kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nidarholm kloster

Nidarholm kloster var et Benediktinerkloster, som lå på øen Munkholmen i Trondheimsfjorden i indsejlingen til Trondheim.

Historie 
Klosteret blev grundlagt enten i 1028 af Knud den Store (engelske kilder), eller ifølge islandske kilder omkring 1100 af Sigurd Ullstreng, en af Magnus Barfods lendermann. Det var viet til den hellige Benedikt af Nursia og Skt. Laurentius. Klosterets kirke blev omtalt som Laurentiuskirken. 

Klosterets opgang begyndte som arv efter Sigurd Ullstreng, der overlod sin gård samt hovedgården Viggja i Skaun til klosteret. Gennem arv blev klosteret efterhånden mægtigt og rigt, også handel med England er dokumenteret. Det havde egen mølle på Ila og eget rederi. Klosteret led under alvorlige brande i 1210, 1317 og 1531 kort tid før reformationen.

Klosteret havde i en periode forbindelse med Clunyanere, men det ser ud til, at denne forbindelse snarere bestod af indføring af lokale reformer baseret på praksis i Cluny end på medlemskab i Clunyordenen og underordning i forhold til Cluny som sådan.
Den engelske munk og historiker Matthew Paris blev spurgt i 1248, mens han bar bud til kong Håkon Håkonsson, om at overvåge en reform af Nidarholm.

Nidarholm var den sidste katolske skanse i Norge under reformationen, Nidaros' sidste ærkebiskop Olav Engelbrektsson, flygtede til øen. Han blev belejret i 1537 på Nidarholm af Jens Splids flådestyrker og blev til sidst tvunget til at overgive sig. Engelbrektson holdt dermed sin sidste katolske messe på norsk jord på Munkholmen.

Bygningerne 
Efter 1537 blev bygningerne forladt og forsømt. Øen blev brugt til græsgang for lensherrerne på Kongsgården i Trondheim, frem til øen blev befæstet i 1600-tallet. Klosteret blev sandsynligvis brugt som stenbrud for fæstningen. På denne tid fik øen også navnet Munkholmen. Det er i dag ingen rester af klosteret over jorden, men arkæologiske udgravninger i 1970 og 1989 afslørede spor af, hvordan klosteranlægget så ud. Et gulv med stenheller blev tolket som tilhørende kapitelsal og rester af kirkens østlige dele (kor) er fundet.

Eksterne henvisninger 
 
 Norges klostre i middelalderen: Nidarholm kloster 
Munkholmens Venner

Klostre i Norge
Benediktinerordenen
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Trondheim
Parlamentsvalget i Grækenland januar 2015

Parlamentsvalget januar 2015 i Grækenland fandt sted den 25. januar 2015. Ved valget blev der valgt 300 repræsentanter til Grækenlands parlament. Valget blev afholdt tidligere end planlagt, fordi det græske parlament ikke kunne blive enige om at vælge en ny præsident den 29. december 2014. Forud for valgets afholdelse var partiet SYRIZA i meningsmålinger spået som den sandsynlige vinder af valget, partiet endte da også som valgets store vinder med 36,34% af stemmerne og 149 pladser i parlamentet. Efter valget dannede SYRIZA regering i en koalition med Uafhængige grækere.

Uafgjort valg af præsident 

Valget blev udskrevet, fordi det ikke var lykkedes for regeringen at få valgt Stavros Dimas (født 1941) som ny græsk præsident.

I december 2014 skulle parlamentet vælge en afløser for Karolos Papoulias (født 1929), der har været præsident siden 2005.

Ved de to første afstemninger skulle 200 af parlamentets 300 medlemmer stemme på Dimas, for at han kunne blive valgt. Han fik 160 ved første afstemning og 168 stemmer ved anden afstemning.
Ved den tredje afstemning den 29. december 2014 skulle Stavros Dimas have 180 stemmer, men han fik kun 168 stemmer.

