kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Andreas Hartvig Godiche

Andreas Hartvig Godiche (11. december 1714 i København – 4. august 1769) var en dansk bogtrykker og forlægger.

Andreas Hartvig Godiche blev født i København og var søn af bogtrykkeren Jørgen Matthiasen Godiche. Han var i lære som bogtrykker hos sin stedfar Johan Jørgen Høpfner. Han giftede sig med Anna Magdalena Høpfner i december 1736. Som 21-årig købte han sit eget trykkeri i Skindergade. I denne første periode var det fortrinsvis opbyggelige skrifter og forfatterkommissioner der udgik fra hans trykkeri.

Fra 1750 synes han at have overskud til at foretage større udgiverarbejder som f.eks. Sejer Schousbølles oversættelse af Saxo Grammaticus' Gesta Danorum fra 1752.

Efter Ove Lynovs død i 1755 blev Godiche 2. universitetsbogtrykker, og Godiches trykkeri blev snart "et af de bedste i København". Dyre og teknisk overlegne værker udgik fra trykkeriet såsom Tøger Reenbergs Poetiske Skrifter (1769) og kvartudgaven af Ludvig Holbergs Peder Paars (1772). Bolle Willum Luxdorph, som var involveret i udgivelsen af begge disse værker var desuden en personlig ven af Godiche familien. Godiche erhvervede også retten til at udgive resten af Danske Atlas efter forfatteren Erik Pontoppidan den yngres død (værket blev færdigudgivet af Godiches arvinger efter dennes død i 1769). I slutningen af sin karriere havde Godiche arbejdet sig op til at blive landets "betydeligste bogtrykkerforlægger".

Hans enke Anna Magdalena Godiche fortsatte firmaet Godiche efter hans død i 1769.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
 Ludvig Holbergs, Peder Paars fra 1772 kan ses på Skatte i det Kongelige Bibliotek

Kilder 
 Harald Ilsøe, Bogtrykkerne i København ca. 1600-1810, Det Kongelige Bibliotek, Museum Tusculanums Forlag, 1992. .
 Jørgen Bang, Fra Godiche til Schulz – Bogtrykkeri og forlag i 300 år'', J.H. Schulz A/S, 1961.

Bogtrykkere fra Danmark
Forlæggere fra Danmark
Personer i oplysningstiden
Personer fra København
Danskere i 1700-tallet
Anna Magdalena Godiche

Anna Magdalena Godiche (født Høpfner) (død februar 1780) var en dansk bogtrykker og forlægger.

Anna Magdalena var datter af rådmand Høpfner i Haderslev, men var sandsynligvis også i familie med bogtrykkeren Johan Jørgen Høpfner i København. Hun blev gift med den 22-årige bogtrykker Andreas Hartvig Godiche i december 1736. Ved ægtemandens død i 1769 overtog hun foretagendet som var landets største forlæggervirksomhed på dette tidspunkt.

Hun viste sig snart at være endda mere initiativrig end sin afdøde mand. Hun skaffede i 1772 privilegium på at trykke dommene over Johann Friedrich Struensee og Enevold Brandt. Hun specialiserede forlaget i udgivelsen af historiske værker såsom Andreas Bussæus' udgave af Frederik 4.s Dagsregistre (1770), Niels Krags Christian IIIs Historie (1776-79 og Tycho de Hofmans Historiske Efterretninger om velfortiente danske Adelsmænd (177-79). Som trykker arbejdede sønnen Frederik Christian Godiche, men han var tilsyneladende ikke særlig stabil og i oktober 1779 erklærede Anna Magdalena sønnen for umyndig.

I oktober 1771 flyttede forlaget og trykkeriet fra lokalerne i Skindergade til Gammeltorv. Her forblev forretningen til hendes død i 1780. Anna Magdalenas datter Elisabeth Christine Godiche (bestyrer af det Berlingske Forlag efter at hendes mand Johan Christian Berling døde 1778) stod for afviklingen og salget af boet, hvor blandt andet Frederik Wilhelm Thiele har købt udstyr til sit nysanlagte trykkeri.

