kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Týskt-Føroyskt Vinafelag

Týskt-Føroyskt Vinafelag – Deutsch-Färöischer Freundeskreis e. V. er en tysk – færøsk venskabsforening, der blev stiftet den 9. oktober 1988 i Düsseldorf af en kreds af tyske frimærkesamlere, som specielt var interesseret i færøske frimærker. Med tiden opstod der et behov for mere kendskab til det lille øsamfund i det nordlige Atlanterhav. 

Foreningens hovedmål er at styrke de kulturelle og videnskabelige forbindelser mellem Tyskland og Færøerne. Foreningen er åben for alle, som interesserer sig for Færøerne, uanset bopæl og nationalitet.

Aktiviteter 
Hovedaktiviterne er at oplyse om Færøerne i de tysktalende lande og at oplyse færingerne om de tysktalende lande. Foreningen har også en del medlemmer på Færøerne, Danmark og andre ikke tysksprogede lande 

Foreningens tysksprogede tidskrift TJALDUR er det eneste tidskrift i de tysktalende lande, der kun handler om Færøerne. Det indeholder blandt andet oversatte beretninger fra de færøske aviser, artikler om færøsk litteratur, sport og politik. Tjaldur udkommer to gange om året og har et omfang på mindst 100 sider.

Eksterne henvisninger 
 Foreningens hjemmeside (tysk)
 Forum Färöer (tysk og nordisk) 

Foreninger fra Færøerne
Etableret i 1988
Foreninger fra Tyskland
Olga Morosova

Olga Vasiljevna Morosova (russisk: Ольга Васильевна Морозова, født 22. februar 1949 i Moskva) var en tidligere russisk kvindelig tennisspiller fra Sovjetunionen.

I 1965, da hun var 16 år, vandt hun Wimbledon-turneringen for juniorer og i 1974 var hun finalist i Grand Slam-turneringerne Wimbledon og French Open. Hun tabte begge finalerne mod Chris Evert fra USA. 

Morosova var den første spiller fra Rusland, som vandt en Grand Slam-titel i tennis, da hun i 1974 vandt French Opens dobbelturnering for damer sammen med Chris Evert.

Grand Slam-sejre 
  French Open: 
 Dobbelturnering for damer: 1974

Eksterne henvisninger 

Tennisspillere fra Rusland
Personer fra Moskva
Nordisk tone i musikken

I beskrivelsen af dansk og nordisk musik bruges under tiden et begrebe om en nordisk tone – eller nordisk farvetone. Nogle musikteoretikere mener at denne tone har sit ophav i melodiske, rytmiske og harmoniske karakteristika som man finder i den nordiske folkemusik – i særdeleshed i de gamle ballader og heltesange der går tilbage til en tid før etableringen af det moderne dur/mol-tonale system. Det er imidlertid omstridt om der overhovedet findes en sådan særlig nordisk eller dansk tone i musikken.

Man kan opstille i det mindste to synspunkter:

Et essentialistisk synspunkt: at der findes en essens, en kerne eller noget nationalt i musikken som en særlig uforvekslelig, særpræget egenskab ved musikken i Norden – og at noget tilsvarende skulle kunne efterspores hos andre nationer og folkeslag. Baggrunden kan findes i slutningen af 1700-tallet hvor der indledtes en såkaldt modoplysning – blandt andet med Johann Georg Hamann – en periode hvor betoning af folk, tradition og historie blev stillet i modsætning til oplysningstidens almene menneskerettigheder, naturret og universalisme. Johann Gottfried Herder havde indsamlet og udgivet adskillige folkeviser fra mange lande: Volkslieder, 1778. Den tyske komponist J.A.P. Schulz – der virkede en kort årrække som kapelmester i København fra 1787 til 1795 – havde 1779 udgivet Gesänge im Volkston og 1782 Lieder im Volkston. Senere, op gennem 1800-tallet, blev det at "komponere nationalt" et slags kunstpolitisk program.

Den anden opfattelse kunne kaldes konstruktivistisk: at det man betegner som nordisk tone er en konstruktion bygget på traditioner fra gammel folkemusik. Fænomenet skulle efter denne opfattelse være opstået dels på baggrund af nationalpolitiske interesser og intentioner, dels være resultat af en generel proces af accept af kulturelt arvegods, videregivet fra den ene generation til den næste.

