kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ferdinand David

Ernst Victor Carl Ferdinand David (født 20. januar 1810 i Hamburg, død 19. juli 1873 i Klosters) var en tysk violinist og violinlærer.

David studerede hos Louis Spohr og blev i 1836 koncertmester ved Gewandhauskoncerterne i Leipzig, hvor han sammen med Mendelssohn, Hauptmann, Moscheles og andre i 1843 grundlagde byens musikkonservatorium og selv i andre henseender udøvede et højst indflydelsesrig arbejde.

Som virtuos indtog han en formidlende stilling mellem Spohr og Molique samt udmærkede sig gennem en klangfyldt tone, elegant strøgføring og åndrige foredrag. Endnu højere skattedes han som orkester- og kvartetspiller. Han videreførste den kasselske (spohrske) skoles traditioner til en række elever, heriblandt Friedrich Hermann, Joseph Joachim og August Wilhelmj.

David udgav endda en værdifuld lærebog over violinen og Die hohe schule des violinspiels, en samling stykker fra 1600- og 1700-tallet. Hans kompositioner består mest af stykker for nævnte instrument, men derudover af koncerter for andre sådanne ligesom af symfonier, kvartetter, sange og operaen Hans Wacht (1852).

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Komponister fra Tyskland
Violinister fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Hamborg
Ugglan
Johann Christoph Brotze

Johann Christoph Brotze (født 12. september 1742 i Görlitz, død 16. august 1823 i Riga) var en tysk pædagog og etnograf.

Brotze studerede teologi og filosofi ved universiteterne i Leipzig og Wittenberg, og var uddannet som teknisk tegner. I 1768 tog han til Riga og tilbragte 46 år som lærer ved den kejserlige højskole. I denne periode samlede Brotze historisk data, som han tilføjede tegninger og billeder og beskrev udførligt. Brotzes værker er i dag en værdifuld kilde for historikere. Værket "Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente" er et enestående dokument, som har optegnelser over bygninger, grave, slægtsvåben o.lign. som i dag ofte ikke længere eksisterer.

Eksterne henvisninger 

 
 Dele af bogen "Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente" i digital udgave  
 Biografi hos Ostdeutsche Biographie.

Kildehenvisninger 

Etnografer
Tyskbaltere
Lærere fra Tyskland
Georg Severin Knækenborg

Georg Severin Knækenborg (ved dåben: Knæckenborg) (født 27. juli 1823 i Næstved, død 1. oktober 1891) var en dansk præst og politiker.

Han var søn af mægler, klasselotterikollektør Søren Knækenborg og Ane Christiane Georgia Schiøth (datter af provst, magister Jens Riddermann Schiøth). Han blev student fra Herlufsholm 1840, teologisk kandidat 1846 og blev 1849 adjunkt ved Frederiksborg lærde Skole (fast ansat 1851). Knækenborg blev sognepræst i Kollerup-Vejle Pastorat 1860 og fra 1880 var han præst i Slangerup-Uvelse Pastorat.

Han blev valgt til landstingsmand for 10. kreds (Vejle og Skanderborg Amter) 23. juni 1866 og stemte "nej" til "den gennemsete Grundlov".

Han skrev Den bibelske Skabelseshistorie (forkortet bearbejdelse af Johann Heinrich Kurtz' Bibel und Astronomie, 1857), Dyret af Havet, Dyret af Jorden og Dyrets Billeder, vejledende Forklaring af Johs. Aabenbaring (1866).

Gift 2. august 1851 med Hanne Petrine Margarethe Beck (26. oktober 1821 på St. Croix -), datter af kaptajn Hans Peter Gustav Beck og Gertrud Smith.

Kilder 
 Sofus Elvius, Danmarks Præstehistorie i Aarene 1869-1884, København: Emil Bergmanns Forlag 1885-1887. Online hos LFL's Bladfond

Eksterne henvisninger 

Præster fra Danmark
Landstingsmedlemmer i 1860'erne
Personer fra Næstved
Oversættere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Altaj kraj

Altaj kraj (, ) er en kraj i Rusland og en af de 83 enheder i den russiske føderation med et areal på 167.996 km² og  indbyggere. Det administrative center er placeret i Barnaul med  indbyggere. Andre større byer er Bijsk med  indbyggere og Rubtsovsk, der har  indbyggere.

