kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ehrenfried Walther von Tschirnhaus

Ehrenfried Walther von Tschirnhaus (født 10. april 1651, død 11. oktober 1708) var en tysk matematiker og filosof.

Tschirnhaus blev født i Görlitz i Schlesien. Efter at have studeret matematik først i sin fødeby, senere (fra 1668) i Leyden, foretog Tschirnhaus talrige rejser, på hvilke han kom i berøring med flere af tidens berømte filosoffer og matematikere, således f.eks. Spinoza, Newton og Leibniz, hvorved han lededes til at beskæftige sig med tangentproblemer og kvadraturer. 

1682 optog Académie des sciences ham som medlem. Den sidste del af sit liv tilbragte Tschirnhaus i sin hjemstavn med industrielle sysler, f.eks. fremstilling af linser. Nyere forskning har vist at sandsynligvis også var den første i Europa der fandt frem til fremgangsmåden for produktion af porcelæn.

I sine afhandlinger, der fremkom i Paris-Akademiets skrifter og Acta eruditorum, viser han megen opfindsomhed, men drager stundom forhastede slutninger. Vel kendt er Tschirnahus’ metode til bortskaffelse af led i en ligning med een ubekendt; den kan dog ikke, som Tschirnhaus vistnok troede, lede til en sådan vilkårlig valgt lignings algebraiske opløsning.

Henvisninger 

Filosoffer fra Tyskland
Matematikere fra Tyskland
Tyskere i 1600-tallet
Tyskere i 1700-tallet
Balthasar Bekker

Balthasar Bekker (født 20. marts 1634, død 11. juni 1698) var en hollandsk teolog, discipel af Descartes, en af rationalismens forløbere, men samtidig en from mand, der indlagde sig uforglemmelige fortjenester ved sin kamp mod Datidens overtro.

Balthasar Bekker virkede som præst i Franeker og udgav bl.a. nogle populære lærebøger, men disse blev erklærede for kætterske og Bekker forlod derpå byen. 1679 kom han til Amsterdam, og her vakte han opmærksomhed, men også modstand, da han gav en naturvidenskabelig forklaring af en stor komets tilsynekomst og afviste enhver tale om himmelvarsler.

Endnu mere opsigt og modstand vakte dog hans skrift De betoverde Wereld (1691), hvor han ud fra Descartes’ filosofi kritiserede tidens overtro, dens lære om hekse, djævlebesættelser og andet deslige. I dansk sammenhæng er han kendt for i sin bog at have kritiseret Johan Brunsmands historie om Køge Huskors, og fremhævet den som et eksempel på overtroisk hekseforfølgelse.

Bekker gik imidlertid for vidt for sin samtid. Han kritiserede også forskellige af Bibelens beretninger og synspunkter udi fra et udpræget rationalistisk standpunkt. Han ramtes af kirkens fordømmelse, blev afsat fra sit embede og udelukket fra nadveren.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Værker af Balthasar Bekker på Google Books

Teologer fra Nederlandene
Filosoffer fra Holland
Faglitterære forfattere fra Nederlandene
Dæmonologer
Personer i 1600-tallet
Fatso

Fatso er en norsk film instrueret af Arild Fröhlich, som også har skrevet manuskriptet sammen med Lars Gudmestad, baseret på romanen Fatso af Lars Ramslie.

Filmen har Nils Jørgen Kaalstad i hovedrollen som den 34 år gamle jomfru Rino Hanssen. Filmen skulle oprindeligt hedde Knullegutt, men blev ændret til bogtitlen efter ønske fra forfatteren og forlaget.

Filmen havde et budget på 19 750 000 kroner, og havde præmiere 24. oktober 2008.