Nordisk tone er altså efter denne opfattelse ikke afhængig af et faktisk eksisterende, folkekulturelt fænomen. Den får så at sige den betydning man tillægger den. Og fra det øjeblik hvor det "musikalsk-nordiske" overleveres uden tekst med titler som Nordiske Sange eller Nordiske Tonebilleder fremstår det efterfølgende som en klingende realitet.

Litteratur 
 JonA.P. Gissel: "Den nordiske linie i dansk musik" (Fortid og Nutid december 1999, s. 281-304) 
 Heinrich W. Schwab: "Guldalderens musik og danskhed" i Musik og danskhed redigeret af Jens Henrik Koudal, 2005, 
 Hyldgaard, S. J. (2010). Den Nordiske Tone. Kandidatspeciale, Institut for Sprog og Kultur, Aalborg University, Denmark.

Eksterne henvisninger 
 Se blandt andet en debat i Information fra begyndelsen af 2006 i forbindelse med udgivelsen af et speciale om danskheden i Carl Nielsens sange:
 Indlæg af forfatterne til specialet, Karen Vestergård og Ida-Marie Vorre.
 Kommentar af Henrik Marstal, medlem af Kulturministeriets Kanonudvalg for musik.

Noter 

Musikteori
Folkemusik
The Doors (film)

The Doors er en biografisk amerikansk dramafilm fra 1991. Den omhandler det legendariske band the Doors, især forsangeren Jim Morrison, spillet af Val Kilmer. Filmen er instrueret af Oliver Stone.

Filmen er blevet stærkt kritiseret af de 3 resterende medlemmer af the Doors, Ray Manzarek, John Densmore og Robby Krieger.

Modtagelse 
Filmen fik blandet modtagelse af anmelderne og har opnået 56% på Rotten Tomatoes og 62% på Metacritic. Den kendte filmkritiker Roger Ebert var middelt fornøjet og endte op med at give to og en halv stjerne (af maksimalt fire). Han udtrykte mest begejstring for koncertscenene og Val Kilmers rollepræstation

Filmen gjorde det middelmådig i biograferne og indbragte $34 millioner i USA, et beløb som var noget lavere en dens produkionsomkostninger. Den havnet på 39-plads over de mest indbringende filmene på amerikanske biografer for 1991.

Filmen blev i 1991 nomineret til en Golden St. George ved Moskva internationale filmfestival, og året efter en MTV Movie Award (Val Kilmer).

Medvirkende 

 Val Kilmer ... Jim Morrison
 Kyle MacLachlan ... Ray Manzarek
 Kevin Dillon ... John Densmore
 Frank Whaley ... Robby Krieger
 Meg Ryan ... Pamela Courson
 Kathleen Quinlan ... Patricia Kennealy
 Michael Wincott ... Paul A. Rothchild
 Michael Madsen ... Tom Baker
 Josh Evans ... Bill Siddons
 Dennis Burkley ... Dog
 Billy Idol ... Cat
 John Densmore ... Ingeniør
 Floyd Westerman ... Shaman
 Wes Studi ... Indianer i ørkenen
 Kelly Hu ... Dorothy
 Sam Whipple ... Sullivans Produsent
 Lisa Edelstein ... Makeupartist
 Crispin Glover ... Andy Warhol
 Jack McGee ... Polimann i Miami
 Mimi Rogers ... Zeitschriften-Fotografin
 Jennifer Rubin ... Edie
 Eagle Eye Cherry ... Roadie
 Patricia Kennealy-Morrison ... Prestinne for Wicca-religionen

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Dramafilm fra USA
Amerikanske film fra 1991
Biografiske film fra USA
Mangfallbjergene

Mangfallbjergene (tysk: Mangfallgebirge) er den østlige del af de Bayerische Voralpen, som igen er en del af de Nordlige Kalkalper. De har navn efter floden Mangfall, der via sine bifloder Rottach, Weißach, Schlierach og Leitzach afvander det meste af området, og udgør et vigtigt drikkevandsreservoir for München.

