kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Søslangen

Søslangen el. Havslangen (Hydra) er et stjernebillede på den sydlige himmelkugle.

Eksterne henvisninger 

Stjernebilleder
Taffelbjerget (stjernebillede)

Taffelbjerget (Mensa) er et stjernebillede på den sydlige himmelkugle.

Stjernebilledet blev indført af den franske astronom
Nicolas Louis de Lacaille der opkaldte det efter det bjerg i Sydafrika
hvor han gjorde nogle af de første systematiske observationer af den sydlige stjernehimmel.

Eksterne henvisninger 

Stjernebilleder
Tranen

Tranen (Grus) er et stjernebillede på den sydlige himmelkugle.

Eksterne henvisninger 

Stjernebilleder
Trekanten

Trekanten el. Trianglen (Triangulum) er et stjernebillede på den nordlige himmelkugle.

Eksterne henvisninger 

Stjernebilleder
Ulven

Ulven (Lupus) er et stjernebillede på den sydlige himmelkugle.

Eksterne henvisninger 

Stjernebilleder
Uret (stjernebillede)

Uret (Horologium) er et stjernebillede på den sydlige himmelkugle.

Eksterne henvisninger 

Tid
Stjernebilleder
Vinkelmåleren

Vinkelmåleren el. Vinkelmålet (Norma) er et stjernebillede på den sydlige himmelkugle.

Eksterne henvisninger 

Stjernebilleder
Ørnen (stjernebillede)

Ørnen (Aquila) er et stjernebillede på den nordlige himmelkugle.

Eksterne henvisninger 

Stjernebilleder
Den augsburgske bekendelse

Den augsburgske bekendelse eller Confessio Augustana er et centralt luthersk bekendelsesskrift.

Bekendelsen blev fremlagt under rigsdagen i Augsburg i 1530. Kejseren af det tysk-romerske rige, Karl 5., havde bedt de tyske fyrster og byer, som havde tilsluttet sig Martin Luthers lære, om at forklare deres religiøse overbevisninger i håb om, at han kunne løse og bilægge reformationsstridighederne.

Editio Princeps (den første trykte version) blev udfærdiget af Philipp Melanchthon, professor ved universitetet i Wittenberg og nær ven af Luther. Det færdige dokument, Confessio Augustana, blev fremlagt for kejseren den 25. juni 1530 af den saksiske kansler Christian Beyer.

Efter grundige drøftelser viste det sig at være umuligt at nå et kompromis mellem katolikker og protestanter under rigsdagen. Det var nok umuligt at opnå genforening på grundlag af denne bekendelse. Melanchthon havde i bekendelsen udeladt så omstridte spørgsmål som viljens frihed, nadverelementernes forvandling under messen, pavens primat og skærsilden. Desuden havde hele forløbet under forhandlingerne vist, at bekendelsen hverken svarede til Luthers eller de evangeliske stænders forventninger.

I 1540 fremlagde Melanchthon en revideret version af Confessio Augustana, der kendes under navnet Variata. Den blev underskrevet af Jean Calvin.

Den uforandrede augsburgske bekendelse indgår i Folkekirkens bekendelsesskrifter.

Eksterne henvisninger 
 Den augsburgske bekendelse på dansk 

Reformationen
Kirkehistoriske skrifter
Augsburg
Kasuistisk ret

Kasuistisk ret bygger ikke på generelle regler, men på tilfælde. Ordet kasuistisk kommer af det latinske casus, der betyder tilfælde eller tilstand. Ordet kendes i en parallel betydning i grammatik.

Sædvaneret er kasuistisk, således den gammelnordiske sædvaneret og f.eks. den albanske sædvaneret, der er beskrevet i stormanden Leke Dukagjin's kanun, beslægtet med ordet kánon.

Danske Lov (1683) er en kasuistisk lovsamling. Det samme gælder den dertil knyttede Norske Lov.

Frem til tiden for Danske Lov og Norske Lov var det almindeligt, at det var lægmænd, f.eks. tingsmedlemmer, der afgjorde retssager, ikke juridisk uddannede dommere. Efterhånden blev det læge element svækket, men er dog bevaret i form af nævninger og domsmænd. Med professionelt uddannede dommere lod det sig bedre gøre at etablere en mere principielt orienteret retspleje.