Geografi 
De største byer i Altaj kraj er Alejsk, Belokurikha, Bijsk, Gornjak, Jarovoje, Kamen-na-Obi, Novoaltajsk, Rubtsovsk, Slavgorod, Zarinsk og Zmeinogorsk.

Referencer

Eksterne henvisninger
Pamela Voorhees

Pamela Sue Voorhees er en fiktiv figur i filmserien Fredag den 13. Hun er en tidligere lejrskolekok og mor til den fiktive seriemorder Jason Voorhees, hovedpersonen i Fredag den 13.-filmserien.

I den oprindelige Fredag den 13.-film kaldes karakteren simpelthen bare Mrs Voorhees. Hendes fornavn bliver ikke afsløret før Fredag den 13. - Del IV: Sidste kapitel. 
Denne rolle blev spillet af Betsy Palmer i de to første film.

Livshistorie 
Pamela Voorhees blev født i 1930 (afsløret i Fredag den 13. - Del IV: Sidste kapitel). I en alder af 15 blev Pamela gravid med Elias Voorhees, og 13. juni 1946, som 16-årig fødte hun en dreng med vand i hovedet, som hun kaldte Jason, som vist i Fredag den 13., del 9. På grund af hans deformitet sendte Pamela aldrig Jason i skole, og Pamela var meget overbeskyttende over for Jason.

Nogle tror fejlagtigt, at det var hendes søn, Jason, der har foretaget alle mord i enhver fredag den 13. film, men i virkeligheden var det fru Voorhees, der foretog de første ni mord. Motivet for drabene kunne beskrives som hævn for hendes søns død. På trods af hans deformitet elskede hun ham ømt.

Fru Voorhees arbejdede som kok på sommerlejren, Camp Crystal Lake den skæbnesvangre dag i sommeren 1957, hvor Jason angiveligt druknede i Lake Crystal Lake. Hun beskyldte lejrlederne for hans død, da nogle af dem havde sex i stedet for overvåge de unge. Et år efter hændelsen dræbte hun to af lejrens ledere. Dette førte til, at lejren blev lukket. Der var flere forgæves forsøg på at genåbne lejren. I 1979 gjorde Steve Christie et sidste forsøg på at åbne lejren igen. Det endte med at Mrs. Voorhees om natten myrdede flere lejrledere, herunder Steve Christy. Kun en person overlevede, en ung pige. Fru Voorhees forsøgte derefter at lokke pigen ved at spille en sød gammel dame, men hendes virkelige jeg brød igennem, da hun begyndte at tale om Jason og sorgen efter hans søns død. Hun blev pludselig fuldstændig gal og beskyldte pigen for at være ansvarlig for sin søns død og begyndte at angribe hende. Pigen flygter fra lejrområdet og i sidste ende bliver hun nødt til at forsvare sig ved af hjælp Mrs. Voorhees' Bowiekniv, og hun hugger hovedet af hende. To måneder senere hævner Jason sin mors død ved at opsøge pigen og dræbe hende.

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Fiktive personer fra USA
Fredag den 13. film
August Nielsen (politiker)

August Carl Nikolai Nielsen (4. februar 1809 i København – 16. januar 1885 i Varde) var en dansk godsejer (i samtiden kaldt proprietær), branddirektør i Varde og politiker.

Han var søn af overskibskirurg Carl August Nielsen, lærte landvæsen i Sundeved og på Als 1824-32 og rejste dernæst et års tid i Tyskland og Ungarn. 1833 købte han for 24.800 rbd. hovedgården Endrupholm, men måtte lade den gå på tvangsauktion i 1862. Samme år blev han branddirektør for Ribe Amts vestre del og fra 1872 også for Fanø.

August Nielsen var tiendekommissær i Gørding, Malt og Anst Herreder 1843-54, medlem af Ribe Amtsråd 1848-62, landvæsenskommissær fra 1857 og formand for afløsning af jagtretten i Ribe Amt 1854-62. Han var desuden repræsentant i Nørrejydsk Kreditforening 1857-62 og i Landbygningernes alm. Brandforsikring 1856-62.