Bjergområdet afgrænses mod vest af dalen til floden Isar og mod øst Inndalen; mod syd ligger Brandenberger Alpernen og grænsen til Østrig. Mod nord går går Mangfallbjergene over i Bayerisches Alpenvorland. 

Mangfallbjergene er inddelt i Tegernseer Berge (fra Isar til linjen Tegernsee – Rottach – Weiße Valepp), Schlierseer Berge (til Leitzachtal) og Wendelsteingruppen (mellem Leitzachtal, Ursprungstal og Inndalen).

Det højeste bjerg er Rotwand der er 1.884 moh. Wendelstein ligger kun få kilometer længere mod nordøst fra Rotwand, og er kun adskilt fra det an dal. Et meget brugt udflugtssted er Brünnstein.

Som de øvrige bjerge i Alperne, er Mangfallbjergene præget af den sidste istid (Würm-istiden), hvis gletsjere skabte både søerne og de afrundede dale.

Eksterne henvisninger 

Bjerge i Tyskland
Bayerns geografi
Nordlige kalkalper
Harold Lloyd

Harold Lloyd (20. april 1893 – 8. marts 1971) var en amerikansk skuespiller. Lloyd var (med Charlie Chaplin og Buster Keaton) en af de tre store stumfilmkomikere i 1920'erne. Han vandt en Æres-Oscar i 1952.

Film 

 Safety Last! (1923)
 Girl Shy (1924)
 The Freshman (1925)
 The Kid Brother (1927)
 Speedy (1928)
 The Sin of Harold Diddlebock (1947)

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Grundlægger af Academy of Motion Picture Arts and Sciences
Mimikere
MRD-klassen

MRD-klassen er en klasse af minerydningsdroner der hører under Søværnet. Fire af klassens oprindelige seks droner er nu udgået af flådens tal. De sidste to (MRD3 og MRD 4) er placeret i henholdsvis Flådestation Frederikshavn hvor MRD3 ligger oplagt og Flådestation Korsør hvor MRD4 forrettede stationstjeneste, indtil den i 2020 blev solgt. Dronerne var de første fjernstyrede skibe som Søværnet anskaffede til supplement til Flyvefisken-klassen, så minerydning kunne foregå uden at udsætte Søværnets personel for unødig fare. Dronerne kunne operere fjernstyret fra en moderenhed, typisk en Flyvefisken-klasse udrustet til MCM eller af en besætning på tre mand. Dronerne er desuden udrustet med en "Side scan sonar", der gør operatøren på moderskibet i stand til at se objekter på bunden meget tydeligt. MRD-klassen blev i 1998 erstattet af den nyere og større MSF-klasse.

Referencer, kilder og eksterne links 

 Flådens Historie: MRD-klassen
 Forsvaret.dk: MRD-klassen

Søværnet
Minerydningsfartøjer
Minestrygere
M. Shadows

Matthew Charles Sanders (født 31. juli 1981), bedre kendt som M. Shadows, er forsanger i det amerikanske heavy metal-band Avenged Sevenfold. Han stammer fra Huntington Beach, Californien.

Biografi

M. Shadows begyndte at synge i en tidlig alder. Hans interesse for rock musik voksede i takt med at han blev ældre, og han begyndte også at spille guitar i den sammenhæng. Han gik på Huntington Beach High School, hvor han kortvarigt spillede i punkbandet Successful Failure. Efterfølgende dannede M. Shadows bandet Avenged Sevenfold sammen med hans nære venner, Zacky Vengeance, The Rev og Matt Wendt. Kort efter sluttede Synyster Gates sig til bandet, som bandets lead guitarist. I 2001 udgav bandet deres første album, Sounding The Seventh Trumpet. Albummet, som var selvproduceret, fik blandede anmeldelser, hovedparten af anmeldelserne var dog positive. Efter succesen med deres første album, udgav bandet deres andet album, Waking the Fallen, i 2003. Senere i 2003 spillede Avenged Sevenfold på turnéen, Warped Tour.