Rolleliste 
 Per Kjerstad Andersen – Magnus 
 Arnt Egil Andreassen
 Maren Bervell – Kiwi-dama 
 Marie Gisselbæk – Nina date 
 Kyrre Hellum – Fillip 
 Ann Eleonora Jørgensen – Dansk prostitueret
 Nils Jørgen Kaalstad – Rino 
 Petter Kaalstad – Rinos far – Torleif 
 Josefin Ljungman – Malin 
 Lisa Loven – Martine 
 Jon Anders Løvøen
 Julia Markiewicz – Nikita 
 Matti Herman Nyqvist – Mathias 
 Rudi Simmons – Dude #2 
 Jenny Skavlan – Synnøve

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Kulturo.no – Fatso  
 

Dramafilm fra Norge
Norske film fra 2008
Norsksprogede film
Film baseret på bøger
Kalde Føtter

Kalde føtter er en norsk film fra 2006. Manuskriptet var skrevet af Thomas Moldestad. Instruktøren var Alexander Eik.

Medvirkende
 Lasse Valdal - Kalle
 Andreas Blix Henriksen - Christer
 Benny Borg - Edgard
 Jannike Kruse - Kjersti
 Brit Elisabeth Haagensli - Britta
 Marit Andreassen - Siri (krediteret som Marit Adeleide Andreassen)
 Svein Roger Karlsen - Harald
 Assad Siddique - Khalid
 Calle Hellevang-Larsen - Lasse 
 Christin Borge - Aud
 Øyvind Angeltveit - Onkel Preben
 Espen Fiveland - Nyhedsoplæser
 Jeppe Beck Laursen - Kurt (krediteret som Jeppe Laursen)
 Stein Grønli - Stein
 Alexander Eik 
 Ine Marie Wilmann	
 Monica Csango

Eksterne henvisninger 
 

Komediefilm fra Norge
Film fra 2006
Michael Eneramo

Michael Eneramo (født 26. november 1985 i Kaduna) er en nigeriansk professionel fodboldspiller, Han har blandt andet spillet for tyrkiske Beşiktaş.

Eksterne henvisninger

Referencer 

Fodboldspillere fra Nigeria
Fodboldspillere fra Beşiktaş JK
Bartholomæusnatten

Bartholomæusnatten (Blodbrylluppet i Paris) er betegnelsen for den massakre på huguenotterne, der foregik i Paris natten mellem 24. og 25. august (Sankt Bartholomæus dag) 1572.

Samtiden troede, at en blodig udryddelse af protestanterne i Frankrig i flere år havde været den hemmelige plan, der lå bag Katharina af Medicis politik, og endnu i 1800-tallet har man søgt at bevise, at planen allerede blev aftalt på mødet med Fernando Alvarez de Toledo Alba i Bayonne i 1565; det er imidlertid ikke rigtigt, for tanken om blodbadet er kun et døgn ældre end selve begivenheden.

Katharina havde kun villet rydde Gaspard de Coligny af vejen, da hans indflydelse på kong Karl 9. truede med at sætte hende uden for indflydelse. Et attentat mod ham den 22. august mislykkedes, og dronningen frygtede huguenotternes hævn. De var talrigt forsamlede i Paris i anledning af Henrik af Navarras bryllup med Margarete af Valois.

Hun og hendes søn Henrik af Anjou forstod at indgyde den svage konge en sådan skræk, at han gik ind på at lade ikke blot Coligny, men alle huguenotterne dræbe, og i hast blev alle forberedelser truffet. De fanatiske pariserborgere kaldtes til våben. Guiserne stillede sig i spidsen, og natten mellem 23. og 24. august blev først Coligny dræbt og siden en mængde huguenotter, sikkert over 2000.

Til provinserne udgik ordre om at følge det givne eksempel, og over 20.000 huguenotter omkom i de følgende fire uger. Denne rædselsdåd, der fejredes ved kirkefester i Rom og Madrid, havde dog langtfra den formodede virkning; snart rejste huguenotterne sig alle vegne til energisk modstand.

Noter

Litteratur 
 Baumgarten, Vor der Bartholomäusnacht [Strassburg 1882]).

Eksterne henvisninger 

Frankrigs historie
Begivenheder i 1572
Massakrer i Frankrig
Lønkommissionen

Lønkommissionen blev nedsat i 2008 af regeringen Anders Fogh Rasmussen III på baggrund af erfaringerne fra overenskomstforhandlingerne i 2008.

