kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erhvervsforum Vækst DK

Erhvervsforum Vækst DK er en politisk erhvervsklub, hvis officielle formål er at styrke dialogen mellem Socialdemokratiet og erhvervslivet. Samtidig samler den penge ind til partiet. Foreningen blev stiftet i 2014 og er pr. 2021 en af Socialdemokratiets største økonomiske bidragydere. Virksomheder, erhvervsorganisationer og erhvervssammenslutninger kan for et kontingent på 20.000 kr. om året deltage i fire til seks årlige møder med socialdemokratiske toppolitikere i foreningens regi. Klubben har omkring 50 medlemmer. 

Erhvervsklubben deler adresse med Socialdemokratiets partikontor på Christiansborg, men har ingen ansatte tilknyttet. Fra starten i 2014 indtil 2019 var den tidligere socialdemokratiske skatte- og sundhedsminister Carsten Koch formand for erhvervsklubben. I 2019 blev han afløst af den tidligere overborgmester i København Jens Kramer Mikkelsen.

Ifølge professor Kasper Møller Hansen fra Københavns Universitet er erhvervsklubben et udtryk for de stadig dyrere valgkampe, samtidig med at støtten fra fagbevægelsen til Socialdemokratiet er blevet mindre med tiden.

Inspiration 

Ifølge bogen "De skjulte penge" af Carl Emil Arnfred og Chris Kjær Jessen fra 2016 om de danske pengeklubber er selve ideen til pengeklubben kopieret fra Den Liberale Erhvervsklub, som var den første af sin art herhjemme. Siden har udover Socialdemokratiet også De Konservative og Liberal Alliance taget ideen til sig og oprettet egne pengeklubber, henholdsvis C-Business og Selskab for Liberale Visioner. Inspirationen til Den Liberale Erhvervsklub kom på sin side fra USA, hvor man i mange år har haft såkaldte PACs (Political Action Commitees) og Super PACs, der samler penge ind til politiske partier og enkelte kandidater.

Medlemmer 

Blandt medlemmerne har været repræsentanter fra bl.a. organisationer som Dansk Arbejdsgiverforening, Dansk Industri, Landbrug & Fødevarer, Finans Danmark, Dansk Energi og De Samvirkende Købmænd og virksomheder som PensionDanmark, Nykredit, Netcompany, Danish Crown og Arbejdernes Landsbank. Også direktør i Dansk Erhverv, den tidligere konservative minister Brian Mikkelsen, er blandt medlemmerne. Ifølge forsker ved Copenhagen Business School Christoph Houman Ellersgaard er det karakteristisk, at mange af erhvervsklubbens medlemmer ikke er socialdemokrater, men vælger at spille på flere heste i det politiske spil for at søge indflydelsen, hvor den er.

Kritik 

I juli 2021 kritiserede forsker ved Danmarks Medie- og Journalisthøjskole Roger Buch, at embedsmænd i Finansministeriet havde hjulpet til med at udarbejde et oplæg af finansminister Nicolai Wammen til brug i Erhvervsforummet. Såvel fremgangsmåden heri som erhvervsklubben i det hele stred efter hans mening imod grundlæggende demokratiske principper. Finansministeriet afviste med henvisning til kodekset med centrale pligter for embedsmænd, at embedsværkets rolle i sagen var problematisk.

Kilder 

Etableret i 2014
Socialdemokratiet
Foreninger fra Danmark
Algekultur

Algekultur er en form for akvakultur, der omfatter opdræt af algearter.

Størstedelen af de alger, der dyrkes med vilje, hører til kategorien mikroalger (også kaldet phytoplankton, mikrofytter eller planktonalger). Makroalger, almindeligvis kendt som tang, har også mange kommercielle og industrielle anvendelsesmuligheder, men på grund af deres størrelse og de særlige krav til det miljø, de skal vokse i, egner de sig ikke så godt til dyrkning (dette kan dog ændre sig med fremkomsten af nyere tangkultivatorer, som grundlæggende er algevaskemaskiner, der bruger opstrømmende luftbobler i små beholdere).

Kommerciel og industriel algedyrkning har mange anvendelsesmuligheder, herunder produktion af fødevareingredienser såsom omega-3-fedtsyrer eller naturlige farvestoffer og farvestoffer, fødevarer, gødning, bioplast, kemiske råmaterialer, lægemidler og algebrændstof, og kan også anvendes til forureningsbekæmpelse.

