kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rasmus Bartholin

Rasmus Bartholin (født 13. august 1625 i Roskilde, død 4. november 1698 i København) var videnskabsmand og professor i medicin og geometri ved Københavns Universitet.

Hans videnskabelige indsats dækkede matematik, hvor han arbejdede med analytisk geometri, samt astronomi hvor han arbejdede med at udgive Tycho Brahes observationsjournaler hvor han antog Ole Rømer til sin hjælp.

Karriere 
Han blev student fra Herlufsholm i 1642, påbegyndte i 1646 et længere udenlandsophold, der med en afbrydelse i 1647, da han tog magistergraden i København, varede til 1656. Han opholdt sig i Holland, England, Frankrig og Italien, studerede blandt andet Cartesius’ analytiske geometri, og besørgede udgivelsen af Frans van Schootens indledning til denne i Leiden 1651. I 1654 blev han dr.med. i Padua. I 1656 blev han professor i geometri og i 1657 professor i medicin ved Københavns Universitet. I 1664 observerede han en stor komet på himlen.

Han har skrevet talrige afhandlinger med matematisk, fysisk og medicinsk indhold. Han blev berømt ved opdagelsen af dobbeltbrydningen i den kalkmineralet islandsk spat, som han beskrev og gav en tilnærmet opbygning af i Experimenta chrystalli Islandici 1669 (den nøjagtige blev først givet af Huygens i 1690). Bartholin var Ole Rømers Lærer. I 1671 blev han lærer for Prins Georg, i 1675 assessor i Højesteret, kancelliråd (1684), justitsråd og etatsråd (1694).

Ved sin død testamenterede han en del af sin formue til videnskabelige og filantropiske formål.

Privatliv 
Han var søn af professor Caspar Bartholin og Anna Fincke, der var datter af matematikeren Thomas Fincke. Han var lillebror til Thomas Bartholin (1616–1680).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Videnskabsfolk fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Professorer fra Københavns Universitet
Rasmus
Højesteretsdommere fra Danmark
Personer fra Roskilde
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Godsejere fra Danmark
Alumni fra Københavns Universitet
Chen Ning Yang

Chen Ning Franklin Yang (楊振寧 pinyin: Yáng Zhènníng) (født 1. oktober 1922) er en kinesisk-amerikansk fysiker.

Han blev tildelt Nobelprisen i fysik i 1957.

Eksterne henvisninger 

Fysikere fra USA
Personer fra Kina
Nobelprismodtagere fra USA
Afløbsrens

Afløbsrens er betegnelsen for en basisk opløsning, som kan opløse propper i afløb. Disse propper består som oftest af forskellige fedtstoffer, som følger med spildevandet og størkner, når spildevandet afkøles. Den mest almindelige afløbsrens er en blanding af natriumhydroxid, også kaldet kaustisk soda eller natronlud, og kaliumhydroxid. Den kemiske betegnelse for natriumhydroxid er NaOH, som er en stærkt ætsende base. 

Nu om dage anbefales i stedet brug af mekaniske svuppere som følge af den miljøpåvirkning, som ætsende stoffer har.

Referencer 

VVS
Baser
Opløsningsmidler
Farvecirkel

Johannes Ittens farvecirkel er en model, der viser de rene farver og deres kontrastfarver.

I midten ses de tre primærfarver magenta, gul og cyan.

Uden om dem ses de tre sekundærfarver grøn, orange og violet.
I den yderste cirkel ses primær-, sekundær- og tertiærfarver .

Farvecirklen bruges ved, at man finder en farve på den yderste cirkel. Den farve, der i den yderste cirkel står overfor, er kontrastfarven.

Eksempelvis har farven gul kontrastfarven violet. Dette kaldes også komplementærfarven. Komplementærfarver er de diametralt modsatte farver af hinanden, f.eks. gul og violet.

Isaac Newtons farvecirkel viser spektralfarverne, som han opdagede, da han spaltede hvidt lys ved hjælp af et prisme.