Privatliv

M. Shadows er gift med Valary DiBenedetto.

Diskografi

Studiealbum 

Sangere fra USA
Odsherred Teater

Odsherred Teater er et teater beliggende midt på gågaden Algade i Nykøbing Sjælland. Teatret har eksisteret siden 1996 og har status som egnsteater.

Forestillinger 
Odsherred Teater har produceret forestillingerne:

 2023 Jeg går!/Alt er floskler
 2022 Last Christmas
 2022 Missilet
 2021 Flæsk, tæsk og toner
 2021 Liv i kludene
 2020 Bankovarieté - Jul på Flødeskumsfronten
 2020 Når alt kommer til alt
 2019 Bankovarieté - Funny Beach
 2019 I Will be Everything
 2019 To halvgamle mænd
 2018 Bankovarieté - Godt pyntet
 2018 Kender du Malou?

 2017 Bankovarieté - Gaveræset
 2017 Nina kære Nina
 2017 Kom igen, kylling!
 2016 Bankovarieté 2016
 2016 Velkommen til Twin Peaks
 2015 Banko
 2015 Byen bag skoven
 2014 Once upon a time in Nordvest
2013 Hengemte godter
2013 Historien om en sang
2013 Pim and Theo
2013 I Svanesøen
2012 Halløj på Bøhlandet
2012 Trædemølle, sofapøllen og jagten på det grå guld
2011 Midt i en klynketid
2011 Landet - should I Stay or should i Go?
2011 La Boheme
2010 Laser og Pjalter 
2010 Hva´ rager det Gud?
2009 De Andres Drømme
2009 Strenge Tider
2008 Rejsen hjem
2008 Frisk pust over Odsherred
2007 Gå Gennem Bjerget
2007 Galefyrsten
2006 Woyzeck
2005 Underværket
2005 Gæsten
2005 Bare slug kamelen
2005 Mirad
2005 De onde
2004 Ka´ du li´ porno?
2004 Mere smukt end brugt – Tommy Kenter
2004 Osvald – lige henne om hjørnet
2003-2005 Hane, Hop
2003-2005 Svinestien
2002 Hitlers barndom
2002 Brugt, men smukt – Tommy Kenter
2001 Og snart skal man jo dø
2001 Fluernes herre
2000 Vild i varmen
1999 Den gode tyv
1999 Virkeligheden
1999 Ifigenia kongebarn
1998 Romeo og Julie
1998 Orkanens øje
1998 Tal! Det er så mørkt
1998 Nora Scheherazades drømte liv
1997 Den øreløse sanger
1996 En landmålers historie
1996 Kentaur

Eksterne henvisninger 
 Odsherred Teaters hjemmeside

Teatre i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Odsherred Kommune
Etableret i 1996
Nykøbing Sjælland
Isabelle Reynaud

Isabelle Colette Reynaud (født 1964) er en tysk-fransk sceneinstruktør bosiddende i Danmark.

Hun er instruktøruddannet i Tyskland i 1990, og er stifter og kunstnerisk leder af Teater C.

Som instruktør har hun bl.a. stået bag forestillingerne Æblefugl (2003) og En biceps i August (2003) på Entré Scenen, samt Spor//Spor 2000) på MBT Danseteater i Århus, der modtog en nominering til Årets Reumert i 2001.

I 2005 modtog hun, som den første, teaterprisen EntréPrisen.

Teaterinstruktører fra Danmark
Christopher Isherwood

Christopher William Bradshaw Isherwood (født 26. august 1904, død 4. januar 1986) var en britisk forfatter, der blev amerikansk statsborger i 1946.

Han er især berømt for sine historier fra Berlin under Weimarrepublikken.

Udvalgt bibliografi 
 Mr. Norris Changes Trains (1935)
 Goodbye to Berlin (1939, filmatiseret som Cabaret)
 Journey to a War (1939, rejsebog skrevet med W.H. Auden)
 A Single Man (1964)
 Essentials of Vedanta (1969)

Eksterne henvisninger 

 

Romanforfattere fra Storbritannien
Romanforfattere fra USA
Weimarrepublikken
Rejsebogsforfattere fra Storbritannien
Selvbiografer fra Storbritannien
Selvbiografer fra USA
Tidehverv

Tidehverv er et dansk tidsskrift og et teologisk arbejdsfællesskab. Teologerne Kristoffer Olesen Larsen, Gustav Brøndsted, Niels Ivar Heje og Tage Schack grundlagde tidsskriftet i 1926.