I moderne dansk ret kombineres principiel lovgivning med retsafgørelser i enkeltstående tilfælde. Lovgivningen fastsættes af Folketinget, mens retsafgørelser træffes af domstolene. Den lovgivende magt, den udøvende magt og den dømmende magt er – efter Grundloven, der er inspireret af Montesquieus princip om magtens tredeling – uafhængige af hinanden.

Retsafgørelser i sådanne enkeltstående tilfælde kan – særligt når de er truffet af den øverste retsinstans, Højesteret – danne præcedens for senere tilsvarende afgørelser. Højesteret ændrede eksempelvis 10. januar 2006 strafudmålingen i en sag om kapkørsel, der havde forårsaget manddrab. Straffen blev – omend med dommerstemmerne 5-4 – fastsat højere end efter tidligere retspraksis, men dog mildere end efter den tidligere kendelse i Østre Landsret.

Ordet kasuistisk er – i visse sammenhænge – brugt i betydningen spidsfindig, hvilket ikke er uden grund, da kasuistiske jurister havde deres styrke i kendskab til et betydeligt antal tilfælde og i deres indbyrdes styrke, når nye sager skulle behandles og afgøres.

Se også 
 Hævn

Referencer 

Jura
Retsvidenskab
Retshistorie
Juridiske begreber
Kornisk

Kornisk (kornisk: Kernowek) er et keltisk sprog der er nært beslægtet med walisisk (75 % fælles ordforråd) og bretonsk (80% fælles ordforråd), og noget fjernere med irsk. Det er det traditionelle sprog i Cornwall og Isles of Scilly.

Historie 

Kornisk ophørte med at være et levende sprog enten i det 18. eller 19. århundrede. Ifølge traditionen var den sidste, der talte det flydende og som modersmål Dorothy "Dolly" Pentreath, som døde i 1777. Under 1800-tallets romantik voksede den korniske nationalfølelse, og i 1900-tallet blev kornisk forsøgt genoplivet ud fra bevarede tekster og beskrivelser fra Middelalderen. Der er i dag omkring 3500, der taler sproget, men blot et par hundrede der taler det flydende. Nogle få børn vokser op i kornisktalende hjem, så sproget er et levende modersmål, omend i begrænset omfang.Note

I Middelalderen, da kornisk fortsat taltes af majoriteten af Cornwalls befolkning, blev der skrevet, fortrinsvis religiøse dramaer, på sproget.
I dag er den litterære produktion i gang igen: den mest fremtrædende forfatter er digteren Tim Saunders. Rockgrupper som Skwardya og Krena synger på sproget.

Noter 

Det er flere gange forsøgt at genskabe et uddødt sprog. På øen Man arbejder en gruppe med at genoplive det oprindelige sprog Manx, og i USA arbejder flere af de oprindelige folk på at genskabe deres sprog. Heldigst er forsøget med at gøre det uddøde sprog hebræisk til staten Israels officielle sprog.

Kilder

Se også 
 Keltisk kultur
 Bretonsk
 Walisisk

Eksterne henvisninger 

 Ferdinand, Siarl (2013). Brief History of the Cornish language, its Revival and its Current Situation. ''E-Keltoi'', Vol. 2, 2 Dec. pp. 199–227

Britanniske sprog
Europæiske minoritetssprog
Sprog i Storbritannien
Cornwall
Blue Ridge Mountains

Blue Ridge Mountains er den østligste bjergkæde i Appalacherne i det østlige USA. Blue Ridge Mountains strækker sig gennem staterne Georgia, South Carolina, North Carolina, Virginia, West Virginia, Maryland, Pennsylvania, New Jersey og New York. I de to sidstnævnte stater kaldes bjergkæden dog henholdsvis Kittatinnies og Shawagunk. 

I daglig tale bruges navnet Blue Ridge Mountains primært om den østligste kæde i Appalacherne, men geologisk omfatter bjergene også Great Smoky Mountains, Great Balsams m.fl. samt en del af Shenandoah Valley.