Historikeren Bertel Christian Sandvig arbejdede i denne sidste periode for forretningen som korrektør, oversætter og udgiver.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
 Ludvig Holbergs, Peder Paars fra 1772 kan ses på Skatte i det Kongelige Bibliotek

Kilder 
 Harald Ilsøe, Bogtrykkerne i København ca. 1600-1810'', Det Kongelige Bibliotek, Museum Tusculanums Forlag, 1992. .

Bogtrykkere fra Danmark
Forlæggere fra Danmark
Tjek fødselsår
Personer i oplysningstiden
Danskere i 1700-tallet
Steel Pulse

Steel Pulse er en engelsk reggaegruppe fra Handsworth, Birmingham. Gruppen blev dannet i 1975 af David Hinds (født 15. juni 1956 i Birmingham), Basil Gabbidon (født 29. oktober 1955 i Kingston, Jamaica), Ronald McQueen (født 7. december 1955 i Norant Bay, Jamaica) og Selwyn Brown (født 4. juni 1956 i Paddington, London).

De fire grundlæggere voksede alle op i Handsworth, hvor de – inspireret af især Bob Marley – begyndte at skrive sange, som de optrådte med på pubber og klubber i Birmingham-området. I løbet af 1976 og 1977 udvidedes Steel Pulse med Michael Riley (født 2. august 1956 i Marston Green, Birmingham), Alphonso Martin (født 20. marts 1956 i Handsworth) og Steve Nesbitt (født 15. marts 1948 på Nevis i Vestindien) – alle tre også opvokset i Handsworth.

Gruppen indspillede sin første single, "Kibudu, Mansatta And Abuku", i 1976, men nåede først ud til et bredere publikum i 1977, da de optrådte på samme plakat som punkbandet Generation X.

David Hinds, som fra starten var gruppens leder og førende komponist, var en politisk moralist, og han var med både manende sange som "Ku Klux Klan" og iørefaldende kærlighedssange som "Throne Of Gold" stærkt medvirkende til at give den britiske reggae en selvstændig identitet og musikalsk profil. Foruden om altid aktuelle politiske emner som racisme, politibrutalitet og miljøspørgsmål handlede hans tekster også om håb og drømme, omsorg og danseglæde.

Steel Pulse har flere gange givet koncerter i Danmark, senest i Pumpehuset i København d. 25. november 1988.

Diskografi

Album 
 Handsworth Revolution (1978)
 Tribute to the Martyrs (1979)
 Caught You (1980)
 True Democracy (1982)
 Earth Crisis (1984)
 Babylon the Bandit (1986)
 State of Emergency (1988)
 Victims (1991)
 Vex (1994)
 Rage and Fury (1997)
 African Holocaust (2004)

Live album 
 Rastafari Centennial – Live In Paris (Elysee Montmartre) (1992)
 Living Legacy (1998)
 Living Legend (2002)

Opsamlinger 
 Short Circuit – Live at the Electric Circus (1977) (one track – Makka Splaff)
 Urgh! A Music War (1981)
 Reggae Greats (1984)
 Smash Hits (1993)
 Rastanthology (1996)
 Sound System: The Island Anthology (1997)
 Ultimate Collection (2000)
 20th Century Masters: The Millennium Collection: The Best of Steel Pulse (2004)

Reggaegrupper
Musikgrupper fra England
Musikgrupper fra 1975
Y309 Kugsag

Y309 Kugsag fungerer som stationsfartøj ved Grønlands Kommando ved Marinestation Grønnedal.

Kilder og henvisninger 
 Selfa Båt Trondheim
 Flådens Historie: Y309 Kugsag

Krigsskibe fra Danmark
Jens Jacob Weber

Jens Jacob Weber (22. juli 1742 i Soderup – 17. juni 1805) var en dansk arkivmand og historisk forfatter.