Kommissionen skriver på sin hjemmeside, at: "Lønkommissionens opgave har været at kortlægge, analysere og drøfte, om løn-, ansættelses- og ledelsesstrukturer i den offentlige sektor bidrager til at fremme en positiv udvikling af sektoren og til i dialog med medarbejderne at skabe dynamiske og attraktive arbejdspladser med lokale frihedsgrader, der kan tiltrække og fastholde den efterspurgte og kvalificerede arbejdskraft af begge køn."

Uddybende skriver kommissionen i sammenfatningen af sin redegørelse, at lønkommissionens opgave har været at:  
 Fastlægge lønbegreber pr. præsteret henholdsvis betalt time til brug for kommissionens analyser. 
 Kortlægge lønninger, lønspredning og lønudvikling i den offentlige sektor med særligt fokus på perioden siden indførelsen af de nye lønsystemer. 
 Sammenligne lønninger, lønspredning og lønudvikling for relevante faggrupper inden for den offentlige sektor, herunder faggrupper inden for typiske kvinde- og mandefag, bl.a. på baggrund af uddannelsesniveau, jobfunktioner, herunder fysisk og psykisk belastning i jobbet, eventuelt ledelsesansvar, anciennitet, rekrutteringsforhold og fraværsmønstre.  
 Sammenligne lønninger med relevante faggrupper i den private sektor på grundlag af en samlet vurdering, hvor lønnen ses i sammenhæng med øvrige ansættelsesvilkår, herunder fx den effektive arbejdstid og retten til betalt fravær.  
 Undersøge konsekvenserne af det kønsopdelte arbejdsmarked og i den forbindelse have fokus på forholdene inden for traditionelle mande- og kvindefag i den offentlige sektor. 
 Belyse og vurdere mulighederne for at modvirke kønsspecifikke rekrutterings- og karrieremønstre. 
 Undersøge, om der i forhold til ligelønsloven er problemer med ligeløn på det offentlige område. 
 Undersøge løndannelsen i den offentlige sektor, herunder om der er barrierer, der begrænser mulighederne for justering af lønrelationer, og om de nye lønsystemer i tilstrækkelig grad giver mulighed for fastholdelse og en løbende tilpasning til de aktuelle rekrutteringsbehov, herunder på de enkelte arbejdspladser. 
 Belyse, om der i den offentlige sektor er hensigtsmæssige rammer for ledelse og arbejdstilrettelæggelse, herunder om lederne har de nødvendige muligheder for i dialog med medarbejderne at kunne udvikle gode arbejdspladser, hvor drivkraften er arbejdsglæde og motivation, og som er attraktive for både kvinder og mænd. Kommissionen har herunder skulle belyse mulighederne for at prioritere opgaveløsningen på arbejdspladserne.

Kilder 

 

Arbejdsmarkedet i Danmark
Svinehunde

Svinehunde er en roman af Lotte Hammer & Søren Hammer, udgivet 18. marts 2010 på Gyldendal. Romanen er første bind i en planlagt serie politiromaner med Konrad Simonsen i rollen som efterforskningsleder. Det første udkast til Svinehunde havde et omfang på 1000 sider, men efter en række forhandlinger med Gyldendal blev det endelige manuskript godkendt i foråret 2011<ref >{{cite web|url=http://politiken.dk/kultur/boger/interview_boger/ECE924192/soeskendekrimi-solgt-paa-forhaand-til-16-lande/; Politiken 15. MAR 2010|title=” Søskendekrimi|accessdate=2011-01-13}}</ref> Inden udgivelsen havde forlaget på basis af et uddrag på 60 sider solgt rettighederne til udgivelse af romanen i 16 lande. Det er første gang i forlagets historie, at man har kunnet afslutte så mange aftaler med udlandet, inden bogen udkom på originalsproget. .
 
Bogen er den første bog en trilogi, der derudover består af Alting har sin pris (2010) og Ensomme hjerters klub (2011).

