kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sophie Petersen (kvindesagsforkæmper)

Catharina Sophie Cecilie Petersen (30. maj 1837 i København – 15. februar 1874 i København) var en dansk kvindesagsforkæmper.

Sophie Petersen var enebarn og voksede op i København. Med Søren Kierkegaard som ledestjerne var hun åndeligt interesseret, og i 1861 opsøgte hun derfor filosoffen Rasmus Nielsen for at "lære at tænke". Hun fulgte hans forelæsninger på Københavns Universitet og lærte sig oldgræsk for at kunne læse Det Nye Testamente på originalsproget. Hun studerede også oldnordisk for at kende det danske sprogs rødder.

I 1869 fik Petersen ideen til at oprette det, der skulle blive kendt som Kvindelig Læseforening. Fredrik Bajer havde i avisen Fædrelandet nævnt det svenske fænomen Läsesalong för Damer, der var åbnet i Stockholm i 1867. Bajers hustru Matilde Bajer, som i 1871 var medstifter af Dansk Kvindesamfund, havde haft planer om en læsesal for kvinder, men økonomien havde ikke kunnet række til en realisering af ideen. Sophie Petersen spurgte Fredrik Bajer til råds, og samtidig søgte hun støtte til sin idé blandt borgerskabets kvinder, herunder Elise Ploug, der var gift med Fædrelandets redaktør Carl Ploug, Charlotte Klein, Marie Rovsing, Jenny Adler og Natalie Zahle. Hun kunne derfor i 1872 sende en indbydelse til stiftelse ud, underskrevet af 55 kvinder og 9 mænd. Men dermed var sagen ikke afgjort, idet den mødte modstand fra borgerlige miljøer, hvor man frygtede, at kvinderne ville blive for meget væk fra hjemmet. I oktober samme år var økonomien imidertid på plads, så læseforeningen kunne åbnes.

Foreningen fik sine første lokaler i Helliggejststræde i København. Sophie Petersen blev sekretær i bestyrelsen, som i øvrigt bestod af Klein, der blev formand, og Marie Købke, Vilhelmine Sarauw og Louise Westergaard. Bogbestanden talte 1.007 bind i begyndelsen. Petersen havde dog svært ved samarbejdet, og samtidig blev hun ramt af sygdom. Hun døde i 1874, men inden da havde hun testamenteret 150 rigsdaler til Kvindelig Læseforening, og i 1874 gav hendes fader foreningen yderligere 200 rigsdaler.

Eksterne henvisninger 
 Sophie Petersen på Kvinfo.dk (Dansk Kvindebiografisk Leksikon)
 

Danskere i 1800-tallet
Foreningsformænd fra Danmark
Kvinderetsforkæmpere fra Danmark
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Sophie Alberti

Mathilde Elise Sophie Alberti (19. september 1846 i København – 17. juni 1947 i København) var en dansk kvindesagsforkæmper.

Sophie Alberti var datter af overretsprokurator Carl Christian Alberti, en kendt Venstrepolitiker, og Albertine Sophie Frederikke Westergaard (1814-1901). Hun var det ældste af fire børn, hvoraf lillebroderen P.A. Alberti er kendt for den svindelskandale, der fældede ham som justitsminister.

I 1874 blev hun medlem af Kvindelig Læseforening, der var stiftet af Sophie Petersen to år tidligere. Sophie Alberti var medlem af foreningens bestyrelse 1878-81 og gjorde sig formandsskabet for foreningen 1891-1929 til sit livsværk. I hendes formandstid steg foreningens medlemstal fra ca. 820 i 1891 til omkring 4.600 i 1918-19, og bogbestanden voksede til ca. 74.000 bind og var ikke begrænset til dansk litteratur. Hun var primus motor for opførelsen af en ny moderne bygning (1910) i Gammel Mønt, tegnet af Ulrik Plesner og Aage Langeland-Mathiesen, der blev et komfortabelt og velbesøgt opholdssted og frirum for det kvindelige publikum.

