral Henrik Bielke. Han blev født i Trondhjem, men kom til at tilbringe sin ungdom søndenfjelds, hvor faren, som havde skaffet sig store ejendomme ved sit giftermål med den rige Sophie Brockenhuus, tog bolig på Elingård ved Frederiksstad, siden på herregården Sande i Vestfold fylke. Ove Bjelke studerede ved Sorø Akademi og drog senere udenlands; i oktober 1633 var han og broderen Henrik i Padova. Her blev han til marts 1634.

19. februar 1636 blev han ansat i Danske Kancelli og forblev der til 1. januar 1642. I samme tid gjorde han nye udenlandsrejser, da han ledsagede ambassadør Christian Rantzau til Wien og Hannibal Sehested til Spanien. 1641 fik han Bakke kloster som len på afgift, 1645–46 var han forlenet med Nordlandene og 1646–48 med Rein kloster. Under krigen var han virksom både søndenfjelds og nordenfjelds som landkommissær.

1648 fik han Bergenhus len, hvor han længe kom til at virke først som lensherre og siden som stiftsbefalingsmand. Han havde overtaget Austråttborgen efter faren, og ca. 1655–56 opførte han den prægtige hovedbygning på gården. Da faren døde 7. november 1659, overtog han også flere andre af hans gårde. Han efterfulgte også faren som norsk kansler 8. december 1660. Kanslerstillingen mistede imidlertid sin betydning efter Jens Bjelke, og stillingen blev ophævet i 1679.

I november 1660 var han i København i anledning af sit giftermål, og 1661 var han til stede ved kongehyldningen i Christiania. 24. juli 1663 var han en af Corfitz Ulfeldts dommere, og i oktober samme år deltager ved brylluppet mellem prinsesse Anna Sophie og kurfyrste Johan Georg 3. af Sachsen. I 1666 blev han forflyttet som stiftsbefalingsmand fra Bergen til Trondheim.

Ove Bjelke var gift tre gange; første gang 1642 med Maren Juel (død 1643), anden gang 1647 med Regitze Gedde (1629–1657), tredje gang 29. november 1660 med Hedvig Lindenow (1635–78).

Ove
Lensmænd fra Norge
Amtmænd fra Norge
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Nordmænd i 1600-tallet
Personer fra Trondheim
Kanslere fra Norge
Dida (fodboldspiller, født 1973)

Nélson de Jesús Silva (født 7. oktober 1973 i Irará, Bahia), bedre kendt som Dida (et navn, som også Edvaldo Alves de Santa Rosa var kendt under), er en brasiliansk tidligere målmand i fodbold. Han er mest kendt for sin tid i den italienske storklub AC Milan hvor det blev til hele 206 kampe i den sort og rød stribede trøje.

Spillerkarriere 
Didas klubkarriere begyndte i 1990, i en alder af 16, med Cruzeiro de Arapiraca fra Alagoas (Brasilien). Efter to sæsoner vendte han tilbage til hans hjemstat efter at have underskrevet en kontrakt med EC Vitória hjemmehørende i Bahia. Med holdet vandt han det lokale statslige mesterskab i 1992. I 1993 opnåede han 24 kampe for EC Vitória efter have vundet FIFAs U/21-verdensmesterskab.

Han skiftede til Cruzeiro EC i 1994, hvor han, i løbet af fem sæsoner, vandt tre Minas Gerais-statsmesterskaber, Copa do Brasil i 1996 og Copa Libertadores i 1997. Endvidere kåredes han er par gange til den bedste målmand i den bedste brasilienske fodboldrække.

I januar 1999 annoncerede Dida, at han ville forlade Cruzeiro for at skifte til AC Milan i 2000. I hans første sæson med klubben nåede han kun at spille otte kampe før AC Milan valgte at udleje ham til SC Corinthians for hele 2001/02-sæsonen. Grundet hans præstationer for den brasilienske klub blev han igen indkluderet i den faste startopstilling.

I UEFA Champions League finalen ved 2002/03-sæsonen spillede AC Milan mod Juventus FC. Kampen endte uafgjort efter både ordinær og forlænget spilletid, hvilket resulterede i en straffesparkskonkurrence, hvor Dida fik reddet tre straffespark og således var medvirkende til at AC Milan kunne hjemføre Champions League-trofæet. Han var også med til at vinde Champions League i 2006/07-sæsonen.

