kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bessastaðir

Bessastaðir er den islandske præsidentbolig. Gården ligger i Álftanes, ikke langt fra hovedstaden Reykjavík.

Ifølge arkæologiske udgravninger skal stedet have været beboet siden 900-tallet. I 1200-tallet havde Snorri Sturluson en af sine mange gårde der. Efter drabet på Sturlasson i 1241, tilfaldt ejendommen den norske konge Håkon Håkonsson, og i middelalderen fungerede den som sæde for de øverste norske embedsmænd i landet og i 1600-tallet for de danske. I 1627 modstod gården et angreb fra nordafrikanske pirater. Den nuværende hovedbygning blev opført i 1761–66. Mellem 1805 og 1846 var Bessastaðir sæde for en skole, hvor mange af Islands betydeligste personligheder studerede. I 1867 blev ejendommen overtaget af digteren og politikeren Grímur Thomsen, som boede der i næsten to årtier. Blandt de senere ejere var redaktøren og altingsmanden Skúli Thoroddsen og hans hustru digteren Theodóra Thoroddsen.

I 1940 købte Sigurður Jónasson Bessastaðir ejendommen. Han skænkede i 1941 Bessastaðir til staten som bolig for den islandske regent, og siden republikkens indførelse i 1944 har gården fungeret som residens for den islandske præsident.

Billedgalleri

Noter 

Embedsboliger
Islands politik
11 as in Adversaries

11 as in Adversaries er et fransk musikprojekt, der voksede ud af metalbandet Glorior Belli. Debutalbummet The Full Intrepid Experience of Light skulle oprindeligt have været et album under Glorior Belli-navnet, men efterhånden som arbejdet med albummet gik i en helt anden musikalsk retning besluttede bandet at starte et separat musikprojekt det kunne udgives under.

Medlemmer 
 Billy Bayou
 Vokal, guitar, bas

Tidligere medlemmer 
 G.
 Trommer (2010)

Diskografi

Studiealbum 
 2010: The Full Intrepid Experience of Light

Eksterne henvisninger 
 

Musikgrupper fra Frankrig
Huset Capet

Huset Capet, Det Capetinske Dynasti eller Capetingerne er et europæisk fyrstehus med oprindelse i Frankerriget. Det er en af Europas mest indflydelsesrige fyrstelige slægter med grene, der har regeret i Frankrig, Spanien, Napoli, Sicilien, Parma og Luxembourg.

Historie 
Capetingerne afløste karolingerne på den fransk trone, da Hugo Capet blev konge. Med ham kom capetingerne endeligt til magten, men allerede Hugos bedstefar Robert og dennes broder Odo () havde været konge. Hovedlinjen (de direkte capetinger) styrede Frankrig 987-1328. Men også alle Frankrigs senere konger var medlemmer af Huset Capet, idet de tilhørte de capetinske sidegrene Valois og Bourbon, der regerede Frankrig helt frem til 1848, afbrudt af den franske revolution.

I dag regerer capetingerne i Spanien og Luxembourg.

Under Den Franske Revolution kaldtes den afsatte Kong Ludvig 16. som Borger Capet.

Eksterne links 

 
Capet
Hugo Capet

Hugo Capet () (940 eller 941–24. oktober 996) var konge af Det Vestfrankiske Rige, en forgænger for nutidens Frankrig, fra 987 til 996.

Hugo Capet var søn af Hugo den Store, ved hvis død i 956 han arvede hertugdømmet Île-de-France. Hugo Capet havde stor indflydelse hos de frankiske konger Lothar, der overlod ham Hertugdømmet Burgund, og Ludvig 5., ved hvis død i 987 Hugo selv blev konge af Frankrig. Han måtte i begyndelsen kæmpe mod en modkonge opstillet af karolingernes parti, Karl af Lothringen, som dog i 991 blev taget til fange af Hugo Capet. Hans magt uden for sit eget ejendomsområde var dog begrænset.

Hugo Capet var grundlægger af Huset Capets uafbrudte kongerække, der regerede Frankrig frem til Den Franske Revolution, og igen fra 1814 til 1848.

Eksterne links 

Konger af Frankrig
Frankiske konger
Huset Capet
Fyrster fra middelalderen
Eugen Huber

Eugen Huber (født 13. juli 1849 i Alstetten, død 23. april 1923) var en schweizisk retslærd. 