Valgresultater 
Klokken 18 den 25. januar lukkedes dørene til stemmeboksene, omkring klokken 22 kom den første exit poll, hvor det blev forudsagt af partiet SYRIZA ville blive Grækenlands største med 38% af stemmerne, derefter vil det næststørste blive ND med 28% af stemmerne, det tredjestørste parti ville blive XA med omkring 6-7% af stemmerne.

Valgresultater fra juni 2012

Partier i parlamentet efter valget i juni 2012 
 Nyt Demokrati: 1.825.609 stemmer, 29,66 procent, 129 mandater
 SYRIZA: 1.655.053 stemmer, 26,89 procent, 71 mandater
 PASOK: 755.832 stemmer, 12,28 procent, 33 mandater
 ANEL: 462.456 stemmer, 7,51 procent, 20 mandater
 XA: 425.980 stemmer, 6,92 procent, 18 mandater
 DIMAR: 385.079 stemmer, 6,25 procent, 17 mandater
 KKE: 277.179 stemmer, 4,50 procent, 12 mandater

Partier med mere end 50.000 stemmer i juni 2012 
 Genskabelse (DX–DRASI–FS): 98.063 stemmer, 1,59 procent, 0 mandater
 LAOS: 97.099 stemmer, 1,58 procent, 0 mandater. (15 medlemmer af parlamentet 2009-2012, 89 medlemmer af regionsrådene 2010-2015, to medlemmer af Europa-Parlamentet 2009-2014.)
 OP: 54.421 stemmer, 0,88 procent, 0 mandater. (11 medlemmer af regionsrådene 2010-2014, et medlem af Europa-Parlamentet 2009-2014.)

Referencer 

Politiske valg i Grækenland
Grækenland januar 2015
Anthony Michael

Anthony Thomas Michael (18. januar 1952 i England - 15. februar 1990) var en engelsk-dansk skuespiller og instruktør.

Han er opvokset i Swansea i Wales og kom til Danmark i 1973, hvor han efter arbejde som mimiker blev ansat på Teatret ved Sorte Hest og senere også ved Bådteatret og på Cafe Liva.

Anthony Michael fik sit danske gennembrud som revykunstner, da han i 1984 spillede med i Blokhus Revyen, og han arbejde derefter som skuespiller samt i flere tilfælde også som instruktør ved en række revyer. I 1989 modtog han revyprisen Årets Dirch som Årets Revykunstner

Anthony Michael medvirkede som skuespiller ved flere film, tv-film og tv-serier. Derudover medvirkede han i underholdningsprogrammet Eleva2ren samt i børne-tv-serien Nu skal du se sammen med skuespilleren Jannie Faurschou, som han også dannede par med i privatlivet.

Filmografi 
 Har du set Alice? - (1981)
 Stalten Mette - (tv-film, 1981)
 Otto er et næsehorn - (1983)
 Anthonsen - (tv-serie, 1984)
 Oviri - (1986)
 Balladen om Carl Th. Dreyer - (tv-film, 1989)
 Farlig leg - (1990)

Revyer 
 Blokhus Revyen 1984
 Holstebro Revyen 1985
 Skuldelev Revyen 1986
 Bornholmerrevyen 1986, 1987 og 1989

Eksterne henvisninger 
 
 

Skuespillere fra Danmark
Skuespillere fra England
Instruktører fra Danmark
Chairo

Chairo er en traditionel madret blandt aymarafolket, der lever primært i Bolivias højland på Altiplano og i det sydlige Peru og det nordlige Chile.

Chairo er en stuvning, der laves af grøntsager og oksekød. Retten spises varm. 

Som grøntsager i chairo benyttes traditionelt chuño (en slags kartoffelmel fremstillet af dehydrerede kartofler), løg, gulerødder, kartofler, majs og  hvedekerner. I retten kan også anvendes bønner og ærter. Udover grøntsager tilsættes tørret okse- eller fårekød. Retten tilsættes krydderurter som eksempelvis koriander, pebermynte, huacataya, oregano, spidskommen, hvidløg, persille m.v.