Den globale produktion af opdrættede vandplanter, der overvejende domineres af tang, voksede i produktionsmængde fra 13,5 mio. tons i 1995 til lidt over 30 mio. tons i 2016.

Kilder/referencer 

Alger
Akvakultur
Franco Mannino

Franco Mannino (født 25. april 1924 i Palermo - død 1. februar 2005 i Rom, Italien) var en italiensk komponist, pianist, dirigent og forfatter.

Mannino studerede komposition og klaver på Santa Cecilia Akademiet i Rom. Han har skrevet 12 symfonier, orkesterværker, kammermusik, operaer, sange, korværker, solomusik for mange instrumenter, filmmusik, sidstnævnte som han er mest kendt for. Han havde en stor karriere, specielt i Italien som pianist og dirigent, men også rundt omkring i flere dele af Verden. Han dirigerede f.eks. National Arts Centre Orchestra i Canada mellem (1982-1986) , og har blandt andet skrevet filmmusik til en del af Luchino Visconti´s film.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Amerikansk Symfoni" (1954) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1972) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1978) - for orkester
 Symfoni nr. 4 "Leningrad" (1981) - for orkester
 Symfoni nr. 5 "Rideau sø" (1985) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1987) - for kor og orkester
 Symfoni nr. 7 (1989) - for orkester
 Symfoni nr. 8 "Af Ocean1" (1990) - for orkester
 Symfoni nr. 9 (1991) - for orkester
 Symfoni nr. 10 "Fra Colombo til Broadway" (1991) - for baryton, trombone, kor og orkester
 Symfoni nr. 11 (1994) - for baryton og orkester
 Symfoni nr. 12 "Panormus" (1994) - for orkester
 Klaverkoncert (1954) - for klaver og orkester
 Cellokoncert (1974) - for cello og orkester

Eksterne henvisninger 
 om Franco Mannino på www.musicweb-international.com 

Komponister fra Italien
Personer fra Palermo
Arnold Bax

Sir Arnold Edward Trevor Bax (født 8. November 1883 i London, England - død 3. Oktober 1953 i Cork, Irland) var en engelsk komponist, poet og forfatter.

Bax studerede komposition på Det kongelige Musikkonservatorium i London. Han har skrevet 9 symfonier, orkesterværker, symfoniske tonedigtninge, koncertmusik, kammermusik, sange, klaverstykker etc. Bax levede udelukkende af at komponere og skrive literatur, grundet sin financielle velhavende baggrund. Han er mest kendt for sine tonedigtninge som feks "Tintagel" og "November Woods". Bax blev udnævnt som "Master of the King’s Music". Han komponere i en kompleks harmonisk stil som peger i retning af impressionismen, men med senromantiske træk. Alle hans symfonier, og en del af hans tonedigtninge er indspillet på de engelske pladeselskaber Chandos og Lyrita.

Udvalgte værker 

 Symfoni (i F-dur) (1907) (færdiggjort af Martin Yates) - for orkester
 Symfoni "Forårsbrand" (1913) - for orkester
 Symfoni nr. 1 (1922) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1926) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1929) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1931) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1932) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1934) - for orkester
 Symfoni nr. 7 (1939) - for orkester
 Sinfonietta (1932) - for orkester
 "Tintagel" (Symfonisk tonedigtning) (1917-1919) - for stort orkester
 "November Woods" (November Skove) (1917) - for orkester
 "The Garden of Fand" (Fandens Have) (1913-1916) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 om Arnold Bax på www.musicweb-international.com

Komponister fra England
Personer fra London
Ylva Johansson

Ylva Julia Margareta Johansson (født 13. februar 1964 i Huddinge i Stockholms län) er en svensk politiker (socialdemokrat, tidligere Vänsterpartiet) som siden 2019 har været EU-kommissær med ansvar for indre anliggender.