Bjergkæden er en af verdens ældste bjergkæder, visse dele mere end en milliard år gamle. Klipperne er hovedsageligt granit og omdannet (metamorfisk) vulkansk materiale (gnejs). I den del af bjergkæden, der går gennem Virginia, findes også en del limstensformationer med et stort antal større og mindre hulekomplekser, fx Luray Caverns, Grand Caverns, Endless Caverns, Shenandoah Caverns m.fl. I North Carolina findes kun et enkelt hulekompleks, nemlig de forholdsvis små Linville Caverns.

I den sydlige del af Blue Ridge Mountains findes størsteparten af Appalachernes højeste bjerge. Således er der alene i North Carolina og Tennessee 39 bjerge på mere end 1.800 meter, mens der i den nordlige del af Appalacherne kun er et enkelt bjerg over 1.800 meter. Bjergkædens højeste bjerg er Mount Mitchell i North Carolina med sine 2.037 m (6.684 fod), mens Grandfather Mountain, ligeledes i North Carolina, med 1.817 meter (5.964 fod) er det højeste bjerg i den østligste del af kæden.

Gennem den sydlige del af bjergkæden går Blue Ridge Parkway, en 750 km lang, naturskøn vej, der forbinder de to nationalparker Great Smoky Mountains National Park i North Carolina og Shenandoah National Park i Virginia.

Eksterne henvisninger 

Bjerge i USA
Kællingdal

Kællingdal er en lille samling huse ved Vigsø Bugt, godt 2 km øst for Roshage, ikke så langt fra Hanstholm. Hører til Ræhr Sogn.

Lokaliteter i Thisted Kommune
Ørnen

Ørnen kan være:

 Ørnen (skib) – en færge fra 1909 som tilhørte A/S Dampskibsselskabet paa Bornholm af 1866
 Ørnen (tv-serie) – en tv-serie
 Ørnen (stjernebillede) – et stjernebillede
 Ørnen (stjernetåge) – en stjernetåge i stjernebilledet Slangen (Mezier M16 henholdvis NGC 6611)
 Ørnen fra Herning - cykelrytteren Bjarne Riis' tilnavn
 Ørnen (fly), en af de første flyvemaskiner i Danmark, oprindeligt ejet af flypioneren Ulrik Birch, senere overtaget af Marinens Flyvevæsen og havareret i 1913 i Danmarks første flyulykke med dødelig udgang

Se også 
 Ørn – om fuglen og symbolet ørnen
Huskevers

Huskevers og huskeremser er vers og remser, der skal støtte hukommelsen og er altså en form for mnemoteknik. De var især udbredte tidligere, da en stor del af undervisningen i skolerne sigtede mod udenadslære. Samtidig var man helt op i 1900-tallet i høj grad afhængig af denne viden, da adgangen til informationer – via opslagsværker og lignende – ikke var så let som i dag, hvor man kan benytte folkebiblioteker eller internettet.

Et eksempel på et huskevers er det nedenstående, der skal hjælpe til at huske Egyptens ti plager fra Bibelen (Anden Mosebog 7-11):
 
Vand til blod og frøers mængde,
myg dernæst Egypten trængte.
Utøj, kvægpest, bylders nød,
hagl, græshopper, mørke, død.

I dette eksempel bruges der således enderim for at støtte hukommelsen, når den næste linje skal findes frem. Samme teknik bruges i den stadig rimelig velkendte remse:

Den, der skriver d i gjort,
han skal ha' sin ende smurt."

Til tider kan huskevers ligefrem synges. For at huske formlen for svovlsyre kan følgende vers fx synges til ouverturen fra Elverhøj:
Gamle onkel Augustin,
han lever ikke mere.
Han tog fejl af H2O
og H2SO4.
Huskeremser kendes også fra retsvidenskaben, jf. følgende om opfyldelsesstedet for pengeforpligtelser og andre forpligtelser, dvs. hvem skal komme til hvem for at opfylde en pligt'':
Pengeskyld er bringeskyld,
anden skyld er henteskyld.''