Ved sin oprettelse var Tidehverv påvirket af Søren Kierkegaard og Karl Barths tanker, men må i dag på den ene side betragtes som moderne eksponenter for oprindelig luthersk tankegang (se citat nedenfor) og på den anden som forum for modernitetskritik. Gennem en årrække holdt Tidehverv sommermøder på Krabbesholm Højskole ved Skive. 2008-2022 blev sommermødet afholdt på Rønshoved Højskole og i 2023 på Mommark Handelskostskole på Sydals.

I dag er teologer som Katrine Winkel Holm, Claus Thomas Nielsen, Sørine Gotfredsen samt forfatteren mag.art. Monica Papazu tilknyttet bevægelsen.

På Tidehvervs hjemmeside beskrives bladets anliggende som følger:"Tidehverv – det er gammeldags luthersk kristendom i en tid, der er alt for moderne til at respektere det elementært menneskelige: at være et enkelt menneske mellem fødsel og død og i ansvar og skyld.
Tidehverv er derfor umoderne, for Tidehverv undsiger den modernitet, der er et andet ord for overfladiskhed. Tidehverv er derfor også reaktionært, for Tidehverv reagerer imod den dyrkelse af udviklingen og fremskridtet, der betyder åndelig tomhed og personlig uansvarlighed.''

Redaktører af Tidehverv 
 1926-1974 N.I. Heje 
 1974-1984 Vilhelm Krarup
 1984-2013 Søren Krarup (søn af Vilhelm Krarup)
 2013- Agnete Raahauge, cand.theol. (datter af Søren Krarup)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Tidehvervs hjemmeside  – med omfattende tekstarkiv fra tidligere udgivelser

Dansk kirkehistorie
Folkekirken
Danske kirkelige foreninger
Nei til EU

Nei til EU er en norsk interesseorganisation, der er imod norsk medlemskab af Den Europæiske Union. Organisationen blev stiftet i 1990 som en videreførelse af den tidligere Folkebevegelsen mot EEC.

Mange af medlemmerne kommer fra politiske partier og bevægelser som f.eks. Sosialistisk Venstreparti (SV), Attac, Arbeiderpartiet og Senterpartiet. Formanden har siden 2020 været Roy Pedersen, der er fra fagbevægelsen.

Nei til EU har i dag 20.000 medlemmer fordelt på 19 regionale afdelinger.

Ledere af Nei til EU 
 1990–1995 Kristen Nygaard
 1995–1997 Stein Ørnhøi
 1997–1999 Lisbeth Holand
 1999–2004 Sigbjørn Gjelsvik
 2004–2014 Heming Olaussen
2014–2020 Kathrine Kleveland
2020– Roy Pedersen

Eksterne henvisninger 
 Nei til EU's hjemmeside

Etableret i 1988
Organisationer fra Norge
FCM (flertydig)

FCM er en forkortelse, som kan referere til flere artikler:

 FC Midtjylland – en dansk professionel fodboldklub under Jydsk Boldspil-Union.
 FC Midtjylland Håndbold – en dansk professionel håndboldklub. Hedder pr. 2018/19-sæsonen Herning-Ikast Håndbold.
 1. FC Magdeburg – en tysk professionel fodboldklub.

 Flow cytometry – en teknik til optælling af mikroskopiske partikler suspenderet i væske.
 Fuzzy cognitive map – et kognitiv kort, som er forarbejdet baseret på fuzzy logik.

 Federation of Canadian Municipalities – en borgerrettighedsgruppe, der repræsenterer mange canadiske kommuner.
 Mexican Railway – reporterings varemærke, kort for Ferrocarril Mexicano.
 Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée – et fransk skibsværft og historisk tankerproducent.
Erik Kuld Jensen

Erik Kuld Jensen (10. juni 1925 – 14. april 2004) var en dansk fodboldspiller og -træner. Har spillet fire A-landskampe. I 1948 var Erik Kuld Jensen med i truppen, da landsholdet ved OL i London vandt bronzemedaljer. Jensen fik dog ikke spilletid eller medalje i turneringen.