Ved det første landstingsvalg i 1849 blev han 29. december valgt til landstingsmand for 11. kreds. Han lod sig ikke opstille til valget 3. juni 1853, men søgte forgæves at blive valgt ved et suppleringsvalg senere i juni 1853 og ved det almindelige valg 1859.

Han var gift med Henriette Georgine Meyer (1813-1898) og far til historikeren Oluf Nielsen.

Kilder 
 Victor Elberling, Rigsdagens Medlemmer gennem 100 Aar, bind 2, København: J.H. Schultz Forlag 1950, s. 78-79.
 RibeWiki

Godsejere fra Danmark
Personer fra København
Amtsrådsmedlemmer
Landstingsmedlemmer i 1850'erne
Landstingsmedlemmer i 1840'erne
Branddirektører fra Danmark
Falsterbo Fyr

Falsterbo Fyr () ligger på stedet for det ældste kendte fyr i Skandinavien. Nordøst for fyret ligger byen Skanør-Falsterbo, sydøst for fyrtårnet findes noget af det fineste sandstrand i Sverige og omkring fyrtårnet ligger Falsterbo Golfklubs golfbane. Mod syd ligger det 785 ha store Måkläppens naturreservat.

Historie 
Søruten forbi Falsterbo-halvøen har altid været farlig på grund af de bevægende sandbanker skjult i havet. Det første fyr blev tændt af tyske munke allerede i det 13. århundrede. På det tidspunkt var Falsterbo et vigtigt handelscentrum i Danmark. Fyret var placeret på det daværende yderste punkt. Da handelen blev mindre vigtig i det 16. århundrede var der perioder uden fyrtårn ved Falsterbo. Dette forårsagede store tab af skibe ud for kysten ved Falsterbo.

I 1630'erne blev den åbne ild erstattet med et vippefyr. En jernkurv fuld af brændende kul blev hejst op og ned balancerende på en stang. Dermed bevægede lyset sig og blev lettere at opdage. Det brændende kul var intenst rødt og kunne ikke forveksles med en stjerne eller en skibslanterne. Resterne af fyrstedet er stadig synligt som en lille klippeknold af aske og kul som kaldes for "Kulbakken" (). Mod slutningen af det 18. århundrede blev vippefyret flyttet til stedet hvor det nuværende fyrtårn står, tættere på den nye kystlinje.

Fyrtårnet blev bygget i årene 1793–96, og "lyset" bestod af brændende kul på toppen. I 1842–43 blev de øverste riflede dele udskiftet med den nuværende lanterne. Kul blev erstattet med olie. Olien var meget brandfarlig og fyrbøderne måtte vægte lampen hele natten. For at lyset skulle glimte periodisk, blev en skærm flyttet rundt om lanternen af tunge lodder. Omkring 1850 opførtes et fyrbøderhus ved siden af fyret. I slutningen af det 19. århundrede blev endnu et hus bygget til fyrbøderens assistenter. Selv da olien blev erstattet med paraffin og senere gas, skulle skærmen stadigvæk flyttes rundt. Da elektrisk lys blev installeret i 1935 blev skærmen fjernet samt en stor del af personalet. Kun én fyrbøder forblev tilbage. I 1972 blev fyret automatiseret, og den sidste fyrbøder pensioneret.

Fyrtårnet er 25 meter højt og 12 meter bredt. I dag har det ikke har nogen betydning som sømærke, og derfor er lyset ikke særlig stærkt (ca. 4000 candela). Det var helt slukket i årene 1990–93. Lysintervallet gentages med fire sekunder tændt, et sekund slukket osv. Fyrtårnet erklæredes byggnadsminne den 17. august 1993.

Kilder

Kildehenvisninger 

Fyrtårne i Sverige
Byggnadsminnen i Skåne län
Eduard Hildebrandt

Eduard Hildebrandt (født 9. september 1818 i Danzig, død 25. oktober 1868 i Berlin) var en tysk landskabsmaler. 