Foreningsbygningen var unik, idet den også husede det første damehotel i Norden. Det var inspireret af Martha Washington Hotel i New York City. Alberti har formodentlig set inspirationskilden på en rejse til USA i 1904.

Hun var godt med i det internationale, især nordiske, kvindenetværk, der bl.a. talte Selma Lagerlöf, og nogle af disse forbindelser var foredragsholdere og gæster i bygningen i København, der også fik tiltrukket dramatikeren Henrik Ibsen og fredsforkæmperen Bertha von Suttner.

I 1901 indførte hun med støtte fra Andreas Schack Steenberg amerikaneren Melvil Deweys decimalklassesystem til inddeling af bogbestanden efter emner. Kvindelig Læseforening var således det første bibliotek i Danmark, der brugte decimalklassesystemet. I 1914 udarbejdede Thomas Døssing et nyt stort katalog over foreningens bogsamling på 500 sider, ordnet efter en dansk version af decimalklasseystemet, som han på samme tidspunkt udarbejdede for Statens Bogsamlingskomité.. Der er det decimalklassesystem, der i dag findes i tillempet form på alle landets folkebiblioteker som DK5-systemet.

Hun var også medlem af flere kvindelige valgretsforeninger, kasserer i den kvindelige kunstnersammenslutning Cirklen, stiftet 1897, medstifter af Danske Kvinders Fredsforening i 1906 og i repræsentantskabet for Kvindernes Bygning.

Sophie Alberti modtog i 1926 Fortjenstmedaljen af guld, og blev tre år senere ved sin afgang som forkvinde ærespræsident i Kvindelig Læseforening. Hun blev 100 år gammel og holdt sig mentalt frisk til det sidste.

Referencer

Eksterne kilder/henvisninger 

 Helle Hvenegård-Lassen: Sophie Alberti - Kvindesagspioner og førstedame i Kvindelig Læseforening. 2008.

 Sophie Alberti på Kvinfo.dk (Dansk Kvindebiografisk Leksikon)
 

Hundredårige
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Foreningsformænd fra Danmark
Modtagere af Fortjenstmedaljen i guld
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Kvinderetsforkæmpere fra Danmark
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Karen Ytting

Karen Elisabeth Ytting (21. juli 1931 i København – 21. oktober 2009) var socialchef og senere socialdirektør i Høje-Taastrup Kommune, og samtidig var hun en fremtrædende skikkelse i kvindebevægelsen.

Hun voksede op i et socialdemokratisk hjem, tog eksamen som socialrådgiver i 1960 og ledede Mødrehjælpen i Næstved 1968-75. I 1965 kom hun ind i bestyrelsen for Danske Kvinders Nationalråd som afløser for sin daværende chef i Mødrehjælpen, Vera Skalts. Det blev begyndelsen på en lang karriere inden for denne organisation, hvor hun var formand i to perioder, 1972-76 og 1978-87. Hun trak sig fra formandsposten, da hun 1975 blev leder af socialcentret i Vestsjællands Amt, men vendte tilbage i 1978. Hun blev pensioneret fra sin kommunale stiling i 1992.

1967-70 sad hun i Justitsministeriets Svangerskabskommission, og fra 1972 var hun medlem af Kvindekommissionen, der banede vejen for Ligestillingsrådet. Her sad hun med fra starten i 1975, 1979-87 som næstformand. Hun har endvidere været medlem af hovedbestyrelserne i Socialrådgiverforeningen 1962-76 og Dansk Røde Kors 1972-76. Karen Ytting var også engageret i internationalt arbejde for kvindesagen. Hun var bl.a. med i den officielle, danske regeringsdelegation ved FNs Kvindekonference i København i 1980. Det var desuden hendes fortjeneste, at Kvindeligt Arbejderforbund i 1981 meldte sig ind i Danske Kvinders Nationalråd. Inden hun forlod formandsposten i 1987, lykkedes det hende at få DKN på Finansloven. Ytting blev 1987 udnævnt til Ridder af Dannebrogordenen.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Riddere af Dannebrog
Embedsmænd fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Kvinderetsforkæmpere fra Danmark
Socialrådgivere fra Danmark
Mødrehjælpen

Mødrehjælpen er en privat dansk humanitær organisation, der støtter og styrker sårbare børnefamilier og gravide gennem rådgivning og frivillige aktiviteter i lokalforeninger. De arbejder også politisk for at sikre bedre vilkår for børnefamilier og gravide.