Eksempler på farvecirkler

Eksterne henvisninger 

Cirkel

tr:Kromatik (renk)
Primærfarver

Primærfarver er farver der ikke kan produceres ved at blande andre farver. Alle rene farver kan dannes ved at blande primærfarver i forskellige forhold.

Der er to forskellige måder at blande farver på – hhv. additiv og subtraktiv farveblanding. De to metoder har hver deres primærfarver – for additive farver er det rød, grøn og blå, mens det for subtraktive farver er magenta, gul og cyan. Det additive farvesystem anvendes fx i tv-apparater og computerskærme, mens det subtraktive farvesystem anvendes til farvetryk på papir og lignende medier. I det additive system er udgangsfarven på mediet (skærmen) sort – jo mere farve der tilføjes, desto lysere bliver den viste farve. I det subtraktive system er mediet (papiret) hvidt – og jo mere farve der tilføjes, desto mørkere bliver resultatet. Det subtraktive farvesystem danner desuden basis for farvesystemet CMYK der anvendes i den grafiske branche.

Se også 
 Farvesystem
 CMYK
 RGB

Farver
Sekundærfarve

Sekundærfarver det sammenfattende navn for farver, der opstår som et resultat af blanding af primærfarver.

En blanding af primærfarverne rød og blå giver eksempelvis sekundærfarven lilla i overensstemmelse med det additive farveblandingsprincip. Andre eksempler er blanding af gul og rød, der giver orange sekundærfarve og gul og blå, der giver sekundærfarve grøn.

Se også 
 Farvesystem

Farver
Tertiærfarve

Tertiærfarver er en af primærfarverne blandet med en af sekundærfarverne.

Hovedparten af en farvecirkel består af tertiærfarver. Under tertiærfarverne hører der seks farver til. De seks farver er: Rødorange, gulorange, rødviolet, 
blågrøn, gulgrøn og blåviolet.

Farver
Pittsburgh Steelers

Pittsburgh Steelers er et amerikansk fodboldhold, der spiller i NFL. Holdet har base i Pittsburgh, Pennsylvania og hjemmebane på Heinz Field. Holdet vandt Super Bowl i 1974, 1975, 1978, 1979, 2005 og 2009. Er dermed det første og indtil 2018 eneste hold, der har vundet seks Super Bowls; I 2018 vandt New England Patriots deres sjette. 
Blandt klubbens største stjerner kan nævnes QB Ben Roethlisberger, WR Antonio Brown, RB Le'Veon Bell, WR Juju Smith-Schuster, ILB Lawrence Timmons og TE Heath Miller.

Nuværende og tidligere spillere

Eksterne henvisninger 

 

Hold i NFL
Steelers
Etableret i 1933
Ole Søltoft

Ole Søltoft (8. januar 1941 i Kolding – 8. maj 1999) var en dansk skuespiller. Han har bl.a. medvirket i flere Sengekantsfilm og Stjernetegnsfilm.

Opvækst og uddannelse 
Ole Søltoft blev født i Kolding og var søn af ingeniør Svend Aage Sølvtoft og dennes hustru Maria Rita Viola Sølvtoft f. Kristensen. Han voksede op i Holeby på Lolland og var lærervikar efter studentereksamen. Derefter studerede han et år på Tandlægehøjskolen.

Karriere 
Via studenterrevyerne blev han optaget på Privatteatrenes Elevskole i årene 1960-62. Han debuterede på Folketeatret i 1962 og fik allerede i elevtiden rollen som den evige spilopmager Nikolaj i Nøddebo Præstegård på Folketeatret. Ole Søltoft var fast tilknyttet Folketeatret 1962-1965 og fik siden engagementer bl.a. på Comediehuset.

