kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tjørnuvík

Tjørnuvík er en færøsk bygd med  indbyggere. omgivet af høje fjelde på det nordlige Streymoy. Bygden ligger smukt i bunden af en bugt med udsigt til Risin og Kellingin.

Den gamle bygdekirke blev 1858 flyttet i mindre dele over vardestien til Saksun. Først 1937 fik Tjørnuvík sin nuværende kirke Tjørnuvíkar kirkja.

I 1956 blev der fundet flere grave fra vikingetiden. Man har bl.a. fundet en grav med en 152 m høj kvinde fra år 1000 og en keltisk bronze-ringnål, der af arkæologerne tolkes som et bevis for, at der var forbindelse mellem norrøne bopladser i Storbritannien og Færøerne, som også spores gennem keltiske låneord i færøsk.

Tjørnuvík er kendt for sit berømte Kingokor, der gennem flere generationer har bevaret den gamle færøske tradition med at synge Thomas Kingos salmer hjemme og i kirken. Koret sang i Danmark i 2003, 2006, 2009, 2012 og 2015. Det er stadig (2016) aktivt – og ingen steder på Færøerne står den traditionelle Kingosang så stærkt som i Tjørnuvík.
 
I området omkring bygden findes sandstrande, og der findes vandrestier til Saksun.

Fra Tjørnuvík arrangeres der to gange årligt ture til den 133 m høje klippe Stakkur. Overfarten fra Streymoy til klippen foregår i en åben kasse, der kører på stålwirer spændt ud mellem de lodrette fjeldsider.

 625 Ved Tjørnuvík er der fundet spor af havrepollen fra år 625 , som stammer fra de første faste bosættelser på Færøerne, måske fra de keltiske munke. 
 950 Ved Tjørnuvík begraves 12 mennesker, som genfindes 1956.
 1000 Arkæologerne har fundet beviser på at der omkring år 1000 har været bebyggelser ved Tjørnuvík. 
 1663 Et stort fjeldskred ødelægger en tredjedel af bygdens indmark.
 1797 Indbyggerne indhegner med stengærder små jordlodder mellem husene og stranden, hvor de dyrker roer og senere kartofler. En del af dem er bevaret.
 1858 Kirken flyttes til Saksun, og Tjørnuvík får først 1937 en kirke igen. 
 1868 Halvdelen af bygdens indmark bliver efter et fjeldskred dækket af sten og grus.
 1875 En båd fra bygden med to mand om bord kommer ikke tilbage.
 1921 Man sætter for første gang får ud på Stakkur.
 1937 Bygden får igen sin egen kirke Tjørnuvíkar kirkja. Mellem Streymoy og Stakkur etableres der en primitiv tovbane, som bruges til at fragte får og gøre det lettere for fuglefangerne at komme ud på klippeholmen.
 1941 Den 28. oktober driver en løsreven mine i land på stranden, eksploderer og 21 huse får store skader.
 1956 Syd for bygden finder nogle drenge en vikingegravplads fra år 950.

Kildeangivelser

Eksterne henvisninger 

 Om Tjørnuvik og kingosang 
 ----- " ----- : http://hellmuttoftdahl.dk/?id=160548
 Foto og tekst

Byer på Færøerne
Streymoy
Kongens Tisted Kirke

Kongens Tisted Kirke ligger i landsbyen Kongens Tisted 8 km sydøst for Aars.

På nordsiden af skibet ved hjørnet mod koret findes en skakbrætsten med 8 vandrette og 10-13 lodrette rækker.

Tårnet og våbenhus ikke beskrives i 3. udgave af Traps bogværket Kongeriget Danmark. De bleven opført i 1920.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kirkens beskrivelse i Trap – Kongeriget Danmark, 3. Udgave 4. Bind, s. 521 hos Projekt Runeberg
 Kongens Tisted Kirke  hos nordenskirker.dk
 Kongens Tisted Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Rebild Kommune
Kirker i Viborg Stift
Kirker i Aalborg Amt
Durup Kirke (Rebild Kommune)

Durup Kirke ligger i landsbyen Durup, ca. to kilometer nord for Nørager og ca. 11 kilometer sydøst for Aars. Under en restaurering af kirken i 1885 fandt man et fragment af en runesten, den såkaldte Durupsten. Stenen kom til Nøragergård, hvor den blev opstillet i haven. En moderne runesten blev samme år opstillet ved kirken til minde over Hjalmar Hjorth fra Nøragergård, som døde som syvårig.

