kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Prinsesse Stéphanie af Monaco

Prinsesse Stéphanie af Monaco (Stéphanie Marie Élisabeth Grimaldi; født 1. februar 1965) er en monegaskisk prinsesse, der er det yngste barn af Fyrst Rainier 3. af Monaco og den amerikanske skuespillerinde Grace Kelly. 

Stéphanie er søster til Monacos nuværende fyrste Albert 2. og Prinsesse Caroline.

Biografi 

Prinsesse Stépahnie blev født den 1. februar 1965 i Fyrstepaladset i Monaco som det tredje barn af Fyrst Rainier 3. af Monaco og den tidligere amerikanske skuespillerinde Grace Kelly. Hun er af irsk, britisk, amerikansk, tysk, fransk, belgisk og monegaskisk afstamning. Hun har to ældre søskende, Prinsesse Caroline og Fyrst Albert 2. af Monaco.

Prinsesse Stéphanies mor Fyrstinde Grace døde den 14. september 1982, dagen efter at hun og Prinsesse Stéphanie var udsat for en bilulykke på vej hjem til Monaco efter et besøg i Frankrig.

Eksterne henvisninger 

Huset Grimaldi
Prinsesser
Personer fra Monaco
Tinker

Tinker eller Irish Cob  er en mellemsvær  koldblodshest mellem 135 og 170 cm i stangmål. Den stammer fra Irland, hvor dens tilnavn Tinker er en nedsættende betegnelse for de romaer,  der brugte den som køre-, ride- og arbejdshest. I USA bruges tilnavnet Gypsy Horse eller Gypsy Vanner Horse. Den er rolig, tålmodig, venlig og alsidig. Den er hyppigst broget, sort og fuks. Alle farver og aftegn er godkendt.

Hesteracen er udbredt i Europa og USA.

Beskrivelse 
Racen har en kort ryg med meget højt ansat hals. Halsen er kraftig og kort. Den har stærke ben, med  meget hovskæg. Hovedet er stort med middellange ører og venlige øjne som tit er blå (glasøjne). Romernæse er uønsket. Den har en blød, lidt firkantet, men afrundet mule. Sommetider med "overskæg". Den er kraftigt bygget med stærke muskuløse ben og en bred æbleformet bagpart. Kraftig man og hale ønskes. I dansk tinkerforening arbejder man med tre typer af tinkere i erkendelse af tinkeren/irish cob'en i type og brug er alsidig.

Temperament og brug 
Racen har et blidt  temperament og egner sig godt som familiehest. Den er rolig, tålmodig, lærenem og ikke mindst samarbejdsvillig. På grund af dens styrke kan den både rides af store som små. Den er nervefast og  utrolig god som skovturshest. Den er intelligent og knytter sig hurtigt til mennesker. Den kan bruges til rideskole, western, tur- og handicapridning. Og selv om den er koldblod, kan den gå lettere dressur. Og den springer godt i betragtning af dens kraftige, tunge bygning. Tinkeren/irish cob'en  er også en fænomenal kørehest. Den bruges også meget til showridning og i cirkus på grund af deres smukke hårlag og fremtoning.

Historie
Tinkeren var en krydsning af flere hesteracer. Blandet andet Welsh cob, shire, clydesdale  sandsyndligvis også flere af de  britiske racer. Det vigtigste for de rejsende folk har været, at det var en stærk, sund og stadig økonomisk hest. Tinkeren /irish cob'en er efterhånden nogenlunde typefast, men en af racens store styrker og charme, er de mange farver og størrelser. De mange brogede heste skyldes at disse heste var billige, da farven er uønsket blandt militærheste. I juli 1998 blev racen EU-godkendt og registreret ved  Videncenter for Landbrug i  en datter stambog til Nederlands Stamboek voor Tinkers i Holland.  Den Hollandske forening  er ikke er en datterstambog til den Irske forening.

Kilder og henvisninger

Hesteracer
Eugène Scribe

Augustin Eugène Scribe (24. december 1791 – 20. februar 1861) var en fransk dramatiker og librettist.

