kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bill O'Reilly

William James "Bill" O'Reilly, Jr. (født 10. september 1949) er en amerikansk tv-vært, forfatter og politisk kommentator. Han er bedst kendt for at have været vært på Fox' The O'Reilly Factor, hvilket han var fra 1996 til 2017. I denne årrække var han den mest populære nyhedsvært i USA, og han har i sit virke haft stor indflydelse på især republikanske administrationer og politk. Udover sin værtrolle i The O'Reilly Factor har han yderligere været vært på The Radio Factor fra 2002 indtil 2009. O'Reilly er forfatter af en række bøger som f.eks. Pinheads and Patriots  Han beskriver sig selv som politisk neutral og som traditionalist, men betragtes oftest som konservativ og republikansk.

Kontroverser 
I april 2017 blev det kendt, at Fox News har indgået forlig med fem kvinder, der havde anklaget O'Reilly for sexchikane og uanstændig adfærd. Fox betalte kvinderne 13 mio USD. Efter at det blev kendt trak en række store firmaer deres TV-reklamer hos The O'Reilly Factor tilbage. Den 20. april 2017 blev det annonceret, at der efter en "grundig og omhyggelig gennemgang af beskyldningerne", blev aftalt, at Bill O'Reilly ikke ville vende tilbage til Fox News Channel. Siden afskedigelsen hos Fox har han drevet sin egen online podcast med titlen "No Spin News".

Noter

Henvisninger

Eksterne henvisninger 

 O'Reillys hjemmeside
 

Tv-værter fra USA
Personer fra New York
Risbystudierne

Risbystudierne er Nordisk Films filmstudier i Risby som Novaris åbnede i 1960.

Iværksætteren var filminstruktøren Peer Guldbrandsen som slog til da Ny Risbygård, en forhenværende landbrugsejendom og gartneri, blev til salg. Stedet var egnet til filmproduktion, både på grund af den ugenerte beliggenhed med kort afstand til København, og fordi de høje ladebygninger ville være velegnede til studiebrug.
Det krævede en større investering med kapital som blandt andet kunne rejses ved at bortforpagte gårdens 17 tønder land, der stadig hørte til.

Den første film indspillet på Risbystudierne var ”Skibet er ladet med (1960). Senere blev film som Harry og kammertjeneren (1961) og Et døgn uden løgn (1963) indspillet i de tidlige Risbystudierne hvor forholdene var primitive.

Efter en stor brand i 1964 blev studierne genopbygget og udbygget. Det var derefter Nordens største og mest moderne filmstudie. Ved siden af Novaris egne produktioner blev faciliteterne udlejet til, både danske
og udenlandske produktioner. I slutningen af 1960'erne indspillede Novaris både folkekomedier med Dirch Passer og Ole Søltofts sexfilm. Novari gik i konkurs 1971. Herefter fulgte en række ejere, indtil Nordisk Film overtog Risbystudierne i 1982. De fungerede til at begynde med som hjælpefacilitet til studierne i Valby. Men flere og flere spillefilmproduktioner blev lagt ud i Risby, og Valby studierne tog sig af tv-produktioner.
Film som Kampen om den røde ko, Dansen med Regitze, Jydekompagniet og Krummerne 2 - Stakkels Krumme og Tv-serier som
Landsbyen, Bryggeren, Strisser på Samsø og Forsvar er alle optaget i Risby

 
Etableret i 1960
Filmstudier
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Albertslund
Johan Ankerstjerne (filmfotograf)

Johan Valdemar Ankerstjerne (født 17. januar 1886 i Randers, død 18. august 1959 i København) var en dansk filmfotograf og Nordisk Films cheffotograf. Han etablerede i 1932 Johan Ankerstjerne A/S.

Johan Ankerstjerne er begravet på Vestre Kirkegård i København.

Filmografi

Eksterne henvisninger 
 
 

Filmfotografer fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Randers
Tandsten

Tandsten er hårde belægninger, som dannes af mundhulens bakterieflora, spyt og madrester. Vi danner næsten alle sammen tandsten, selvom man børster tænder hver dag.
Bakterierne på tænderne danner plak med tandsten til følge.

Kilder 

Må man selv rense tandsten ?

