kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thomas Curtis

Thomas Pelham, kendt som "Tom" Curtis, (7. september 1870 i Boston, Massachusetts – 23. maj 1944 i Nahant, Massachusetts) var en atlet fra USA, der deltog i de første moderne olympiske lege 1896 i Athen.

Curtis blev den første olympiske mester på 110 meter hæk, da han 10. april vandt finalen i tiden 17,6, "fem cm" foran britten Grantley Goulding. Han vandt også sit indledende heat på 100 meter og kvalificerede sig til finalen, men afstod for at forberede sig til hækfinalen.

Som en ivrig amatørfotograf, tog Curtis mange værdifulde billeder i Athen og offentliggjort flere humoristiske erindringer om de første moderne olympiske lege. Den mest berømte af dem er High Hurdles and White Gloves (1932).

Curtis studerede på Massachusetts Institute of Technology og derefter et år på Technische Universität i Dresden i Tyskland. Under første verdenskrig kommanderede han Massachusetts ambulancekorps og blev senere leder for Lord Electric Company of Massachusetts. Han deltog også i udviklingen af brødristeren.

Personlige rekorder 
 100 meter: 12,2 (1896)
 110 meter hæk 17,6 (1896)

Noter

Eksterne henvisninger 
 Tom Curtis Biography and Olympic Results | Olympics at Sports-Reference.com  
 Massachusetts Institute of Technology hurdler was victor/chronicler of 1896 Olympics Kathleen Rowe, News Office 
 Bill Mallon, Ian Buchanan: Quest for Gold. New York City 1984 

Hækkeløbere fra USA
Personer fra Boston
Donald 2. af Skotland

Donald II (Domnall mac Causantín, død 900) var konge af Skotland fra 889 til sin død. Han var søn af Konstantin I, nevø af Aedh og fætter af Eochaid. 

Donald tog tronen med magt som en hævnhandling. Kong Giric, som herskede sammen med forgængeren Eochaid, havde myrdet onkelen Aedh i 878. Da Giric døde, drev Donald sin fætter ud af landet og tog tronen selv. 

Under Donald II kom kongedømmet Strathclyde under skotsk overhøjhed. Ulsterannalerne gik dermed over til at tale om ri Alban, Albas konge, i stedet for rex pictorum, pikternes konge, som havde været titlen til forgængerne. Danerne fortsatte med at invadere Skotland, først og fremmest for at tage kontrol over områder i grænseområdet mellem Skotland og de angelsaksiske riger. Danerne erobrede også det nordlige Skotland. Oven i kampene mod danerne måtte Donald II også forsøge at tøjle banditter i højlandet. 

Detaljerne omkring hans død er obskure og usikre. Ifølge en historie blev han dræbt ved Dunottar, mens skotterne slog en dansk invasion tilbage. Men ifølge en anden historie døde han en naturlig død, fordi hans helbred var blevet meget svækket under stridighederne i højlandet. Han blev gravlagt på Iona, hvor også kongerne af Dalriada og de tidligste skotske konger blev stedt til hvile. 

Donald II blev efterfulgt af fætteren Konstantin II. Hans søn blev senere kronet som Malcolm I. 

Huset Alpin
Konger af Skotland
Piktere
Giric af Skotland

Giric var konge af Skotland fra 877 eller 878 til 889 sammen med Eochaid. 

Kilderne er meget uklare, men det ser ud til, at Giric støttede Eochaids kamp om tronen og blev medkonge, da Eochaid tog magten fra sin onkel Aedh. Giric var sandsynligvis Aedhs fætter. 

Han blev styrtet af Donald II, som også forviste Eochaid. Giric blev med stor sandsynlighed myrdet i 889.

Konger af Skotland
Eochaid af Skotland

Eochaid var konge af Skotland fra 878 til 889. Han styrede sammen med Giric, og var nevø af forgængeren Aedh. Faren var Run af Strathclyde.