Eksterne kilder og henvisninger 

 Durup Kirke  hos nordenskirker.dk
 Durup Kirke  hos KortTilKirken.dk

Kirker i Rebild Kommune
Kirker i Viborg Stift
Kirker i Aalborg Amt
Farsø Kirke

Farsø Kirke ligger i Farsø 12 km vest for Aars. Kirken blev restaureret og fik murene sat om i 1991.

Indvendigt findes der kalkmalerier fra ca. 1550, der blev afdækket i 1904. I selve kirken er en runesten opstillet. Den har indskriften: "Toste og Asbjørn rejste denne sten efter Tue broder."

Kirkens døbefont er af granit og er dekoreret med mandehoveder og dobbeltløver. Altertavlen er et maleri, der forestiller Kristus. Det stammer fra 1943 og er malet af N. Mølgaard-Andersen.

På sydsiden af koret findes en skakbrætsten med 8 vandrette og 12 (13?) lodrette rækker.

Koret 
En ældre altertavle med korsfæstelsen som motiv er anbragt i koret.

Ligeledes i koret hænger en mindetavle over præsten Søren Hansen Wiborg, der virkede i Farsø 1628-1666. Den forestiller sognepræsten med familie og på rammen står der: "Her under hviler hæderlig og vellærd mand Søren Hansøn Wiborg og hans kære hustru ærlig og Gud frygtige Inger Byrgisdatter som døde han den 15. februar anno 1666 hun anno 1677."

Frem til 1901 hang tavlen i kirkens skib, men i forbindelse med en storm faldt den ned og blev lagt på kirkeloftet. Her blev den senere fundet af forfatterinden Thit Jensen (født i Farsø), som fik den foræret af ejeren af Lerkenfeldt Gods, der på det tidspunkt var ejer af kirken. På den måde kom mindetavlen til København, hvor forfatterinden fik den sat i stand. Imidlertid forlangte Nationalmuseet, at tavlen blev givet tilbage til Farsø Kirke, hvilket Thit Jensen kun ville gå med til, hvis menigheden betalte for istandsættelsen. Da de ikke ønskede at betale, blev mindetavlen hos forfatterinden, indtil hun i 1957 døde, og Nationalmuseet hentede tavlen. Herefter blev den sat i stand af museet og i 1960 atter hængt op i Farsø Kirke.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 

 Farsø-egnens kirker 
 Thit Jensen  – historien om mindetavlen
 Farsø Kirke  hos Nordens Kirker
 Farsø Kirke  hos KortTilKirken.dk

Kirker i Vesthimmerlands Kommune
Kirker i Viborg Stift
Kirker i Aalborg Amt
Kirke
Aars Kirke

Aars kirke er en kirke i Aars.

Eksterne henvisninger 

 Aars Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Vesthimmerlands Kommune
Kirker i Viborg Stift
Kirker i Aalborg Amt
Kirke
Søttrup Frimenighedskirke

Søttrup Frimenighedskirke ligger i Hornum, Ulstrup Sogn i Vesthimmerlands Kommune. Den er den ene af to kirker, der hører til den grundtvigske Vesthimmerlands Frimenighed. Den anden er Løgstør Frimenighedskirke.

Begge menigheder er nedlagt.

Kirken er opført i 1904.

Eksterne henvisninger 
 Søttrup Frimenighedskirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Viborg Stift
Kirker i Aalborg Amt
Frimenigheder
Kirker i Vesthimmerlands Kommune
Session

Session er et møde, hvor værnepligtiges egnethed til militærtjeneste vurderes. I Danmark blev sessionen 1. januar 2006 erstattet af Forsvarets Dag, hvor kvinder som noget nyt bliver inviteret til at møde op, men dog uden mødepligt som for mændene.