I 1962 begyndte hans filmkarriere med rollen som den frække Jacob i Den kære familie. Med Soyas Sytten i 1965 begyndte en bølge af erotiske film for Ole Søltoft. Han medvirkede således i 1970'erne i et stort antal film, fortrinsvis sex-komedier og erotiske lystspil (sammen med skuespilleren og modellen Birte Tove i mange af dem) – roller, der for altid satte ham i bås hos publikum og pressen. Ole Søltoft blev dansk films første-elsker med sin hovedrolle i den populære erotiske film Den røde rubin fra 1970. Derefter fulgte den mandlige hovedrolle i en række af årtiets mange sengekantsfilm – herunder Mazurka på sengekanten, Tandlæge på sengekanten og Rektor på sengekanten. Ole Søltoft spillede også med i flere af tidens sex-lystspil, hvor stjernetegn indgik i filmens titel, for eksempel I Løvens tegn, I Jomfruens tegn og I Tyrens tegn.

Han optrådte i flere revyer hos Volmer-Sørensen i Revykøbing Kalder og i Sans Souci i Kolding. I de senere år arbejdede han på Røde Kro Teater bl.a. i 1993 i forestillingen Glade Dage. I 1971 blev han kåret til årets kunstner på Rødovre Teater.

Privatliv 
Ole Søltoft var gift med skuespillerinden Ulla Asbjørn Andersen. Han er begravet på Rødovre kirkegård.

Filmografi 
Blandt de film, han medvirkede i, kan nævnes:

 Gøngehøvdingen – 1961
 Den kære familie – 1962
 Sytten – 1965
 Halløj i himmelsengen – 1965
 Een pige og 39 sømænd – 1965
 Min søsters børn – 1966
 Tre små piger – 1966
 Soyas tagsten – 1966
 Cirkusrevyen (1967) – 1967
 Far laver sovsen – 1967
 Den røde rubin – 1969
 Hurra for de blå husarer – 1970
 Mazurka på sengekanten – 1970
 Tandlæge på sengekanten – 1971
 Rektor på sengekanten – 1972
 Romantik på sengekanten – 1973
 Revykøbing kalder – 1973
 I Jomfruens tegn – 1973
 I Tyrens tegn – 1974
 Der må være en sengekant – 1975
 I Tvillingernes tegn – 1975
 Sømænd på sengekanten – 1976
 Affæren i Mølleby – 1976
 I Løvens tegn – 1976
 Hopla på sengekanten – 1976
 Piger til søs – 1977
 Agent 69 Jensen i Skorpionens tegn – 1977
 Agent 69 Jensen i Skyttens tegn – 1978

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra Kolding
Søren Strømberg

Søren Birger Strømberg (født 27. november 1944 på Frederiksberg, død 9. maj 2001 på Rigshospitalet) var en dansk skuespiller.

Han optrådte oprindeligt i pigtrådsorkesteret Silver Guys (dannet i 1957). Gruppen skiftede i 1960 navn til The Danish Sharks (inspireret af en af ungdomsbanderne i musicalen West Side Story).

Sidenhen blev han kendt for sin medvirken i en række erotiske film, men nåede også at optræde med flere roller i diverse revyer. Sit gennembrud fik han med Gift fra 1966.

Da han stoppede sin filmkarriere, begyndte han et nyt liv indenfor bl.a. værtshusbranchen og jazzmusikken.

Han var en overgang også direktør for Marienlyst Revyen.

Desuden stod han for et par revyer på Ølsted Kro, hvor han satte forestillingen op, instruerede og medvirkede. Han indførte som en af de første konceptet: Mad-Revy-Dans

Søren Strømberg var gift 6 gange.