Erik Kuld Jensen vandt DM-sølv med AGF i 1945 og bronze i 1948 og 1949 inden han i 1950 blev professionel i Lille på et tidspunkt, hvor udlandsophold betød udelukkelse fra landsholdet. Han var den første spiller fra AGF, der skiftede til en udenlandsk klub.

I sin første sæson i Lille blev han fransk vice-mester. Lille blev den sæson kun overgået af OGC Nice i tabellen på bedre målscore. I 1953 vandt han den franske pokalturnering med Lille. I 1956 var han med i finalen i samme turnering for AS Troyes.

Erik Kuld Jensen blev siden træner for Frederikshavn fI. Den nordjyske klub blev som oprykker nr. fem i 1. division i sæsonen 1960 og nr. otte året efter. I 1967 overtog han cheftrænerposten i AGF, men i sæsonen 1968 rykker AGF ned allerede seks runder før slut efter d. 15. september 1968 at have tabt 0-9 på udebane til KB – det største nederlag nogensinde i klubbens historie.
AGFs bestyrelse fritager tre dage senere Erik Kuld Jensen for trænerjobbet og erstatter ham med Kaj Christensen. Den første reelle trænerfyring i klubbens historie.

Kilder 

 AGF'eren Erik Kuld Jensen død – Agffodbold.dk

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra AGF
Fodboldtrænere for AGF
Personer fra Aarhus
Finlands Hvide Roses Orden

Finlands Hvide Roses Orden (finsk: Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta, svensk: Finlands Vita Ros' orden) er Finlands fornemste civile orden. Den blev indstiftet den 28. januar 1919 af rigsforstander Carl Gustaf Mannerheim og er opkaldt efter de heraldiske roser i Finlands rigsvåben. Republikken Finlands præsident er ordenens stormester og bærer storkorset med kæde.

Ordenstegnet er et hvidt kors, som har en hvid rose i midten. Mellem korsets arme er den øverste del af Finlands løve med pansret arm og hævet sværd placeret. Ordensbåndet er mørkeblåt. Ordenskæden har også Finlands hvide rose skiftevis med et grankors. Oprindeligt var der svastika i kæden, men da dette efter 2. verdenskrig blev opfattet negativt, blev disse i 1963 erstattet af grankors. Ordenen blev udformet af kunstneren Akseli Gallen-Kallela. Ordenskæden bæres af præsidenten som stormester, men kan også tildeles udenlandske statsoverhoveder. I særlige tilfælde kan storkæden gives med brillanter. Margrethe 2. har ordenens storkors med kæde.

Klasser
Ordenen er inddelt i fem klasser og har desuden fortjenstkors og medaljer i tre klasser:
 Storkors 
 Kommandør af 1. klasse 
 Kommandør 
 Ridder af 1. klasse 
 Ridder 
 Fortjenstkors 
 Medalje af 1. klasse med guldkors 
 Medalje af 1. klasse 
 Medalje

Ordener, dekorationer og medaljer
Etableret i 1919
Hvide Roses Orden
VG Cats

VG Cats (kort for Video Game Cats (dansk: Video Spils Katte)) er en onlinetegneserie skrevet og tegnet at den canadiske tegner Scott Ramsoomair. Den har sin egen websted, hvilket også er det eneste medium, som den bliver udgivet ved. Serien handler om to katte, der opfører sig præcist, som var de mennesker. De ses ofte klædt ud som populære videospilsfigurer, som de parodierer i seriens striber. Alle striberne er som regel vist på en hel side og i farver. 
Ifølge hjemmesiden selv opdateres tegneserien hver mandag, dog har der ofte været forsinkelser. 
Tegneseriens hovedfokus er humor baseret på videospil og satiriske jokes om spilindustrien.

Historie
Ramsoomair har fortalt, at han begyndte tegneserien, fordi han kedede sig på arbejdet og derfor sad og tegnede dem i frokostpauserne. Den første stribe blev udgivet 1. september 2001. (En dag, der ifølge ham selv var dårlig timing, højest sandsynligt på grund af 9/11-angrebene, som fandt sted samme år kort efter).