Scribe stammede fra en købmandsfamilie og begyndte at studere jura ved Sorbonne. I studietiden beskæftigede han sig mere og mere med litteratur, og efter de første små succeser afbrød han studierne. Han debuterede i 1811 med stykket Le dervis, som han skrev sammen med Germain Delavigne. Gennembruddet kom i 1815 med Une nuit de la garde nationale.

Scribes teaterstykker, for det meste vaudeviller, blev ofte skrevet i samarbejde med andre. Hovedemnet er samtidens borgerskab. Stykkerne er ofte enkle og uden social kritik og står i kontrast til de romantiske stykker fra samme periode som Victor Hugos.

Scribe skrev også librettoer til operaer for næsten alle de store komponister i Frankrig og Italien i sin samtid. Han samarbejdede i den forbindelse med Giacomo Meyerbeer ved flere lejligheder og skrev også for Giuseppe Verdi, Vincenzo Bellini, Daniel Auber, Fromental Halévy, François Boieldieu, Gaetano Donizetti og Gioacchino Rossini.

Han blev valgt ind i Det franske akademi i 1834.

Litteratur 
 Erik Aschengreel, Engang den mest spillede : Studier i Eugène Scribes teater i Frankrig og Danmark, G. E. C. Gad, 1969. (Studier fra Sprog- og Oldtidsforskning. Udg. af Det filologisk-historiske Samfund, Nr. 271).

Eksterne henvisninger 

 

Librettister fra Frankrig
Dramatikere fra Frankrig
Fransksprogede forfattere
Franskmænd i 1800-tallet
Hvem der først bliver vred

Hvem der først bliver vred er et klassisk dansk folkeeventyr nedskrevet af Svend Grundtvig i slutningen af 1800-tallet.

Handling 

Tre brødre sendes på skift ud for at finde arbejde. De kommer efterhånden i tjeneste på en gård ejet af en trold. Trolden indgår en aftale med hver af brødrene om et halvt års tjeneste som karl på gården for en skæppe sølvpenge. Trolden bryder sig ikke om dårligt humør, og han aftaler med dem, at hvis de bliver vrede på ham, inden det halve års tjeneste er afsluttet, må trolden skære en rem af bug og bag og strø salt og peber i sårene, og desuden må de forlade gården med hvad de har optjent.

Hvis trolden derimod bliver vred først, vil han lide samme skæbne, og karlen kan forlade gården med pengene. Alle tre accepterer aftalen. De to ældste, Per og Povl, bliver begge vrede, da de nægtes mad af trolden, der hver dag peger på et skilt med ”Ingen mad i dag, men i morgen”. De to brødre må vende hjem med salt og peber i bug og bag. Den yngste søn, Tosse Hans, er dumsnu og vender troldens prøvelser til egen fordel. Da trolden fx beder ham om at vaske troldeungen Satan både indvendig og udvendig, sprætter Hans ungen op for at kunne rengøre den. Til sidst bliver trolden vældig vred og lider samme skæbne som Per og Povl. Hans forlader gården med en skæppe sølvpenge og familien hører aldrig mere til trolden.

Morale 
Som i mange andre folkeeventyr rummer ”Hvem der først bliver vred” eller Noget nær narret en morale. Moralen kan karakteriseres ud fra flere forskellige ordsprog som:

 ”Man skal ikke skue hunden på hårene” – Tosse Hans anses ikke som den kloge af brødrene alligevel er det ham, der klarer udfordringen.
 ”Man skal passe på, hvad man siger” – Tosse Hans tager troldens ord for pålydende, så trolden til sidst bliver vred, da han mister alt, hvad han ejer inklusive kone og barn.
 ”Man skal være mod andre som man gerne selv vil behandles” – Trolden ender med at blive straffet for den hårde måde, han tidligere har behandlet sine ansatte på. Hvis trolden havde været en ordentlig arbejdsgiver så var Tosse Hans ikke gået imod ham.