Filmografi i udvalg 
 Villa Vennely – 1964
 Gift – 1966
 Nu stiger den – 1966
 Tre mand frem for en trold – 1967
 Uden en trævl – 1968
 Sonja - 16 år – 1969
 Midt i en jazztid – 1969
 Den gale dansker – 1969
 Mazurka på sengekanten – 1970
 Tre slags kærlighed – 1970
 Hurra for de blå husarer – 1970
 Tandlæge på sengekanten – 1971
 Motorvej på sengekanten – 1972
 Rektor på sengekanten – 1972
 Olsen-bandens store kup – 1972
 Fætrene på Torndal – 1973
 Romantik på sengekanten – 1973
 Pigen og drømmeslottet – 1974
 Rapportpigen – 1974
 Der må være en sengekant – 1975
 Piger i trøjen – 1975
 Sømænd på sengekanten – 1976
 Piger i trøjen 2 – 1976
 Hopla på sengekanten – 1976
 Agent 69 Jensen i Skorpionens tegn – 1977
 Alt på et bræt – 1977
 Piger til søs – 1977
 Fængslende feriedage – 1978
 Agent 69 Jensen i Skyttens tegn – 1978
 Olsen-banden overgiver sig aldrig – 1979
 Forræderne – 1983

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Frederiksberg
Skuespillere fra Danmark
Europas svigerfar

Tilnavnet "Europas svigerfar" blev omkring år 1900 båret af to europæiske fyrster: Christian 9. af Danmark og Nikola 1. af Montenegro – i begge tilfælde på baggrund af deres børns ægteskaber med prinser og prinsesser fra andre lande.

Christian 9. af Danmark 
Kong Christian 9. af Danmark (1818–1906) og dronning Louise "hele Europas sviger- og bedstemor" (1817–1898) af Danmark fik følgende børn:
 Kong Frederik 8. af Danmark (1843–1912)
 Dronning Alexandra af Storbritannien (1844–1925) dronningekonsort til Edvard 7.
 Kong Georg 1. af Grækenland (1845–1913)
 Kejserinde Maria Feodorovna af Rusland (1847–1928) kejserindekonsort til zar Aleksandr 3.
 Prinsesse Thyra af Hannover (1853–1933), der giftede sig med kronprins Ernest Augustus

Christian 9. plejede at samle sine børn, svigerbørn og børnebørn til såkaldte "Fredensborgdage" om sommeren på Fredensborg Slot i København. Christian og Louises børnebørn inkluderede Georg 5. af Storbritannien, Nikolaj 2. af Rusland, Konstantin 1. af Grækenland og både Haakon 7. af Norge og hans dronning Maud af Storbritannien.

Nikola 1. af Montenegro 
Nikola 1. af Montenegro (1841–1921) var far til:
 Zorka af Montenegro, der giftede sig med Peter 1. af Jugoslavien
 Elena af Montenegro, der giftede sig med Victor Emanuel 3. af Italien
 Anna af Montenegro, der giftede sig med Franz Joseph af Battenberg
 To døtre blev gift med brødre:
 Anastasia af Montenegro, giftede sig med Nikolaj Nikolajevitj af Rusland efter at være blevet skilt fra George, hertug af Leuchtenberg
 Militza af Montenegro, giftede sig med Peter Nikolajevitj af Rusland

Se også 
 Victoria af Storbritannien - kendt som Europas bedstemor

 Johan Vilhelm Friso af Nassau-Diez - den nyligste fælles forfader til alle de nuværende europæiske kongehuse

Referencer 

Tilnavne
Det danske kongehus
Phie Ambo

Anne-Sophie Ambo Nielsen (født 6. december 1973 i Aarhus) er en dansk filminstruktør. Opvokset i Snekkersten, matematisk student fra Helsingør Gymnasium i 1992 (hvor hun blandt andre gik i klasse med Jakob Boeskov), uddannet fra Den Danske Filmskoles instruktørlinje i 2003.

Hun instruerede sammen med Sami Saif i 2001 filmen Family der vandt en Robert i 2002 for årets dokumentarfilm, og tillige vandt andre udenlandske priser. Hendes film, Gambler, er en dokumentarfilm om instruktøren Nicolas Winding Refn.