 Plot 
Inden skoletid en mandag morgen finder to børn i Bagsværd Skoles gymnastiksal finder ligene af fem nøgne mænd, som er blevet myrdet og hænger ned fra loftet.
Efterforskningen ledes af chefkriminalinspektør Konrad Simonsen og hans brogede samling af underordnede, der hver især har personlige problemer, der skal løses.
Teamet finder hurtigt ud af, at motivet bag mordene er afstraffelse af pædofile. I den videre opklaring af sagen får Simonsen og hans team både medierne og folkestemningen imod sig.
Romanen inspirerer bl.a. til en diskussion af selvtægt og moralske begreber i forhold til pædofili.

 Anmeldelser 
Svinehunde blev generelt godt modtaget af anmelderne, som fandt den velskrevet, velkomponeret og underholdenede. 

Svinehunde blev en stor salgssucces med 60.000 solgte eksemplarer inden udgangen af 2010.

 Litteratur 
 Lotte og Søren Hammer: Svinehunde'', Gyldendal, udgivet 18. marts 2010.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Søskendeparret, der blev Danmarks nye krimiduo | information.dk;
 Alt er relativt – Lotte & Søren Hammer SVINEHUNDE; Anmeldelse på Litteratur nu
 Søskendekrimi solgt på forhånd til 16 lande – Politiken.dk ; Interview, Politiken/ 15. MARTS 2010
 Svinehunde – ANISTON.DK; anmeldelse af Aniston.dk
 Svinehunde – Test – BT.dk ; Birgitte Grue – Mandag den 5. april 2010, BT
 Søskende-succesen | Dinby.dk; Halsnæs Posten

Romaner fra Danmark
Litteratur i 2010
Alting har sin pris

Alting har sin pris er den anden roman i Lotte og Søren Hammers serie af politiromaner. Den er udgivet 1.oktober 2010 på Gyldendal.

Bogen er en fortsætteleser på den trilogi, der startede med Svinehunde (2010) og sluttede med Ensomme hjerters klub (2011)

Plot 
Chefkriminalinspektør Konrad Simonsen forudser komplikationer, da den tyske forbundskansler og den danske miljøminister på en tur til Grønland, hvor de skal studere den globale opvarmning, finder et lig af en ung kvinde, der 25 år tidligere er blevet kvalt på indlandsisen.

Da efterforskningen bl.a. involverer USAs handlinger på Thulebasen har topembedsmænd i statsministeriet interesse i efterforskningen. Simonsen og hans team påviser en forbindelse til flere tilsvarende drab i Danmark og jagten på en seriemorder påbegyndes. Morderens identitet afsløres hurtigt, men beviserne er tyndbenede, og politiets anstrengelser for at pågribe gerningsmanden inden han begår flere drab er hovedtemaet i det meste af handlingsforløbet.

Sideløbende udvikles de indbyrdes relationer mellem medlemmerne af Simonsens team, hvor Komtessen og Pauline Berg begge forsøger at opklare nogle detaljer på egen hånd. Simonsen bliver i en afgørende situation i tvivl om, hvad der er den rigtige strategi, men med hjælp fra bl.a. PET løses problemet på ret utraditionel vis.

Anmeldelser 

Anmeldelserne var mere blandede end de overvejende positive anmeldelser af forgængeren Svinehunde. Et eksempel:

"(Det) virker paradoksalt, når ’Alting har sin pris’ med hensyn til sin mordhistorie har en irriterende langstrakt ekspeditionstid af livsstil, hygge og erotik i stedet for en nøgternt og nutidig eksponering af en forbrydelses opklaring."
<ref>[http://i.pol.dk/kultur/boger/skonlitteratur_boger/article1074160.ece Hypet forfatterpar kan slet ikke leve op til 'Svinehunde'''. Anmeldelse i Politiken af Bo Tao Michaëlis]</ref>

 Litteratur 
 Lotte og Søren Hammer: Alting har sin pris'', Gyldendal, udgivet 1. oktober 2010.