Huber blev 1872 Dr. jur. i Zürich, privatdocent i Bern 1873—75, dommer i Appenzell og Basel, ekstraordiær professor i Basel 1880, ordentlig professor sammesteds 1881, i Halle a. S. 1888, 1892 i Bern. Han var medlem af den permanente voldgiftsret i Haag og af Institut de droit international. Huber har ved sit livs hovedværk — den schweiziske civillovbog af 10. december 1907 — skaffet sig et uforgængeligt navn i sit lands historie. Efter ved en rig og omfattende forfattervirksomhed — blandt andet System und Geschichte des schweizerischen Privatrechtes (I 1886, II 1888, III 1889, IV 1893) — at have dokumenteret sin store juridiske begavelse, fik Huber 1892 af regeringen opfordring til at udarbejde en fælles civil lovbog for Schweiz, der skulle træde i steden for de tidligere kantonale love. Det var den rette mand på rette plads, det omfattende lovarbejde blev modtaget med enstemmig anerkendelse både i og uden for Schweiz — også i friretlige kredse — og har givet anledning til en blomstrende litteratur, både i kommentarens og monografiens form, blandt andet Erläuterungen med Hubers forord (I—II, 2. udgave 1914). I 1919 afsluttede Huber et ham af regeringen overdraget arbejde med at forfatte et udkast til lov om handelsselskaber og andre. Huber, der var 
medlem af det schweiziske nationalråd, har endvidere blandt andet skrevet: Die Bedeutung der Gewere im deutschen Sachenrecht (1894), Die Eigentümerdienstbarkeit (1902), Zum schweizerischen Sachenrecht (1914) og en del retsfilosofiske afhandlinger, blandt andet i Zeitschrift für Rechtsphilosophie.

Kilder 

  
  

Retsfilosoffer
Jurister fra Schweiz
Professorer fra Schweiz
Ansatte ved Basels Universitet
Ansatte ved Berns Universitet
Faglitterære forfattere fra Schweiz
Tysksprogede forfattere
Maurice Loewy

Maurice (oprindelig Moritz) Loewy (født 15. april 1833 i Wien, død 15. oktober 1907 i Paris) var en fransk astronom.

Loewy var først beskæftiget ved observatoriet i Wien, fik 1860 ansættelse ved observatoriet i Paris, blev 1878 dets underdirektør og 1896 dets direktør. Fra 1872 var Loewy medlem af Bureau des longitudes, redigerede siden 1873 Connaissance des temps og Annuaire og var udgiver af den officielle rapport om landets observatorier udenfor Paris. I 1871 fremsatte Loewy sin plan vedrørende Équatorial coudé, først 1881 blev instrumentet færdigt; sammen med Pierre Puiseux har Loewy blandt andet benyttet det til at fotografere månen og nedlagt resultaterne i Atlas photographique de la lune (1896—1910), ledsaget af en studie over månens overflades beskaffenhed. Han har bragt i forslag nye metoder til at bestemme refraktions- og aberrationskonstanten og har for disse nævnte arbejder 1889 fået det engelske astronomiske selskabs guldmedalje.

Loewys talrige afhandlinger er publicerede dels i Pariserakademiets skrifter, dels i observatoriets Annales eller i Annales du bureau des longitudes. Loewy har deltaget i de fleste længdebestemmelser mellem Paris og andre observatorier, dels i Frankrig, dels udenfor landet og har herunder forbedret de hidtil benyttede metoder. Som præsident ved den astrografiske kongres i Paris 1900 har han haft hovedarbejdet med at planlægge og nyttiggøre til bestemmelse af solparallaksen såvel de udførte visuelle observationer som de ad fotografisk vej indvundne af småplaneten Eros, og har i dette øjemed udgivet Circulaire, 1—12 (1900—07). Af hans øvrige arbejder må nævnes Formules et tables relatives à la determination des coordonnées des astres (1905), Methode nouvelle et rapide pour la determination des erreurs de division d'un cercle méridien (1906).

Kilder 

 

Astronomer fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Personer fra Wien
Personer døde af hjertestop
Luigi Tansillo

Luigi Tansillo (født 1510 i Venosa, død 1. december 1568 i Teano) var en italiensk digter.