Mødrehjælpen blev stiftet i 1924 som en sammenslutning af de eksisterende Foreningen for ulykkeligt stillede Mødre (oprettet 1905) og Foreningen for enligtstillede nødlidende Kvinder med Børn (fra 1906). Organisationen lå i København, men fik siden afdelinger i Odense og Aarhus. Fra 1939 indgik Mødrehjælpen i det offentlige socialsystem, som den fik afgørende indflydelse på; bl.a. idet Mødrehjælpens leder, Vera Skalts, i 1937 var med til at oprette og ledede Den Sociale Skole, som uddannede socialrådgivere.

Den fik en ny stor bygning på Strandboulevarden i 1955 (tegnet af Kay Fisker), men da Bistandsloven blev vedtaget i 1976, blev organisationen anset for overflødig og derfor nedlagt og bygningen solgt.

Men behovet for hjælp til udsatte enlige mødre og børnefamilier motiverede i 1983 tidligere medarbejdere til en genoprettelse af Mødrehjælpen, der fik socialrådgiver Hanne Reintoft som leder. Mødrehjælpen af 1983 blev stiftet den 16. juni dette år som en selvejende institution.

Mødrehjælpen tilbyder gratis rådgivning og støtte ud fra princippet om hjælp til selvhjælp. Organisationen yder en særlig støtte til familier med familiære, økonomiske, uddannelses- eller beskæftigelsesmæssige, sociale eller personlige vanskeligheder.

Mødrehjælpen har i dag rådgivningscentre i Aalborg, Aarhus, Odense og København. Derudover driver organisationen en række genbrugsbutikker. Kronprinsesse Mary er protektor for organisationen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Mødrehjælpens hjemmeside

Etableret i 1924
Organisationer fra Danmark
Familie
Chile ved vinter-OL 1952

Chile deltog ved Vinter-OL 1952 i Oslo med tre sportsudøvere, alle mænd. De deltog i alpint skiløb. Det var anden gang, Chile deltog i et Vinter-OL, men Chiles deltagere vandt ingen medaljer, og den bedste placering, der blev opnået, var som nummer 66 i styrtløb.

Medaljer

Kilder 

Lande ved vinter-OL 1952
1952
Danmark ved vinter-OL 1952

Danmark deltog ved Vinter-OL 1952 i Oslo med en enkelt mandlig sportsudøver, Per Cock-Clausen, der konkurrerede i kunstskøjteløb, hvor han opnåede en placering som nummer 14. Danmark opnåede således ingen medaljer. Det var anden gang, Danmark deltog i et vinter-OL.

Kilder 
 

Lande ved vinter-OL 1952
1952
Slartibartfast

Slartibartfast er en fiktiv person i bøgerne Hitchhiker's Guide to the Galaxy. Slartibartfast har kreeret Norge og har tilmed vundet en pris for det. I filmen af samme navn spilles han af Bill Nighy.

Eksterne henvisninger 
 

Litterære personer
Hitchhiker's Guide to the Galaxy
Canada ved vinter-OL 1952

Canada deltog ved Vinter-OL 1952 i Oslo med 39 sportsudøvere, 31 mænd og otte kvinder. De deltog i seks forskellige sportsgrene, og deres resultater betød, at Canada blev sjettebedste nation ved at vinde en guld- og en bronzemedalje. Canadas flagbærer var Gordon Audley.

Canada har deltaget i alle afholdte Olympiske vinterlege.

Medaljer

Medaljevindere 
De canadiske medaljevindere var:

Kilder 
 
 

Lande ved vinter-OL 1952
1952
The Roots

The Roots er en amerikansk hip hop-gruppen dannet i 1987 af rapperen Tariq "Black Thought" Trotter og trommeslageren  Ahmir "Questlove" Thompson i Philadelphia, Pennsylvania.