Tænder
Fosforforbindelser
Erklæring om kvindens og medborgerindens rettigheder

Erklæring om kvindens og medborgerindens rettigheder () er skrevet i 1791 af Marie Gouze under pseudonymet Olympe de Gouges, som en protest mod den nye franske forfatning, som var blevet vedtaget i 1789, men uden blandt andet at give kvinder politiske rettigheder i Frankrig. Erklæringen indledes:

Hun havde ingen succes med sine krav og blev senere henrettet under guillotinen i 1793. Den kvindelige opposition for den franske revolution tav dermed væsentligt og statsborgerskab kom til kun at tilhøre mænd. Kvinders valgret blev først i 1944 indført i Frankrig.

Se også 
Kvindebevægelsen

Noter

Litteratur  
 Eva Maria Lassen, Nanna Damsholt, Grethe Jacobsen, Bente Rosenbeck: Indefra. Europæiske kvinders historie belyst ved kildetekster (1999) Museum Tusculanums Forlag, Københavns Universitet

Eksterne henvisninger 

Historique du droit de vote des femmes   - Officiel fransk hjemmeside om kvinders valgbarhed, også tilgængelig på engelsk, tysk, spansk, italiensk og portugisisk

Menneskerettigheder
Kvindebevægelsen
Litteratur i 1791
Skanderborg Mølle

Skanderborg Mølle blev opført 1851 nær den gamle Silkeborgvej, nu Møllegade, og stod indtil 1935, hvor vindmøllen blev nedrevet.

I midten af 1800-tallet ville man gerne have en vindmølle i Skanderborg, så egnens landboer slap for at køre til Skvæt Mølle, Fuldbro Mølle eller Vester Mølle, men det var svært at få tilladelse fra de offentlige myndigheder til at oprette nye møller, da det var et privilegeret erhverv.

Efter flere afviste ansøgninger fra forskellige interessenter lykkedes det endeligt i 1851 for købmand Lauritz Bang at få tilladelse til at opføre Skanderborg Mølle, beliggende ca. en kilometer uden for købstaden. Den store mølle var opført i hollandsk stil, den murede underetage var 5,5 m. høj, fra mur til hat var der 9,5 m., møllens vinger var 19 m. i radius, og der blev i alt brugt 75.000 mursten. Inventaret bestod af fire kværne, to gryn- og sigtesorteringsværker, og en møllekværn med to sten, trukket af heste. Til mølleren blev der ligeledes opført et beboelseshus og en heste- og kostald med tilhørende jord.

Kort tid efter opførelsen solgte Bang den imidlertid videre, formentlig fordi mølledriften - i kølvandet på Treårskrigen - var blevet frigivet, og møllen derfor ikke længere var så god en investering. Over de følgende år skiftede den ejer et utal af gange, og maskineriet blev udvidet, bl.a. i 1862 med et fransk sigteri, så møllen nu også kunne levere hvedemel og flormel, og i slutningen af 1870’erne med et rugbrødsbageri. Møllen blev købt i 1881 af Peder Sørensen, og han bortforpagtede samtidig bageriet til en bagersvend, som herefter begyndte at levere kager og bagværk. Peder Sørensen begyndte samtidig at sælge sine melprodukter på torvedagene, og i det hele taget gav hans ejerskab mere stabile forhold end hidtil, da han ejede møllen lige indtil sin død i 1913. Herefter blev møllen bestyret og senere overtaget af sønnen Carl Emil Fras Sørensen, som i 1918 nedlagte det vinddrevne mølleri og erstattede det med elektricitet.

I 1926 blev møllen imidlertid solgt til aktieselskabet Peder Hansen A/S, der bl.a. udstykkede en del af møllens jordtilliggender, men ikke havde det store held med at sælge byggegrundene. Da mølleren samtidig ikke kunne få møllen til at give overskud endte det med, at den stod tom i nogle år og forfaldt. Nationalmuseet ikke ville frede den, og en ny ejers overtagelse gik i vasken. Derfor besluttede aktieselskabet at nedrive møllen, hvilket skete i 1935; træværket blev fjernet, og bygningerne solgt til murermester Viggo Holmstol, der indrettede tre boliger heri.

Møllegade og Møllebakken er opkaldt efter Skanderborg Mølle.

Kilder 
"Omkring Vindmøllen i Skanderborg", Kaj Klostergaard. Forlaget Skanderleipzig, 2000, s. 7-20.

Vindmøller i Danmark
Mølle
Generalitets- og Kommissariatskollegiet

Generalitets- og Kommissariatskollegiet var under enevælden fra 1767 til 1808 et generalkommissariat, der havde med de militære etaters økonomisager at gøre. Det blev oprettet ved, at landetatens generalkommissariat i 1763 gik op i et nydannet almindeligt generalkrigsdirektorium, der efter allerede i mellemtiden at være undergået visse forandringer i 1767 afløstes af det nye kollegium. I 1808 blev økonomisager atter udskilte og henlagte under et Generalkommissariatkollegium, under hvilket de der efter forblev til 1848.