Jens Jacob Weber var søn af sognepræst Johan Henrik Weber i Soderup og Christiane Charlotte født Aagaard. Han fødtes i Soderup og kom 1758 fra Herlufsholms Skole til Københavns Universitet.

Som ungt menneske arbejdede han i Jacob Langebeks, Henrik Hielmstiernes og Peter Frederik Suhms bogsamlinger og museer og erhvervede sig ret grundige kundskaber, især i
litteraturhistorien og personalhistorien. 1764-67 forfattede han flere teologiske disputatser og udgav 1768 på latin et lille skrift om litteraturhistoriens Nytte. 1765 blev han amanuensis ved Københavns Universitetsbibliotek og ansattes 1776 som registrator i Gehejmearkivet, fra hvilken stilling han 1792 søgte og fik sin afsked med ventepenge, da han følte sig forbigået ved Grímur Jónsson Thorkelins udnævnelse til gehejmearkivar. 1800 udnævntes han til revisor i Danske Kancelli.

Weber udgav 1775 med fortale af Langebek Samlinger til den danske Historie og Lovkyndighed (første og eneste hæfte) og udarbejdede året efter kataloget over Langebeks bibliotek. 1782-85 udkom det store, af Weber forfattede, katalog over Hielmstiernes bogsamling.

Suhm kalder i sin fortale til bogen Weber "en nøjagtig og indsigtsfuld Mand", der også "med samme Flid og Nøjagtighed" udarbejdede fortegnelsen over Hielmstiernes Medaille , Mynt- samt Skilderi- og Kobbersamling (1786).

Som medlem af Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie havde han del i udgivelsen af Magasin til den danske Adels Historie, 1.-2. hæfte (1783), og som dets sekretær (fra 1786 af) fortsatte han udgivelsen af det 1784 påbegyndte Nye danske Magasin. En 1791 for kongen fremsat plan til trykningen af Christian 4.’s og dennes søn, den udvalgte prinses breve trådte ikke i live.

Weber døde 17. juni 1805. Han var 2 gange gift, 1. (2. november 1778) med Ane Engel Rye (begravet 18. marts 1779, 33 år); 2. med Anna Johannsen (født omkring 1748 død 22. juli 1834).

Kilder 
 Leth og G.L. Wad, Dimitterede fra Herlufsholm, I, 99. II, 207.
 Erich Christian Werlauff, Det kgl. danske Selskab, 1847, s. 98. 106. 125.
 A.D. Jørgensen, De danske Rigsarkivers Historie, S. 163.
 P.F. Suhms Samlede Skrifter, XV, 99.

Historikere fra Danmark
Embedsmænd fra Danmark
Personer i oplysningstiden
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Herlovianere
Marc-Vivien Foé

Marc-Vivien Foé (1. maj 1975 – 26. juni 2003) var en camerounsk fodboldspiller, der spillede i fransk og engelsk fodbold som defensiv midtbanespiller. Som landsholdsspiller repræsenterede han  med 64 A-landskampe (8 mål), og deltog i to VM-slutspil. Han var også med til at vinde African Nations Cup to gange.

Foé debuterede på det camerounske landshold allerede som 17-årig. Efter VM i USA 1994 blev han købt af den franske Ligue 1-klub RC Lens, hvor han spillede i fire sæsoner og skabte sig et navn i europæisk fodbold. I 1998 var han nær en overgang til den engelske storklub Manchester United, men denne overgang blev annulleret da Foé pådrog sig en korsbåndskade. Denne skade førte også til at Foé gik glip af VM i Frankrig 1998.

Sent på efteråret 1998 var Foé tilbage på fodboldbanen, og fik kontrakt med West Ham. Her spillede han i to sæsoner, før han vendte tilbage fransk fodbold og Lyon. Han var to sæsoner i Lyon, hvor han blev fransk mester i 2002. Samme år spillede han i sin anden VM-slutrunde, og blev efteråret 2002 udlejet til engelske klub Manchester City, hvor han blev en tilskuerfavorit.