Historie 
Black Thought og Questlove mødt hinanden på Philadelphia High School for Creative Performing Arts. Grundet manglende økonomi rappede Black Thought henover Questlove's livetrommer i stedet for at købe pladespiller og en mixer. 

De to optrådte med succes i diverse talentshows, og da de fik selskab af bassisten Hub og rapperen Malik B spredte The Roots popularitet sig fra Philadelphia-området til New York.. Pladeselskaberne fik øje på gruppen og resultatet blev debut-albummet Organix i 1993.

Efterfølgeren Do You Want More?!!!??! udkom to år efter og var indspillet uden nogen form for samples. Den blev en moderat hit blandt fans af alternativ musik, men blev ikke nogen større succes i hiphopmiljøet, der stadig havde det svært med The Roots' liveorkestrering.

Problemet med at blive anerkendt kæmpede The Roots med frem til årtusindskiftet. Vendepunktet kom efter at gruppen blev udvalgt til at spille live med Jay-Z under hans MTV Unplugged-koncert, hvilket for alvor bragte fokus på gruppen.

Med albummet Phrenology fra 2002 fik The Roots deres helt store gennembrud. Noget der især skyldtes den storhittende single "The Seed 2.0".

I 2004 udsendte The Roots albummet The Tipping Point.

Den 28. august 2006 udsendte The Roots albummet Game Theory. Pladen var præget af vennen og kollegaen J. Dillas død.

Diskografi

Albums 
 1993: Organix
 1995: Do You Want More ?!?
 1996: Illadelp Halflife
 1999: Things Fall Apart
 1999: The Roots Come Alive
 2002: Phrenology
 2004: The Tipping Point
 2006: Game Theory
 2008: Rising Down
 2010: How I Got Over
 2011: Undun

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Hiphopgrupper fra USA
Philadelphia
Jimmy Rushing

Jimmy Rushing (26. august 1903 i Oklahoma City – 8. juni 1972) var en amerikansk jazzmusiker.

Født i Oklahoma City i en musikalsk familie og fik fra barnsben undervisning i sang og klaver. Han blev tidligt musiker, og 21 år gammel flyttede han til Californien, hvor han optrådte som sanger/pianist på værtshuse i Los Angeles og arbejdede blandt andre sammen med pianisten Jelly Roll Morton.

I 1925 mødte han bassisten Walter Page, som han turnerede med i kort tid. Senere mødtes de to igen, og i 1927 fandt man Rushing i Kansas City som sanger i Walter Page's nye orkester The Blue Devils, og han indspillede sin første plade med orkestret i 1929. Kort tid efter flyttede han, sammen med orkestrets trompetist Hot Lips Page og pianist Count Basie, over i byens betydeligste orkester på den tid – Benny Moten's Kansas City Orchestra.

I de følgende år turnerede han uafbrudt med Moten's bigband og indspillede adskillige plader – indtil kapelmesteren pludselig afgik ved døden i 1935. Orkestrets pianist Count Basie besluttede sig til at overtage orkestret, og i dette første Count Basie bigband blev Jimmy Rushing en af stjernerne – sammen med musikere som tenorsaxofonisten Lester Young, bassisten Walter Page, trommeslageren Joe Jones, og senere guitaristen Freddie Green, trompetisterne Buck Clayton og Harry Edison samt basunisten Dickie Wells.

Med dem indspillede Rushing nogen af sine mesterværker som 'Boogie Woogie', 'Good Morning Blues', 'Sent For You Yesterday' og 'Harvard Blues'.

I de følgende 15 år var han Basie's foretrukne sanger og en uadskillelig del af et af jazzhistoriens mest indflydelsesrige ensembler.

Først i 1945 begyndte Jimmy Rushing at indspille plader under eget navn, og i 1950 – da Basie af økonomiske grunde måtte opløse sit orkester midlertidigt – indledte han sin solokarriere med egne grupper og blev med årene stærkt efterspurgt som solist på verdens førende jazzklubber, koncertsale og jazzfestivaler.