Johansson begyndte sin politiske karriere riksdagsmedlem for Vänsterpartiet fra 1988 til 1991. Hun blev senere socialdemokratisk skoleminister 1994-1998 i først regeringen Carlsson III og dernæst regeringen Persson. Hun var minister for sundhed og ældrepleje 2004–2006. Fra valget i 2006 var hun igen riksdagsmedlem for Socialdemokraterna. Den 3. oktober 2014 blev hun arbejdsmarkedminister i regeringen Löfven I med ansvar for arbejdsmarkedsspørgsmål og integration. Den 24. februar 2016 fik Johansson til opgave at koordinere regeringens politik vedrørende etablering af nyankomne. I Stefan Löfvens regeringsomlægning den 25. maj 2016 fik hun også titlen etableringsminister. Den 21. januar 2019 fortsatte hun som arbejdsminister, da regeringen Löfven II tiltrådte. Den post beholdt indtil september 2019, da hun trådte tilbage for senere at tage over som Sveriges EU-kommissær for indenrigsanliggender.

Referencer 

Europa-Kommissærer fra Sverige
Europa-Kommissærer 2019-2024
Ministre fra Sverige
Medlemmer af Sveriges Riksdag
Socialdemokrater fra Sverige
Anthony Payne

Anthony Edward Payne (født 2. august 1936 i London, England - død 30. april 2021) var en englesk komponist, kritiker og musikolog.

Payne studerede musik og komposition på Durham Universitet. Han har skrevet en symfoni, orkesterværker, kammermusik, korværker, sange, instrumentalstykker for mange instrumenter, og så er han tillige blevet kendt for at fuldende andre komponisters værker som feks Edward Elgar´s 3 symfoni og Frederick Delius orkester og sangværk "Hidden Love". Payne var lærer i komposition på Det Kongelige Musikkonservatorium i London, og på Muskkonservatoriet i Sydney. Han var også musikkritiker på avisen The Daily Telegraph og The Independent.

Udvalgte værker 

 "Symfoni af vind og regn" (1991) - for orkester
 Koncert (1974) - for orkester
 "Åndens Høst" (1985) - for orkester
 "Sange og Havlandskaber" (1984) - for strygeorkester

Eksterne henvisninger 
 om Anthony Payne

Komponister fra England
Forfattere fra England
Personer fra London
Stanley Bate

Stanley Richard Bate (født 12. december 1911 i Plymouth - død 19. oktober 1959 i London, England) var en engelsk komponist og pianist.

Bate studerede komposition og klaver på Det Kongelige Musikkonservatorium hos Ralph Vaughan Williams, Gordon Jacob og Arthur Benjamin. Han forsatte herefter sine kompositionsstudier hos Nadia Boulanger i Paris, og hos Paul Hindemith i Berlin. Bate har skrevet 4 symfonier, 2 sinfoniettas, orkesterværker, 5 klaverkoncerter, 3 violinkoncerter, operaer, kammermusik, sange, sceneværker, filmmusik og klaverstykker etc. Han var gift med den australske komponist Peggy Glanville-Hicks.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1936) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1937–1939) -.for orkester
 Symfoni nr. 3 (1940) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1954–1955) - for orkester
 Sinfonietta No.1 (1938) - for orkester
 Sinfonietta No.2 (1944) - for orkester
 "Pastorale" (1946) - for orkester
 5 Klaverkoncerter (1936-1938, 1940, 1951-1952, 1955, 1958) - for klaver og orkester
 3 Violinkoncerter (1936-1937, 1943, 1947-1950) - for violin og orkester
 Cellokoncert (1953) - for cello og orkester

Eksterne henvisninger 
 om Stanley Bate på www.musicweb-international.com

Komponister fra England
Pianister
Personer fra Plymouth
Anthony Collins (komponist)

Anthony Vincent Benedictus Collins (født 3. september 1893 i Hastings, England - død 11. december 1963 i Los Angeles, Californien, USA) var en engelsk komponist og dirigent.