Skæmte- eller trylleeventyr 
Hvem der først bliver vred bærer træk fra begge af folkeeventyrets undergenrer. Det kan forstås som et trylleeventyr i kraft af trolden og hans familie, som er en del at det overnaturlige. Denne tilstedeværelse af en grim og usympatisk trold som antagonist, forbliver det eneste overnaturlige ved folkeeventyret, og funktionen er muligvis kun en retfærdiggørelse af troldens groteske skæbne. Som skæmteeventyr indeholder det først og fremmest den elementære modsætning "rig og fattig", hvor protagonisten er den fattige yngste søn, som er mod den velhavende gårdejer/trold. Troldene samler sig endda til et bryllup, hvor beskrivelsen tyder på en latterliggørelse af adelen og dem, der føler sig bedre.
"Der var en stor forsamling ved det troldebryllup. Der var trolde med hale og trolde uden hale, der var dem, der havde to haler, det var de allerfornemste, og ved sådan en højtidelig lejlighed, så bar de halerne uden på klæderne."

Kilde 
 Eventyret kan læses i Eva Heltberg: Sproget i litteraturen, Gyldendal 2007, s. 325-332.

Folkeeventyr
Paul Davis

Paul Vincent Davis (født 9. december 1961 i London, England) er en tidligere engelsk fodboldspiller, der spillede som midtbanespiller hos Arsenal F.C. i England. Han var tilknyttet klubben i hele 18 år, og spillede for den over 350 ligakampe. Han var med til at vinde blandt andet to engelske mesterskaber og Pokalvindernes Europa Cup i 1994.

Davis afsluttede sin karriere med kortvarige ophold i norske Stabæk og Brentford F.C. i England.

Titler 

First Division
 1989 og 1991 med Arsenal F.C.

FA Cup
 1979 og 1993 med Arsenal F.C.

Football League Cup
 1987 og 1993 med Arsenal F.C.

Charity Shield
 1991 med Arsenal F.C.

Pokalvindernes Europa Cup
 1994 med Arsenal F.C.

Eksterne henvisninger 
 Footballdatabase.eu spillerinfo

Fodboldspillere fra England
Fodboldspillere fra Arsenal F.C.
Fodboldspillere fra Brentford F.C.
Fodboldspillere fra Stabæk Fotball
Marcel Achard

Marcel Achard (5. juli 1899 i Sainte-Foy-lès-Lyon i Frankrig – 4. september 1974) var en fransk forfatter af skuespil og filmmanuskripter.

Hans første betydelige succes kom i 1923 hvor den kendte skuespiller-regissør Charles Dullin satte hans skuespil Voulez-vous jouer avec moâ? (Vil De gerne lege med mig?) op, en sensitiv og delikat komedie om livet i en cirkus og dens klovner. Dette skuespil lagde et mønster som blev gentaget i de fleste af hans følgende værker – at han blandt andet koncentrerede sig om kendte typer og situationer fra den traditionelle italienske genre Commedia dell'arte.

Han blev indvalgt i det franske akademi i 1959.

Eksterne henvisninger 
 

Dramatikere fra Frankrig
Manuskriptforfattere fra Frankrig
Franskmænd i 1900-tallet
Den Danske Sommerskole

Den Danske Sommerskole er en selvstændig selvejende institution, der virker i tæt samarbejde med Danes Worldwide.

Sommerskolens formål er at arrangere skolevirksomhed for børn af danske i udlandet for herved at fremme kendskabet til dansk sprog og kultur. Dette sker normalt i form af et 3 ugers ophold i Danmark på nøje udvalgte efterskoler, som Sommerskolen arbejder tæt sammen med. Virksomheden gennemføres i samarbejde med Danes Worldwide og Danske Privatskoler.

Sommerskolerne medvirker til at knytte stærke bånd mellem danskere i udlandet og deres børn, giver livslange venskaber, og er en måde for venner og familie at være sammen på, samtidig med at de er tæt på en bærende del af den danske kultur.

Sommerskolen har egen bestyrelse, men får sekretariatsbetjening fra Danes Worldwide.