Han indspillede sin sidste LP i 1971 men var på det tidspunkt blevet ramt af sygdom. Han døde året efter af leukæmi, 68 år gammel.

Diskografi

Albums 
 1955: Jimmy Rushing Sings The Blues
 1958: Little Jimmy Rushing And The Big Brass
 1967: Blues And Things
 1971: The Me And You That Used To be
 1971: Going' To Chicago
 1999: The Blues I Like

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Jazzmusikere fra USA
Sangere fra USA
Saigon (rapper)

Saigon (født 13. juli 1977) er en amerikansk rapper og skuespiller fra Spring Valley, New York. Allerede inden udgivelsen af sit debutalbum The Greatest Story Never Told, skabt Saigon sig et stort navn i USA takket være sine mixtapes.

Ved siden af rappen har Saigon også optrådt som skuespiller. Bl.a. i HBO-serien Entourage. 

I 2006 blev Saigon stukket ned med en ølflaske, da overfaldsmanden forsøgte at stjæle rapperens halssmykke.

Referencer

Diskografi

Albums 
 2011: The Greatest Story Never Told

Fra DR's Musikleksikon
Hiphoppere fra USA
Saint Etienne (band)

Saint Etienne er en engelsk indie musikgruppe, dannet i 1988 af de to barndomsvenner Pete Wiggs og Bob Stanley, der opkaldte gruppen efter den franske fodboldklub Saint Etienne, hvor Michel Platini i tidernes morgen trådte sine barnesko. I 1991 fik de selskab af Sarah Cracknell, der tidligere havde været sangerinde i Prime Time.

Efter at have hittet på klubberne med Neil Young-covernummeret Only Love Can Break Your Heart og Kiss and Make Up udsendte Saint Etienne i 1991 albummet Fox Base Alpha. Albummet fik generelt gode anmeldelser og spredte gruppens popularitet til det meste af Europa.

Med 1993-udgivelsen So Tough bevægede Saint Etienne sig op af hitlisterne. Den popularitet havde gruppen dog svært ved at bevare, og det var først med albummet Good Humour fra 1998, at gruppens eksperimenterede popnumre atter ramte en tone, der bragte bred begejstring.

Efterfølgende har gruppen udgivet et par album, hvor af Finisterre var det mest succesfulde. Dette album fik igen anmelderne op af stolene, der lod sig imponere af den måde, hvorpå Saint Etienne ubesværet blandede genrer som techno, feministisk hiphop og elektro med plysbetrukket sofapop.

Diskografi

Albums 
 1991: Foxbase Alpha
 1993: So Tough
 1994: Tiger Bay
 1998: Good Humour
 2000: Sound of Water
 2002: Finisterre
 2006: Tales from the Turnpike  House

Eksterne henvisninger 
 Saint Etienne på DRs musikleksikon

Musikgrupper fra England
Fra DR's Musikleksikon
Shout Out Louds

Shout Out Louds er et rockband fra Sverige, dannet i 2001 af barndomsvennerne Adam Olenius, Ted Malmros og Carl von Arbin, der senere fik selskab af Eric Edman og Bebban Stenborg.

Efter at have udgivet et demobånd fik de kontrakt med Bud Fox Recordings, og udsendte i 2003 udsendte EP'en 100?, der både var inspireret af 60'ernes pop og 80-90'ernes indiepop-scene.

Senere samme år udsendte gruppen deres første studiealbum Howl Howl Gaff Gaff, der blev rost af anmelderne, og sendte dem videre til Atlantic Records, der med visse ændringer genudsendte albummet i USA i 2005.

Albummet blev vel modtaget og sendte Shout Out Louds på USA-turne sammen med The Dears.

Diskografi 
 Howl Howl Gaff Gaff (2003)
 Our Ill Wills (2007)
 Work (2010)
 Optica (2013)

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Rockgrupper fra Sverige
Frankrig ved vinter-OL 1952

Frankrig deltog ved Vinter-OL 1952 i Oslo med 26 sportsudøvere, 20 mænd og seks kvinder. De deltog i fem sportsgrene, alpint, bobslæde, langrend, kunstskøjteløb og skihop og opnåede en enkelt bronzemedalje. Det betød, at Frankrig blev tolvtebedste nation ved disse lege.