Eksterne henvisninger 

Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind IX, s. 550; opslag: Generalkommissariat

Danske myndigheder under enevælden
Etableret i 1767
Ophørt i 1808
David Benioff

David Benioff (født 25. september 1970) er en amerikansk romanforfatter, manuskriptforfatter og tv-producer. Han er medskaber af HBO-serien Game of Thrones.

Tidlige liv 
Benioff blev født David Friedman i New York. Han er søn af Barbara (Benioff) og Stephen Friedman, der er tidligere chef for Goldman Sachs. I sine teenageår ændrede han sit navn til David Benioff, hans mors pigenavn. Han er den yngste af tre børn. Hans familie er af tysk-jødisk og russisk-jødisk afstamning.

Han er en elev fra The Collegiate School og Dartmouth College. I en alder af 22 arbejdede han som klubudsmider og derefter blev en high school-engelsklærer på Poly Prep i Brooklyn, New York. Derudover gik han på University of California Irvine og Trinity College Dublin, og modtog en Master of Fine Arts-grad for et kreativ skrivning program.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Forfattere fra USA
Manuskriptforfattere fra USA
Jøder fra USA
Personer fra New York City
Neurovidenskab

Neurovidenskab involverer de faglige specialer inden for videnskaben, som studerer nervesystemet. Denne videnskabelige gren samarbejder med en række forskellige faglige discipliner som medicin (herunder neurologi, psykiatri, neurokirurgi og neurofysiologi), molekylærbiologi, neuropsykologi, matematik, kemi og fysik. Inden for feltet forskes bl.a i molekylære, cellulære, udvikling, adfærd og kognitive aspekter af nervesystemet.

Det videnskabelige studie af nervesystemet, udviklede sig særligt i anden halvdel af det 20. århundrede. Her blev det muligt at forstå, med flere detaljer, de komplekse processer i enkelte neuroner.

Referencer

Litteratur

Fodnoter
Børøybroen

Børøybroen (norsk: Børøybrua) er en bjælkebro som går over Børøysundet mellem Børøya og Stokmarknes på Hadseløya i Nordland fylke i Norge. Sammen med Hadselbroen knytter den Hadseløya til Langøya. Børøybroen er 326 meter lang og har en gennemsejlingshøjde på 15 meter . Den er en del af riksvei 82.

Børøybroen blev officielt åbnet 1. juli 1967, som den første af de længere broer i Vesterålen. Hadsel kommune finansierede og byggede broen, efter at kommunen havde købt Børøya i 1963. Børøybroen fik bygget fortov på i 1980'erne.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Billede af broen set fra syd. 

Bjælkebroer
Nordlands geografi
Hadsel
Broer i Norge
De apokalyptiske ryttere

De apokalyptiske ryttere (De fire apokalyptiske ryttere også kendt som Apokalypsens fire ryttere) er beskrevet i kapitel seks i Johannes' Åbenbaring, som er den sidste bog i den kristne bibel. De er symbolske beskrivelser af begivenhederne, der vil foregå i Apokalypsen, Jordens endeligt. Ryttere fremkommer på en hvid, en rød, en sort og en bleg hest. De symboliserer de destruktive kræfter krig, erobring, hungersnød og død. Kun Døden er nævnt direkte i bibelteksten.

Fortolkning 

De apokalyptiske ryttere viser sig, når de første fire af de syv segl af en rulle eller en bog, som apostlen Johannes ser i sin åbenbaring, åbnes af Guds lam og Løven af Judas stamme. Den sejrrige kriger på den hvide hest er en militær leder eller Konge, som er hvid (ren) og ophøjet. Rytteren på ildrøde hest med et stort sværd, der skal "tage freden fra jorden, så folk myrder hinanden" symboliserer krig. Rytteren på den sorte hest har et par vægtskåle med sig, som han angiveligt bruger til at måle (veje) fødevarer. Det kan indebære manglende varer eller nød. Og den sidste rytter hedder Døden og sidder på en bleg hest med "helvede" (Hades). Dette er ment som en sygelig farve, som et symbol på skadedyr eller sygdom. Teksten opsummerer de fire ryttere og siger, at "de fik givet magt over en fjerdedel af jorden, til at dræbe med sværd og sult og pest og jordens vilde dyr." Dette billede kan ses som en parallel til tegnet på slutningen af verden i Matthæus 24/25 og Lukas Åbenbaringen 21:6