Foé døde på sin gamle hjemmebane i Lyon under semifinalekampen mellem  og  i Confederations Cup 26. juni 2003. Foé faldt om på banen i det 71. minut uden at nogle andre spillere havde været nær ham. Han døde på sygehuset af noget hjerterelateret da han ankom. For at hædre hans minde havde alle de camerounske spillere Foés trøjenummer 17 på sig da de modtog sølvmedaljerne i turneringen efter finaletabet mod  tre dage senere. Også Manchester City hædrede Foé ved at "pensionere" hans trøjenummer 23.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Cameroun
Fodboldspillere fra FC Metz
Fodboldspillere fra West Ham United F.C.
Fodboldspillere fra Olympique Lyon
Fodboldspillere fra Manchester City F.C.
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1994
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1998
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2002
Personer fra Yaounde
Tumleren-klassen

Tumleren-klassen var en klasse af ubåde i Søværnet i Danmark. Klassen blev overført fra Norge, hvor de var benævnt Kobben-klassen, det samme som de er benævnt i Polen. I Tyskland, hvor de blev bygget, var de kendt som Type 207.

Danmark fik overført fire ubåde, hvoraf de tre gjorde aktiv tjeneste, mens den fjerde, KNM Kaura, blev overført som reservedele til de andre tre enheder. Denne båd fik dog aldrig et dansk navn. Derudover blev fem enheder overført fra den norske marine til Polen, hvor de tre gør aktiv tjeneste, en er udgået, mens den femte blev (ligesom i Danmark) brugt til reservedele.

Efter udfasningen af de danske ubåde blev Sælen konverteret til museumsskib, beliggende ved Elefanten på Holmen, mens Springeren blev skænket til Langelandsfortets koldkrigsmuseum. Den sidste, Tumleren, blev ophugget.

Norske enheder (Kobben-klassen)

Referencer, kilder og eksterne links 

 Besøg ubåden SÆLEN
 Flådens historie: Tumleren-klassen
 Janes Fighting ships 2004-2005 by Steven Saunders. ()

Undervandsbåde fra Danmark
Krigsskibe fra Norge
Krigsskibe fra Polen
Hokkerup

Hokkerup er en landsby i Sønderjylland, beliggende i Holbøl Sogn, Aabenraa Kommune, nordøst for Kruså. Landsbyen hører til Region Syddanmark.

Den 9. april 1940 blev en vejspærring på hovedvej 8 angrebet af tyske styrker. De 34 danske soldater ødelagde tre panservogne, en pansret mandskabsvogn og en panserværnskanon, og så var det slut.

Efter Lundtoftbjerg tog man igen kampen mod tyskerne i et vejkryds syd for Aabenraa.

Der var i alt 11 faldne og 20 sårede ved kampene i Sønderjylland.

Ofrene var dog spildte, Danmark havde overgivet sig, før de døde.

Eksterne henvisninger 
 Grænseforeningen, Hokkerup
 Grænseforeningen, Niende april 1940

Lokaliteter i Aabenraa Kommune
Lokaliteter i Danmark i 2. verdenskrig
Lokaliteter i Sønderjylland (under den danske stat)
VTS-klassen

VTS-klassen var Søværnets to hurtigtgående afviserfartøjer ved Storebæltsbroen. De to enheder havde basehavn i Slipshavn ved Nyborg.

Et sikkerhedssystem – VTS Storebælt (Vessel Traffic Service Storebælt) – skal sørge for, at broen ikke påsejles. Hvis et skib ser ud til at være på kollisionskurs med broen, vil skibet blive kaldt via radio. Reagerer skibet ikke på dette, ville et fartøj af VTS-klassen blive sendt ud for at forsøge at komme i kontakt med skibet og få det på ret kurs igen. Skibene blev udfaset i 2011 og efterfølgende solgt på auktion.

Referencer

Kilder 
 Janes Fighting Ships 2011 (digital version)

Eksterne links 
Flådens Historie: VTS klassen
Forsvaret: Afviserfartøjer
Forsvaret: VTS bemanding

Søværnet
Arvak-klassen

Arvak-klassen fungerer som slæbebåde og stationsfartøjer i Søværnets tjeneste.