Retten er særlig populær i La Paz regionen og er også udbredt i det peruvianske højland. I Cochabamba-regionen anvendes ofte frisk kød (ikke tørret) i retten.

Ordet "chairo" kommer fra aymara og betyder "suppe". Oprindeligt var retten en ret, der ofte blev spist af landarbejdere på Altiplano, der ofte befandt sig langt fra hjemmet. De traditionelle ingredienser har den fordel, at de er langtidsholdbare og nemt kan transporteres langt. Moderne varianter af retten, der spises i byerne er lidt mere sofistikeret og indeholder ofte hvede og gulerødder.

Noter

Eksterne links  
Video om tilberedning af chairo og rettens kulturelle betydning

Mad fra Bolivia
Gryderetter
Mad fra Chile
Mad fra Peru
Fredshøj

Fredshøj (dansk) eller Friedenshügel (tysk) er en gravhøj fra bronzealderen og navnet på et et statistisk distrikt i bydelen Friserbjerg i Flensborg.

Gravhøjen måler cirka 20 meter i diameter og 4 meter i højden. Den grænser i nord umiddelbart til Fredshøj Kirkegård. Selve navnet henviser til en tidligere grænsekonflikt mellem sognene Sankt Nikolaj og Sankt Marie (Vor Frue), som blev afsluttet i 1718, hvor det blev bestemt at højen skulle markere grænsen mellem de to bymarker. Dermed fik gravhøjen navnet Fredshøj. Fredshøjen blev senere navnet på både kirkegården og distriktet omkring kirkegården. Distriktet grænser i syd mod Skæferhus og i nord mod Frueskoven.

Eksterne henvisninger

Bydele i Flensborg
Dafnis (mytologi)

Dafnis (, af δάφνη, "laurbær") er en yngling i græsk mytologi, som skulle være fader til hyrdedigtningen. Traditionelt siges han at være søn af Hermes og en nymfe, selvom han selv er dødelig og blev som spæd efterladt i en laurbærlund. I nogle fortællinger blev han opfostret af nymferne, i andre af hyrder og opvoksede blandt dem.

Han levede som hyrde og jæger i Siciliens bjergskove, hvor han ofte færdedes med Apollon, Artemis og nymferne, som han glædede med sine sange. Pan, der var forelsket i ham, lærte ham at spille på fløjte.

En najade, Echenais eller Nomia, alt efter hvilken fortælling, blev forelsket i ham og han lovede denne troskab. Men blev forledt af en kongedatter og svigtede sit troskabsløfte. Hans død berettes på forskellige måde; f.eks. beretter Ovid, at han som straf blev forvandlet til en sten, i den mest berømte udgave fra Theokrit, siges han at være død af kærestesorg.

I hellenistisk, romersk og senere europæisk hyrdedigtning er Dafnis en litterær figur, "den forelskede hyrde", der optræder i talrige variationer, f.eks. hos Longos (Dafnis og Chloe).

Eksterne henvisninger 

  
 Dafnis af Heinrich Wilhelm Stoll (1886), i Wilhelm Heinrich Roschers Ausführliches Lexikon der griechischen und römischen Mythologie, arkivet på Archive.org.

Personer i græsk mytologi
Oliveira da Figueira

Senhor Olivera er en figur i tegneserien Tintin. Han optræder først  i Faraos cigarer, så i Landet med det sorte guld, hvor han sælger varer til professor Smith. I Koks i lasten hjælper han Tintin med at finde en guide til hans tur sammen med kaptajn Haddock til Djebel.

Senhor Olivera da Figueras er en fremtrædende sælger.

Eksterne kilder/henvisninger 

The Adventures of Tintin: Cigars of the Pharaoh Land of the Black Gold and Coke en stock

Tintin-figurer
Chapare

Chapare (formelt Provincia del Chapare, udtalt Cha-pa-reh), er en landlig provins i den nordlige del af departementet Cochabamba i det centrale Bolivia. Størstedelen af området er beliggende i dale med regnskov omgivet af floden Chapere, en biflod til Amazonas.