Sammen med filminstruktørerne Pernille Rose Grønkjær, Mikala Krogh, Eva Mulvad og filmproduceren Sigrid Dyekjær etablerede hun i 2007 produktionsselskabet Danish Documentary, hvor hun er direktør og filminstruktør.

Filmografi 
 Family (2001) 
 Growing Up In a Day (2002) (kortfilm)
 Dykkeren i min mave (2003)
 Gambler (2006)
 Mit Danmark (2006)
 Mechanical love (2007)
 Hjemmefronten - fjenden bag hækken (2010)
 Kongens Foged (2012)
 Free the Mind (2012)
 Så meget godt i vente (2014)
 Når du kigger væk (2017)
 70/30-demokraties kapløb med klimakrisen (2021)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Danish Documentary 

Kvindelige filminstruktører fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Maria Anna Mozart

Maria Anna Mozart (født 30. juli 1751, død 29. oktober 1829) eller "Nannerl" Mozart var en europæisk berømt musiker. Hun var Wolfgang Amadeus Mozarts storesøster.

Da hun var syv år gammel, begyndte faderen, Leopold Mozart, at undervise hende i klaver. Hun havde som sin bror et vidunderbarns potentiale. Faderen tog dem med på turné til Wien og Paris for at udnytte deres talent. Hun var nogle gange topnavnet og var en fremragende cembalospiller, men hun blev overgået af sin lillebror. Wolfgang skrev mange stykker for klaver, især duetter som de kunne spille sammen. Han respekterede hendes talent og mente, at hun kunne blive musiklærer i Wien.

Mens Wolfgang gjorde oprør mod faderen, rettede Nannerl sig efter ham. Han ønskede, at hun skulle få en "ærværdig" mand, afviste hendes eget valg og valgte i stedet en rig dommer, Johann Baptist Franz von Berchtold zu Sonnenburg. Broderens oprørske sind og ægteskab med Constanze Weber syntes at have skabt afstand mellem de to søskende. Efter farens død genoptog de kontakten, men forholdet var køligt og vedrørte kun ejendomsanliggender. Hendes liv drejede sig om en mand, hun ikke elskede, et barn og karrieren som lærerinde i en by, hun ikke brød sig om (Salzburg).

Henvisning 
http://www.historyandwomen.com/2010/08/maria-anna-mozart.html

Eksterne henvisninger 

Pianister fra Østrig
Wolfgang Amadeus Mozart
Østrigere i 1700-tallet
Østrigere i 1800-tallet
Kvindelige komponister
Gyanendra Bir Bikram Shah Dev

Gyanendra Bir Bikram Shah Dev (født 7. juli 1947) var konge i Nepal fra 2001 til han blev afsat i 2008. Han var den 12. og sidste konge i række fra Shah-dynastiet på Nepals trone.

Gyanendra er sønnesøn af kong Tribhuvan, søn af kong Mahendra (som var prins da Gyanendra blev født), yngre bror af kong Birendra, og farbror til Dipendra som formelt blev erklæret som konge mens han lå i koma før han døde i 2001.

Som 4-årig blev den lille prins Gyanendra endvidere udnævnt til konge af det daværende Rana-regime efter at det var lykkedes resten af kongefamilien at flygte til Indien. Gyanendras daværende kongestatus varede kun i to måneder fra den 7. november 1950 til den 7. januar 1951, hvorefter den hidtidige konge – Tribhuvan (Gyanendras farfar) – atter overtog magten.

Kong Gyanendra blev udråbt til konge den 4. juni 2001 efter den royale tragedie, der udslettede næsten hele kongefamilie, herunder hans ældre bror, den hidtidige konge Birendra. Han blev hurtigt mere frygtet end vellidt, og hans omdømme som forretningsmand talte heller ikke synderligt til hans fordel. Der var dog igennem den første periode bred politisk enighed om ikke at lægge hindringer i vejen for Gyanendras magtudfoldelser, men det skulle hurtigt vise sig, at han ikke magtede at tilpasse sin magtudøvelse til de demokratiske og parlamenariske styreformer, der var ved at slå rod i Nepal.