Eksterne henvisninger 

Den Danske Sommerskole
 Danes Worldwides hjemmeside

Sommerskole
Etableret i 1981
Alphonse Juin

Alphonse Pierre Juin (16. december 1888 – 27. januar 1967) var den sidste marskal af Frankrig. 

Under anden verdenskrig kommanderede han det franske ekspeditionskorps i den femte amerikanske armé som brød gennem Gustavslinien under slaget om Monte Cassino i 1944. Han tjenestegjorde fra 1912 til 1962 og var medlem af Académie française.

Eksterne henvisninger 

Militærfolk fra Frankrig
Modtagere af Militær Medalje (Frankrig)
Nicola Cabibbo

Nicola Cabibbo (født 10. april 1935 i Rom, død 16. august 2010 sammesteds), var en italiensk fysiker, som var præsident for Italiens Nationale Institut for Kernefysik mellem 1983 og 1992. Siden 1993 var han præsident for Den katolske kirkes videnskabsakademi, Pontificia Academia Scientiarum. Cabibbo er bedst kendt for sit arbejde med svag kernekraft, hvor forbogstavet i hans efternavn er en del af den såkaldte CKM-matrise. De to andre initialer tilhører Kobayashi Makoto, der fik Nobelprisen i fysik 2008 og Masukawa Toshihide.

Cabibbo har vært tilknyttet CERN i flere perioder og han var gæsteprofessor ved laboratoriet i 2004.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Unitary Symmetry and Leptonic Decays, Cabibbo, Physical Review Letters 10, 531-533 (1963)
 En Cabibbo-biografi fra Istituto e Museo di Storia della Scienza (på italiensk)

Fysikere fra Italien
Personer med tilknytning til CERN
Al-Walid 1.

Al-Walid ibn Abd al-Malik (arabisk: الوليد بن عبد الملك) eller Al-Walid 1. (668 – 715) var kalif af Umayyade-kalifatet fra 705 indtil 715.

Umayyade-kalifatet
Kaliffer
Nicolai Elias Tuxen

Nicolai Elias Tuxen (født 21. november 1810 i Frederikshavn, død 11. december 1891 i København) var en dansk søofficer, søn af Peder Mandrup Tuxen, far til Nicoline og Laurits Tuxen.

Tuxen blev søofficer 1829 og avancerede i 1854 til orlogskaptajn. Han lagde sig tidlig efter studiet af skibskonstruktion og maskinvæsen, ansattes 1832 som lærer ved Søkadetakademiet, studerede teknik i udlandet 1843—1845 og blev 1846 bestyrer af mekanik- og hydraulikvæsenet på Orlogsværftet. I april 1864 blev han udnævnt til bestyrer for hele skibsbyggeriet på Orlogsværftet, og da han i juni 1868 officielt blev afskediget fra søofficerskorpset, fik han i stedet titlen "direktør for skibsbygning og maskinvæsen", en post, han beholdt indtil 1883.

Tuxen har gjort sig bemærket her som grundlægger af dokken, ved skibsbyggeriets overflytning fra Gammelholm til Nyholm, ved udviklingen af flåden fra sejl- til dampskibe og senere til jern- og stålpanserskibe og meget andet. Ved sin afsked fik Tuxen rang som kontreadmiral.

Som politiker har han også spillet rolle: valgt til den grundlovgivende rigsforsamling 1848, derefter medlem af Folketinget fra 1852—1854 og 1855—1858 og af rigsrådet fra 1856—64, kongevalgt medlem af Landstinget fra 1873; ligeledes har han været virksomt medlem af mange vigtige kommissioner, hvoriblandt flere forsvarskommissioner; på sine ældre dage syslede han også med litterære forsøg.