Han var elev af Wilhelm Krause i Berlin og Eugène Isabey i Paris; særlig under den sidste udvikledes den sans for det udpræget maleriske, på bekostning af formgivning og tegning, der blev hans kunsts væsensmærke. På talrige rejser gik han på jagt efter dette maleriske, således på den store Brasilienrejse ("Tropisk regn", "Brasiliansk urskov" etc), en tur til Spanien, De Canariske Øer etc. 1847—49 ("Aften på Madeira" [1850, guldmedaille. "Pie de Teneriffa"). Rejsen til Nordafrika, Palæstina bragte blandt andet "Nilbred", "Det Døde Hav" og de fire Prospekter fraPalæstina i Potsdams Orangeri; 1856 satte han en ny rekord med "Midnatssolen ved Nordpolen", og endelig kunde han med jordomsejlingsrejsen 1862—63 opnå fuldt ud, hvad han selv har betegnet som sit mål: at iagttage "de fænomener, som hav, luft og fastland frembringer under de mest forskelligartede himmelstrøg".

En kolossal oroduktion, af olie- og særlig vellykkede vandfarvebilleder, er blevet følgen af denne vide studiemark, der imidlertid ofte har forledt Hildebrandt til et virtuosmageri i gengivelsen af slående farveeffekter i lys og luft. En stor mængde af Hildebrandts akvareller er købte af den preusssike konge, i Berlins Nationalgalleri ses blandt andet Kronborg ved Helsingør (1857). Hildebrandts dagbøger fra hans rejse om jorden udgav Kossak 1867 (7. oplag 1882), en del af hans skitser fra samme rejse er blevne mangfoldiggjorte gennem farvetryk. 1855 blev Hildebrandt professor og medlem af Kunstakademiet i Berlin.

Kilder 

 

Malere fra Tyskland
Landskabsmalere
Tyskere i 1800-tallet
Salmonsens
Telmo Zarra

Telmo Zarraonandia Montoya (født 20. januar 1921, død 23. februar 2006), populært kendt som Zarra, var en spansk-baskisk fodboldspiller for Athletic Bilbao fra 1940 til 1955. Han er klubbens topscorer med 335 mål.

I løbet af sin karriere scorede han 251 mål i den spanske liga, hvilket var spansk rekord i næsten seks årtier, indtil rekorden blev slået af både Lionel Messi (22. nov. 2014) og Cristiano Ronaldo (5. marts 2016).

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Spanien
Theodor Madsen (præst)

Mathias Theodor Madsen (født 30. august 1823 i Hobro, død 25. april 1904 i Svendborg) var en dansk præst og politiker.

Han var søn af provst Hans Henrik Matzen til Hygom i Tørninglen Provsti og Cathrine Marie f. Matzen, blev student fra Ribe Katedralskole 1842, var huslærer og blev teologisk kandidat 1850 og på ny huslærer fra 1852 i Skjold, Bjerre Herred hos pastor Carl Fog. Han blev ordineret medhjælper i Jelling-Hover Pastorat 1858, var sognepræst i Gødvad-Balle Pastorat fra 1864 og i Ringe Pastorat fra 1874 til 1893.

Han skriver selv om krigsåret: "Da Prøjserne og Østrigerne i 64 havde besat Landet blev der 10. Marts af en Afdeling Østrigere gjort en Razzia i Jelling, idet jeg tilligemed en Del andre Mænd af Byen og Sognet, deriblandt Læge Bentzon, Seminarielærer Uttenthal, Skolelærer Jørgensen foruden nogle Seminarieelever, toges og førtes til Vejle for at gjøre Skansearbejde ved Møllen ovenfor Byen. Efter et Døgns Forløb blev der givet os Lov til at vende tilbage."

Theodor Madsen blev valgt i Randers til landstingsmand for 9. kreds ved det første af to valg 23. juni 1866 som modstander af den gennemsete Grundlov. Ved det andet valg den 18. oktober 1866 trak han sig tilbage fra politik, så han sad kun lidt over tre måneder på tinge. I 1866 og i en lang årrække var Madsen var stiller ved valghandlingen i Brobyværk af folketingsmand Sofus Høgsbro.