Kilder/henvisninger 

 Johannes Åbenbaring, med kapitel 6 "De syv segls plager" åbnes der for trængslerne ().
 Mosbech, Holger (1943). Johannes' Aabenbaring. Kbh: Gyldendal. Blandt andet siderne IX, 123, 135, 148, 150
 Bibelen (1. udgave, 8. oplag 1995) 
 

Kristen eskatologi
Kristen teologi
Fiktive personer
Electric (Pet Shop Boys-album)

Electric er det 12. studiealbum fra den engelske synthpop duo Pet Shop Boys udgivet den 12. juli 2013. Det blev udgivet på bandets eget og nystiftede selskab, x2, (udtales 'times 2, på dansk: 'gange 2') og det er dermed første gang i 27 år, bandet ikke udgiver på pladeselskabet Parlophone. I England var Electric BBC Radio 2's Ugens Album fra den 8. august 2013. I Danmark opnåede albummet en andenplads på Tracklisten. 

På albummet medvirker rapperen Example. De fleste af sangene er skrevet af Tennant og Lowe selv, dog er sangen "The Last to Die" skrevet af Bruce Springsteen i 2007.

Baggrund 
Pet Shop Boys indspillede albummet i London, Berlin og Los Angeles fra november 2012 til april 2013. Den 30. april oplyste duoen på deres hjemmeside, at de havde indspillet albummet i løbet af de seneste seks måneder. Navnlig sangen "Fluorescent" var skrevet og indspillet i løbet af den seneste måned. Stuart Price blev valgt som producer, fordi Pet Shop Boys ønskede at lave en elektronisk dance-plade. Price udtalte på den baggrund, at hans mål var at give hver sang "an euphoric, fresh feel to it". Albummet fik derfor en mere danseinspireret karakter i modsætning til den noget mere afdæmpede forgænger "Elysium" fra 2012.

Anmeldelser 
Albummet blev generelt positivt modtaget af de danske anmeldere. Soundvenue gav 5 ud af 6 stjerner og Ekstra Bladet 4 ud af 6 stjerner.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Pet Shop Boys officielle hjemmeside 

Album fra 2013
Mærsk Mc-Kinney Møller (skib)

M/S Mærsk Mc-Kinney Møller er det første skib i Maersk Lines nye Triple E klasse containerskibe. Skibet har en af de største lastekapaciteter i TEU kun 1000 mindre end verdens største: MSC's fire søsterskibe, og er det længste skib i service i verden fra 2013. Skibet blev bygget til Maersk af Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering (DSME) i Sydkorea og trådte tjeneste i juli 2013. Hun blev opkaldt efter Mærsk Mc-Kinney Møller, administrerende direktør for Maersk mellem 1965 og 1993. Skibet er det første af en planlagt klasse af 20 identiske skibe.

Sammen med sit søsterskibe er Mærsk Mc-Kinney Møller verdens største og mest effektive containerskib i drift ved lanceringen i 2013, med en længde på 399 m og med en lastekapacitet på 18.270 TEU containere. Effektiviteten maksimeres af brændstofeffektive motorer og en maksimal hastighed på 23 knob, som reducerer brændstofforbruget og kuldioxidemissionerne med 20 % i forhold til den tidligere mest effektive fragtskib. Under normal drift er skibet bemandet med en besætning på 19.

Galleri

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Triple-E stories  på worldslargestship.com

Skibe fra Danmark
Maersk Line
Tyske grevekonger

Grevekonger er en betegnelse, som den tyske middelalderhistoriker Bernd Schneidmüller (født 1954) bruger om de tyske konger fra 1273, og indtil habsburgerne endeligt overtog kronen i 1438.

Der var ti grevekonger:

 Rudolf 1. af Habsburg, konge (1273-1291)
 Adolf af Nassau, konge (1292-1298)
 Albrecht 1. af Habsburg, konge (1298-1308)
 Henrik 7. af Luxemburg, konge fra 1308, kejser (1312-1313)
 Ludvig 4. af Bayern, konge fra 1314, kejser (1328-1347), Wittelsbach
 Karl 4. af Luxemburg, tysk konge fra 1346 (genvalgt i 1347), kejser (1355-1378), konge af Bøhmen.
 Wenzel 4. af Luxemburg, tysk konge (1378-1400), konge af Bøhmen.
 Rupert af Rhinen (eller Ruprecht af Pfalz), konge (1401-1410), Wittelsbach
 Jobst af Mähren, konge (1410-1411), Luxemburg
 Sigismund af Luxemburg, tysk konge fra 1410, kejser (1433-1437), konge af Bøhmen.