Kognitionspsykologi
Aappilattoq (Kujalleq)

Aappilattoq (gammel stavemåde: Augpilagtoq) er en by i det sydligste Grønland. Den ligger ca. 50 km fra Kap Farvel. Byen havde 1. januar 2020 98 indbyggere og hører under Nanortalik præstegæld der modsvarer den tidligere Nanortalik Kommune der nu hører under Kujalleq Kommune.

I bygden ligger en folkeskole kaldet Jaajap atuarfia. Skolen havde 22 elever i skoleåret 2005/06.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Information om skolen 

Bygder i Kujalleq Kommune
Akunnaaq

Akunnaaq (grønlandsk for ”stedet som er alsidig hvad fangst angår”) er en grønlandsk bygd på vestkysten med ca. 101 indbyggere (2010). Akunnaaq hører, sammen med bygden Kitsissuarsuit og byen Aasiaat, under den tidligere Aasiaat Kommune, der stadig angiver grænserne for præstegældet. Akunnaaq ligger ca. 23 kilometer nordøst for Aasiaat, og mod øst på øen Akunnaap Nunaa ved den sydlige munding af Diskobugten. Øens areal er ca. 11 km². De fleste indbyggere er beskæftiget med fangst og fiskeri eller arbejder på den lokale fiskefabrik og i det offentlige. De nuværende beboere er efterkommere efter dem, som flyttede dertil i 1850. Det er overvejende torsk, hellefisk og havkat der fiskes. Der er kirke, skole, elværk, indhandling af råvarer, kommuneværksted med tilhørende vaskeri samt tømrerværksted og KNI Pilersuisoq.

Skolen Aadap atuarfia har 9 elever og 1 inspektør samt en uuddannet lærer (2015). Efter endt 8. klasse tager eleverne til Aasiaat, hvor de bor på skolehjem.

Der er 10 pc'er med adgang til nettet. På sundhedscenteret, kan man foruden at få målt blodtrykket og så kan man vaske og tørre tøj i bygdens fællesvaskeri, ligesom der kan drikkes en kop kaffe og sælskindene fryses ned i den fælles boks.

Akunnaaq blev grundlagt i 1850 men der har boet folk i området tidligere, dog ikke fast. Man planlagde allerede i 1799 at bebygge stedet på grund af dets ideelle beliggenhed i forhold til fiskeriet, men da pladsen havde en koppeepidemi nogen år før, var det kun få, som ville flytte dertil. Kirken er opført 1908, det første fiskehus i 1943.

Bygdens historie er afdækket og beskrevet i bogen "Bygden i Diskobugten" af Helene Brochmann (Gyldendal 1992). Her kan man også læse om hvordan hverdagslivet på stedet formede sig i året 1988-89 og om hvordan bygdens fremtid så ud på det tidspunkt.

Eksterne henvisninger 
 Kommunens hjemmeside 
 Historiske billeder fra Akunnaaq 

Bygder i Qeqertalik Kommune
Herberth Ø

Herberth Ø, eller Qeqertarssuaq, er en bygd i Nordgrønland, der hører under byen Qaanaaq i den tidligere Qaanaaq Kommune. Herberth Ø ligger ca. 22 km vest for Qaanaaq. Herberth Ø er nu officielt ubeboet, men der findes stadig en del huse, som bliver brugt som sommerhuse af folk fra Qaanaaq. Indtil midten af 1980’erne var Herberth Ø dog beboet af fangere.

Tidligere bosættelser på Grønland
Qaasuitsup Kommune
Igaliku

Igaliku (på dansk stavet Igaliko) er en bygd i Sydgrønland beliggende ved bunden af Igaliko-fjorden ca. 34 km nordøst for Narsaq. Bygden hører til Kujalleq Kommune. Nordboerne kaldte stedet for Gardar, og det var her de havde deres bispesæde. Igaliku blev grundlagt i 1782 af nordmanden Anders Olsen og hans hustru, grønlænderen Tuperna. De skabte her Grønlands første 'moderne' landbrug, bl.a. ved at genbruge nordboernes gamle marker og også mange af stenene fra deres bygninger. Pos.:60°59′27″N 45°25′09″W.