Provinsens administrative centrum er byen Sacaba, 11 km øst for Cochabamba. Provinsens største by er Villa Tunari, et populært turistmål.

I de seneste 20-30 år er provinsen blevet hjemsted for illegal dyrkning coca-planten, der vendes som råvare for fremstilling af kokain. Bolivias narkotikalovgivning tillod indtil for nylig alene dyrkning af coca i regionen Yungas, på trods af, at Chaparel på grund af områdets frugtbarhed oprindeligt havde en lang tradition for Coca-dyrkning til traditionelle formål. Af denne grund har Chapare været et af de primære mål for den amerikansk ledede bevægelse for udryddelse af coca-planten og et stop for dyrkningen, hvilket har ført til hyppige og voldsomme meningsudvekslinger mellem de amerikanske myndigheder (Drug Enforcement Administration) og de bolivianske coca-bønder (cocaleros). Bolivias narkotikalovgivning er senere blevet ændret som følge af en politisk aftale mellem den daværende præsident Carlos Mesa og daværende coca-aktivist, og senere præsident, Evo Morales, der var coca-bonde i Chapare provinsen. Aftalen tillader en begrænset coca-produktion i området.

Administrativ inddeling 
Chapare provinsen er inddelt i tre kommuner (municipales), der igen er inddelt i kantoner.

Turistattraktioner 
 Carrasco National Park
 Inkachaka
 Isiboro Secure nationalpark
 Tunari National Park

Eksterne links 
 Provincia Chapare på Bolivia-online.net

Bolivias geografi
Provinser
Maeshowe

Maeshowe (eller Maes Howe) er en forhistorisk gravhøj på øen Mainland i den skotske øgruppen Orknøerne. Maeshowe og Skara Brae blev optaget på UNESCOs verdensarvliste i 1999.

Selve gravhøjen er påbegyndt omkring 3000 år f.kr. og bygget i flere stadier. Det nuværende udseende, med en jordhøj på 35 meter i diameter og en højde på omkring 7 meter, et indre kammer, ydre vold og vandgrav rundt om, anses for at været bygget omkring 1500 f.Kr..

Billeder 

Arkæologi i Skotland
Verdensarvsområder i Storbritannien
Stemmen (Landkreis Rotenburg)

Stemmen er en kommune med godt 850 indbyggere (2013) i Samtgemeinde Fintel i den sydøstlige del af Landkreis Rotenburg (Wümme), i den nordlige del af den tyske delstat Niedersachsen.

Geografi 

Stemmen ligger i et moselandskab men er ellers præget af landbrugsland. Mod nordøst ligger de fredede naturschutzgebiete Ekelmoor og Schneckenstiege, og mellem dem løber floden Wümme, fra den mod øst liggende Landkreis Harburg, mod sydvest. Med et areal på 2.465 ha er kommunen den næststørste i Samtgemeinde Fintel.

Nabokommuner 
 I landkreis Rotenburg
 Helvesiek, Lauenbrück, Vahlde
 Sittensen og Tiste
 I landkreis Harburg
 Heidenau, Königsmoor og Wistedt.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Stemmens side  på Samtgemeindens websted.
 Befolkning 31. december 2013 (Tabel K1020014) Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen, 102 Bevölkerung - Basis Zensus 2011. Tysk hjælpeside til statistikken

Kommuner i Niedersachsen
Jens Peter Lund

Jens Peter Lund (født 24. januar 1821 i København, død 17. oktober 1871 i Kristiania (Oslo)) var en dansk litograf og kobberstikker.