Collins studerede komposition og direktion på Det kongelige Musikkonservatorium i London (1920-1926) hos Gustav Holst og Adrian Boult. Han har skrevet 4 symfonier, orkesterværker, kammermusik, operaer, balletmusik og filmmusik, sidstnævnte som han blev mest berømt for. Han bosatte sig i USA (1939), hvor han hurtigt fik slået sit navn fast som filmkomponist og som dirigent for bl.a. New York filharmonikerne og Los angeles Symfoniorkester. Han blev kendt for sine grammofon indspilninger af den finske komponist Jean Sibelius 7 Symfonier.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1940) - for strygeorkester
 Symfoni nr. 2 (1950) - for strygeorkester
 Symfoni nr. 3 (19?) (tabt) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (19?) (tabt) - for orkester
 Elegi "til minde om Edward Elgar" (1942) - for orkester
 "Hogarth suite" (1952) - for obo og strygeorkester

Eksterne henvisninger 
 om Anthony Collins på www.musicweb-international.com

Komponister fra England
Dirigenter fra England
Sally Beamish

Sally Frances Beamish (født 26. august 1956 i London, England) er en engelsk komponist og violinist.

Beamish studerede komposition og violin på Det kongelige Nordlige Musikkonservatorium i London hos bl.a. Lennox Berkeley. Hun har skrevet 2 symfonier, orkesterværker, kammermusik, koncertmusik, korværker, sange, sceneværker etc. Hun var violinist i forskellige orkestre, men flyttede en periode til Skotland, hvor hun herefter koncentrerede sig hovedsagligt om sin kompositions virksomhed.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1992) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1998) - for orkester
 2 Bratschkoncerter (1995, 2001) - for bratsch og orkester
 Fløjtekoncert (2005) - for fløjte og orkester

Eksterne henvisninger 

 om Sally Beamish på www.musicweb-international.com

Komponister fra England
Personer fra London
Elisa Ferreira

Elisa Maria da Costa Guimarães Ferreira (født 17. oktober 1955 i Porto) er en portugisisk politiker og økonom, der har fungeret som EU-kommissær for samhørighed og reformer i von der Leyen-kommissionen siden 2019. Hun var tidligere virket som viceguvernør i Bank of Portugal fra 2016 til 2019. Hun var medlem af Europa-Parlamentet (MEP) valgt for Socialist Parti i Portugal og medlem af Gruppen af Socialister og Demokrater (S&D) i Europa-Parlamentet mellem 2004 og 2016. I 2019 blev hun valgt af Portugal til at fungere som EU-kommissær.

Politisk karriere

Medlem af den portugisiske regering, 1995-2002 
Ferreira fungerede som miljøminister (1995-1999) og som minister for planlægning (1999-2001) i António Guterres' regering.

Medlem af Portugals parlament, 2002-2004 
hun blev valgt til Portugals parlament ved parlamentsvalget i 2002 hvor højrefløjen vandt og José Manuel Barroso overtog posten premierministerposten fra Guterres.

Medlem af Europa-Parlamentet, 2004-2016 
Ferreira var medlem af Europa-Parlamentet fra valget til Europa-Parlamentet i 2004 indtil hendes fratrædelse i 2016. I hele sin tid i parlamentet fungerede hun som medlem af Økonomi- og Valutaudvalget. I denne egenskab udarbejdede hun udvalgets initiativbetænkning om tættere koordinering af de økonomiske politikker, der opfordrer Den Europæiske Centralbank (ECB) til at få beføjelser til at overvåge "finansiel stabilitet i euroområdet" og inddrages "i EU-dækkende makroprudentielt tilsyn med systematisk vigtige finansielle institutioner.” Hun var også ansvarlig for parlamentets rapport om den makroøkonomiske ubalanceprocedure i 2011 og ledede parlamentets arbejde med den fælles resolutionsmekanisme (SRM) i 2013.

I 2012 var Ferreira en del af Socialister og Demokraters (S&D) "alternative eksperttrojka" der blev sendt til Grækenland for at vurdere, hvilke foranstaltninger der kunne laves for at tilskynde jobvækst.

Ud over sine udvalgsopgaver var Ferreira medlem af Europa-Parlamentets intergruppe om langsigtede investeringer og genindustrialisering.  Hun repræsenterede også parlamentet ved FN's klimakonference i 2007 på Bali og FN's klimakonference i 2008 i Poznań.

Portugals Bank 2016-2019 
I juni 2016 trak Elisa Ferreira sig fra Europa-Parlamentet efter at hun blev indstillet af den portugisiske regering til at være medlem af bestyrelsen for Portugals centralbank.

Europa-kommissær fra 2019 
Den 27. august 2019 offentliggjorde premierminister António Costa at Ferreira var blevet nomineret som den portugisiske kommissær i Ursula von der Leyens EU-kommission der skulle tiltræde den 1. november 2019. Hun blev den første portugisiske kvinde, der blev nomineret til kommissær.