Han idømtes vod provsteretsdom 1878 en mulkt på 80 kr. for at have ladet en lægmand prædike for sig langfredag. Han forfattede artikler af kirkeligt og politisk indhold.

Han blev gift i Spandet Kirke 24. juni 1859 med sit søskendebarn Andrea Jakobine Matzen (14. maj 1832 i Ribe – ), datter af farver Mathias Christian Frederik Matzen og Mette Sophie Lange.

Referencer

Kilder 
 Victor Elberling, Rigsdagens Medlemmer gennem 100 Aar, bind 2, København: J.H. Schultz Forlag 1950, s. 39.
 Sofus Elvius, Danmarks Præstehistorie i Aarene 1869-1884, København: Emil Bergmanns Forlag 1885-1887. Online hos LFL's Bladfond 

Præster fra Danmark
Landstingsmedlemmer fra Venstre
Landstingsmedlemmer i 1860'erne
Personer fra Hobro
Europavej E5

E5 er en europavej der begynder i Greenock i Skotland og ender i Algeciras i Spanien. Undervejs går den blandt andet gennem:  Glasgow og Gretna i Skotland; Carlisle, Penrith, Preston, Warrington, Birmingham, Newbury og Southampton i England ...(ingen direkte forbindelse)... Le Havre, Paris, Orléans, Tours, Poitiers og Bordeaux i Frankrig; San Sebastián, Burgos, Madrid, Cordoba, Sevilla og Cádiz i Spanien.

Referencer

Eksterne henvisninger 

05
Veje i Skotland
Veje i England
Veje i Frankrig
Veje i Spanien
Kajs fødselsdag

Kajs fødselsdag er en dansk komediefilm fra 1990, instrueret af Lone Scherfig. Filmens manuskript er skrevet af Peter Bay og Kris Kolodziejski. Filmen er Lone Scherfigs debut som spillefilminstruktør.

Handling 
Filmen handler om en gruppe danske mænd, der tager på "dametur" til Polen for at fejre Kajs 40-års fødselsdag. De danske mænd drikker tæt på turen og mødet med polakkerne og polsk kultur forløber ikke helt gnidningsfrit og skildres med en kritisk tone, der giver komediefilmen flere lag end blot det humoristiske. Filmen blev da også markedsført med "Endelig en film hvor du både griner og græder". Hovedpersonen, pølsemanden Kaj (spillet af Steen Svare), der både er overvægtig og genert og generelt har det svært med kvinder, får dog mod alle odds noget ud af turen, da han møder den polske kvinde Magdalena, som han bliver oprigtigt forelsket i.

Priser 
Filmens kvindelige hovedrolle som Magdalena blev spillet af den polske skuespillerinde Dorota Pomykala, der blev tildelt en Robert for årets kvindelige hovedrolle.

Ved Rouen Nordic Film Festival vandt filmen juryens pris og "Club Espace Award". Steen Svare og Dorota Pomykala vandt begge priser som bedste hovedrolle, mandlige og kvindelige.

Medvirkende (uddrag) 
Steen Svare
Dorota Pomykala
Bertel Abildgaard
Peter Bay
Ivan Horn
Peter Gantzler

Eksterne henvisninger
 

Film instrueret af Lone Scherfig
Danske film fra 1990
Komediefilm fra Danmark
Film fra Danmark (administrationskategori)
Kamtjatka kraj

Kamtjatka kraj (, ) er en kraj i Rusland. Den blev oprettet 1. juli 2007 som følge af sammenlægningen af Kamtjatka oblast og Korjak autonome okrug, efter en folkeafstemning 23. oktober 2005. Det administrative center er byen Petropavlovsk-Kamtjatskij. Den autonome okrug opretholder sin status som administrativ del af krajen, under navnet Korjak okrug.

Sammenlægningen forenede Den russiske føderation territorier på Kamtjatkahalvøen. Kamtsjatka kraj indgår i Ruslands Fjernøstlige føderale distrikt.