Dida forlod AC Milan i 2010 efter at man ikke ønskede at forlænge hans kontrakt.

Landsholdskarriere 
Hans internationale karriere tæller 91 optrædener på landsholdet over en årrække på 11 år, hvilket gør ham til den spiller med tredjeflest kampe på landsholdet (pr. november 2007). Han debuterede som ung i forbindelse med FIFAs U/21-verdensmesterskabsturnering i 1993, hvor Brasilien vandt mesterskabet for tredje gang. Hans første kamp for A-landsholdet kom ved et 1-0 nederlag mod Ecuador den 7. juli 1995.

Den 1. oktober 2006, under et tv-interview, annoncerede den brasilienske landsholdstræner Dunga, at Dida havde informeret ham om at landsholdet ikke længere var en prioritet i hans karriere.

Ekstern kilde/henvisning 

Fodboldspillere fra AC Milan
Fodboldspillere fra Brasilien
Verdensmestre i fodbold
Fodboldspillere fra FC Lugano
Fodboldspillere fra Cruzeiro Esporte Clube
Fodboldspillere fra Sport Club Corinthians Paulista
Fodboldspillere fra Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense
Fodboldspillere fra Sport Club Internacional
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1998
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2002
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2006
Mutant

En mutant er et individ, hvis DNA har undergået mutation, dvs. en tilfældig ændring i arveegenskaberne. I princippet er vi alle mutanter, idet hvert individ i gennemsnit har mellem 50 og 100 unikke mutationer, som ikke findes hos forældrene, men som regel bruges betegnelsen om individer, hvis mutationer er enten synlige eller har funktionelle konsekvenser.

Eksempler på velkendte menneskelige mutanter er albinoer, folk med flere eller færre tæer, fingre, brystvorter etc.

I senere tid er det blevet opdaget at øjenfarve er en mutation. Forskere har bevist at oprindeligt havde alle mennesker brune øjne, hvor blå, grønne og andre farvenuancer alle er en mutation i farvepigmentet.

Mutanter har i mange år været populært hos science fiction romanskrivere. Ligeledes er der også lavet utallige film, hvor mutanter indgår. En af de film, hvor mutation bærer basis for filmen er filmene "X-Men", hvor mutationer træder i kraft i form af overudviklede parapsykologiske egenskaber, eller ekstraordinære fysiske egenskaber (styrke, helingstid, form-ændring m.m.)

Man har i mange år ment at mutation kan fremprovokeres ved udsættelse af radioaktiv stråling, dog er dette mere et rygte og fiktivt, end det har grobund i virkeligheden. Mutation kan forekomme grundet radioaktiv stråling, men ikke i det omfang som tidligere troet. Et eksempel er det radioaktive område omkring Tjernobyl værket, hvor dyr og mennesker i dag lever tilsyneladende upåvirket af den kraftige stråling.

Noter 

Biologi
Århus Kommunehospital

Århus Kommunehospital blev taget i brug 7. november 1893 og var et selvstændigt hospital indtil 1. januar 2004, hvor hospitalet blev en del af Aarhus Universitetshospital, Århus Sygehus. Det ligger på Nørrebrogade i Aarhus, nær ved Aarhus Universitet i bydelen Trøjborg.

Kommunehospitalet var i sin oprindelige skikkelse tegnet af arkitekt Thomas Arboe og havde ved grundlæggelsen 140 sengepladser, én overlæge og to reservelæger. 1913 blev epidemiafdelingen flyttet til Marselisborg Hospital, og den medicinske afdeling flyttede ind i de hidtidige epidemibygninger, mens den kirurgiske afdeling blev i hovedbygningen. 1918 kunne den medicinske afdeling dog flytte til en ny bygning, og 1923 blev der indrettet en tuberkuloseafdeling i de bygninger, der oprindelig havde huset epidemiafdelingen.

1931 vandt arkitekterne C.F. Møller og Kay Fisker en arkitektkonkurrence om en udvidelse af Kommunehospitalet, og 1935 kunne de første nye bygninger tages i brug. Siden da er hospitalet løbende blevet udvidet, senest i 1980.