Jens Peter Lund begyndte efter sin konfirmation, først i malerlære og senere i lære hos Kobberstikker S. H. Petersen, som skaffede ham adgang til Konstakaderaiet, hvis lavere Skoler han gjennemgik i 1836—40. Efter at have arbejdet fire Aar som Lithograf i Norge, kom han tilbage til Kjøbenhavn og begyndte paany paa Akademiet i 1852 i Gibsskolen og naaede nu at blive Elev af Modelskolen. Han udgav sex Blade Raderinger efter Lundbyes Tegninger og i 1862 et stort Kobberstik efter Skovgaards Maleri »Vognserup Allee«, hvortil Tegningen var udstillet i 1859. Dette Blad viste ham som en virkelig lovende Konstner, der vist­nok kunde have udviklet sig til noget dygtigt, naar han ikke, for at kunne ernære sin talrige Familie, — thi han var allerede i 1846 bleven gift med Emilie Hermandine født Hermansen, — mest havde maattet bruge sine Kræfter paa underordnet Arbejde, Lithografier til »Gæa«, Illustrationer til flere af Eschrichts Skrifter (En Grinde­fangst efter Kloss i Aquatinte) m. m. Et større Blad efter Ruisdael, der skulde have været Sidestykke til Skovgaards, Billede, fik han ikke Lejlighed til at fuldføre. I .det Haab at finde en mere udvidet Virkekreds rejste han nemlig til Norge og der døde han i Christiania den 17. October 1871. (Efter Medd. fra Konstn. selv og hans Enke. Akad. Udst. Gat.).

Kilder 
 

Litografer fra Danmark
Kobberstikkere fra Danmark
Personer fra København
Vahlde

Vahlde er en kommune med godt 650 indbyggere (2013) i Samtgemeinde Fintel i den sydøstlige del af Landkreis Rotenburg (Wümme), i den nordlige del af den tyske delstat Niedersachsen.

Geografi 
Gennem kommunen løber vandløbene Fintau og Ruschwede, der vest for Vahlde løber sammen og fortsætter med navnet Fintau. I kommunen ligger ud over hovedbyen Vahlde landsbyerne Benkeloh og Riepe. Kommunen er hovedsageligt præget af landbrug

De tre kommunedele ligger i to adskilte områder. I den sydlige del ligger hovedbyen Vahlde og landsbyen Benkeloh. Bydelen Riepe ligger mod nord i en eksklave i kommunen Lauenbrück .

Eksterne kilder/henvisninger 

 Vahldes side  på Samtgemeindens websted.
 Befolkning 31. december 2013 (Tabel K1020014) Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen, 102 Bevölkerung - Basis Zensus 2011. Tysk hjælpeside til statistikken

Kommuner i Niedersachsen
Abel Seyler

Abel Seyler (født 23. august 1730 i Liestal, Schweiz, død 25. april 1800 i Rellingen, Holsten) var en en schweizisk bankier og forretningsmand, der senere blev kendt som en af Europas store teaterdirektører i det 18. århundrede. Han var "den førende støtte for tysk teater" i sin levetid, og gives æren for at have introduceret Shakespeare til et tysksproget publikum, og for at fremme idéen om nationaltheatret i traditionen fra Ludvig Holberg, Sturm und Drang-digterne og tysksproget opera. Han var hovedbagmanden bag Hamburgs nationalteater (1767–1769), der havde Gotthold Ephraim Lessing som dramaturg. I 1769 grundlagde han Seylersche Schauspiel-Gesellschaft, der blev en af de mest berømte europæiske teatertrupper i perioden 1769–1779 og der betragtes som "den bedste teatertrup i Tyskland på det tidspunkt," og der bl.a. virkede ved hertuginde Anna Amalias hof. Abel Seyler sluttede sig til frimureriet i London i 1753.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Dramatikere fra Schweiz
Frimurere fra Tyskland
Dramatikere fra Tyskland
Teaterledere
St Augustine's Abbey

St. Augustine's Abbey er et tidligere kloster i Canterbury i grevskabet Kent i England.

Historie 

I 598 kom Augustin af Canterbury til England som missionær. Kong Æthelbert af Kent var gift med en kristen kvinde og tillod at Augustin oprettede et kloster lige udenfor Canterburys mure. Der var allerede tre saksiske kirker der, viet til Pancras, Peter og Paulus, og til Jomfru Maria. Dele af St. Pancras kirke er bevaret, mens de to andre blev slået sammen til én bygning af normannerne.