Klassens to enheder, Arvak og Alsin, er hjemmehørende ved henholdsvis Flådestation Frederikshavn og ved Flådestation Korsør. Skibene er i stand til at transportere en StanFlex-container på agterdækket, men har ikke mulighed for at benytte den.

Kilder 

Flådens Historie: Arvak-klassen
Bilagsbind 1 – FKOM 2008 beretning

Krigsskibe fra Danmark
Balder-klassen

Balder-klassen består af to bugserbåde i Søværnets tjeneste.

De to enheder, Balder og Hermod, gør tjeneste ved Flådestation Korsør, hvor de varetager de fleste bugseringsopgaver. De er desuden udrustet med en vandkanon, hvorved de også kan indgå i brandberedskabet.

Skibene forrettede tjeneste på Holmen indtil flådens udflytning, hvorefter de blev overført til Korsør.

Kilder 

Flådens Historie: Balder-klassen
Bilagsbind 1 – FKOM 2008 beretning

Krigsskibe fra Danmark
8. etape af Tour de France 2009

Ottende etape af Tour de France 2009 blev kørt lørdag d. 11. juli og gik fra Andorra la Vella til Saint-Girons.
Ruten var 176,5 km lang.

 Etape: 8
 Dato: 11. juli
 Længde: 176,5 km
 Danske resultater:
 29. Chris Anker Sørensen + 1.54
 37. Nicki Sørensen + 1.54
 67. Brian Vandborg + 14.14
 Gennemsnitshastighed: 38,9 km/t

Point- og bjergspurter

1. sprint (Luzenac) 
Efter 67 km

2. sprint (Tarascon-sur-Ariège) 
Efter 84,5 km

3. sprint (Vic d'Oust) 
Efter 159,5 km

1. bjerg (Port d'Envalira) 

1. kategori stigning efter 23,5 km

2. bjerg (Col de Port) 
2. kategori stigning efter 102 km

3. bjerg (Col d'Agnès) 

1. kategori stigning efter 132,5 km

Udgåede ryttere 
 63  Koldo Fernández fra  røg uden for tidsgrænsen.
 111  Óscar Pereiro fra  udgik.
 176  Eduardo Gonzalo fra  udgik.
 177  David Lelay fra  udgik.

Resultatliste

Eksterne henvisninger 
 Etapeside  på Letour.fr     

08

en:2009 Tour de France, Stage 1 to Stage 11#Stage 8
Y376 Botved

Y376 var den ene af to enheder i Botved-klassen i Søværnet i Danmark.

Y376 blev brugt til stationstjeneste ved Flådestation Korsør og blev efter udfasning fra søværnet solgt på auktion den 21. april 2010.

Kilder 

Flådens Historie: Botved-klassen

Krigsskibe fra Danmark
Asymmetrisk krigsførelse

Asymmetrisk krigsførelse beskriver en form for krigsførelse, hvor to parter har forskellige militære kapaciteter eller metoder til krigen. I et sådant tilfælde må den svage part udnytte sine specielle fordele eller modstanderens svagheder for at have nogen mulighed for at opnå sine mål.

Når en stor veludrustet hær sendes i krig langt borte, kan den opleve nedslidning af korpsånden, alene på grund af de lange forsyningslinjer. Herefter kan en svagere modstander begynde at udføre nålestiksangreb. Disse angreb må så imødegås med ressourcekrævende bestræbelser på at forsvare den store hær, hvilket blot forøger nedslidningen og mindsker soldaternes motivation.

Begrebet opstod under NATO-kampagnen Operation Allied Force mod Jugoslavien i 1999, men er som fænomen flere hundrede år gammelt. Den jugoslaviske hær benyttede sig af vildledning og camouflage for at fortsætte modstanden på trods af en massiv luftkampagne fra NATOs side.