I dag ejes bygningerne af Aarhus Universitet og de forskellige medicinske specialer, som onkologi, ortopædisk kirurgi, medicinsk afdelinger, lægevagten, neurokirurgi mv. er flyttet til AUH i Skejby. Kommunehospitalet havde også byens skadestue, som også husede et af landets fire traumecentre.

I 2004 fusioneres Århus Kommunehospital og Århus Amtssygehus til Aarhus Sygehus, som per 1. April 2007 fik navnet Aarhus Universitetshospital, Århus Sygehus.

Aarhus Universitet underskrev allerede i januar 2016 en købsaftale, på 800 millioner kroner for, at universitetet kunne overtage bygningerne, når hospitalet efter planen blev en del af Skejby Sygehus i 2019.
I løbet af marts 2019 flyttede de sidste afdelinger fra bygningerne på Nørrebrogade til AUH i Skejby og således var bygningerne nu overtaget af Aarhus Universitet.

Noter

Ekstern henvisning 

 Århus Kommunehospital  – hjemmeside fra Jydsk Medicinhistorisk Selskab

Kommunehospital
Etableret i 1893
Ophørt i 2004
Kay Fisker
Nedlagte hospitaler i Danmark
Apotemnofili

Apotemnofili (græsk: αποτέμνειν " at skære af" og φιλία "at elske") eller Body Integrity Identity Disorder er den overvældende seksuelle trang til at få en eller flere raske lemmer eller kropsdele amputeret.

Parafili
Jomfru Ane Teatret

Jomfru Ane Teatret var et teater i Aalborg. Det blev dannet i 1967 af en gruppe unge intellektuelle samt skuespillere fra Aalborg teater. Den første scene var på en første sal i et af de gamle byhuse i Jomfru Ane Gade, som snart måtte forlades, da gadens første diskotek åbnede i samme bygning.

Teatret havde i mange år en omskiftelig tilværelse, bl.a. på grund af et anspændt forhold til de lokale magthavere. Siden midten af 80'erne har det dog nydt statens og kommunens anerkendelse med status som egnsteater, faste bevillinger og acceptable fysiske omgivelser.

Blandt teatrets personligheder kan nævnes Klaus Hoffmeyer, Mogens Pedersen, Jens Okking, Knud Dittmer, Niels Andersen, Claus Flygare, Rebecca Brüel, Sanne Brüel, Carsten Bang, Morten Suurballe, Elin Andersen, Inge Eilertsen,  Henrik Sartou, Bodil Lassen, Lars Bom, Bodil Jørgensen, Jesper Lohmann, Bjarne Henriksen.

Michael Mandsdotter blev leder af teatret i 2001. Han tiltrådte i 2010 stillingen som chef for Odense Teater. 

Teatret flyttede sammen med JakoBole Teatret i 2010 til Nordkraft, Aalborg kommunes nye kulturhus overfor Musikkens Hus. De to teatre fusionerede under navnet Teater Nordkraft.

Eksterne henvisninger 
Teatrets egen hjemmeside

Teatre i Danmark
Underholdning i Aalborg
Etableret i 1967
Nordkraft (kulturhus)

Nordkraft er et kulturhus indrettet i Aalborgs nedlagte kraftværk ved havnen. Nordkraft åbnede i 2009 og kommunen forestiller sig kulturel synergi med naboerne Musikkens Hus i Nordjylland og Utzon Center på den centrale havnefront. Nordkraft afgrænses af Teglgårds Plads, Østerbro, Jakob Ejersbos Plads (indtil juni 2021 Kjellerups Torv) og Nyhavnsgade.