Noter

Referencer 
 Lotte og Søren Hammer: Alting har sin pris | bog.guide.dk ; Anmeldelse på BogGuide
 Alting har sin pris af Lotte Hammer og Søren Hammer | Litteratursiden ; Anmeldelse på Litteratursiden
 Hypet forfatterpar kan slet ikke leve op til 'Svinehunde' – Politiken.dk. Anmeldelse i Politiken af Bo Tao Michaëlis

Romaner fra Danmark
Jean-Jacques Bourassé

Jean-Jacques Bourassé (født 22. december 1813 i Sainte-Maure (Indre-et-Loire), død 4. oktober 1872 i Tours) var en fransk præst, arkæolog og historiker. 

I 1835 underviste han i naturvidenskab ved forbedredelsesseminariet i Tours, hvor han også afholdt et kursus i arkæologi. På grund af hans studier i den relativt nye videnskab som arkæologi, var på daværende tidspunkt, bliver han karakteriseret som en fransk pioner indenfor kristen arkæologi. I 1884 blev han professor i dogmatisk teologi ved le grand séminaire. Et embede han bestred i 6 år, hvorefter han trak sig tilbage, for at hellige sig sine arkæologiske studier.

Bourassé skrev flere bøger hvoraf de kendteste er:

 Archéologie Chrétienne (1841)
 Les Cathédrales de France (1843)
 Les plus belles églises du monde (1857)
 Les plus belles cathédrales de France (1861)
 Recherches hist. et archéol. sur les églises romaines en Touraine (1869)

Kilder 
 Catholic Encyclopedia (1913) på Wikisource

Præster fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Arkæologer fra Frankrig
Historikere fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Errol Trzebinski

Errol Trzebinski (født 24. juni 1936 i Gloucester, England) er en engelsk forfatterinde. Hun bor og arbejder i Lamu, Kenya.

Hun er professionel skribent og har skrevet flere bøger om prominente historiske personer fra kolonitidens Kenya, herunder Silence Will Speak – A Study of the Life of Denys Finch Hatton and His Relationship With Karen Blixen (1977) og The Lives of Beryl Markham – Out of Africa's Hidden Free Spirit and Denys Finch Hatton's Last Great Love (1993). Det førstnævnte værk blev anvendt som kilde til manuskriptet til Hollywood-filmen Out of Africa (1985).

Hun giftede sig i 1954 med en polak og bosatte sig i den del af Nairobi, som støder op til Karen Blixens tidligere farm.

Bibliografi 
 Silence Will Speak – A Study of the Life of Denys Finch Hatton and His Relationship With Karen Blixen (1977)
 The Kenya Pioneers – The Frontiersmen of an Adopted Land (1985)
 The Lives of Beryl Markham – Out of Africa's Hidden Free Spirit and Denys Finch Hatton's Last Great Love (1993)
 The Life and Death of Lord Erroll – The Truth Behind the Happy Valley Murder (2000)

Faglitterære forfattere fra England
Faglitterære forfattere fra Storbritannien
Personer fra Gloucester
Arnold Sommerfeld

Arnold Sommerfeld (født 5. december 1868 i Königsberg, død 26. april 1951 i München) var en tysk fysiker, som var en pioner inden for atom- og kvantefysiken.

Sommerfeld fik sin doktorgrad i 1891 fra universitetet i Königsberg, hvor han studerede matematik. Efter sin habilitation i Göttingen, arbejdede Sommerfeld på Bergakademie Clausthal, det Tekniske Universitet i Aachen og universitetet i München.

I 1906 blev han tildelt en plads ved universitetet i Leiden. Fra 1916 arbejdede han på udviklingen af kvanteteorien, inden for rammerne af den såkaldte "gamle" kvanteteori, som hovedsagelig var baseret på atommodellen af Niels Bohr. I 1919 udgav han Atombau und Spektrallinien, et værk som blev anset som autoritativt indtil den "nye" kvanteteori blev udviklet i tyverne. I 1924 blev han tildelt Matteuccimedaljen.

Blandt Sommerfelds studerende indgår Hans Bethe, Werner Heisenberg, Wolfgang Pauli, og hollænderen Peter Debye.

Han blev nomineret til nobelprisen i fysik 84 gange, men modtog aldrig prisen.