I februar 2005 afsatte Gyanendra således regeringen og overtog magten i Nepal men i april 2006, efter folkelig modstand mod hans styre, gav han magten tilbage til parlamentet. De politiske partier havde under de politiske magtkampe med kongen indledt et effektivt samarbejde, hvorunder det var lykkedes partierne at indgå en samarbejdsaftale med maoisterne (Nepal Communist Party-maoist). Dette samarbejde udviklede sig senere til en reel fredsaftale samt aftaler om regeringsmæssigt og parlamentarisk samarbejde som led i et arbejde med at udarbejde en ny demokratisk forfatning, hvor det vil blive folkets afgørelse om styreformen vil blive en demokratisk republik eller et meget indskrænket monarki.

Efter at Nepals parlament den 15. januar 2007 fratog kong Gyanendra stort set samtligere resterende beføjelser og udpegede premierminister Girija Prasad Koirala som officiel statsleder, var Gyanendra reduceret til ceremoniel monark. Monarkiets endelige fremtid blev endeligt afgjort af en nyvalgt forfatningsgivende forsamling, der blev etableret efter valg hertil den 10. april 2008.

Under den første samling i det nyvalgte parlament blev det den 28. maj 2008 endeligt besluttet at afskaffe monarkiet, og kong Gyanendra fik herefter 1 måned til at forlade kongepaladset.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kongelige fra Nepal
Monarker der har abdiceret
Nepals statsoverhoveder
Personer fra Katmandu
Duke Nukem Forever

Duke Nukem Forever er et first-person aktion computerspil til Microsoft Windows, PlayStation 3 og Xbox 360 der blev udviklet af 3D Realms og Triptych Games men færdiggjort af Gearbox Software og Piranha Games. Spillet er en efterfølger til Duke Nukem 3D der udkom i 1996 der er en del af Duke Nukem serien.

I et forsøg på at være gennembrydede, Duke Nukem Forever blev berygtet i computerspils industrien som et synonym for vaporware pga. dets lange udviklingsperiode; spillet blev udgivet i 2011 men har været i udvikling lige siden 1996. 27. Juni 2011 annoncerede Aspyr Media, at spillet vil udkomme til Mac OS X i august 2011. Det var muligt at forudbestille spillet fra den 27 juni igennem deres online distributions platform, Gameagent. Take-Two Interactive, hovedfirmaet til 2K Games, afslørede i juli måned, 2011, at spillet solgte kun det halve af hvad de havde forventet.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

First-person shooter
Forever
Windows-spil
Computerspil baseret på Unreal-motoren
Computerspil fra 2011
Eurovision Song Contest 2006

Eurovision Song Contest 2006 var den 51. udgave af det europæiske melodigrandprix, og det blev afholdt i Athen i Grækenland efter Helena Paparizous sejr i Kijev året før. Semifinalen blev afholdt den 18. maj 2006 og finalen den 20. maj. 37 lande deltog, men 38 stemte.

Eurovision Song Contest 2006 
Danmark stillede op med Sidsel Ben Semmane, der sang Twist Of Love. Hun kom på en 18. plads. Vinderne, som blandt andre Danmark gav 12 point til, blev rockgruppen Lordi fra Finland, der sang Hard Rock Hallelujah, og de skaffede dermed Finland den første sejr i grandprixet nogensinde og samtidig er det den første sang i musikgenren hård rock/heavy metal, der nogensinde har vundet. Islandske Silvia Night gjorde sig også bemærket dette år med kontroversielle og humorøse optrædelser. Silvia Night havde joket med, at hun ikke synes at Græsk tv havde organiseret begivenheden tilfredsstillende og i det hele taget opførte hun sig forkælet og grænseoverskridende under sit ophold i Athen. Da hun optrådte i semifinalen den 18 Maj blev hun buh'et ud og fik en 13. plads i semifinalen, som ikke var nok til at gå videre til finalen. Det blev også til endnu et år hvor "The Big Four" placerede sig dårligt. Spanien, der havde sendt Las Ketchup af sted, og Frankrig sloges nærmest om sidstepladsen, mens Storbritannien tog en 19. plads og Tyskland en 15. plads. Det på trods af at den britiske repræsentant havde lovet briterne en topplacering.