Beboere 
 Aalborg Kulturskole
 Aalborg Kunstpavillon
 Aalborg Martial Arts
 Aalborg Taekwondo Klub Soo-Bak
 Aalborg Universitet Idræt og Universitetsbibliotek
 Azzurra Nordkraft
 Biffen Art Cinema
 Den Rytmiske
 DGI Nordjylland
 DGI-Huset Nordkraft
 Dreamhouse
 FOKUS Folkeoplysning
 I. H. Aalborg
 Jydsk Håndbold Forbund
 KUL
 Kulturforeningen Baghuset
 Kunsthal NORD
 Mumbai Cafè og Take-Away
 NORD craft
 Nordkraft Event
 Samvirkende Idræts-Foreninger Aalborg (SIFA)
 Skråen
 Sportskarate.dk
 Sundhedscenter Aalborg
 Teater Nordkraft - fusion mellem Jomfru Ane Teatret og JakoBole Teatret
 VisitAalborg - Administration
 VisitAalborg - InfoCenter Aalborg

Eksterne henvisninger 
NORDKRAFTs hjemmeside

Noter 

Kulturcentre i Danmark
Seværdigheder i Aalborg
Underholdning i Aalborg
Aalborg Centrum
Rigsdagsbranden

Rigsdagsbranden blev en vigtig begivenhed i etableringen af Nazi-Tyskland. Den begyndte den 27. februar 1933 – blot en uge før valget til rigsdagen.

Branden på Rigsdagsbygningen i Berlin opstod tilsyneladende flere steder i bygningen, og da politi og brandvæsen nåede frem, havde en stor eksplosion spredt ilden til rigsdagssalen. Den hollandske kommunist Marinus van der Lubbe gemte sig nøgen bag bygningen i færd med at stryge tændstikker mod den. Politiet mente, at attentatmanden var grebet på fersk gerning. Han blev i retten kendt skyldig og idømt dødsstraf.

Hændelsen var den direkte årsag til, at den tyske præsident, Hindenburg, dagen efter udstedte den såkaldte Rigsdagsbrandforordning ("Forordning af Rigspræsidenten til Beskyttelse af Folket og Staten"), der gav Rigskansler Adolf Hitler næsten uindskrænkede beføjelser til at fængsle enhver politisk modstander. Da den formodede attentatmand var kommunist, opstod mistanken om, at det kommunistiske parti var ved at planlægge et kup. Partiet blev forbudt fra 1. marts og måtte ikke stille op til valget.

Bl.a. i aviserne spredtes budskabet om, at der var tale om en kommunistisk sammensværgelse, der havde til formål at "skænde tyskernes koner og myrde deres børn."

Den 5. marts blev valget afholdt planmæssigt og gav det nazistiske parti 44 % af stemmerne, mens dets støtteparti, Deutschnationale Volkspartei, fik 8%. Hermed kunne regeringen samle 52 %. Det var en skuffelse, da nazisterne havde håbet på 50-55% af stemmerne alene. De måtte ty til bestikkelse for at nå det nødvendige 2/3 flertal, der var krævet for at indføre Bemyndigelsesloven, der gav nazisterne med Hitler i spidsen en nærmest diktatorisk magt.

Senere er der spurgt, om det var nazisterne selv, der påsatte branden for at fjerne kommunisterne. Da van der Lubbe blev taget på fersk gerning, hersker der ikke meget tvivl om hans deltagelse – spørgsmålet er blot, hvor stor den var, ikke mindst fordi branden opstod samtidigt flere steder.

I januar 2008, næsten 75 år efter branden, blev dødsdommen over van der Lubbe ophævet af Tysklands øverste statsadvokat.

Eksterne henvisninger 

Nazi-Tyskland
Weimarrepublikken
Påsatte brande
Dida

Dida er tilnavnet for følgende personer:

 Edvaldo Alves de Santa Rosa – tidligere brasiliansk fodboldspiller.
 Nélson de Jesús Silva – tidligere brasiliansk fodboldmålmand.
Christian Barnekow

Christian Barnekow kan være flere forskellige personer:

 Christian Barnekow (diplomat) (1556-1612) – adelsmand og diplomat på Christian 4.s tid
 Christian Barnekow (1626-1666) (1626-1666) – en skånsk adelsmand
 Christian Barnekow (komponist) (1837-1913) – komponist og titulær professor
Mývatn