Den danske session består bl.a. af en helbredstest og en intelligensprøve. Intelligensprøven, Børge Priens Prøve, har været anvendt uforandret siden 1957. Helbredstesten rummer bl.a. kontrol af hørelse og syn.

Ekstern henvisning
50 år med intelligensprøven BPP

Militær
Roben & Knud

Roben & Knud er et dansk band (kvartet), som har eksisteret siden 1997. 

Roben & Knud blev et særdeles populært band i Danmark mod slutningen af 1990'erne, og succesen fortsatte ind i det nye årtusinde. De startede med at spille på spillestedet Rust på Nørrebro i København, men de kom siden hen til at spille en lang række koncerter foran tusindvis af mennesker på bl.a. Roskilde Festival, Smukfest, Midtfyns Festival, Langelandsfestival, Vega mv.  

Roben & Knud eksisterer den dag i dag (2022) og spiller ganske hyppige koncerter - oftest i Pumpehuset - og udgiver ny musik.

Stil 
Karakteriseret ved deres humoristiske sange, som oftest handler om dyr. Deres bedst kendte numre er Uranhjort, Darwins Sang (Verdens farligste dyr), Tine Pingvin, Hej lille tulipan og Puma, men nyere sange som Fald nu ned Hanne, Pippi og Sommerfugl er blevet populære sange blandt publikum til deres koncerter.

Historie 

Roben & Knud slog for alvor igennem med debutalbummet Roben & Knud og singlen "Tine Pingvin" i 1998. Succesen blev ikke mindre med opfølgeren Morseper udgivet i 2001, og det hele kulminerede med en stor koncert på Roskilde Festival i 2002.

Efter udgivelsen af Vivaldi & ven i 2003 besluttede bandet at stoppe, men holdt dog en række afskedskoncerter. De begyndte dog kort tid efter med både at indspille sange og spille koncerter, hvilket de er fortsat med frem til i dag (2022) - dog i væsentlig mindre omfang i forhold til tidligere.

Medlemmer 

 Rasmus Normann Nielsen (Roben): Vokal og guitar
 Anders Vibholm (Knud): Trommer og vokal
 Morten Brix (Papa Soleil): Guitar, blokfløjte, harmonika og vokal.
 Andreas Nielsen (Haßan O.): Bas

Album 

 Roben & Knud (1998)
 Morseper (2001)
 Vivaldi & ven (2004)
 OK vimpel! (2004) (med livemateriale fra Roskilde Festival 2002)
 Hallo Haremis (What's on your Bloody Mind?) (2009)
 Navarones Kalkuner (EP) (2014)
 Heat in the seat (single) (2017)
 Man of the day in cloudsauce (single) (2020)
 Mephisto (EP) (2020)
 Persillesovs (single) (2021)
 Maskeper (single) (2021)

Merchandise 

Bandet har gennem tiden lavet forskelligt merchandise, heriblandt den legendariske "kløtrøje".

Kløtrøjen (som er en T-shirt) findes i flere forskellige farver. Kløtrøjen har på ryggen en række felter med motiver fra Roben & Knuds sange, der kan benyttes enten til at beskrive, hvor det klør ("kan du ikke være sød at klø mig i pighvaren?).

Desuden har de udgivet en sangbog (2021) med deres bedst kendte sange. 

Roben & Knud sælger deres t-shirt og sangbog i forbindelse med deres koncerter

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officielle hjemmeside
 Roben & Knud på Facebook (med aktuelle nyheder om koncerter o udgivelser)

 
Har spillet på Roskilde Festival
Musikgrupper fra 1997
Seleukiderne

Seleukiderriget eller Seleukiderne er betegnelsen for den makedonske herskerslægt, som regerede større eller mindre dele af Perserrigets asiatiske områder fra ca. 300 f.Kr. til 64 f.Kr..