Noter

Kilder 
 
 R. Steen Steensen, Vore panserskibe, (Marinehistorisk Selskab, 1968)

Eksterne henvisninger 

 Biografi i Dansk biografisk Leksikon, 1. udgave
 Biografi i Dansk biografisk Leksikon, 2. udgave

Admiraler fra Danmark
Skibsbyggere fra Danmark
Medlemmer af Rigsrådet (1855-1866)
Medlemmer af Den Grundlovgivende Rigsforsamling
Folketingsmedlemmer i 1850'erne
Landstingsmedlemmer i 1870'erne
Landstingsmedlemmer i 1880'erne
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Personer fra Frederikshavn
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Modtagere af Fortjenstmedaljen i guld
Nicolai Elias
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Salmonsens
Surat

Surat eller Suryapur er en by i Indien. Byen ligger i delstaten Gujarat, 22 km fra Taptiflodens udmunding i det Arabiske Hav.

I 2005 havde byen 2.894.504 indbyggere, hvilket gør den til den næststørste i Gujarat efter Ahmedabad og verdens 80. største (2005), ifølge FN. Surat har en del handel, tekstil- og fødevareindustri. Byen har også meget guld- og sølvhåndværk. Byen er den næststørste handels-hub i det vestlige Indien efter Mumbai, der ligger 280 kilometer længere mod syd.

Surat var Indiens vigtigste handelsby i 1600-tallet. Byen havde eksport af tøj, tekstiler og guld. I 1608 etablerede Storbritannien sin første indiske handelsplads i Surat.

 
Byer i Gujarat
Havnebyer i Indien
De eneste to

De eneste to er en dansk duo bestående af de to sangere og sangskrivere Simon Kvamm og Peter Sommer.

Historie  
De Eneste To debuterede med singlen "Morten" den 16. august 2010. Singlen modtog guld for 15.000 downloads året efter. 

Duoen udgav sit selvbetitlede debutalbum den 11. oktober 2010. Albummet fik overvejende positive anmeldelser, og modtog i januar 2011 platin for 20.000 solgte eksemplarer. I forbindelse med udgivelsen proklamerede Simon Kvamm, at duoen ikke var ment som et "hyggeprojekt", men i juni 2011 annoncerede gruppen, at de ville holde pause på ubestemt tid efter at have spillet på Grøn Koncert hen over sommeren. For at markere afslutningen på det første kapitel af De Eneste To, udkom remix ep'en Det lyder radikalt digitalt den 15. august 2011. Udgivelsen indeholder remixes fra bl.a. Carsten Heller, Filur og Asger Baden. 

Peter Sommer udtalte i august 2011 at gruppen havde planer om at udgive endnu et album inden for en horisont på "mellem to og fire år."

Under Roskilde Festival 2011 medvirkede Simon Kvamm og Peter Sommer i DR2-programmet Roskilde Festival 2011. Her fortalte de om deres oplevelser med festivalen og om sangen "Den lige vej".

Ved Danish Music Awards 2011 var gruppen nomineret i kategorierne, Årets danske album, Årets danske sangskriver, Årets danske gruppe, Årets danske livenavn samt Årets publikumspris.

De Eneste To har beskrevet deres musik som "industrial folk" og "singer/song-writer-techno". Live og i studiet suppleres duoen af Simon Kvamms bror, Stefan Kvamm og Árni Bergmann.

I oktober 2013 kunne Peter Sommer og Simon Kvamm fortælle, at arbejdet på deres fælles album nummer to var påbegyndt.  Førstesinglen "Sult" fra dette album blev udgivet den 15. august 2014.

Diskografi

Album 
 De Eneste To (2010)
 Dobbeltliv (2014)

EP'er 
 Det lyder radikalt (2011)
 Friday I'm In Love (2015)

Singler

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Kilder 

Musikgrupper fra 2010
 
Har spillet på Roskilde Festival
Duoer
Grūtas Park

Grūtas Park (uofficielt kendt som Stalins verden; ) er en skulpturpark med sovjettidens  statuer, og andre minder fra litauisk SSRs tid. Parken blev grundlagt i 2001 og ligger i nærheden af Druskininkai, omkring 130 km sydvest for Vilnius, Litauen.