Han var af adelig slægt og kom som ung ind i den æresgarde I continui, som tjente den spanske vicekonge Pedro Álvarez de Toledo og hans søn Don García, og i denne tjeneste foretog han mange rejser til lands og til vands. Efter Don Garcías død levede han i små kår, en tid som capitano i Gaeta. Tansillo er en af 16. århundredes bedste digtere, mere oprindelig end de fleste. Han har skrevet lyriske digte — sonetter og lignende —, som er mindre petrarkiserende end samtidens øvrige, hyrdedigte, fulde af komplimenter til hans fornemme beskyttere, burleske capitoli, i Bernis stil, et temmelig slibrigt poem med titlen Il Vendemmiatore (1532) og til bod for dette et gudeligt epos Le lagrime di San Pietro (ligeledes begyndt i hans ungdom, ufuldendt ved hans død). Skønt sidstnævnte er noget ensformigt og ikke videre begejstret, fik det stort ry og udkom ofte, længe dog i en af inkvisitionen beskåret udgave, først 1606 som det forelå fra Tansillos hånd; det blev oversat på spansk og fransk og efterlignet af Malherbe i Les larmes de Saint Pierre. Gode udgaver af Tansillos poetiske arbejder (forskellige samlinger) blev besørgede af Scipione Volpicella (1870), Francesco Fiorentino (1882) og Francesco Flamini (1893), alle i Neapel.

Kilder 

 

Digtere fra Italien
Italienere i 1500-tallet
Arthur Tansley

Arthur George Tansley (født 15. august 1871 i London, død 25. november 1955 i Grantchester) var en engelsk botaniker. 
Han var fra 1895—1906 ekstraordinær professor i botanik ved universitetet i London og blev fra 1906 professor ved universitetet i Cambridge. Han var en udpræget repræsentant for den økologiske plantegeografi, og de fleste af hans arbejder omhandler planteøkologiske emner. Siden 1906 var han udgiver af The journal of ecology, ligesom han var formand for det britiske økologiske selskab. I 1911 udgav han Types of british vegetation og i 1923 Practical plant ecology.

Kilder 

 

Botanikere fra Storbritannien
Professorer fra Storbritannien
Ansatte ved University of London
Ansatte ved University of Cambridge
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Personer fra London
Birgitta Jónsdóttir

Birgitta Jónsdóttir (født 17 april 1967) er en islandsk poet, kunstner, aktivist og politiker, der har siddet i Altinget siden april 2009.

Hun representerade først Borgerbevægelsen, men da partiet splittedes i september 2009, gik hun over i dennes primære efterfølger Bevægelsen, og i 2013 tilsluttede hun sig Piratpartiet. Hun har tidigligere samarbejdet med Wikileaks, først og fremmest i forbindelse med fremlægningen af Collateral Murder-videoen, samt bidraget til Icelandic Modern Media Initiative.

Eksterne henvisninger 
 Profil på Altingets netsted (islandsk)
 Kortprofil på Altingets netsted (engelsk)
 Interview med Red Ice Radio: Financial War Against Iceland (engelsk)
 Videointerview med Birgitta Jónsdóttir i Kulturzeit, sendt 19. Januar 2011(tysk)
 Birgitta Jónsdóttirs hjemmeside (engelsk)

Altingsmedlemmer
Aktivister fra Island
Digtere fra Island
Personer fra Reykjavik
Birgir Ísleifur Gunnarsson

Birgir Ísleifur Gunnarsson (født i Reykjavík 19. juli 1936, død 28. oktober 2019) var en tidligere islandsk advokat, politiker fra Selvstændighedspartiet og nationalbankdirektør. Han var borgmester i Reykjavík 1972-78.

Birgir er søn af højesteretsdommer Gunnar Espólín Benediktsson (født 30. juni 1891, død 13. februar 1955) og husmoder Jórunn Ísleifsdóttir (født 2. oktober 1910). Birgir tog studentereksamen (stúdentspróf) fra Menntaskólinn í Reykjavík i 1955 og juridisk embedseksamen fra Háskóli Íslands 1961.