Klostret var fra begyndelsen planlagt som gravsted for kongerne af Kent og ærkebiskopperne af Canterbury. I 978 blev en større bygning viet af ærkebiskop Dunstan til Peter og Paulus, og til Augustin.

Den 30. juli 1538 blev klostret nedlagt som en del af opløsningen af klostrene i England under reformationen og Henrik 8.. Det blev systematisk nedbrudt de næste femten år, men dele af det blev ombygget til et palads for Anne af Cleves, som var ventet fra Frankrig.

Paladset blev senere overladt til forskellige adelsmænd, og i begyndelsen af det 17. århundrede fik lord Wotton John Tradescent til at anlægge et haveanlæg. Paladset blev stærkt skadet i en storm i 1703.

Ruinerne af klostret og paladset blev i 1988 optaget på UNESCOs verdensarvliste og forvaltes af English Heritage.

Eksterne kilder/henvisninger 

 St Augustine's Abbey på english-heritage.org.uk.

Augustine's Abbey, St
Augustine's Abbey, St
Augustine's Abbey, St
Ruiner i Storbritannien
Richard den Tredje

Richard den Tredje er et historisk drama af William Shakespeare skrevet kort efter 1590.
Stykket centrerer sig omkring titelrollen, den engelske konge Richard 3.

Stykket begynder med titelrollens monolog hvis første to linjer lyder (i Edvard Lembckes oversættelse):
Nu er vort mismods vinter jo forvandlet
af denne York-sol til en prægtig sommer,
En filmudgave med Ian McKellen i titlenrollen foregår i et fiktivt facistisk England.

Eksterne henvisninger 

Skuespil som er oversat til dansk
Skuespil af William Shakespeare
Reumertprisen for årets forestilling
Middelalderen i populærkultur
Stalker (tv-serie)

Stalker er en amerikansk psykologiske thrillerserie skabt af Kevin Williamson, Stalker handler om en lille specielgruppe hos politiet som forsøger at hjælpe folk der bliver stalket af den ene eller anden grund.

Rolleliste

Eksterne henvisninger 
 

Krimiserier fra USA
Tv-programmer fra CBS
Amerikanske tv-serier fra 2010'erne
Zhang Xueliang

Zhang Xueliang (13. juni 1901 - 14. oktober 2001) var en kinesisk politiker og krigsherre. Han var søn af den manchuriske krigsherre Zhang Zuolin og blev ofte kaldt den "unge marskalk".

Efter faderens død 1928 overtog han dennes stilling som militærguvernør og diktator over Manchuriet med Mukden som residensstad. Til forskel fra faderen var han mindre villig til at medvirke ved Japans politik og valgte i 1928 at lade Manchuriet slutte sig til det nye republikanske regering i Nanking og blev medlem i rigets højeste råd. I 1931 invaderedes Manchuriet af Japan, og Zhang Xueliang blev af Chiang Kai-shek tvunget til at opgive landet uden modstand.

Han fik til opgave at knuse kommunisterne i det nordvestlige Kina men valgte i stedet at samarbejde med dem for at fordrive japanerne fra Kina og Manchuriet, og i 1936 lod han Chiang Kai-shek tage til fange for at tvinge denne til kamp mod Japan. Efter, at Chiang Kai-shek var blevet frigiviet, lod han imidlertid Zhang arrestere og dømme til 10 års fængsel. Dommen forvandledes senere til "50 års streng overvågning".

Den første tid af sin husarrest tilbragte han i Chiang Kai-sheks hjemby Xikou, hvor han udviklede et venskab med dennes søn Chiang Ching-kuo. Da kommunisterne vandt den kinesiske borgerkrig i 1949, fulgte han med nationalistregeringen til Taiwan. I 1990 blev han frigivet fra sit fængsel og flyttede til Hawaii med sin hustru, mens Sotheby's solgte hans kunstsamling for flere millioner dollar.