Eochaid var ikke uden videre en kandidat til tronen efter reglerne for tanisteriet, og han sluttede sig derfor sammen med Giric for at tilrane sig tronen fra onkelen Aedh. Da han fik magten blev Giric medkonge, og kilderne tyder på, at det var et meget anstrengt forhold mellem de to. Det skal have været under deres styre, at kirken i Skotland fik frihed til at organisere sig; tidligere havde den været bundet af pikternes regler og konventioner. 

Giric blev i 889 styrtet af Eochaids fætter Domnall mac Causantín. Det er muligt, at dette skete i forståelse med Eochaid, men Domnall tog magten som Donald II og forviste Eochaid. 

Det er ikke kendt hvornår og hvor han døde. 

Tjek fødsels- og dødsår
Huset Alpin
Konger af Skotland
William Frederik Duntzfelt

William Frederik Duntzfelt (født 12. juni 1792 i København, død 12. oktober 1863 sammesteds) var en dansk handelsmand og politiker.

Liv og gerning 

Han fødtes i København i en reformert familie som søn af William Duntzfelt, men blev i sit 11. år sat i huset hos en præst i nærheden af Haag, hvorfra han blev konfirmeret i 1807. Derefter kom han på faderens kontor og foretog med denne en udenlandsrejse, indtil faderen i 1809 døde i Paris. Han vendte da hjem, 17 år gammel, og fik fuldmyndighedsbevilling for at indtræde i firmaet, Duntzfelt & Co., hvis chef han var til 1825, da han atter trådte ud. Borgerskab som grosserer fik han 1812. Medens faderen var den dristig skabende spekulationsånd, var sønnen mere den solide dygtighed, der på grund af sin formue og sin sociale position som leder af en solid handelsforretning blev kaldet til den ene indflydelsesrige stilling efter den anden og gang efter gang hædret med sine medborgeres tillid. 1819 blev han medlem af Grosserersocietetets komité, 1829 var han medstifter af Centralkassen, hvis første direktør han blev, 1833-36 fungerede han som fransk vicekonsul, 1837 blev han endelig handelskyndig direktør i Asiatisk Kompagni. Dette gamle handelskompagni, hvis glimrende forretning på Ostindien Englandskrigene 1807-13 havde ødelagt, forsøgte man nemlig på den tid atter at puste nyt liv i; men forsøget mislykkedes, og kompagniet likviderede da 1843 under Duntzfelts ledelse. 1846 blev Duntzfelt handelskyndig bestyrer af Fredens Mølles fabrikker, 1848 rådmand i Københavns Magistrat.

Også i det parlamentariske liv deltog han. I 1842, 1844, 1846 og 1848 var han medlem af Stænderforsamlingen i Roskilde, og 5. oktober 1848 valgtes han til medlem af Den Grundlovgivende Rigsforsamling for Københavns 5. valgkreds. 1840 blev han Ridder af Dannebrog, og 29. december 1857 blev han udnævnt til etatsråd. Få år efter, 12. oktober 1863, døde han.

Ægteskab 

13. oktober 1814 havde han i Reformert Kirke ægtet Bertha Christmas (1. februar 1797 – 28. november 1872), datter af skibskaptajn John Christmas (1757-1822) og Johanne Marie Heinrich (1770-1802).

Gravsted 

Han er begravet på Assistens Kirkegård. Der findes et portræt i pastel af ham som barn. Miniature i familieeje. Maleri af Friedrich Carl Gröger.

Kilder 
 Julius Schovelin, "William Frederik Duntzfelt", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Frederik Barfod, Dansk Rigsdagskalender.