Betegnelsen grevekonger er dog ikke generelt accepteret i videnskaben om historien. Faktisk var kun Rudolf 1., Adolf af Nassau og Henrik 7. rigsgrever. De andre tyske konger i perioden var enten hertuger, kurfyrster eller konger af Bøhmen.

Litteratur 
 Bernd Schneidmüller: Die Kaiser des Mittelalters, C. H. Beck, München 2006, .

Tyskland i middelalderen
Tysk-romerske rige
Christian Ludwigs

Christian Ludwigs (11. november 1877 i Skanderborg – 19. august 1930 i Aalborg) var en dansk biskop i Aalborg Stift fra 1915–30.

Han blev Ridder af Dannebrogordenen 1918, Dannebrogsmand 1921 og Kommandør af 2. grad 1926.

Han er begravet på Almen Kirkegård i Aalborg.

Kilde 
 Kraks Blå Bog 1929

Eksterne henvisninger 
 
 Biografi i Dansk Biografisk Leksikon

Biskopper over Aalborg Stift
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kommandører af Dannebrog
Personer fra Skanderborg
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Caspar Wegener

Caspar Frederik Johansen Wegener (født 16. december 1851 i Halsted, død 24. juni 1930 i Nykøbing Falster) var en dansk præst, der var biskop i Lolland-Falster Stift fra 1907–22.

Han blev Ridder af Dannebrogordenen 1905, Kommandør af 2. grad 1911, Dannebrogsmand 1915 og Kommandør af 1. grad 1923.

Han er begravet på Østre Kirkegård i Nykøbing Falster.

Kilde 
 Kraks Blå Bog 1929

Eksterne henvisninger 
 
 Biografi i Dansk Biografisk Leksikon

Biskopper over Lolland-Falsters Stift
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kommandører af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Caspar Wegener (flertydig)

Caspar Wegener er navnet på flere personer:

 C.F. Wegener (1802-1893) – dansk kongelig historiograf og gehejmearkivar
 Caspar Wegener (1851-1930) – dansk biskop
Musikkens Plads

Musikkens Plads er en plads i Aalborg. Pladsen er indkørsel til Musikkens Hus og bydelen Østre Havn.

Pladsen går fra Nyhavnsgade ned til Limfjorden, hvor pladsen åbner sig i en plint, som er højere end niveauet omkring området. 

Helhedsplanen for området omkring Musikkens Hus er tegnet af Arkitektfirmaet C. F. Møller. Musikkens Hus er tegnet af Coop Himmelb(l)au.

Referencer 

Gader i Aalborg
Torve og pladser i Aalborg
Pyrrhula

Pyrrhula (dompapslægten) er en slægt af spurvefugle, der er udbredt med syv arter i Europa og Asien. Den største udbredelse har arten dompap (Pyrrhula pyrrhula), der også yngler i Danmark.

Arterne i denne slægt har et kort og tykt næb, hvor næbryggen er stærkt krummet. Overhaledækfjerene er lange og når over halvvejs ud på halen. De to køn har forskellig fjerdragt. Mange af arterne findes i himalayaområdet.

Pyrrhula kommer af græsk og betyder "ildrød".

Arter 
Nogle af arterne i slægten Pyrrhula:
 Dompap, Pyrrhula pyrrhula
 Grå dompap, P. nipalensis
 Azorerdompap, P. murina

Kilder og eksterne henvisninger 
 Finn Salomonsen og Gustaf Rudebeck (red.), Danmarks Fugle, bind 2. Branner og Korch, København, 1960'erne.
 Danske navne på alverdens FUGLE Arkiveret version fra juli 2013.
 Gill, F & D Donsker (Eds). 2015. IOC World Bird List (v 5.1). . Arkiveret

Finker
Taylorrapporten

Taylorrapporten, officielt Hillsborough Stadium Disaster Inquiry Report, er en rapport, som opsummerede resultaterne af Lord Taylor Gosforths efterforskning af Hillsborough-katastrofen på Hillsborough Stadium i Sheffield i 1989, hvor 96 Liverpool-fans mistede livet. Den midlertidige rapport blev offentliggjort i august 1989, og den endelige rapport blev offentliggjort i januar 1990. Undersøgelsen var med til at fastslå årsagerne til ulykken, og kom med anbefalinger til at undgå lignende ulykker i fremtidens sportsbegivenheder.