Medaljer

Medaljevindere 
De canadiske medaljevindere var:

Kilder 
 
 

Lande ved vinter-OL 1952
1952
Grækenland ved vinter-OL 1952

Grækenland deltog ved Vinter-OL 1952 i Oslo med tre sportsudøvere, alle mænd, som konkurrerede i alpint skiløb. Grækenlands deltagere vandt ingen medaljer, og den bedste placering, der blev opnået, var en placering som nummer 72 i styrtløb.

Medaljer

Kilder 
 

Lande ved vinter-OL 1952
1952
Independence Day (film)

Independence Day er en amerikansk science fiction-film fra 1996, instrueret af Roland Emmerich, der har skrevet filmen sammen med Dean Devlin, som også producerede den. Filmen, der skildrer en fjendtlig rumraces destruktive angreb på Jorden, har bl.a. Will Smith, Bill Pullman og Jeff Goldblum på rollelisten.

Independence Day blev nomineret til to Oscars, for bedste lyd og bedste visuelle effekter, og vandt for sidstnævnte. Effekterne var skabt af tyskeren Volker Engel. Filmen havde et budget på 70-75 millioner dollars, blev en stor kommerciel succes og indtjente på verdensplan over 800 millioner dollars.

Medvirkende 
 Will Smith som Kaptajn Steven "Eagle" Hiller
 Bill Pullman som Præsident Thomas J. Whitmore
 Jeff Goldblum som David Levinson
 Mary McDonnell som Førstedame Marilyn Whitmore
 Judd Hirsch som Julius Levinson
 Robert Loggia som General William Grey
 Randy Quaid som Russell Casse
 Margaret Colin som Constance Spano
 Vivica A. Fox som Jasmine Dubrow
 James Rebhorn som Albert Nimzicki
 Harvey Fierstein som Marty Gilbert 
 Adam Baldwin som Major Mitchell
 Brent Spiner som Dr. Brackish Okun
 Harry Connick, Jr. som Captain Jimmy Wilder
 Kiersten Warren som Tiffany

Kilder

Eksterne henvisninger 
 
 

Science fiction-film fra USA
Amerikanske film fra 1996
Film instrueret af Roland Emmerich
Dramafilm fra USA
Sidste Ambulance

Sidste Ambulance var et dansk orkester, der var aktive fra 2003 til 2007. Bandet bestod af Bjarke Helmø, Thorbjørn Nyander Poulsen, Andreas Pallisgaard Hansen og Anders Danielsen, og gruppen anvendte både traditionelle rockinstrumenter, elektronisk programmering og også cello eller banjo.

I 2005 vandt Sidste Ambulance Starfighters-talentkonkurrencen på Skanderborg Festivalen, og deres første singleudspil "Når jeg dør" var i starten af året ugens uundgåelige på P3.

Sidste Ambulance har tidligere udsendt ep'erne Sidste Ambulance og Med Hånden På Skulderen. Deres eneste album Vandrer Hjem, var produceret af Henrik Balling.

Diskografi 
 2004: Sidste Ambulance EP
 2005: Med hånden på skulderen EP
 2006: Vandrer Hjem

Referencer 

Rockgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 2007
Musikgrupper opløst i 2010
Island ved vinter-OL 1952

Island deltog ved Vinter-OL 1952 i Oslo med elleve sportsudøvere, alle mænd, som konkurrerede i alpint skiløb, langrend og skihop. Island deltog her for anden gang i et Vinter-OL, men landets deltagere vandt ingen medaljer, og den bedste placering, der blev opnået, var en placering som nummer 11 i langrend (4 x 10 km stafet).

Medaljer

Kilder 

Lande ved vinter-OL 1952
1952
Italien ved vinter-OL 1952

Italien deltog ved Vinter-OL 1952 i Oslo med 33 sportsudøvere, 28 mænd og fem kvinder. De deltog i seks sportsgrene, og deltagernes resultater betød, at Italien blev sjettebedste nation ved disse lege med en guld- og en bronzemedalje.