Rådmænd i København
Riddere af Dannebrog
Diplomater fra Frankrig
Medlemmer af Den Grundlovgivende Rigsforsamling
Personer fra København
Grosserere fra Danmark
Stænderdeputerede fra Østifterne
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Etatsråder fra Danmark
Roskilde Kro

Roskilde Kro var en kro på Roskildevej (nu Egelundsvej 7 C, Albertslund) mellem København og Roskilde købstad. Kroen har haft to forskellige beliggenheder. Den første kro opstod ved den gamle landevej omtrent ved vandskellet og Store Vejleås udspring. En ikke helt sikker datering daterer den til i 1400-tallet, men kroen kan være endnu ældre. Den hører til de ældste kroer i Danmark.

Da Karl X Gustav i 1658 drog gennem Sjælland med sin hær, gik det også ud over kroen. Efter krigene blev kroen i samtiden beskrevet som fuldstændig nedbrudt og en ruin.

Da den ny Roskildevej blev anlagt 1772, blev den gamle kro revet ned og flyttet til den nuværende placering på Roskilde Landevej. Det var et stort anlæg med krobygning, rejsestald, avlsbygninger, stort brændevinsbrænderi m.m.

Den engelske divisionskommandør Arthur Wellesley overnattede den 27. august 1807 på kroen på vej fra landgangen ved Vedbæk til ”Træskoslaget” i Køge.

I midten af 1800-tallet var Mads Jensen Kringelbach (26. juli 1802 – 26. september 1875) gæstgiver på kroen, og i 1839 blev Georg Kringelbach født her.

Ved valget den 5. oktober 1848 til Den Grundlovgivende Rigsforsamling foregik valghandlingen på kroen. Proprietær Carl Wilhelm Thalbitzer blev valgt som egnens repræsentant.

Den nuværende hovedbygning er opført ca. 1940. Sidebygningerne, der bl.a. rummer en større sal, er opført i 1920'erne. Roskilde Kro lukkede i 1972, og bygningerne blev overtaget af Albertslund Kommune.

I dag fungerer kroen som foreningshus med et kor, to danseforeninger, to spejdergrupper, en sportsfiskerforening og en gamerforening som faste brugere.

Kilder 
 Beskrivelse hos Kroppedal Museum
 Albertslund Nord (PDF)

Referencer 

Ophørt i 1972
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Albertslund
Kroer i Danmark
Bendstrup (Alsønderup Sogn)

Benstrup er en bebyggelse i Alsønderup Sogn i Hillerød Kommune. I dag er der 5 huse i Bendstrup, bl.a. bofællesskabet Bauneholm.

På Chr. Willars kort over de nordsjællandske rytterdistrikter fra 1720 ses Bendstrup lige nord for Ströe Dams Wang.
På det Gram-Langenske skovkort over Frederiksborg revir, tegnet af C.D. Luplau i 1765 optræder Bendstrup under navnet Benstrop som en klynge af 6 gårde umiddelbart syd for Alsønderup Overdrev. Området ved Bendstrup var på den tid agerjord omgivet af skov.

Lokaliteter i Hillerød Kommune
Målform

Målform er det ord, norske love og myndigheder bruger om de to officielle norske skriftsprogsnormaler bokmål og nynorsk. De to målformer er sidestillet i alle organer for stat, fylkeskommune og kommune. Elever i videregående skole og i grundskolens højere klassetrin kan frit vælge, hvilken målform de vil have som hovedmål.

Staten kontrollerer de to skriftsprogsnormaler gennem forvaltningsorganet Norsk Språkråd, men normerer ikke udtalen. Målform er synonymt med standardsprog eller normalsprog, men i andre lande er det almindeligt, at også udtalen af standardsprogene normaliseres, enten officielt eller de facto. Dette er tilfældet i for eksempel svensk, dansk, engelsk og tysk.

Valget af ordet målform har sprogpolitiske konnotationer. I modsætning til normalsprog antyder det ikke at dialekter ikke er "normale". Videre angiver det, at bokmål og nynorsk er former af samme sprog, og ikke adskilte skandinaviske sprog på linje med dansk og svensk.

Målform har fået en vis brug også udover den officielle betydning. For eksempel omtales riksmål af og til som en målform.