Under krigen i Afghanistan, hvor Danmark deltog i ISAF-styrken, benyttede Taliban sig af assymmetrisk krigsførelse. Det internationale samfund med USA i spidsen sendte det ypperligste militære isenkram til Afghanistan og var med radarer, satellitter, bombefly, helikoptere, artilleri og fjernstyrede droner fjenden langt overlegen. Derfor kom der færre af de klassiske kampe med to fronter. Taliban måtte i stedet ty til asymmetrisk krig med selvmordsbomber, improviserede miner og nedgravede vejsidebomber.

Guerillakrig er et eksempel på asymmetrisk krigsførelse.

Kendetegn 
Mao Zedong var i en lang årrække i første halvdel af 1900-tallet leder af en guerilla-bevægelse, hvis langstrakte kampe, skiftevis mod politiske modstandere i Kina og mod japanske invasionsstyrker, i 1949 førte til oprettelsen af Folkerepublikken Kina. I en lærebog om krigsførelse fra 1938 opdeler Mao guerillakrigsførelse i tre faser:
 i første fase skulle en oprørshær helt undgå angreb på modstanderen, for her ville man uundgåeligt tabe, men i bevæge sig ud i landet, og måske provokere modstanderen til angreb på lokalbefolkningen, hos hvem man opholdt sig, hvorved man kunne vinde støtte hos denne lokalbefolkning,
 i anden fase skulle oprørshæren udføre nålestiksangreb på velvalgte kommunikationslinjer og andre vigtige mål hos modstanderen,
 i tredje fase kunne oprørshæren opbygge egentlige landstyrker, som kunne gå i åben kamp med modstanderen, og gradvist erobre dennes territorium, afsluttende med hovedstaden.

Eksempler på asymmetriske krige 
 Hannibals felttog i Italien under anden puniske krig (218-202 f.Kr.)
 Boerkrigen (1899-1902)
 Araberopstanden (1916-1918)

Se også 
 Hybridkonflikt

Referencer

Litteratur

Eksterne henvisninger 
 Asymmetric Warfare i britiske Guardian (engelsk)

Krig
Fisseflokken

Fisseflokken (Fittstim på svensk) er en svensk feministisk antologi, der udkom i 1999. Bogen tager udgangspunkt i hverdagsfeminismen, hvor at en masse forskellige svenske kvinder fortæller deres historie, om hvordan de har følt sig overset, undertrykt og diskrimineret på grund af den sexisme, som eksisterer i Sverige.

Noter

Litteratur 
 Maria Odheim Nielsen, Linda Norrman Skugge, Belinda Olsson & Brita Zilg: Fisseflokken, 1999, Information, 

Litteratur i 1999
Feminisme
Mediopassiv (islandsk)

På islandsk er mediopassiven en verbalform som er opstået ved, at det refleksive pronomen sik blev tilføjet verbalstammen. Dette blev senere trukket sammen til infinitivendelsen -sk som igen udviklede sig til -st på moderne islandsk. Mediopassiven har sin egen konjugation som illustreret med eksemplet telja (tælle) vs. teljast (blive talt som, blive anset for). De to konjugationer følger.

Telja går sådan

mens teljast konjugeres således

Man ser at mediopassivens bøjning er væsentlig simplere end aktivens.

Det skal også nævnes, at samtlige mediopassive verber kun bruger participium præteritum for at danne hjælpekonstruktioner og faldbøjes altså ikke, med undtagelserne sestur (har sat sig) og lagstur (har lagt sig). Begge faldbøjes som islandske adjektiver.

For fuldstændighedens skyld angives begges bøjning.

Disse to participier besidder hverken en komparativ eller superlativ.

Participium præsens eksisterer ikke.

Mediopassiven kan have en meget lang række af betydningsændringer til følge fra at være simpelthen en tilbagevirkende handling (dens oprindelige funktion) til at blive et helt nyt verbum, helt eller næsten ubeslægtet med det oprindelige verbums betydning.