Litteratur 
 Karl von Meyenn: Die grossen Physiker: Bd. 2, Von Maxwell bis Gell-Mann. C.H.Beck, München 1997.
 Helmut Maier: Forschung als Waffe, Rüstungsforschung in der Kaiser-Wilhelm-Gesellschaft und das Kaiser-Wilhelm-Institut für Metallforschung 1900-1945/48. Wallstein Verlag, Göttingen 2007.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fysikere fra Tyskland
Personer fra Königsberg
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Mohamed Ghannouchi

Mohamed Ghannouchi (født 18. august 1941) er tidligere premierminister i Tunesien og besatte i mindre end et døgn præsidentembedet efterfulgt af Fouad Mebazaa.
Præsident Zine El Abidine Ben Ali flygtede fra Tunesien 14 januar 2011 pga. oprør og hvor han havde indført undtagelsestilstand.

Fodnoter 

Tunesiens præsidenter
Politikere fra Tunesien
Regeringsledere
Jasminrevolutionen
Rom-statutten

Rom-statutten er det juridiske fundament for den Internationale Straffedomstol. Statutten blev underskrevet i Rom, Italien den 17. juli 1998, idet 120 lande stemte for, 21 undlod at stemme og kun syv stemte imod (Irak, Israel, Libyen, Kina, Qatar, USA, og Yemen). 

Statutten har som mål at stille personer, der har begået alvorlige forbrydelser, såsom folkedrab, krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden, til ansvar. Man bestemte, at domstolen have retskraft, når 60 lande havde ratificeret Rom-statutten. De sidste 11 ratificeringer, der var nødvendige for, at domstolen kunne træde i kraft, fandt sted den 11. april 2002. Domstolen har herefter kompetence over for forbrydelser begået den 1. juli 2002 eller derefter.

148 lande har i dag underskrevet statutten, hvoraf 110 har ratificeret den. De 38 lande der har underskrevet men ikke ratificeret har indtil de ratificerer pligt til ikke at modarbejde statuttens mål. USA, Sudan og Israel har trukket deres underskrifter tilbage, hvilket gør at de ikke længere er bundet af denne forpligtelse. Dette blev dog omgået for så vidt angår de krigsforbrydelser, der blev begået af Sudans regering i Darfur, ved at FN's sikkerhedsråd godkendte at man tog sagen op. Dette har bl.a. medført at Sudans præsident, Omar al-Bashir som anklaget ikke kan rejse til lande, der har underskrevet statutten, idet han så vil blive arresteret. Af samme grund var bl.a. Omar al-Bashir ikke blandt deltagerne ved Klimatopmødet 2009 i København. 

Danmark underskrev Rom-statutten den 25. september 1998, og den blev ratificeret af Folketinget den 21. juni 2001.

Kildehenvisninger

Eksterne links 

 International Criminal Court, International Committee of the Red Cross.
 Text of the statute
 Rome Statute of the International Criminal Court — United Nations website
 Official website of the Rome Conference — speeches, press releases, photos and other materials from the conference that adopted the Statute
 International Criminal Court website

Traktater
Folkeret
Åmotbrua

Åmotbrua er en gangbro over Akerselva i Grünerløkka i Oslo, Norge.

Broen blev oprindelig bygget som bro over Drammenselva ved Åmot i Modum kommune i perioden 1851-1855 under navnet Aamodt bru. Den var da en af Norges og Europas første kædehængebroer med jernkæder støbt på Nes Verk.  Denne bro blev revet ned og erstattet af en anden bro.  Broen blev givet til Oslo kommune i 1952, som genopbyggede broen over Akerselva i 1962. Tanken var at broen skulle markere indgangen til Norsk teknisk museum.  Museet blev dog bygget andet steds, mens broen forblev hvor den nu er.