Dynastiet var opkaldt efter general og konge Seleukos 1. Nikator, som deltog i magtkampene efter Alexander den Stores død, og som fra 312 f.Kr. var herre over Babylon. Oprindeligt beherskede general Antigonos og hans slægt det øvrige område, men efter hans nederlag og død i 301 f.Kr. overtog Seleukos også disse dele af riget og udvidede det. Mens Egypten og de europæiske områder måtte opgives, beholdt slægten de asiatiske områder.

Seleukiderne styrede som asiatiske storkonger og videreførte derved de gamle persiske traditioner, men søgte samtidig i vidt omfang af hævde hellenistisk kultur og indflydelse. De to betydeligste regenter, Seleukos 1. og sønnen Antiochos 1. Soter, foretog omfattende bygrundlæggelser (Seleukia, Antiochia), og derved synes de at have søgt at skabe nye magt- og kulturcentre i stedet for de gamle asiatiske. De brød imidlertid med Alexanders begyndende sammensmeltningspolitik og prøvede bevidst at holde de græske folkeelementer adskilt fra de erobrede folkeslag. Udenrigspolitisk førte seleukiderne til stadighed voldsomme krige med Ptolemæerne i Egypten om stormagtsrollen i området, hvilket på længere sigt svækkede begge parter over for Romerriget.

Seleukiderriget havde sin største udstrækning indtil ca. 250 f.Kr.. Derefter rev de østlige (iranske) dele sig løs under partherne, som fra ca. 160 f.Kr. beherskede hele Iran. Seleukidernes besiddelser reduceredes derved, så de hovedsageligt bestod af Syrien, Lilleasien og Middelhavsregionen. Desuden udskiltes mindre kongedømmer som Pergamon og Bithynien af riget. Under kong Antiochus 3. den Store (221 f.Kr.-188 f.Kr.) forsøgte riget et nyt stormagtsfremstød, men efter nederlag til romerne i Slaget ved Magnesia i 190 f.Kr. gik Lilleasien tabt, og dermed mistede riget dets stormagtsstatus. Oprør af bl.a. jøderne under Antiokus IV Epifanes førte til nye nederlag, og de skiftende konger blev ustandselig bremset af romerske indgreb. I 100-tallet blev resterne af riget ramt af tronstridigheder, som gjorde det magtesløst over for Roms videre fremstød i området, og det blev omsider indlemmet i Romerriget ved Pompejus' felttog i 60'erne f.Kr..

Seleukiderne var i mange henseender de mest magtfulde af de makedonske herskere, som førte arven videre efter Alexander. Deres magtområde var imidlertid for kulturelt uensartet og geografisk spredt til, at der kunne skabes en enhedsstat, og den hindredes yderligere af adskillelsen af befolkningselementerne. Derimod fik de stor betydning for udbredelsen af hellenismen.

Litteratur 
 Rudi Thomsen: Hellenismens tidsalder. Århus 1993.

Antikken
Iran
 
Civilisationer
Bodil

Bodil er et dansk pigenavn, som fortrinsvis bliver brugt som fornavn. Bodil stammer fra norrønt Bóthildr, dannet af bót (= forbedring, bod, som i "bod og bedring") og hildr (= kamp). 

En variant af navnet er Boel. De to navne bæres af i alt næsten 15.000 danskere ifølge Danmarks Statistik 

Af Bodil er afledt navnet Bolette.

Kendte personer med navnet
Bodil, dansk dronning til Erik Ejegod.
Bodil Nyboe Andersen, bestyrelsesformand for Københavns Universitet og direktør for Dansk Røde Kors.
Bodil Bech, dansk forfatter.
Bodil Bredsdorff, dansk børnebogsforfatter.
Bodil Heister, dansk musiker og komponist.
Bodil Ipsen, dansk skuespillerinde og filminstruktør.
Bodil Jönsson, svensk fysiker og forfatter.
Bodil Jørgensen, dansk skuespillerinde.
Boel Jørgensen, svensk-dansk sociolog og tidligere rektor for RUC, samt 1989-93 chef for Det kgl. Teater.
Bodil Kjer, dansk skuespillerinde.
Bodil Koch, dansk politiker og minister.
Bodil Kornbek, dansk politiker.
Bodil Lindorff, dansk skuespillerinde.
Bodil Miller, dansk skuespillerinde.
Bodil Trille Nielsen, dansk forfatter og musiker (kendt som Trille).
Bodil Sangill, dansk skuespillerinde.
Bodil Steen, dansk skuespillerinde.
Bodil Udsen, dansk skuespillerinde.