Igaliku har været oppe på over 100 beboere, men havde i 2008 kun omkring 30 indbyggere (2020: 19 og ti ved fårehold). I de senere år har bygden imidlertid haft et ret stort besøg af turister, bl.a. fordi der er et vandrehjem og et bygdehotel. Igalikus vigtigste attraktioner er ruinerne af Gardar – med bl.a. resterne af den såkaldte Tiendelade – samt godt fiskevand og smuk natur. Det er med udgangspunkt i Igaliku muligt at bestige det 1752 m høje Illerfissalik, nordboernes Burfjeld.

Igaliku ligger ca. 30 minutters sejlads fra lufthavnen i Narsarsuaq. Hertil kommer dog ca. 45 minutters vandring ad den såkaldte Kongevej fra færgelejet i Itilleq til Igaliku.

I 2017 kom Igaliku sammen med flere andre lokale områder på Unesco's verdensarvliste.

Politikeren Josef Motzfeldt er blandt de mest kendte personer fra Igaliku, og han har siden 1994 været leder af partiet Inuit Ataqatigiit (IA).

Den 6. august 2004 dannede Igaliku rammen om det første formelle besøg af en amerikansk udenrigsminister nogensinde. I weekenden 18.-21. juli 2008 fejrede Igaliku 225-årsjubilæum.

Litteratur 
 Karin Berg: Igaluko: En bygd på Grønland 1970

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Om Igaliku på Kujalleq Kommunes side

Bygder i Kujalleq Kommune
Iginniarfik

Iginniarfik er en bygd i Vestgrønland beliggende ca. 40 km fra byen Kangaatsiaq i Qaasuitsup Kommune, med 88 indbyggere (2010), der hovedsagelig ernærer sig ved fangst og fiskeri. Position: 68°08′53″N 53°10′20″W.

Iginniarfik Helistop havde i 2008 101 afrejsende passagerer fordelt på 30 starter.  Der er kun helikopterforbindelse om vinteren, mens der om sommeren er færge fra Kangaatsiaq, Attu, Ikerasaarsuk, Niaqornaarsuk og Aasiaat.

Bygder i Qeqertalik Kommune
Ikamiut

Ikamiut er en bygd med 96 indbyggere (2010) beliggende yderst på en halvø i den sydlige del af Diskobugten ca. 36 km sydvest for Qasigiannguit i den tidligere Qasigiannguit Kommune, fra 2009 Qaasuitsup Kommune. Efter gennemførelsen af kommunalreformen serviceres Ikamiut fra Aasiaat.

Fiskeri og fangst er hovederhvervet, og på byens fiskefabrik forarbejdes især hellefisk og krabber.

Bygden har egen skole, kaldet Ivilikasiup atuarfia, men på grund af få elever undervises der i 3 samleklasser fra 1. til 9. klasse. Skolen har ca 22 elever, 1 lærer og 2 timelærere. I tillæg bruges skolens lokaler også som ungdomsklub om aftenen, aftenskole, mødelokale og nogle gange åbnes biblioteket også udenfor skolens åbningstid.

Kirken er fra 1909, ombygget og hovedrestaureret 1983-84 og genindviet 1984. Den har 100 siddepladser og orgelet er et harmonium.

Det private trafikselskab, Disko Line, sejler fra Aasiaat til Ikamiut en gang om ugen. Ikamiut Helistop havde i 2008 87 afrejsende passagerer fordelt på 42 starter.

Ekstern henvisning 
 Fotos fra Ikamiut 

Bygder i Qeqertalik Kommune
Ikerasaarsuk

Ikerasaarsuk er en grønlandsk bygd beliggende på halvøen Alanngorsua ca. 25 km syd for Kangaatsiaq i den tidligere Kangaatsiaq Kommune, fra 2009 Qaasuitsup Kommune. Bygden har 92 indbyggere (2013), der hovedsageligt ernærer sig ved fangst og fiskeri. De største indhandlingsmængder udgøres af stenbiderrogn og torsk. Grovforarbejdningen af råvarerne sker på fabriksanlægget i bygden. Indhandlingskapaciteten er begrænset af en dårligt fungerende ismaskine. Fabrikken modtager råbarer fra et større område idet fiskere bosat i Attu og Iginniarfik ikke kan indhandle på egne bosteder.
Bygdens navn betyder 'det lille mærkelige sund' som ligger et par km. fra bygden. Et andet navn for beboelsen er Illukoq, der betyder 'det gamle hus'. Position: 68° 8′ 25″ N, 53° 26′ 40″ W.