Broen har følgende inskription: «100 MAND KAN IEG BÆRE, MEN SVIGTER UNDER TAKTFAST MARSCH»

Eksterne henvisninger 

 
 Aamodt bru
Nes Jernverk 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Oslo
Broer i Norge
Arena Vestjylland Forsikring

Arena Vestjylland Forsikring (eller Lemvig Idræts- & Kulturcenter) er en idrætshal i Lemvig med plads til 1.400 tilskuere. Hallen består af en håndboldbane og en basketballbane. Hallen er hjemmebane for Lemvig Basket og håndboldklubben Lemvig-Thyborøn Håndbold.

Kilder 
 Om hallen 

Idrætshaller i Danmark
Lemvig
Henrik Jørgen Huitfeldt

Henrik Jørgen Huitfeldt (født 9. september 1674 på Frederikssten, død 16. maj 1751 på Elingård) var en dansk-norsk officer, ældre helbroder til Hartvig Huitfeldt.

14 år gammel kom han i tjenesten, 1691 blev han fændrik ved smålenske Regiment og tjente dernæst 6 år ved Royal Danois; ved stormen på Barcelona 1697 blev han hårdt såret. Efter hjemkomsten blev han 1699 løjtnant, 1703 kaptajn, 1711 major og 1713 karakteriseret oberstløjtnant, alt ved smålenske Regiment. Da Carl XII i foråret 1716 faldt ind i Norge, hørte dette til besætningen af Frederiksstad. Huitfeldt, der her i det hele skal være optrådt meget energisk, fik 23. april samme år lejlighed til at udmærke sig ved tilbageerobringen af Moss.

Han kommanderede 500 mand, som til søs førtes fra Frederiksstad til Kambo for at angribe Moss nord fra, medens samtidig oberst Vincents Budde rykkede mod staden fra syd og viceadmiral Christian Carl Gabel indesluttede den fra søsiden. Svenskerne gjorde hårdnakket modstand i håb om undsætning fra Christiania, men Huitfeldt, der havde forudset dette, havde med klog benyttelse af terrænet spærret vejen ved forhug og bevogtet den. Da hjælpen kom, gik Huitfeldt den i møde og tvang den til at gå tilbage med uforrettet sag. Moss blev nu taget og besætningen gjort til fanger.

Huitfeldt, hvis tapperhed og omsigt væsentlig havde bidraget til sejren, modtog en på den tid sjælden udmærkelse, en guldmedalje med kongens billede at bære på brystet; kort efter blev han virkelig oberstløjtnant ved regimentet. Ved dettes deling 1717 gik han over til det 1. eller østre smålenske Regiment, ved hvilket han stod til sin død, fra 1727 som dets chef. Allerede 1719 havde han fået obersts karakter, og at han ikke tidligere blev regimentschef, havde til dels sin grund i, at han ikke ønskede at forlade denne del af landet, til hvilken, han som godsejer var stærkt knyttet. I begge egenskaber nævnes han som en virksom og human mand. 1733 blev han brigader, 1734 generalmajor, 1746 generalløjtnant og 1747 hvid ridder.

Han døde 16. maj 1751 på Elingård. Denne ejendom havde han tillige med Kjølberg fået med sin 1. hustru, Sophie f. Pultz (født 29. januar 1691, gift 1. juni 1707, død 19. januar 1711), datter af oberstløjtnant Henrik Christopher von Pultz. Af de godser, som ved moderens død tilfaldt ham i forening med broderen Hartvig, Sande i Norge og Sanderup (Sannarp) i Halland, overtog han det første; Sanderup blev derimod inddraget af den svenske krone, fordi brødrene havde ført våben mod denne; ved fredsslutningen fik de dog gården tilbage, men solgte den nogle år efter. 2. gang ægtede Huitfeldt 3. november 1713 Birgitte Christine Kaas.

Der findes et portræt af Huitfeldt på Elingård.

Kilder 
 H.W. Harbou, "Henrik Jørgen Huitfeldt", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Personalhistorisk Tidsskrift, VI.

Eksterne henvisninger 

Generalløjtnanter fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Henrik Jørgen
Danskere i 1700-tallet
Personer i Den Store Nordiske Krig fra Danmark-Norge
Godsejere fra Sverige
Godsejere fra Norge
Personer i Dansk Biografisk Leksikon