Navnet anvendt i fiktion
 Bodil Hansen er den socialrådgiver, der i Olsen-banden på spanden forsøger at resocialisere Egon Olsen. Hun spilles af Ghita Nørby.
Bodil er titlen på en roman fra 1908 af Cornelia Levetzow.

Andre anvendelser
Bodilprisen er en dansk filmpris, opkaldt efter Bodil Ipsen og Bodil Kjer.
Bodilsker er en lille by på Bornholm. Den er dog opkaldt efter Sankt Budolf.
Elefanten "Bodil Kjer" følger trofast Lille Per i Far til fire-filmene.
Stormen Bodil, som ramte det nordvestlige Europa i december 2013.

Noter

Pigenavne
Lægeløftet

Lægeløftet er et løfte, som aflægges af nyuddannede læger. Aflæggelse af lægeløftet sker som regel over for dekanen for det lægevidenskabelige (sundhedsvidenskabelige) fakultet i forbindelse med dimissionshøjtideligheden efter embedseksamen. Lægeløftet er ikke juridisk bindende, men aflæggelse af løftet er dog en betingelse for, at en person, som har bestået den lægevidenskabelige embedseksamen i Danmark, må kalde sig læge og må udøve lægegerning.

Historie 
Det danske lægeløfte blev udformet af den første professor i fysiologi ved Københavns Universitet, Johan Daniel Herholdt, og blev sat i kraft ved kancelliskrivelse af 15. august 1815. Løftet har i dag samme ordlyd, som da det blev indført. Hensigten med indførelsen af et løfte for læger var, at fastlægge lægers pligter i forhold til deres patienter og i forhold til det offentlige. Løftet blev udformet på grundlag af den hippokratiske ed, som oprindelig blev nedfældet i Grækenland i det femte århundrede f.v.t. I den nuværende udgave af lægeløftet er en central passage fra den hippokratiske ed udeladt, som lyder: "Selv om jeg opfordres dertil, vil jeg ikke udlevere nogen dødelige gifte eller give noget sådant råd, ej heller give nogen kvinde fosterfordrivende midler."

Lægeløftets ordlyd

Internationalt 
Et løfte svarende til det danske lægeløfte bruges ikke i de andre nordiske lande, ej heller i Tyskland og England. I USA aflægges der et løfte bygget på den hippokratiske ed ved nogle lægeskoler, men ikke ved andre. Ofte benytter man den såkaldte Genève-deklaration, som blev vedtaget af Verdenslægeforeningen (World Medical Association) ved dennes kongres i Genève i 1948. Genève-deklarationen er i ordlyd tættere på den hippokratiske ed end det danske lægeløfte. I 1949 vedtog Verdenslægeforeningen et sæt Internationale regler for lægeetik, som ligeledes bygger på den hippokratiske ed.

Andre regler for læger 
Den danske lægeforening har vedtaget et sæt Etiske regler for læger samt et sæt Kollegiale regler for læger, som udbygger lægeløftet. Disse regelsæt er - ligesom lægeløftet - ikke juridisk bindende. Det er til gengæld bestemmelserne i Autorisationsloven, som er efterfølgeren for bl.a. den tidligere Lov om udøvelse af lægegerning (Lægeloven). Det er dog en betingelse for at opnå autorisation som læge, hvis man har studeret i Danmark, at man har aflagt lægeløftet.