Referencer 

Personer fra Porto
Europa-Kommissærer fra Portugal
Europa-Kommissærer 2019-2024
Medlemmer af Europa-Parlamentet fra Portugal
Elizabeth Maconchy

Dame Elizabeth Violet Maconchy (født 19. marts 1907 i Hertfordshire - død 11. november 1994 i Norwich, England) var en irsk/engelsk komponist.

Maconchy studerede kompostion på Det Kongelige Musikkonservatorium i London hos bl.a. Ralph Vaughan Williams, og på Musikkonservatoriet i Prag hos Karel Boleslav Jirak. Hun har skrevet 4 symfonier, sinfonietta, orkesterværker, kammermusik, koncertmusik, 13 strygekvartetter, sceneværker etc. Maconchy var i særdeleshed inspireret af Bela Bartok, men også af Ludwig van Beethoven, Wolfgang Amadeus Mozart og Benjamin Britten. Hun hører til en af Englands vigtige komponister i det 20. århundrede.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1929-1930) (tilbagetrukket) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1945-1948) (tilbagetrukket) - for orkester
 Symfoni for dobbeltstrenget orkester (1952–1953) - for 2 strygeorkestre
 Lille Symfoni (1980-1981) - for orkester
 Sinfonietta (1976) - for orkester
 "Andante og Allégro" (1926-1927) - for fløjte og strygeorkester
 13 Strygekvartetter (1932-1983)
 "Tema og variationer" (1928) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 om Elizabeth Maconchy på www.musicweb-international.com

Komponister fra England
Personer fra Hertfordshire
Familien Mitchell Mod Maskinerne

Familien Mitchell Mod Maskinerne () er en animeret amerikansk film fra 2021 instrueret af Mike Rianda. Filmen er animeret af selskabet Sony Pictures Animation i samarbejde med Netflix.

Danske stemmer 

 Helene Wolhardt Moe som Katie Mitchell
 Tom Jensen som Rick Mitchell
 Karoline Munksnæs Hansen som Linda Mitchell
 Hadi Ka-Koush som Mark Bowman
 Julie Lund som PAL
 Caspar Phillipson som PAL MAX
 Mynte Bønnelycke Ziebell som Spot Posey

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Animationsfilm fra USA
Amerikanske film fra 2021
Atomalderen

Atomalderen (på engelsk: Atomic Age), er perioden i historien efter detonationen af det første atomvåben, The Gadget ved Trinitytesten i New Mexico den 16 Juli 1945 under Anden Verdenskrig. Selvom nukleare kædereaktioner var blevet udtænkt allerede i 1933, og den første kunstige selvbærende atomare kædereaktion (Chicago Pile-1) havde fundet sted i december 1942, repræsenterede Trinitytesten og de efterfølgende bombninger af Hiroshima og Nagasaki, der endte Anden Verdenskrig, den første brug af atomteknologi i storskala og indvarslede dybtgående ændringer i sociopolitisk tænkning og teknologisk udvikling.

Selvom kernekraft blev for en tid blev fremmet som indbegrebet af fremskridt og modernitet, indebar indtræden i atomkrafttiden også de frygtelige implikationer af atomkrig, den Kolde Krig, Mutual assured destruction (MAD-doktrinen), atomspredning, risikoen for atomkatastrofer (potentielt så ekstreme som en menneskeskabt global atomvinter), såvel som gavnlige civile anvendelser inden for nuklearmedicin. Det er ikke let at adskille fredelig anvendelse af atomteknologi fuldstændigt fra militær eller terroristisk anvendelse (f.eks. fremstilling af beskidte bomber fra radioaktivt affald), hvilket komplicerede udviklingen af en global industri for eksport af atomkraft lige fra starten.

I 1973 forudsagde USA's Atomic Energy Commission vedrørende en blomstrende atomkraftindustri, at ved begyndelsen af det 21. århundrede ville et tusinde reaktorer producere elektricitet til hjem og virksomheder i hele USA. Imidlertid faldt "atomdrømmen" langt under det, der blev lovet, fordi atomteknologi frembragte en række sociale problemer, fra atomvåbenkapløbet til kernenedsmeltninger og de uløste vanskeligheder ved oprydning af bombeanlæg og nedlukning af og bortskaffelse af affaldet fra civile anlæg. Siden 1973 faldt ordrerne på reaktorer kraftigt, da efterspørgslen efter elektricitet faldt og byggeomkostningerne steg. Mange ordrer og delvist færdige anlæg blev aflyst.