Se også 
 Norges kommuner

Lingvistik
Norsk sprog
Xeno Müller

Xeno Müller (født 7. august 1972 i Zürich, Schweiz) er en tidligere schweizisk roer, og olympisk guldvinder.

Han vandt guld i singlesculler ved OL i 1996 i Atlanta, mens han ved OL i 2000 i Sydney vandt sølv i samme disciplin. Ved 1996-legene sikrede han sig sin guldmedalje ved i finaleheatet at ro de 2000 meter i tiden 6:44.85, knap tre sekunder hurtigere end sølvmedaljevinderen Derek Porter fra Canada. Ved 2000-legene var hans tid 6:50.55 i finalen ikke nok til at slå den newzealanske guldvinder Rob Waddell. Han deltog også i samme bådklasse ved OL i 1992 i Barcelona, men kom her kun på en 12. plads.

Müller vandt desuden tre sølvmedaljer i VM-sammenhæng, alle i single-sculler. Medaljerne blev sikret ved mesterskaberne i henholdsvis 1994, 1998 og 1999.

OL-medaljer 
 1996:  Guld i single-sculler
 2000:  Sølv i single-sculler

VM-medaljer 
 VM i roning 1994:  Sølv i single-sculler
 VM i roning 1998:  Sølv i single-sculler
 VM i roning 1999:  Sølv i single-sculler

Eksterne henvisninger 
 Müller på sports-reference.com 

Roere fra Schweiz
Personer fra Zürich
Olympiske medaljevindere i roning
Olympiske mestre fra Schweiz
Olympiske sølvmedaljevindere fra Schweiz
Medaljevindere ved sommer-OL 1996
Medaljevindere ved sommer-OL 2000
Cancer (band)

Cancer (ca. 1980) var et dansk punkband, der bl.a. spillede til arrangementet "Punk og Elektronrock" i Rockmaskinen den 16.5.1980 sammen med bl.a. City-X, til den stort anlagte punk-koncert Concerto de Nobrainos insanos i Saltlageret den 22.12.1980, samt til en koncert i Rockmaskinen under navnet "Monotone" den 31.1.1981, sammen med bl.a. No Knox, Before, Tee Vee Pop og Feed Back.

Cancer skiftede i ca. 1981 navn til Monotone.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Generelle punkkoncerter i København 1980
 Generelle punkkoncerter i København 1981

Rockgrupper fra Danmark
Albion-klassen

Albion-klassen er et såkaldt LPD (Landing Platform Dock). Klassen består af de nyeste amfibieskibe i Royal Navy. Der er to skibe i klassen HMS Albion (L14) og HMS Bulwark (L15), som blev bestilt i 1996 under programmet LPD(R) – Landing Platform Dock (Replacement) for at erstatte den aldrende Fearless-klasse. Begge skibe blev bygget af BAE Systems Marine på det tidligere Vickers Shipbuilding and Engineering Ltd-værft i Barrow-in-Furness. Albion indgik i flådens tal den 19. juni 2003 og Bulwark den 12 juli 2004.

Klassens to skibe gør Royal Navy i stand til at landsætte større militære enheder ved hjælp af skibets fire landgangsfartøjer der hver især er i stand at fragte en Challenger 2 kampvogn eller ethvert andet køretøj British Armed Forces benytter. Skibene medbringer under normale omstændigheder 305 marineinfanterister, men er i stand til at medbringe 710 i kortere perioder. Vogndækkene har kapacitet til seks Challenger 2 kampvogne, seks L118 105 mm haubitser samt op til 67 forskellige køretøjer og påhængsvogne. Skibene er ikke udstyret med en hangar men er udrustet med et 64 meter langt landingsdæk, der er i stand til at modtage en Chinook helikopter eller to Merlin HC3 samtidig. Hvert skib er udstyret med en Hippo Beach Armoured Recovery Vehicle til at støtte landgangsoperationer. En Hippo er en kombination af en Leopard 1A5 og en traktor. Hippo'en har en trækkeevne på 250.000 Newton, kan arbejde på vanddyber på op til 2,95 meter og er i stand til at trække fartøjer på op til 50 tons op på stranden eller et 240 tons landgangsfartøj væk fra stranden.