Noter

Litteratur 
 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Kinas historie
Politikere fra Kina
Balbæk

Balbæk, Ballebæk (dansk) eller Ballbek (tysk) er navnet på en lille å og en eng beliggende nord for Sønder Smedeby og vest for Frørup Bjerge i Lusangel i Sydslesvig. Åen udspringer ved Nørreskov og fortsætter efter 500 meter som Tingvad Å (Dingwatter Au), som via Ildsøstrøm munder ud i Trenen. Balbæk/Tingvad Å har en samlet længde på 4,5 km.

Åens navn er første gang dokumenteret 1710 som Bolbek, 1787 som Ballebek. Stednavnet henføres til dansk balle, som beskriver beliggenheden ved jævnt stigende bakke, højt langstrakt sted, her det nu gennem grusudvinding delvis nedbrudte Højbjerg (Hoogebarg), et højtliggende areal ved skellet mod Frørup (Frørup Bjerge).

Tingvad er navnet på en lille eng og å syd for skellet mellem landsbyerne Frørup og Smedeby, vest for landevejen Flensborg-Slesvig. Navnet viser stedet, hvor beboerne måtte vade gennem vandet for at komme til Ugle Herreds tingsted i Oversø. Tæt ved åen findes tilsvarende en Tinghøj (Tinghui). Balbæk/Ballebæk synes at være det ældre navn på vandløbet. Navnet Ballebæk er almindeligt i dansk sprogområde.

Noter 

Vandløb i Sydslesvig
Bent Lexner

Bent Lexner (født 5. juli 1946) er tidligere dansk overrabbiner for Mosaisk Trossamfund. 

Lexner blev rabbiner i 1976 og overrabbiner i 1996, hvor han afløste Bent Melchior. Han gik af i 2014, hvorefter Bent Melchiors barnebarn Jair Melchior blev overrabbiner. 

Lexner er uddannet speditør og blev derefter uddannet til rabbiner ved Harry Fischel Institute, Israel i 1971 til 1976.

Noter

Kilder 
 Om Bent Lexner på dr.dk

Overrabbinere i Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Torben W. Langer

Torben Wang Langer (7. juni 1924 i København – 13. april 1988 i Brøndby Strand), dansk amatørentomolog og naturhistorieformidler. Han var cand.mag. i fransk og latin og ansat ved Det Kongelige Bibliotek 1952-1976, og senere redaktør på Lademanns Forlag. Han samlede på sommerfugle, og hans hovedværk er Nordens dagsommerfugle i farver (1958); det store populærvidenskabelige forfatterskab omhandler mange naturhistoriske emner, men han blev især kendt som vinder i tv-quizzen Kvit eller dobbelt i 1959.

Referencer

Eksterne kilder/henvisninger 
 

Chefredaktører fra Danmark
Joris Ivens

Joris Ivens (født 18. november 1898, død 28. juni 1989) var en hollandsk filminstruktør. Ivens er en pionerskikkelse i dokumentarfilmens historie. Hans personlige udgangspunkt i avantgardefilmen mærkes i banebrydende formeksperimenter som De brug (1928, dvs. Broen), men med sine dokumentarfilm om social uretfærdighed og krig som Misère au Borinage (1933, Elendighed i Borinage), Spanish Earth (1937) om Den Spanske Borgerkrig og den antikolonialistiske Indonesia Calling! (1946) blev han frem for nogen kendt som den allestedsnærværende forkæmper for klodens undertrykte millioner. Ivens indspillede under 2. Verdenskrig også film for den amerikanske stat, men da den kolde krig brød ud, måtte han vælge side, og han arbejdede til sin død mest i den kommunistiske verden.

Eksterne kilder/henvisninger 
 

European Foundation Joris Ivens
Biographer Hans Schoots om Ivens
 
 Sensesofcinema.com biography 
Joris Ivens film på UbuWeb : Rain (Regen) og The Bridge (De Brug)

Kommunister fra Holland
Filminstruktører fra Nederland
Personer fra Nijmegen