I slutningen af 1970'erne havde atomkraft lidt en bemærkelsesværdig international destabilisering, da den stod over for økonomiske vanskeligheder og udbredt offentlig modstand, der blev meget værre efter Three Mile Island-ulykken i 1979 og Tjernobylulykken i 1986, som begge i mange årtier har påvirket atomkraftindustrien negativt.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Annotated bibliography on the Nuclear Age at the Alsos Digital Library for Nuclear Issues.
 Atomic Age Alliance, a volunteer group dedicated to preserving Atomic Age culture and architecture.
 The Nation in the Nuclear Age, a slideshow by The Nation.

Historiske epoker
Atomfysik
Average Joe (USA)

Udtrykkene average Joe, ordinary Joe, Joe Sixpack, Joe Lunchbucket, Joe Snuffy, Joe Blow, Joe Schmo (for mænd) og ordinary Jane, average Jane, and plain Jane (for kvinder) bruges primært i Nordamerika til at referere til en helt gennemsnitlig person, typisk en gennemsnitlig amerikaner. Det kan bruges både til at give billedet af en hypotetisk "fuldstændig gennemsnitlig person" eller til at beskrive en eksisterende person. Lignende udtryk på andre sprog for lokale ækvivalenter findes på verdensplan.

I dag giver statistik fra det amerikanske handelsministerium oplysninger om de samfundsmæssige attributter hos dem, der kan betegnes som "gennemsnitlige". Mens nogle individuelle attributter let identificeres som værende gennemsnitlige, f.eks. median-indkomsten, kan andre karakteristika, såsom familieordninger, muligvis ikke identificeres som gennemsnitlige.

I 2001 var der eksempelvis ikke en enkelt husstandsordning, der udgjorde mere end 30% af de samlede husstande. Gifte par uden børn var det mest almindelige og udgjorde 28,7% af alle husstande. Det ville ikke desto mindre være unøjagtigt at konstatere, at den gennemsnitlige amerikaner lever i parforhold uden børn, da 71,3% ikke gør det. Andre "gennemsnitlige" karakteristika er nemmere at identificere.

Med hensyn til social klasse kan den gennemsnitlige amerikaner beskrives som enten middel- eller arbejderklasse. Eftersom sociale klasser mangler tydelige grænser, kan den gennemsnitlige amerikaner muligvis have en status i det område, hvor den lavere middel- og øvre arbejderklasse overlapper. Samlet set tjente de gennemsnitlige amerikanere, der er 25 år eller ældre, omtrent 32,000 US$ om året, har ikke en universitetsuddannelse, har været, er eller bliver gift samt skilt mindst en gang i løbet af deres liv, bor i deres egne hjem i forstæder, og har et funktionærjob på kontor.

"Average Joes" er ofte anvendt til karakterer i fjernsyn eller film, tegneserier, romaner eller radiodramaer. På fjernsyn kan følgende eksempler på "average Joes" nævnes: Doug Heffernan (King of Queens), Alan Harper (Two and a Half Men) og Homer Simpson (The Simpsons). I filmen Dodgeball: A True Underdog Story ejer hovedpersonen Peter et fitnesscenter for dem, der ikke ønsker en intensiv træning, og mæcenerne i fitnesscentret er alle lidt overvægtige. Fitnesscentret hedder Average Joe's Gymnasium.

I virkeligheden, som optegnet i sin bestseller The Average American: The Extraordinary Search for the Nation's Most Ordinary Citizen, gennemførte Kevin O'Keefe med succes en landsdækkende søgning efter den person, der statistisk set var den mest gennemsnitlige i USA i løbet af et flerårigt år spænd, der startede i 2000. Newsweek proklamerede følgende om bogen: "Rejsen mod det almindelige har aldrig været så bemærkelsesværdig".

Referencer 

Amerikansk kultur
Socialvidenskabelige begreber
Demografiske begreber