Han var formand for Samband ungra sjálfstæðismanna (Selvstændighedspartiets Ungdom) 1961–63 og drev egen advokatvirksomhed i Reykjavík 1963–72. Han var borgmester i Reykjavík fra december 1972 til maj 1978, derefter arbejdede han med forskellige politiske hverv for kommunen indtil december 1979. Fra 8. juli 1987 til 28. September 1988 sad han som undervisningsminister i Þorsteinn Pálssons regering.

Birgir var direktør for landets nationalbank, Seðlabanki Íslands, fra 1991 til 2005.

Eksterne henvisninger 
 Birgir Ísleifur Gunnarsson på Altingets website

Advokater fra Island
Borgmestre fra Island
Nationalbankdirektører
Personer fra Reykjavik
MIMO

Indenfor radiokommunikation er multiple-input and multiple-output eller MIMO en metode til at multiplicere en punkt-til-punkt radioforbindelses kapacitet ved at anvende flere senderantenner og modtagerantenner ved at anvende flervejsudbredelse.

MIMO er blevet et essentielt element af trådløs kommunikationsstandarder inklusiv IEEE 802.11n (Wi-Fi), IEEE 802.11ac (Wi-Fi), HSPA+ (3G), WiMAX (4G) og Long Term Evolution (4G). Omkring 2015 er MIMO blevet anvendt på power-line communication til 3-lednings installationer som en del af ITU G.hn standarden og HomePlug AV2 specifikationen.

Oprindeligt refererede termen "MIMO", indenfor trådløs kommunikation, til den hovedsagelig teoretiske anvendelse af flere antenner ved senderen og modtageren. Den moderne brug af "MIMO" refererer specifikt til praktiske teknikker til at sende og modtage flere end et datasignal med den samme radiokanals frekvensinterval samtidig via flervejsudbredelse.

MIMO er fundamental forskellig fra smarte antenneteknikker udviklet til at forbedre ydelsen af et enkelt datasignal, såsom beamforming og diversitet.

Teknisk 
MIMO anvender flere senderantenner fødet af software definerede radiosendere - og modtagerantenner som føder software definerede radiomodtagere - begge radiosystemer er styret af løbende selvkalibrerende MIMO-firmware. Formålet med MIMO-systemet er at anvende flervejsudbredelse i så stor en udstrækning som muligt.

Der er brug for tovejskommunikation, for at MIMO-systemet kan udveksle information, som resulterer i rekalibrering, så hver ende skal have både have sende og modtage faciliteter.

Ændringer i omgivelserne, såsom flytning af radioantenner (fx en bærbar computer med et trådløst netkort med MIMO), folk som bevæger sig, inventar som flyttes - er alle begivenheder, som gør at MIMO-forbindelsen skal rekalibrere sig selv.

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger 

 GEDOMIS (GEneric hardware DemOnstrator for MIMO Systems) 
 NIST UWB-MIMO Channel Propagation Measurements in the 2–8 GHz Spectrum 
 Links to suggested readings in MIMO - WCSP Group — University of South Florida (USF)
 Introduction to Wireless MIMO - Theory and Applications 
 Introduction to Orthogonal Frequency Division Multiplexing (covers OFDM and MIMO radio configurations) 

IEEE 802
Informationsteori
Radioteknik
Kunstværket (Augustenborg)

Kunstværket i Augustenborg er en kunstnersammenslutning bestående af cirka 52 kunstnere, som hver har et arbejdsrum i det tidligere rådhus ved Louise Augustas Plads. Kunstværket afholder jævnligt mindre koncerter, foredrag og andre kreative arrangementer. 
I begyndelsen af 2013 opdagede tre lokale kunstnere at den tidligere Augustenborg Kommunes rådhus stod tomt. De dannede en gruppe som tilbød Sønderborg Kommune at de ville inddele de ledige lokaler til kunstværksteder og udleje dem til interesserede kunstnere. Foreningen Kunstværket blev oprettet og Sønderborg Kommune godkendte enstemmigt Kunstværket med en årlig støtte på 200.000 kr. til driften af huset.

Den 2. januar 2014 rykkede kunstnerne ind i Værket og huset blev delt op i 10 m² store rum, som kan lejes for 300 kr. pr. måned. Hver kunstner bestemmer selv hvor mange lodder man vil leje. I dag er Kunstværket booket op med 59 lodder af 52 arbejdende kunstnere. De deltagende kunstnere er både professionelle og amatører. I kælderen arbejder keramikerne og væverne, i stueetagen er der overvejende kunstmalere. Desuden er der på samme etage et større rum som benyttes til forskellige kulturelle formål. 