For dette findes der desværre ingen konkrete regler og i øvrigt kan mediopassiven ikke dannes for alle verber. Som eksempler kan man tage sprogets to vigtigste hjælpeverber, vera, som ikke har nogen mediopassiv og hafa som ganske vist har mediopassiven hafast, men da i stærkt ændret betydning: Þetta hefst betyder Dette vil (nok) lykkes.

Noter

Kilder 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Islandsk sprog
Frank Foley

Frank Foley (24. november 1884 – 8. maj 1958) var en britisk spion, der i Tyskland reddede 10.000 jøder fra den sikre død.

Frank Foley var officielt medarbejder ved den engelske ambassade i Berlin, men var i virkeligheden leder af MI6, det britiske efterretningsvæsen.

Han brugte sin stilling til at udstede falske papirer til forfulgte jøder fra krystalnatten til udbruddet af 2. verdenskrig. Foley havde ikke diplomatisk immunitet, så han løb en stor personlig risiko. Nu har tyske og britiske myndigheder sat ham et mindesmærke i Berlin ved den engelske ambassade.

Diplomater fra Storbritannien
Spioner fra Storbritannien
Spioner for Storbritannien
Narhvalen-klassen (ubåd)

Narhvalen-klassen var en dansk ubåds-klasse brugt af Søværnet i Danmark.

Klassen blev udviklet og brugt af Deutsche Marine, hvor den var benævnt Type 205. Danmark købte efterfølgende to ubåde, Narhvalen og Nordkaperen, som blev bygget på licens på Orlogsværftet i København. De 11 tyske ubåde blev alle bygget i Kiel.

Narhvalen (S 320) Gennemførte i november - december 1971 en 41 dage land neddykket tur bl.a. rundt om Færøerne, hvilket dengang var den længste tur neddykket, en dansk undervandsbåd havde gennemført.

Referencer, kilder og eksterne links 

Flådens Historie: Narhvalen-klassen

Undervandsbåde fra Danmark
Krigsskibe fra Tyskland
Naomi Wolf

Naomi Wolf (født den 12 november 1962) er en amerikansk forfatter. Hun udgav i 1991 bogen skønhedsmyten (the beauty myth på engelsk), der blev en international bestseller. Wolf er talsperson for Third wave feminismen i USA.
Hun blev født I San Francisco i en jødisk familie. Hendes mor Deborah var antropolog og forfatter og hendes far var ekspert i gotisk gyserlitteratur.
Naomi Wolf er uddannet fra Yale University og fra New College, Oxford.

Karriere 
Wolf fik sit store gennembrud med Skønhedsmyten. Hun argumenterer i bogen for at det herskende skønhedsideal er en social konstruktion, der fastholder patriarkiet. Et urealistisk og uopnåeligt ideal om en bestemt skønhed, en såkaldt 'Iron maiden' stilles op, som kvinder straffes fysisk og psykologisk for ikke at kunne leve op til. Wolf kritiserer bl.a mode- og skønhedsindustrien. Det stigende antal spiseforstyrrelser og det stigende antal kosmetiske skønhedsoperationer ser hun som symptomer på dette problem.

Bibliografi 
 Skønhedsmyten (1990)
 Fire with Fire (1994) , OCLC 28420926
 Promiscuities: The Secret Struggle for Womanhood (or a Secret History of Female Desire) (1998)   , OCLC 36225757
 Misconceptions: Truth, Lies, and the Unexpected on the Journey to Motherhood (2001) , OCLC 46785027
 The Treehouse: Eccentric Wisdom from my Father on How to Live, Love, and See (2005) , OCLC 225532631
 The End of America: Letter of Warning to a Young Patriot (2007) , OCLC 144769760
 Give Me Liberty: A Handbook for American Revolutionaries (2008) , OCLC 191933856
 Vagina: A New Biography (2012)  OCLC 784030622

Noter

Eksterne henvisninger 

 Guardian
 Wolfs film om Occupy Wallstreet bevægelsen
 Interviews med Wolf
 

Faglitterære forfattere fra USA
Aktivister fra USA
Feminister fra USA