Klassen har adskillige fordele over sin forgænger, Fearless-klassen, og op til 60 procent af skibenes moderne udstyr var ikke tidligere benyttet i Royal Navy før skibenes tilgang. Det topmoderne O-rum er udstyret med 72 elektroniske arbejdsstationer til en "maritim/amfibisk stabscelle". Klassen var også det første britiske overfladeskib der var udstyret med et elektrisk fremdrivningssystem, hvilket også bevirkede at maskinpersonellet kunne reduceres med 40 procent.

Skibe i klassen

Referencer

Henvisninger 
 Jane's Fighting Ships 2008 (digital version)
 ACP 113 (AH)
 royal-navy.mod.uk: Albion-klassen 
 Globalsecurity.org: Albion-klassen

Royal Navy
Krigsskibe fra Storbritannien
Landgangsfartøjer
Magnus Millang

Magnus Millang (født 20. juli 1981 i København) er dansk manuskriptforfatter, skuespiller, komiker og instruktør. Han har bl.a. medvirket i Druk, Brian Mørk Show, Mørk og Jul, Silat Ninjaen, den2.side og Zulu Gumball. I serien Mørk & Jul blev Millang allerbedst kendt for sin aktivist karakter, Basher Henrik. En karakter som i 2008 fik et stort liv på youtube.

Millang er den ene del af comedyduoen Danish Dynamite. Hér er han allerbedst kendt i rollen som den selvglade ejendomsmægler, Jeppe Kaufmann ("Jeppe K").

I 2016 fik Millang sin første større spillefilmsrolle i Thomas Vinterbergs film, Kollektivet.

Millang arbejdede første gang sammen med sin lillebror, Emil Millang, i 2016 hvor de lavede en kort komedie webserie, WTF gør vi med klimaet. Med humor satte brødrene fokus på global opvarmning.

Millang debuterede som filminstruktør med komedien Selvhenter. Filmen har han skrevet med sin lillebror Emil Millang og er inspireret af brødrenes egen opvækst. De spiller selv brødrene i filmen, hvor de tager til Spanien for at hente deres far hjem, som er død efter alkoholisme. Egentlig skulle de stå for en klassisk hjemtransport, men grundet økonomiske problemer ender de med selv at transportere faren hjem. En rejse, som ikke forløber helt som planlagt.

På sociale medier har Millang haft succes med konceptet, "FREITAG", hvor han med cykel-solbriller og technomusik hylder ugedagen, fredag.

I 2020 har Millang en større rolle i Thomas Vinterbergs film, Druk.

I 2021 fik Magnus Millang sit tredje barn, som blev født natten til den 93. oscaruddeling, hvor filmen Druk vandt i kategorien 'bedste fremmedsprogede film'

Filmografi

Eksterne henvisninger

Noter 

Manuskriptforfattere fra Danmark
Komikere fra Danmark
Instruktører fra Danmark
Personer fra København
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Skuespillere fra Danmark
Welles Hoyt

William Welles "Bill" Hoyt (7. maj 1875 i Glastonbury, Connecticut – 1. december 1954 i Berlin, New York) var en amerikansk atlet.

Hoyt blev den første olympiske mester i stangspring da han i 1896 i Athen vandt stangspringskonkurrencen med et spring på 3,30. Han deltog også på 110 meter hæk, hvor han kom på en anden plads i sit indledende heat efter Thomas Curtis, men Hoyt kvalifiserede sig ikke til finalen.