Kunstværket holder åbent hus den sidste weekend i måneden fra kl. 11-16.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Kunstværkets hjemmeside

Kunstnersammenslutninger fra Danmark
MIMO (flertydig)

MIMO eller mimo har flere betydninger:
 MIMO - er multiple-input and multiple-output, som er en metode til at multiplicere en radioforbindelses kapacitet ved at anvende multiple senderantenner og modtageantenner ved at udnytte flervejsudbredelse.
 Multiple-input multiple-output systems - en karakterisation af styresystemer indenfor systemanalyse.
 Miami Modern Architecture - en arkitekturstil.
 MiMo District, Miami, Florida, USA.
 Musical Instrument Museums Online, et projekt; se Hornbostel-Sachs.

Navn
 Vicente Reynès Mimó (født 1981), cykelrytter.

Se også 
 MIMOS - en Malaysisk R&D organisation
 MIMOS II - et instrument anvendt på Mars udforsknings rovere.
Reykjaviklisten

Reykjavíkurlistinn (Reykjavíklisten) eller R-listen, var en fællesliste i Reykjavík kommune i Island, der omfattede alle politiske partier i Island, undtagen Selvstændighedspartiet). Listen vandt flertal i Reykjavik byråd i tre på hinanden følgende valg i 1994, 1998 og 2002, og besatte borgmesterposten indtil listen blev nedlagt i efteråret 2005. Oprindeligt stod de fire parter Alþýðuflokkurinn, Alþýðubandalagið, Framsóknarflokkurinn og Kvindelisten bag R-listen, senere sammen med Venstrepartiet - De Grønne VG).

Ingibjörg Sólrún Gísladóttir var kandidat til borgmesterposten i 1994, og hendes valgsejr var en stor sensation. Splittelsen mellem partierne på midten og venstrefløjen havde sikret Selvstændighedspartiet flertal i byrådet i 61 af de sidste 65 år, bortset var 1978-82, da venstrefløjen vandt et flertal, men uden at kunne blive enige om et fælles borgmesterkandidat. En neutral kompromiskandidat blev Egill Skuli Ingibergsson fra Selvstændighedspartiet.

I 1994 fik centrum-venstre partierne valgt en fælles borgmesterkandidat, men det var Gísladóttirs egne politiske færdigheder, der hjalp hende til at blive genvalgt to gange. Sammenlægningen af fire centrum-venstre partier til det nye socialdemokratiske parti Alliancen i 2000 var godt forberedt ved det politiskr samarbejde i Reykjavik. R-Listen gik tilbage, da hun valgte ikke at genopstille ved valget i 2003. Alliancen gjorde det også godt alene i Reykjavik, hvilket bidrog til, at Gísladóttir blev valgt til formand for Alliancen før overvejer altingsvalget 2007. Hendes efterfølger som borgmester, Þórólfur Árnason, måtte gå af, efter at have bidraget til ulovlige prisaftaler, da han var direktør for et olieselskab, mens listens tredje borgmester Steinunn Valdis Óskarsdóttir aldrig formåede at blive en samlende politisk figur.

Efterhånden som Alliancen voksede, krævede partiet et stigende antal pladser på Reykjavíkarlistinn, hvilket koalitionspartnerne, særlig Venstrepartiet - De Grønne, havde problemer med at acceptere. Efter en intern tovtrækning, hvor også Framsóknarflokkurinn deltog, valgte VG at droppe samarbejdet, og listen blev de facto nedlagt, med det resultat, at partierne gik til valg hver for sig. Ved kommunalvalget i Reykjavík i 2006 fik Selvstændighedspartiet derfor comeback som byens største parti.