Taylorrapporten konkluderede, at den største årsag til ulykken var politiets manglende evne til at etablere kontrol. I rapporten anbefales det, at alle større stadioner skal bygges således, at der udelukkende findes siddepladser. The Football League i England og Scottish Football League i Skotland indførte herefter regler, der kræver, at klubber i de to øverste divisioner udelukkende må have siddepladser. 

Andre anbefalinger fra Taylorrapporten omfatter områder såsom salg af alkohol i stadion, barrierer, hegn, tælleapparater og billetpriser.

Liverpool F.C.
Lodbjerg Fyr

Lodbjerg Fyr er et fyr ved Vesterhavet  i Lodbjerg Sogn i Thisted Kommune, tidligere Sydthy Kommune. Fyrtårnet er 35 meter højt, og lyset er med bakke og tårn 48 meter over havet.

Det fredede fyr  er stadig i drift, og lyser med to hvide blink hvert 20. sekund. Det er  opført i 1883 af granitblokke fra Bohus i Sverige. Det ligger vest for Lodbjerg Klitplantage, og ud mod havet mod vest ligger den   særprægede kystklint, "Sorte næse", som er op til 10 meter høj og består af moræneler. Fyret ligger i Nationalpark Thy, og mod nord ligger de store klitheder der udgør Natura 2000-område nr. 43 Klitheder mellem Stenbjerg og Lodbjerg. Mod syd ligger søerne Flade- og Ørum Sø, og længere mod syd Agger Tange og Krik Vig. Det er muligt at komme op i tårnet i dagtimerne.

Referencer

Eksterne henvisninger

 Om Lodbjerg Fyr  på danmarksnationalparker.dk
 Lodbjerg Fyr og Kystklint  på naturstyrelsen.dk

Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Thisted Kommune
Etableret i 1883
Fyrtårne i Danmark
Schwann-celle

Schwann Celle eller Schwannske celler er en gliacelle-type knyttet til det perifere nervesystem, hvis funktion er at give stabilitet og isolation til nervecellernes udløbere (aksoner). Små aksoner omgives primært af Schwann cellernes cytoplasma, som betegnes den Schwannske skede. Denne skede kan dække flere 100 mikrometer af aksonet og omgive op til 30 aksoner. Ved større aksoner danner Schwann cellen en lipidholdig myelinskede. Myeliniseringen foregår ved at Schwann cellen danner en spiral med dets egen cellemembran omkring aksonet. Cellemembranen presses sammen i lameller og cytoplasmaet fortrænges fra rummet mellem lamellerne, og lægger sig perifert omkring den ny dannede myelinskede.

Referencer

Litteratur 
 

Gliacelle
Sildefamilien

Sildefamilien (Clupeidae) er en taksonomisk familie af benfisk. De fleste arter er marine, men nogle kan leve i ferskvand. Visse arter lever i havet, men vandrer op i ferskvand for at forplante sig. Arterne i sildefamilien lever sædvanligvis i stimer og ernærer sig af plankton.
Sardin

Sardin (Sardina pilchardus), også kaldet europæisk sardin eller almindelig sardin, er en fiskeart, som tillhører sildefamilien, og som lever i saltvand i det nordøstlige Atlanten, Sortehavet og Middelhavet på dybder mellem 10 og 100 m. Den er den eneste art i sin slægt, Sardina, men der findes nærtbeslægtede fiskearter, som fanges og sælges under navnet "sardin" eller "sardiner", fx Sardinops sagax.
Den konserveres i smør eller vegetabilsk olie især i Frankrig, Nordafrika og Portugal og serveres med ristet brød og citron. 

Sardiner spiser plankton, som er små organismer der flyder frit rundt i havet. 

Sildefamilien
Ansjos

Ansjos eller europæisk ansjos (Engraulis encrasicolus) er en lille planktonspisende saltvandsfisk. Ansjosen forekommer langs det østlige af atlanterhavkysten, fra Sydnorge til Angola, samt i Middelhavet og Sortehavet.

Ansjoser anvendes bl.a. til produktion af fiskeolie. Det anslås, at 43 % af den fiskeolie, der produceres, stammer fra ansjoser. Saltede ansjoser kaldes sardeller.
Japansk ansjos

Japansk ansjos (Engraulis japonicus) er en lille planktonspisende saltvandsfisk. Den findes i Stillehavet. Japansk ansjos indgår i familien Engraulidae.

Eksterne henvisninger 

Ansjoser