Personlig rekord 
 Stangspring: 3,46 (1898)

Eksterne henvisninger 
 Bill Hoyt Biography and Olympic Results – Olympics at Sports-Reference.com  

Stangspringere fra USA
Personer fra Connecticut
Feed Back

Feed Back (ca. 1980-81) var et dansk punkband, der bl.a. spillede til den stort anlagte punk-koncert Concerto de Nobrainos insanos i Saltlageret den 22. december 1980 – en koncert der var en opfølger til den legendariske Concert Of The Moment året før.

Herudover spillede Feed Back bl.a. i Rockmaskinen den 21.6.1980 sammen med bl.a. City-X, og igen den 13.12.1980 sammen med bl.a. debuterende UCR og Art in Disorder, samt til en koncert igen i Rockmaskinen den 31.1.1981, sammen med bl.a. No Knox, Before og Tee Vee Pop.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Generelle punkkoncerter i København 1980
 Generelle punkkoncerter i København 1981

Rockgrupper fra Danmark
Siegfried Brietzke

Siegfried Brietzke (født 12. juni 1952 i Rostock) er en tysk tidligere roer og tredobbelt olympisk guldvinder.

Karriere

Rokarriere 
Brietzke roede i begyndelsen af karrieren toer med styrmand og blev juniorverdensmester i denne båd i 1970 sammen med blandt andet Wolfgang Mager.

Han deltog første gang ved OL i 1972 i München, hvor han sammen med Mager stillede op i toer uden styrmand, og de vandt deres indledende heat sikkert og derpå ligeledes deres semifinale. I finalen var de igen overlegne og vandt med næsten fire sekunders forspring til schweizerne Heini Fischer og Fredy Bachmann, mens hollænderne Roel Luynenburg og Ruud Stokvis fik bronze.

Fra 1974 og frem koncentrerede han sig om fireren uden styrmand, og han han var med til at blive verdensmester i denne disciplin allerede første år, en bedrift han gentog året efter.

Ved OL 1976 i Montreal var østtyskerne derfor storfavoritter, og de stillede med samme besætning, som havde vundet VM de to foregående år: Andreas Decker, Stefan Semmler, Wolfgang Mager og Brietzke. De indledte med at vinde deres heat i ny olympisk rekordtid, hvilket de gentog i semifinalen. I finalen var de igen dominerende og vandt guldet sikkert, mens Norge fik sølv og Sovjetunionen bronze.

Østtyskerne fortsatte med at dominere klassen og vandt VM-guld i 1977 og 1979, men måtte se Sovjetunionen vinde i 1978, mens østtyskerne fik sølv dette år. Den østtyske besætning forblev i disse år den samme, som havde vundet OL-guld i 1976.

Til OL 1980 i Moskva var østtyskerne derfor igen store favoritter, også selv om Mager denne gang var erstattet af Jürgen Thiele. Med sikker sejr i indledende heat kvalificerede de sig direkte til finalen (der var denne gang ikke semifinaler), og her var østtyskerne igen sikre og vandt med mere end tre sekunders forspring til Sovjetunionen på andenpladsen, mens Storbritannien vandt bronze.

Han modtog i 1984 den Olympiske Orden i bronze for sine resultater.

Videre karriere 
Efter afslutningen af sin aktive karriere blev Brietzke rotræner, hvilket han var frem til 1988. Han var desuden medlem af DDR's nationale olympiske komité 1981-1990 og derpå for det forenede Tyskland frem til 1993. I forbindelse med Die Wende kom det frem, at Brietzke gennem karrieren var tilknyttet den østtyske sikkerhedstjeneste Stasi som informant. Hans opgave var at rapportere om eventuelle ideologiske afvigelser blandt østtyske elitesportsudøvere. Derudover opstod der rygter om ham i forbindelse med systematisk brug af doping i lighed med andre.

Han arbejdede senere ved vejvæsenet i Hamburg og Schwerin.