Hovedpersoner

Aeris
En blå-øjet hunkat med lyserød pels. Aeris er venner med Leo, selvom hun sjældent tolererer hans dumhed. Hun er klart den mest fornuftige figur i serien, med et sødt udseende, men har også en kort lunte og mangel på tålmodighed overfor den tåbelighed hun føler at hun omgås. Hun er næsten altid vred på de andre personer i serien, hvilket ligefrem fører til et forsøg på at udslette Leo ved at rejse tilbage i tiden og forhindre ham i at blive født. Leo forsvandt dog aldrig, og i serien udtaler han, at han "fik det bedre".

Leo
Eller Leo Leonardo, den tredje, som han også kaldes er en grå-pelset kat med grønne øjne. Han er altid entusiastisk med det, han går og laver, men er ofte den mest naive af de to katte. Selvom han generelt udviser stor dumhed, har han i flere striber givet tegn på, at han faktisk er dybt intelligent. I flere af striberne er han også klædt ud som videospilsfigurer, som Solid Snake, Link, Fox McCloud, Leon S. Kennedy og Mario.
Leo er opkaldt efter en af Scott Ramsoomairs egne katte.

Eksterne henvisninger
 VG Cats (EN)

Onlinetegneserier
Roman Weidenfeller

Roman Weidenfeller (født 6. august 1980 i Diez, Vesttyskland) er en tidligere tysk fodboldspiller, der spillede målmand hos bl.a.Bundesliga-klubben Borussia Dortmund. Han spillede for klubben siden 2002, hvor han kom til fra 1. FC Kaiserslautern, der også var hans klub som ungdomsspiller.

Landshold 
Weidenfeller har (pr. januar 2011) spillet én kamp for Tysklands A-landshold, som han fik debut for som 33-årig imod  den 19. november 2013 i en venskabskamp. Han var en del af den tyske trup til VM i 2014 i Brasilien, hvor holdet vandt guld. Han var dog under hele turneringen reserve for førstevalget Manuel Neuer, og så alle tyskernes syv kampe fra reservebænken.

Derudover spillede han som ungdomsspiller for de tyske hold på U-21 niveau.

Eksterne henvisninger 

 Roman Weidenfellers egen hjemmeside
 Roman Weidenfeller  på soccerbase.com
 Roman Weidenfeller på fussballdaten.de

Fodboldspillere fra Tyskland
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2014
Fodboldspillere fra 1. FC Kaiserslautern
Fodboldspillere fra Borussia Dortmund
Personer fra Rheinland-Pfalz
Verdensmestre i fodbold
Rosinante & Co

Rosinante&Co A/S blev stiftet som forlag af Merete Ries i 1982 og fik sit kommercielle gennembrud med udgivelsen af Peter Høegs romaner fra 1988 og frem, herunder især Frøken Smillas fornemmelse for sne i 1992.

Siden kom forfattere som Carsten Jensen, Jens Christian Grøndahl, Helle Helle og Christina Hesselholdt også til forlaget.

I 2000 blev Rosinante et selvstændigt aktieselskab i Gyldendal-koncernen, og i september 2019 blev forlaget lagt ind under Gyldendal, og størstedelen af medarbejderne, inklusivt adm. direktør Jakob Malling Lambert, blev afskediget. Forlaget havde 37 ansatte og udgav omkring 240 nyheder om året.

Rosinante&Co bestod af fire forlag:
 Cicero, der udelukkende udgav oversat skønlitteratur
 Høst & Søn, som især var kendt for populære børne- og ungdomsbøger og var et af Danmarks førende børnebogsforlag
 Pretty Ink, som udgav livsstilsbøger og populærlitteratur som bl.a. Fifty Shades of Grey
 Rosinante, et primært skønlitterært forlag, der udgav nogle af de største danske og udenlandske forfattere, nutidige såvel som klassikere

Tidligere var forlagene Samleren og Forum også en del af Rosinante, de blev lagt ind under hhv. Rosinante og Høst & Søn.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Rosinante & Cos hjemmeside 

Forlag fra Danmark
Gyldendal