Eksterne henvisninger
Julmust

Julmust () er en svensk læskedrik, der især er populær op til jul. Op til påske sælges påskmust, men det er som regel samme opskrift. Resten af året ses navnet must, for eksempel på Apotekarnes. Tidligere blev Apotekarnes must tilberedt før jul og lagret et år inden den blev solgt som julmust.

Historie 
Den væsentligste ingrediens i julmust er en essens, som AB Roberts i Örebro er hovedleverandør af. Den oprindelige opskrift kom fra Tyskland , hvor Harry Roberts havde studeret kemi. I 1910 startede produktionen i Örebro. Opskriften er hemmelig og kun to personer kender til essensens eksakte ingredienser. Blandt de ikke-hemmelige smagsstoffer er malt og humle (i dag som humleekstrakt).

I begyndelsen af 1920'erne, hvor der også var folkeafstemning om spiritusforbud, blev must lanceret som alternativ til at drikke øl til maden.

Must og Coca-Cola 
Salget af julmust i Sverige op til jul presser Coca-Colas omsætning, så den i december er omkring det halve af årets øvrige måneder, hvad der er et unikt svensk fænomen. Coca-Cola har derfor gennem årene forsøgt at udfordre julmusten forskellig vis. Flere gange har man forgæves forsøgt at købe rettighederne til den hemmelige opskrift for derved at få kontrol over salget, og i 1995 opsagde Coca-Cola sine aftaler med Pripps, fordi Pripps ikke havde fulgt Coca-Colas krav om større colasalg i december på bekostning af blandt andet julmusten.

I begyndelsen af 2000-tallet satsede Coca-Cola på store årlige julekampagner for at få svenskerne til at drikke mere Coca-Cola til julemaden, dog uden større succes. Til julen 2004 lanceredes Bjäre julmust i det sydlige Sverige. Coca-Cola var tilfreds med omsætningen og lancerede drikken i hele Sverige i 2005. Omsætningen faldt imidlertid, og i 2007 kunne man kun købe Bjäre-julmusten hos McDonald's, og til julesæsonen 2008 blev produktet fjernet fra sortimentet.

Handel 
I Sverige blev der i december 1999 konsumeret 45 millioner liter julmust, altså gennemsnitligt 5 liter per svensker. Julmust står for cirka 50 % af det samlede sodavandssalg december, og 75 % af årets must-salg er julmust.

Julmust-mærker 
Der findes knap 30 julmust-mærker.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Læskedrikke
Drikke fra Sverige
Must
Studentersamfundet

Studentersamfundet blev grundlagt den 2. maj 1882 i København som en venstreorienteret udbrydergruppe af Studenterforeningen. Fra 1880'erne var Studentersamfundet samlingsstedet for de venstreorienterede studenter, mens Studenterforeningen var de borgerlige studenters højborg. Ledende skikkelser var i de første årtier Alfred Christensen, Anders Hvass, Emil Trier, Herman Trier, Jeppe Aakjær, Georg Brandes, Viggo Hørup, Johan Ottosen og J.K. Lauridsen. Foreningen lå i Badstuestræde 9-11 og den nærtbeliggende Café Bernina var ofte samlingssted for efterfølgende løjer.

Studentersamfundet blev hurtigt en slagmark for magtkampe mellem socialdemokrater og kommunister, og juridisk er Studentersamfundet blev afviklet flere gange (bl.a. under 1. og 2. verdenskrig) for senere at blive gendannet (i 1921, 1945, 1968 og 1975).

1898-1901 fik foreningen sin egen bygning på Bispetorvet, tegnet af Carl Thonning og Emil Jeppesen i nationalromantik. Bygningen blev senere solgt til Handels- og Kontoristforeningen, der 1917 lod den helt ombygge ved Gotfred Tvede.

Foreningen findes stadig, men har nu en decentral struktur.

Referencer

Kilder 
 Opslag hos Leksikon.org

Foreninger i København
Etableret i 1882
Socialisme
Khangar

Khangar er en vulkan som ligger centralt på Kamtjatkahalvøen i Rusland. Khangar er den sydligste vulkan i Sredinnyj-bjergene. Vulkanen har en 2 km bred caldera som nu er fyldt med vand og blevet til en sø.