Se også 
 Dyrlægeløftet
 Tandlægeløftet
 Veterinærsygeplejeløftet
 Præsteløftet
 Olympisk løfte

Kilder og henvisninger

Eder
Læger
Sundhedsvæsen
Den Internationale Olympiske Komité

IOC (International Olympic Committee), også kaldet Den Internationale Olympiske Komité, er den organisation, der står bag gennemførelse af de Olympiske Lege (OL) hvert fjerde år. Organisationens medlemmer tæller 205 nationale Olympiske Komitéer.

IOC blev stiftet i 1894 af franskmanden Pierre de Coubertin og har sit hovedkvarter i Lausanne i Schweiz. Organisationen administrerer helt egenrådigt såvel de olympiske sommerlege som de olympiske vinterlege. Organisationen har taget patent på de olympiske symboler, varemærker og immaterielle rettigheder og får sine midler gennem salg og markedsføring af olympisk relateret materiale samt salg af medierettigheder til OL.

IOC-medlemmer 
IOC har altid været selvsupplerende med medlemmer og er derfor blevet kritiseret for at være udemokratisk. IOC's synspunkt er, at et land ikke vælger en repræsentant til IOC, men IOC udpeger individuelle medlemmer, der kan være repræsentanter for IOC i et land. I 1999 vedtog IOC en række regler, der skulle skabe større tillid til IOC. Ændringerne kom efter massiv kritik af den lukkede organisation samt eksempler på en række tilfælde af korruption i forbindelse med valg af kommende værtbyer for de Olympiske Lege. IOC opstillede nedenstående regler, hvor hovedparten af medlemmerne dog ikke vælges til organisationen, men derimod udpeges af IOC.

Medlemskab 
Antallet af IOC-medlemmer må ikke overstige 115. Gældende for de valgte personer er valgperioden 8 år. Disse personer kan genvælges for en eller flere perioder.

 Individuelle medlemmer (som ikke falder ind under nedenstående grupper): Antallet må ikke overstige 70, og der må ikke være mere end et IOC-medlem fra et givet land.
 Aktive sportsudøvere: Antallet må ikke overstige 15, valgt for en 8 årig periode af de aktive ved OL.
 Formænd eller præsidenter for internationale specialforbund godkendt af IOC: Må ikke overstige 15.
 Formænd eller præsidenter for nationale olympiske komitéer: Antallet må ikke overstige 15, og der må ikke være mere end et IOC-medlem fra et givet land.

I 1999 bliver den øvre aldersgrænse også nedsat fra 80 til 70 år.

Danske IOC-medlemmer 
IOC har igennem tiderne haft følgende danske medlemmer.

Præsidenter i IOC

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Den officielle hjemmeside for ICO. 

Olympiske lege
Internationale organisationer
 
Etableret i 1894
Radovan Karadžić

Radovan Karadžić (født 19. juni 1945 i Petnjica, Montenegro) er en bosnisk-serbisk politiker, digter og læge (psykiater) som ledede Republika Srpska i 1990'erne under Krigen i Bosnien-Hercegovina efter Jugoslavien blev delt i 1991. 

Ved Det internationale tribunal til pådømmelse af krigsforbrydelser i det tidligere Jugoslavien er han dømt for krigsforbrydelser, herunder folkemord, efter at have givet ordre til etnisk udrensning af kroater og bosniske muslimer.

Karadžić skrev i 1970 en del af sit speciale om børnepsykologi og depression mens han arbejdede som psykiater på Næstved Sygehus i Danmark. Og faktisk taler han den dag i dag et glimrende dansk.

En historiker ved navn Charles Ingrao har oplysninger fra en central kilde i USA's udenrigsministerium der fortæller at USA har givet mundtlig tilsagn om ikke at arrestere Radovan Karadzic .