Historie  
Efter Litauens uafhængighed i 1990 blev mange af sovjettidens statuer revet ned og smidt forskellige steder. Viliumas Malinauskas, som anlagde parken, anmodede de litauiske myndigheder om at overdrage skulpturerne til ham, så han kunne oprette en skulpturpark i Dzūkija nationalpark. Parken er indrettet som en Sibirisk interneringslejr med træfortove, vagttårne, og hegn. 

Oprettelsen mødte modstand, og dens eksistens er stadig kontroversiel. Nogle ideer blev ikke tilladt, blandt andet transport af de besøgende i gamle togvogne fra 2. verdenskrig. Siden 2007 har syv litauiske billedhuggere rejst krav om kompensation for kommerciel udnyttelse af deres kunstværker.

Parken har legeplads, mini-zoo og caféer, der indeholder minder fra sovjettiden. Med mellemrum afholdes sovjetisk inspirerede festivaler.

Udstillingen  
Parken, der består af 86 statuer af 46 forskellige billedhuggere, er organiseret i temaer. Alle statuerne afbilleder sovjetiske eller socialistiske aktivister, mange af dem litauere. Der er blandt andet skulpturer af de vigtigste kommunistiske ledere og tænkere: Vladimir Lenin, Joseph Stalin og Karl Marx. Skulpturer af grundlæggerne af Litauens Kommunistiske Parti: Zigmas Aleksa-Angarietis og Vincas Mickevičius-Kapsukas og officerer fra Den Røde Hær: Feliksas Baltušis-Žemaitis og Jeronimas Uborevičius.

Det "sovjetiske tema" indeholder skulpturer af de fire ledende litauiske kommunister, der blev myrdet i kølvandet på statskuppet i 1926, og aktivister fra den litauisk-sovjetiske krig fra 1918-1919. Det "røde tema" indeholder skulpturer af sovjetiske partisaner bl.a. Marytė Melnikaitė. I parken findes en udstillingsbygning med minder fra fængslingen og deportationen af de litauiske "skovbrødre", der, efter at have samarbejdet med tyskerne under besættelsen, opretholdt væbnet modstand mod den litauiske regering frem til 1952.

Eksterne henvisninger  
 Grutas Parks officielle hjemmeside  

Litauens historie
Seværdigheder i Alytus amt
Etableret i 2001
Druskininkai kommune
UEFA Cup 1974-75

UEFA Cup 1974-75 var den fjerde udgave af denne turnering. Finalerne blev samlet vundet af Borussia Mönchengladbach over FC Twente fra Holland.

Dansk fodbold havde 2 klubber med. Begge blev slået ud efter blot en runde. Randers Freja på udebanemål af Dynamo Dresden efter to gange uafgjort. KB af Atletico Madrid efter smal sejr hjemme.

I denne tabel er udebaneresultaterne markeret med kursiv.

1974-75
Fodbold i 1974
Fodbold i 1975
Heinrich Dittmers

Heinrich Dittmers eller Henderick Dittmars/Dithmar (formentlig født i Hamborg – 1677 (begravet 19. maj 1677 i København)) var en tysk maler og kobberstikker, som var hofmaler i Danmark.

Han skal have rejst både i Italien og Holland og synes fornemmelig uddannet under hollandsk indflydelse. Ca. 1665 kom han til Danmark og virkede her for det danske hof i historie- (som "Schilderer") og i portrætfaget (som "Contrefeyer"); 1665 malede han Eneboeren i sin Hule (dvs. Portræt af vokspoussereren Abraham Simon; nu i Statens Museum for Kunst), fem år senere det store billede Frederik III på paradeseng (Roskilde Domkirke). Først 9. december 1674 fik han dog bestalling som egentlig hofkontrafejer.