Mývatn (38 km².) Myggesøen er del af kommunen Skútustaðahreppur og et naturreservat i det nordøstlige Island ca. 50 km syd for Húsavík. Søen har mange bugter og ca. 40 øer og ligger 278 m over havet i et vulkansk aktivt område med specielle lavaformationer i nærheden af Krafla-vulkansystemet og har flere vulkankratere i og ved søen. Selvom Mývatn befinder sig i højlandet, har egnen omkring Mývatn altid haft relativt mange indbyggere, som formodentlig skyldes søens rige dyreliv. Ved den nordlige del af Mývatn ved bygden Reykjahlíð har man fra 1960 til 1990 af molerslam udvundet moler. Af miljømæssige årsager blev værket med 100 arbejdspladser lukket. Ved Krafla ligger det geotermiske kraftværk, Kröflustöð, og vulkankrateret Viti (helvede!) med en kratersø nede i bunden. Seneste udbrud i Krafla var i 1984.
Søen har sit navn fra de om sommeren store myggesværme af overvejende harmløse dansemyg, der er grundlaget for søens mange fisk og fugle. Om sommeren kan man i to perioder á 14 dage observere store, søjleagtige, sorte sværme af dansemyg over søen. De underjordiske, varme kilder og den lave dybde på 2-5 meter giver en rig produktion af plankton, der giver gode livsbetingelser for insektlarver, fisk og fugle og i øvrigt er et af verdens bedste yngleområder for ænder som f.eks strømand, islandsk hvinand og islom. Den 15 cm i diameter store kugleformede, grønne moskuglealge Kúluskítur, Aegagropila linnaei, findes kun i Mývatn og i den japanske sø Akan, men vokser også andre steder i en mindre størrelse.

Historie 

Før i tiden har indbyggerne omkring Mývatn hovedsagelig været beskæftiget med landbrug og fiskeri.

Langhuset skáli på Hofstaðir ved Mývatn blev udgravet af Daniel Bruun i 1908 og igen af Olaf Olsen i 1965. Formålet med disse udgravninger var at undersøge det fra vikingetiden hedenske tempel Hof, som stednavnet og historiske beretninger indikerede lå på stedet. Siden 1991 har det islandske arkæologiske institut (FSI) foretaget undersøgelser på stedet, hvor man har koncentreret indsatsen omkring langhuset og de tilstødende områder. Udgravningerne afdækkede nedsænkede bygninger, forskellige tilhørende bygninger samt de dertil relaterede aflejringer. Udgravninger blev også foretaget ved den middelalderlige kirke og kirkegård. 

I tiden under Christian 4. 1578 – 1648 udvandt den danske flåde ved Námaskard svovl til fremstilling af krudt.

Turisme 

Søen Mývatn er af Europas mest fuglerige søer med mange eksotiske andearter som f.eks strømand, islandsk hvinand og islom. Fra fjeldet Vindbergjarfjall er der en enestående udsigt ud over søen.
Naturreservatet Mývatn regnes på verdensplan blandt naturens virkelige vidundere. Besøg bl.a. pseudokraterne ved Skútustadir, de 2000 år gamle lavaformationer i Dimmuborgir, de svovlstinkende mudderpøle ved Námaskard, hvor man på nært hold oplever den termiske aktivitet. Jordoverfladen ved Námaskard består af en porøs bjergart, hvor overfladevand kan trænge ned i sprækker og kløfter. Her bliver det opvarmet og stiger igen op til overfladen i form af dampende vand indeholdende molerslam og svovl. I nærheden af Námaskard er der et geotermisk anlæg.

Søer i Island
Aarhus Elektriske Sporvej

Aarhus Elektriske Sporvej (AES) var et privat sporvejsselskab og forløberen for Århus Sporveje.

Selskabet begyndte driften 7. juli 1904 med enkelt metersporet sporvejslinie mellem Dalgas Avenue og Trøjborgvej. Bortset fra årene under Banegårdspladsens omlægning i 1920'erne blev linjen ikke ændret i selskabets levetid.

Sporvejen blev overtager 1. januar 1928 af Århus Kommune, der videreførte den som Århus Sporveje.

Noter

Se også 
Århus Sporveje

Eksterne henvisninger 
 Vognstyrer.dk – Aarhus Elektriske Sporvej
 Århus Sporveje
 Sporvogne i Århus på ÅrhusWiki

Trafikselskaber i Danmark
Etableret i 1904
Ophørt i 1928