Eksterne henvisninger 

Kamtjatka krajs geografi
Bjerge i Rusland
Vulkaner i Rusland
Kratersøer
Hertug af Sussex

Hertug af Sussex er en britisk titel, der blev oprettet i 1801. Titlen er knyttet til  Sussex, der var et kongerige i den angelsaksiske tid. 

Prins August Frederik, der var søn af Georg 3. af Storbritannien og Charlotte-Sofie af Mecklenburg-Strelitz, var hertug af Sussex i 1801-1843. Da August Frederiks ægteskab ikke var lovligt, blev hans søn ikke hertug.     

Titlen blev givet til prins Harry i anledning af hans bryllup med Meghan Markle den 19. maj 2018. Prins Harry fik samtidig titlerne jarl af Dumbarton og baron Kilkeel .

Arvefølge
 Prins Henry, hertug af Sussex (f. 1984) 
(1) Archie Mountbatten-Windsor (f. 2019)

Kilder 

Sussex
Peter Payngk

Peter Diderik (rettere Dideriksen) Payngk (født ca. 1575, død 12. april 1645) var en tysk-dansk kemiker og læge.

Han skal være født i Husum. Faderen, Diderik Payngk (død 1588), der var fra samme by, var diakon i Morsum og siden sognepræst i Hersebøl, 2 sogne på Nordstrand, som gik til grunde 1634.

Sønnen studerede i udlandet, vandt den medicinske doktorgrad og skal i sin egenskab af kemiker være blevet knyttet til kejserhoffet i Prag; Rudolf 2. ophøjede ham 1602 i adelstanden eller gav ham måske snarere et våbenbrev. 1608 træffes han bosat i sin fødeby, men 1609 ansatte Christian 4. ham ved sit hof som destillerer (hofkemiker), i hvilken stilling han forblev indtil få dage før sin død, der indtraf 12. april 1645.

Mens en stor del af hans virksomhed foregik i det destillerhus, som kongen havde opført til ham ved Rosenborg, optrådte han dog også som læge. Han nød anseelse som en i sine fag særdeles dygtig mand, og han var en stærk tilhænger af Paracelsus, men i litteraturen har han ikke gjort sig bekendt. Derimod haves fra hans hånd en skreven samling af medicinske recepter og kemiske formler Han var eller blev en ret velhavende mand, der ejede sin egen gård i byen og var aktionær i det islandske handelskompagni.

1621 forlenedes han med et kanonikat i Lund. Hans enke, Cathrine Schreiber, døde 19. februar 1651.

Henvisninger

Litteratur 
 Aug. Fjelstrup, Dr. Peter Payngk – Kong Kristian IVs Hofkemiker, A. Gieses Efterf., København, 1911.
 Herholdt og Mansa, Samlinger til den danske Medicinal-Historie, I, 154 ff.
 Ingerslev, Danmarks Læger og Lægevæsen, I, 303 f.
 Chr. IV’s egenh. Breve, III, 94.

Kemikere fra Danmark
Læger fra Danmark
Personer fra Husum (Slesvig)
Danskere i 1600-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Christen Schnor

Christen Schnor (1959 – 17. december 2008 på Jumeriah Carlton Tower Hotel i Knightsbridge) var en dansk bankmand og officer.

Schnor var uddannet i både Hjemmeværnet og i Hæren, men tog i 1988 orlov fra Forsvaret for at prøve kræfter med det civile liv. Han gjorde karriere i bank- og forsikringsverdenen, først i Winterthur Group og siden i HSBC, hvor han blev direktør for en stor afdeling, der tog sig af forsikringsdelen af virksomheden i Storbritannien, Tyrkiet, Mellemøsten og Malta.

I 2007 blev han oberstløjtnant af reserven. Schnor havde tætte forbindelser til det danske kongehus.

I december 2008 begik han selvmord på et hotel i London. Han efterlod sig hustru og 4 børn. Det var et af de mest omtalte selvmord blandt erhvervsledere i kølvandet på finanskrisen.

Referencer 

Erhvervsfolk fra Storbritannien
Personer der har begået selvmord
Officerer i Hjemmeværnet
Officerer fra Danmark