Medaljer

Medaljevindere 
De italienske medaljevindere var:

Kilder 
 
 

Lande ved vinter-OL 1952
1952
Silver Jews

Silver Jews var et amerikansk indie rock-band, der eksisterede i perioden 1989 til 2009. Bandet blev dannet af David Berman, Stephen Malkmus og Bob Nastanovich, mens de alle tre studerede ved University of Virginia.

Historie 
Silver Jews var i udpræget grad David Bermans kunstneriske vision, mens Malkmus og Nastanovich kun medvirkede på on/off-basis.

Malkmus og Nastanovich fandt senere berømmelse i bandet Pavement - et af lo-fi-rockens mest stilskabende bands - og det betød, at Silver Jews ofte er blevet betragtet som et Pavement-sideprojekt.

I starten var der visse fællestræk mellem de to grupper, herunder lo-fi-æstetikken. Eksempelvis blev det meste af materialet til Silver Jews' to første ep'er indspillet på en walkman.

Med årene blev udtrykket i Silver Jews' musik strammet betydeligt op, og der kom et markant twist af alternativ country til. Gruppens udtryk blev i høj grad tegnet af David Bermans lakoniske sangforedrag og mørke baryton. Bermans tekster har været et stort aktiv for Silver Jews. Teksterne er eminente til at skabe billeder og har et grundlæggende melankolsk livssyn, som vejes op af en mørk humoristisk sans.

Det er almindeligt kendt, at Berman har haft problemer med depressioner. Ifølge en række artikler i forbindelse med det album Tanglewood Numbers var han også ude i både alkohol- og narkomisbrug, og i perioden mellem Bright Flight og Tanglewood Numbers forsøgte han på et tidspunkt at tage sit liv. Bermans problemer bør dog ikke fjerne fokus fra, at han er en fremragende lyriker og står bag en samling aldeles fremragende plader. Ved siden af musik-karrieren skriver han digte og udgav i 1999 digtsamlingen 'Actual Air' (Open City Books).

Diskografi

Albums 
 1994: Starlite Walker
 1996: Natural Bridge
 1998: American Water
 2001: Bright Flight
 2005: Tanglewood Numbers
 2008: Lookout Mountain, Lookout Sea

EPs 
 1992: Dime Map of the Reef
 1993: The Arizona Record'
 2001: Tennessee''

Singler 
 1992: "Dime Map of the Reef"
 1993: "Silver Jews and Nico"
 1998: "Blue Arrangements"
 1998: "Send in the Clouds"
 1998: "Self Ignition"
 1999: "Hot as Hell"

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Fra DR's Musikleksikon
Rockgrupper fra USA
Phone Booth

Phone Booth er en amerikansk thrillerfilm fra 2003 instrueret af Joel Schumacher og med Colin Farrell i hovedrolle som den arrogante presseagent Stu Shepard, der tilfældigvis besvarer en opringning da han passere forbi en telefonboks og dermed gør sig selv til hovedpersonen i en bizar gidseltagning. Desuden medvirker bl.a. Kiefer Sutherland og Forest Whitaker, sidstenævnte blev nomineret til en Black Reel Award for bedste mandlige birolle.

Medvirkende 
 Colin Farrell – Stu Shepard 
 Kiefer Sutherland – The Caller 
 Forest Whitaker – Politichef Ed Ramey 
 Radha Mitchell – Kelly Shepard 
 Katie Holmes – Pamela McFadden 
 Ben Foster – Big Q
 Paula Jai Parker – Felicia 
 Arian Ash – Corky
 Tia Texada – Asia 
 John Enos III – Leon 
 Richard T. Jones – betjent Cole 
 Keith Nobbs – Adam
 Dell Yount – pizzabud
 Jared Leto – skuespiller

Ekstern henvisning 
 

Amerikanske film fra 2003
Thrillerfilm fra USA
Engelsksprogede film
Film instrueret af Joel Schumacher