Skolen Qaqqannguup atuarfia ("Det lille fjelds skole")  har ca. 22 elever fra  1. til 9. klasse. Skolekapellet er fra 1992 og har 50 siddepladser. 

Ikerasaarsuk Helistop havde i 2008 var der 93 afrejsende passagerer fordelt på 32 starter 

Bygder i Qeqertalik Kommune
Innaarsuit

Innaarsuit ("De ejendommelige skrænter") er en bygd med ca. 153 indbyggere i Vestgrønland, som ligger på en 27 km² ø yderst i Tasiusaqbugten med det samme navn, beliggende ca. 46 km nord for Upernavik i Avannaata Kommune. Før januar 2018 tilhørte bygden Qaasuitsup Kommune. Bopladsen blev oprettet omkring 1911. Indtil 1950 havde bygden kun 30 indbyggere, men herefter har tallet været stigende. Øens højeste punkt er det 310 meter høje fjeld Saattup Akia.

Bygden er vokset op omkring havnen, der ligger i en naturlig bugt på øens vestkyst, hvor bådene kan ligge beskyttet i læ for vinden. Ved havnen, der har en anløbsbro med en kajlængde på 9 meter og en vanddybde på 2 meter, ligger bygdens erhvervsområder samt et mindre centerområde med de fælles servicefaciliteter som. omfatter servicehus, filialkontor, bygdekonsultation, kapel og skole. Børnepasningen sker i dagpleje. I Innaarsuit er der en Pilersuisoq-butik, som forsyner beboerne med fødevarer og andre nødvendige artikler.

Havnen og centerområdet omkranses af et boligområde med spredte enfamiliehuse. Bygdens erhvervsgrundlag er fiskeri og fangst af hvaler og sæler. Særlig fangsten af helleflynder er en vigtig indtægtskilde. Royal Greenland har en afdeling i bygden som slagter og indefryser helleflynder.

Elforsyningen er baseret på et dieseldrevet bygdeelværk og varmeforsyningen af et oliefyr. I 2002 blev der etableret et 750 meter vandledningsnet i forbindelse med 3 nye taphuse og fremføring af vand til produktionsanlæggene. Vandforsyningen er baseret på overfladevand. Natrenovationen foregår ved indsamling af poser, som tømmes ud i havet.

Innaarsuit har ikke et forsamlingshus, men salen i servicehuset danner den overordnede ramme for bygdens kultur- og fritidsliv. Børnene undervises i folkeskolen "Fiilimuup Atuarfia", der har plads til 25 elever fra 1. til 8. klasse. Der er ansat én lærer og fire vikarer. Skolen holder til i bygninger, der blev udbygget og renoveret i 1992. Skolen bruges også som kirke.

Bygden har fra Innaarsuit Helistop helikopterforbindelse med byen Upernavik flere gange om ugen. Øvrig transport sker med skib, hundeslæde eller snescooter.

Den 12 juli 2018 grundstødte et stort isbjerg lige uden for bygden. Den 13 juli blev 33 af indbyggerne evakueret til det højere beliggende servicecenter. Der var fare for at isbjerget kunne kælve og sender en flodbølge ind mod bygden. Den 18. juli ophævede myndighederne hele fareområdet. Isbjerget var samme dag drevet 500-600 meter nord for Innaarsuit, som dermed er beskyttet af en klippevæg.

Referencer

Eksterne henvisninger og kilder 

 Innaarsuit 
 Isbjerg kan udløse flodbølge

Bygder i Avannaata Kommune
Isertoq

Isertoq (vestgrønlandsk: Isortoq) er en bygd i Østgrønland beliggende ca. 100 km vest for Tasiilaq i den tidligere Ammassalik Kommune. Position: 65°32′55″N 38°58′30″W. Isertoq betyder ”Det Tågede Hav”. Man sagde i gamle dage, at havet var så tåget at kajakroeren ikke kunne se sin pagaj, når han dyppede den i vandet. Bygden blev grundlagt i 1942, og er den mindste bygd i Ammassalik kommune med sine 70 indbyggere (Maj 2008), hvoraf de 13 erhverver sig ved fangst og fiskeri. Isertoq ligger nær ved indlandsisen, og er ofte start- eller slutsted for ekspeditioner over indlandsisen.