Karadžić blev anholdt af serbisk politi i en forstad til Beograd 21. juli 2008, da han sad i en bus. Anholdelsen skete ifølge den serbiske avis "Vesti" efter at Carla Del Ponte, FN tidligere leder af krigsforbrydertribunatet i Haag, havde ladet prostitutionsmiljøet infiltrere. "Dr. Dabic", som Karadzic kaldte sig ved anholdelsen, var jævnligt kunde blandt de prostituerede i Beograd. Under navnet Dragan David Dabić arbejdede han på en privat klinik i Beograd, hvor han hjalp mennesker med seksuelle problemer. Han udgav sig for at være en af de ledende eksperter i alternativ medicin, bioenergi og makrobiotisk diæt. Sin metode kaldte han "menneskelig kvantum energi". Denne var beskrevet på hans hjemmeside, hvor han også solgte amuletter. Karadzic holdt også foredrag om alternativ medicin for et stort publikum. Ingen af hans patienter eller folk han ellers kom i kontakt med havde nogen ide om hvem han var. Dette kan i høj grad hænge sammen med, at han havde ladet skægget gro, gik med hestehale og med briller. 

Den 30. juli 2008 ankom han til Holland, hvor han blev overdraget til FNs krigsforbryderdomstol i Haag.

Den 31. juli 2008 blev Karadzic fremstillet for domstolen under et indledende retsmøde, og allerede her påberåbte han sig de aftaler han indgik med Richard Holbrooke, den officielle amerikanske chefforhandler der efterfølgende modtog stor anerkendelse for at have forhandlet fredsaftalen for Bosnien på plads (Daytonaftalen, der blev underskrevet i 1995), og Karadzic hævdede at Holbrooke herunder lovede ham amnesti, såfremt han trak sig tilbage fra alle politiske poster. Denne påstand støttes af informationer, der er kommet frem tidligere . 

Den 24. marts 2016 blev Karadzic idømt 40 års fængsel. Samlet set har den internationale krigsforbryderdomstol for Eksjugoslavien i Haag kendt Karadzic skyldig i 10 af 11 anklagepunkter.

Se også 
 Ratko Mladić

Referencer 

Politikere fra Bosnien-Hercegovina
Personer fra Montenegro
Krigsforbrydere
Inter-Services Intelligence

Directorate for Inter-Services Intelligence (ISI) er navnet på den pakistanske efterretningstjeneste.

ISI faciliterede det meste af det operationelle og organisatoriske lederskab under den USA-finansierede støtte til Afghanistanske krigsherrer mod Sovjet Unionen. Den måske mest spetakulære ISI succes udsprang af Afghanistan, hvor den samlede, hjalp og støttede den yderligtgående islamiske gruppe Taleban med en overtagelse af landet. Før dette, fordelte ISI penge fra USA specielt til de yderligtgående islamiske Mujahedin grupper, især Gulbuddin Hekmatyar.

Tidligere generaldirektører 
 Oberst Syed Shahid Hamid. 1948–1950
 Generalmajor Robert Cawthome 1950-1959
 Brigadegeneral Riaz Hussain 1959-1966
 Generalmajor Akbar Khan. 1966-1971
 Generalmajor Abu Bakr Osman Mitha.
 Generalmajor Ghulam Jilani Khan 1971-1978
 General Akhtar Abdur Rahman. 1980 – 1987
 Generalløjtnant Hameed Gul. 1987 – 1989
 Generalløjtnant Shamsur Rehman Kallue. 1989 – 1990
 Generalløjtnant Asad Durrani. 1990 – 1991
 Generalløjtnant Javed Nasir. 1991 – 1993
 Generalløjtnant Javed Ashraf Qazi. 1993 – 1994
 Generalløjtnant Khwaja Ziauddin Butt. 1998 – 1999
 Generalløjtnant Mahmood Ahmad. 1999 – 2001
 Generalløjtnant Ehsan ul Haq. 2001 – 2004
 Generalløjtnant Ashfaq Parvez Kayani. 2004 – 2007
 Generalløjtnant Nadeem Taj. 2007 – 2008
 Generalløjtnant Ahmad Shuja Pasha. 2008 – 2012
 Generalløjtnant Zaheerul Islam. 2012 – 2014
 Generalløjtnant Rizwan Akhtar. 2014-nu

Se også 
 CIA

Efterretningstjenester
Pakistan