OL-medaljer 
 1972:  Guld i toer uden styrmand
 1976:  Guld i firer uden styrmand
 1980:  Guld i firer uden styrmand

VM-medaljer 
 VM i roning 1974:  Guld i firer uden styrmand
 VM i roning 1975:  Guld i firer uden styrmand
 VM i roning 1977:  Guld i firer uden styrmand
 VM i roning 1978:  Sølv i firer uden styrmand
 VM i roning 1979:  Guld i firer uden styrmand

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Tyskland
Personer fra Rostock
Deltagere for DDR ved sommer-OL 1972
Deltagere for DDR ved sommer-OL 1976
Deltagere for DDR ved sommer-OL 1980
Olympiske mestre fra DDR
Herbert Jamison

Herbert Brotherson Jamison (19. juli 1875 i Peoria, Illinois – 22. november 1938 i Peoria, Illinois) var en amerikansk atlet som deltog i de første moderne olympiske lege 1896 i Athen.

Jamison kom på en andenplads i finalen på 400 meter med tiden 55,2 ved OL 1896 i Athen, efter sin landsmand Tom Burke som vandt med 54,2.

Personlig rekord 
 400 meter: 55,2 (1896)

Eksterne henvisninger 
 Herbert Jamison Biography and Olympic Results – Olympics at Sports-Reference.com  

Sprintere fra USA
Urtepotteskjuler

En urtepotteskjuler eller potteskjuler er et redskab der bruges i haven samt i hjemmet. Potteskjulerens funktion består i at dække potten planten leveres i, der ofte ikke er særlig køn.

Se også 
 Potteplante

Kilder/referencer 

Møbler
Plantedyrkning
Albert Tyler

Albert Clinton Tyler (4. januar 1872 i Glendale, Ohio – 25. juli 1945 i East Harpswell, Maine) var en amerikansk atlet som deltog i de første moderne olympiske lege 1896 i Athen.

Tyker kom på en anden plads i stangspring med et spring på 3,20 meter under OL 1896 i Athen, efter sin landsmand Welles Hoyt som sprang 10 centimeter højere.

Albert Tyler og Frank Lane bronzemedaljør på 100 meter ved OL 1896 var kusiner.

Personlig rekord 
Stangspring: 3,30 (1897)

Eksterne henvisninger 
Albert Tyler Biography and Olympic Results – Olympics at Sports-Reference.com  

Stangspringere fra USA
Personer fra Ohio
Atleter ved sommer-OL 1896
Medaljevindere ved sommer-OL 1896
Olympiske mestre fra USA
Otto Herschmann

Otto Herschmann (4. januar 1877 i Wien – 14. juni 1942 i Ghetto Izbica, Polen) var en østrigsk svømmer og fægter som deltog i de olympiske lege 1896 i Athen og 1912 i Stockholm.

Herschmann vandt en sølvmedalje i svømning under OL 1896 i Athen. Han kom på en anden plads efter Alfréd Hajós fra Ungarn i 100 meter fri.

Seksten år senere under OL 1912 i Stockholm vandt Herschmann en sølvmedalje i fægtning. Han var med på det østrigske hold som kom på en andeplads i holdkonkurrencen i sabel bagefter Ungarn. Der var elleve lande som deltog og i finalerunden som besto af fire hold vnadt Østrig to kampe og tabte en, mod Ungarn. Deltagerne på det østrigske sabelhold var Albert Bogen, Rudolf Cvetko, Friedrich Golling, Otto Herschmann, Andreas Suttner, Reinhold Trampler og Richard Verderber.

Herschmann var jøde. Han blev arresteret i Wien af nazistene og blev den 14. januar 1942 deporteret til Sobibor koncentrationslejren. Han døde senere på året i det tysk-okkuperde Polen.

Herschmann fik i 2001 opkaldt en gade, Otto-Herschmann-Gasse, i Wien efter sig.

Eksterne henvisninger 
 

Ofre for Holocaust
Personer fra Wien
Jøder fra Østrig
Svømmere fra Østrig
Fægtere fra Østrig
Deltagere ved sommer-OL 1912