Bygder i Sermersooq Kommune
Itilleq

Itilleq er en bygd i den tidligere Sisimiut Kommune, Grønland. Itilleq ligger på en lille ø ved mundingen af Itilleq Fjord ca. 50 km syd for Sisimiut by, og 200 meter syd for bygden ligger Polarcirkelen.

Geografi og natur 
Itilleq betyder "lavningen", og bygden er, som navnet siger, beliggende i en lavning smukt omkranset af høje fjelde og gletsjere. I bygden bor der 90 mennesker (december 2022). Itilleq blev i 1847 udsted, og lå dengang på en anden ø i nærheden, men blev senere flyttet 1 kilometer mod øst til det nuværende sted, der oprindelig hed Itinninnguaq – den lille overgang – men som nu fik navnet Itilleq. 

Øen har ingen  ferskvand, derfor er der for nogle år siden bygget et såkaldte Reverse Osmosis anlæg, der omdanner saltvand til ferskvand. Før i tiden hentede man ferskvand på fastlandet i en pram eller jolle.

Erhverv 
Hovederhvervet i bygden er fiskeri og jagt. Erhvervsmæssigt vigtig for bygden er en fiskefabrik, hvor man forarbejder stenbiderrogn og torsk. I Itilleq er der også håndværk – bl.a. et skindværksted, forsamlingshus, elektricitetsværk og børneinstitution. 

I bygden findes en tidligere KGH (Kongelig Grønlandsk Handel)-butik, der ofte har et pænt udvalg af smukke husflidsprodukter og håndarbejde udarbejdet af de lokale.
 
Der er også en lille cafe, hvor der er mulighed for at købe sodavand, kaffe, slik og lignende, og der er en større butik, ”Pilersuisoq”, til proviantering af dagligvarer. Der er desuden et såkaldt servicehus i Itilleq, bygget i 1989, med bad, systue og et husflidsværksted.
I Itilleq findes der desuden et bygdekontor og et fiskeindhandlingssted.

Kultur 
Bygden har mange bevaringsværdige huse, som f.eks et pakhus fra 1848, en butik fra 1933 samt en kirke. Den nuværende kirke stod oprindelig ved det gamle Thule (Uummannaq), det nuværende Dundas. Kirken blev opført i 1933 og blev flyttet til Itilleq og nyrestaureret i 1962.

Socialvæsen 
I bygden findes en børnehave og bygdens børn undervises i en skole, Itillip Atuarfia, med tre forskellige aldersopdelte klasser. Skolen havde i 2007 28 elever, der blev undervist af tre lærere og en vikar. Skolen har tre klasserum, samt en bygning med køkken, lærerum, kontor og AV-rum. De har ikke noget bibliotek, men benytter biblioteket ved kirken i bygden.

Itilleq på landkortet 
Sisimiut Kommune havde for godt halvtreds år siden otte bygder, heriblandt Itilleq, som er en af de to oprindelige bygder, der fortsat er beboet. Bygden har overlevet til trods for, at den i forbindelse med koncentrationspolitikken i 60’erne var udpeget til at være én af de bygder, der ikke var bevaringsværdige.

Modstand fra bygdens befolkning har betydet, at bygden fortsat eksisterer i bedste velgående, og i forbindelse med den såkaldte Itilleq-erklæring, som blev underskrevet af den danske udenrigsminister og den grønlandske landstyreformand, kom bygden virkelig på rigsfælleskabets verdenskort.

I 2004 afholdte den grønlandske landstyreformand, den færøske lagtingsformand og den danske statsminister endvidere Rigsrådsmøde i bygden.

Eksterne henvisninger 
 Itilleq
 Fotos fra bygden 
 Beskrivelse af bygden (archive.org)

Bygder i Qeqqata Kommune