De danske kommentatorer var Mads Vangsø og Adam Duvå Hall. De danske stemmer blev
oplæst af Jørgen de Mylius, som ved en fejl kom til at sige "Good afternoon" tilbage til de græske værter efter de havde forsøgt at sige "god aften".

Semifinalen 
De markerede lande gik videre til finalen.

Finale

Andre lande 
 Den 18. juni 2005, meddelte den Østrigske avis Der Kurier, at det østrigske fjernsynsselskab ORF ikke ville deltage i konkurrencen.
 Den 5. oktober 2005 meddelte chefen for Georgia Television & Radio Broadcasting, at Georgien ikke ville deltage i 2006 konkurrencen.
 Den 6. oktober 2005 meddelte Ceská Televize, at Tjekkiet ikke ville deltage.
 Den 9. december 2005 meddelte det ungarske fjernsynsselskab Magyar TV, at Ungarn ikke ville deltage af økonomiske grunde.
 Serbien og Montenegro trak sig fra konkurrencen efter mistanke om svindel ved stemmeafgivelsen ved den nationale konkurrence. Serbien og Montenegro beholdt dog retten til at stemme ved konkurrencen. Da Serbien og Montenegro trak sig blev der en ledig plads i finalen. Det blev besluttet den 20. marts at Kroatien, der blev nummer 11 i 2005, skulle have pladsen.

2006
Musik i 2006
Spilmodifikation

En spilmodifikation (ofte forkortet MOD eller Mod) er en udvidelse til et computerspil, der tilfører ændringer af forskellig karakter. Disse ændringer består typisk i nye baner, gameplayændringer, modeller, funktioner og eventuelt opfølgelse på historien i det originale spil. Modifikationer kan være af vidt forskelligt omfang, fra enkelte detaljemæssige ændringer, til en totalitært "makeover" af det originale spil. Counter-strike til Valve Softwares Half-Life er en af de mest populære spilmodifikationer, der nogensinde er lavet. Spilmodifikationer er også ofte benyttede i genrer som strategispil og rollespil.

Man støder umiddelbart på to grupper af spilmodifikation.

Den ene bliver eksekveret vha. et program, som med en brugerflade giver adgang til spillets kerne og man er så stand til at modificere spillet der. Disse programmer kaldes også Software Developement Kits eller lignende.

En anden metode udnytter soft-coding i spillet. Det går ud på at programmet, som eksekverer spillet, refererer til eksterne filer mens spillet kører. Disse filer indeholder information om f.eks. enheders styrke i et strategispil. Man kan ofte åbne disse filer i en teksteditor og der modificere spillet.

Disse metoder begrænser dog modifikationsgraden af spil, da spiludviklerne skal have haft spilmodifikation i tankerne under produktionen.

Fremstilling af computerspil
East Renfrewshire

East Renfrewshire er en af Skotlands kommuner beliggende ca. 20 km syd for Glasgow. Kommunen har ca. 80.000 indbyggere og den grænser op mod North Ayrshire, East Ayrshire, Renfrewshire, South Lanarkshire og City of Glasgow. Administrationsbyen er Giffnock.

East Renfrewshire er bl.a. venskabsby med Albertslund.

Byer og landsbyer 

 Barrhead
 Busby
 Clarkston
 Eaglesham
 Giffnock
 Neilston
 Netherlee
 Newton Mearns
 Stamperland
 Thornliebank

Eksterne henvisninger 

Kommuner i Skotland