Der findes ret mange billeder af Dittmers i Danmark, en hel række i Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg Slot, endvidere på Rosenborg Slot, Rosenholm, Gavnø. I Hamborgs Kunsthalle ses Hyrdernes Tilbedelse, i Mauritshuis i Haag et mandsportræt. Der kendes to portrætstik, udførte af Dittmers (Christian V m. v.). Flere af Dittmers' værker er blevne stukne af Johan Martin Preisler og andre. I Den Kongelige Kobberstiksamling i København ses formentlig hans selvportræt i tegning.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Kobberstikkere fra Danmark
Kobberstikkere fra Tyskland
Personer fra Hamborg
Portrætmalere
Hofmalere fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Tyskere i 1600-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Weihai

Weihai (kinesisk skrift: 威海, pinyin: Wēihǎi, tidligere Weihaiwei) er en by på præfekturniveau ved kysten nordøst i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina med et areal på 5.436 km². I 2004 havde den 2.483.889 indbyggere.

Weihai har varme kilder, og ud for kysten ligger mange små øer. Fra 1898 til 1930 var Weihai britisk traktatområde under navnet Weihaiwei. Den sidste britiske commissioner af Weihaiwei var Reginald Fleming Johnston. Byen var en kort stund en særskilt administrativ region efter at den var blevet returneret til Republikken Kina. 

Weihai var en marinebase for den nordkinesiske flådestyrke beiyangflåden. Under den første japansk-kinesiske krig blev byen belejret, og de kinesiske krigsskibe som havde reddet sig efter søslaget ved Yalu, blev ødelagt i havnen den 2. februar 1895. Den øverstkommanderende admiral, Ding Ruchang, begik derefter selvmord.

I 1949 fik byen sit nuværende navn.

Administrative enheder 
Weihai består af et bydistrikt og tre byamter:

 Bydistriktet Huancui – 环翠区 Huáncuì Qū (Regeringssæde)
 Byamtet Wendeng – 文登市 Wéndēng Shì ;
 Byamtet Rongcheng – 荣成市 Róngchéng Shì ;
 Byamtet Rushan – 乳山市 Rǔshān Shì.

Eksterne henvisninger 

 Beskrivelse af byen 
 officiel hjemmeside 

Bypræfekturer i Shandong
Enevold Kruse

Enevold Kruse (28. oktober 1554 – 8. marts 1621) var dansk adelsmand og statholder i Norge.

Efter studier i udlandet, blandt andet i Helmstedt, blev han i 1578 ansat i Danske Kancelli og gjorde hurtigt karriere. Han blev rentemester i 1582 og beholdt stillingen til 1608. I 1608 blev han lensmand på Akershus, statholder i Norge og medlem af det danske Rigsråd. Som statholder udrettede han forholdsvis lidt, men nåede at lægge sig ud med Jens Bielke, som var den norske adels leder.

De tre sidste år af sit liv, 1618–1621, var han lensmand på Tranekær i Danmark. Han døde på Sjælland.

Litteratur 
 Anders Thiset: "Kruse, Enevold" i Dansk biografisk Lexikon 

Danske statholdere i Norge
Danskere i 1500-tallet
Danskere i 1600-tallet
Lensmænd fra Danmark
Rentemestre fra Danmark
Lensmænd fra Norge
Rigsråder fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Godsejere fra Danmark
Pan Yuliang

Pan Yuliang (1899-1977) var en kinesisk kunstner. Hendes forældre døde, da hun var barn. Som 14-årig blev hun solgt til et bordel af sin onkel. Her tiltrak hun opmærksomhed fra den velhavende embedsmand Pan Zanhua. Han købte hende fri fra bordellet og giftede sig med hende som anden hustru. Hun begyndte at tegne. Senere tog hun til Paris for at studere. Hun er meget kendte for at tegne nøgne mennesker, især kvinder. Hendes tegninger krænkede normerne i Kina og skabte meget debat der. På grund af dette blev hun tvunget til at flytte til Frankrig for at fortsætte sit tegne– og malerarbejde. Her levede hun indtil sin død i 1977.

Hendes historie er løst fortalt i den kinesiske film, Hua Hun (A Soul Haunted by Painting), som blev udgivet i 1994 med Gong Li som spiller kunstneren. Jennifer Cody Epsteins roman, The Painter from Shanghai (på dansk: Maleren fra Shanghai) (NY: Norton, 2008), er baseret på Pan Yuliang liv.

Referencer 

Kunstnere fra Kina
Tegnere