Valgresultater 
Sammenlagt stemmeandel og mandater for venstrefløj + midterpartier:

Perioden med Reykjavíklisten i byrådet:
 1994: 53,0% (8 af 15 byrådsmedlemmer)
 1998: 53,6% (8 af 15 byrådsmedlemmer)
 2002: 52,6% (8 af 15 byrådsmedlemmer)

Før og efter Reykjavíklisten kom i byrådet:
 1990: 37,5% (5 af 15 byrådsmedlemmer)
 2006: 46,2% (7 af 15 byrådsmedlemmer)
 2010: 63,7% (10 af 15 byrådsmedlemmer)
 2014: 72,8% (11 af 15 byrådsmedlemmer)

Tidligere politiske partier i Island
Etableret i 1994
Ophørt i 2006
Listen
Egill Skúli Ingibergsson

Egill Skúli Ingibergsson (født 23. marts 1926 på Vestmannaeyjar, død 22. december 2021 ) var en islandsk ingeniør, der var borgmester i Reykjavík 1978-1982. Islands Socialdemokratiske Parti og Folkealliancen fik flertal i byrådet sammen med Fremskridtspartiet ved kommunalvalget i 1978, men de tre partier kunne ikke enes om en borgmesterkandidat og besluttede derfor at hente en neutral borgmester uden for egne rækker. Den partiløse Egil Skúli blev derefter udvalgt fra en liste med ti ansøgere. Ved næsten valg fik Selvstændighedspartiet igen flertal, og han mistede posten.

Uddannelse 
Han blev student fra Verslunarskóli Íslands (Islands handelsskole) i 1948. Han afsluttede første del af ingeniørstudiet fra Háskóli Íslands i 1951, og blev uddannet elektroingeniør fra Danmarks Tekniske Universitet i København i 1954.

Arbejdsliv 
Ingeniør ved elektricitetsforsyningens administration Raforkumálaskrifstofunni 1954-58 og leder af Vestfjordenes statslige elværker 1958-63, derefter arbejde han som ingeniør ved den statslige elektricitetsforsyning med planlægning af forskellige kraftværker, og drev siden selvstændig rådgivningsvirksomhed sammen med partnere.

Familie 
Han var søn af arbejdsmand Ingibergur Jónsson og dennes hustru Margrét Guðlaug Þorsteinsdóttir, og gift med Ólöf Elín Davíðsdóttir.

Kilder 
 Egill Skúli Ingibergsson i Borgarskjalasafn

Referencer 

Borgmestre fra Island
Ingeniører fra Island
Personer fra Vestmannaeyjar
Pierre Puiseux

Pierre Henri Puiseux (født 20. juli 1855 i Paris, død 28. september 1928) var en fransk astronom. Han var søn af Victor Puiseux.

Puiseux var 1879—1917 ansat ved observatoriet i Paris, fra 1905 som leder af Service de la Carte photographique du Ciel. Han har væsentlig beskæftiget sig med studium af månens overflade, Recherches sur l'origine probable des formations lunaires (1896), La terre et la lune (1908). Sammen med Maurice Loewy har han udgivet Atlas photographique de la lune (1896—1910) i 71 plancher, ledsaget af forklarende tekst i 12 hefter. I tidsskriftet Ciel et Terre er disse plancher reproducerede i mindre målestok. Ved siden heraf har han blandt andet publiceret Leçons de cinematique etc. (1890). Puiseux var medarbejder i Bulletin astronomique og udsendte Libration physique de la Lune (Paris, Annales de l'observatoire, 32, 1925).

Kilder 

 
 

Astronomer fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Franskmænd i 1900-tallet
Personer fra Paris
Geotermisk energi på Island

Geotermisk energi på Island står for omkring af 5,8 % af verdens produktion af elektrisk energi fra geotermiske kilder. På grund af den store vulkanske aktivitet på Island udnyttes geotermisk energi i stor grad til elektricitetsproduktion og fjernvarme. Seks geotermiske kraftværk stod i 2006 for 26,5% af landets produktion af elektricitet, resten kom fra vandkraft (73,4%) og fossilt brændsel (0,1%). Dertil dækkes 45 % af opvarmningsbehovet i landets bygninger af geotermisk varme. I 2012 var total installeret effekt 665,0 MW elektrisk kraft og Island er det land i verden med størst andel af sin elektricitetsproduktion fra geotermisk energi.

Forbrug af primær geotermisk energi i 2004 var 79,7 Petajoule (PJ), eller 53,4 % af landets totale forbrug af primærenergi. Tilsvarende andel for vandkraft var 17,2 %, petroleum 26,3 % og kul 3 %. Af den geotermiske energi, som blev udnyttet i 2006, gik 54 % til rumopvarming og 28 % til elektricitetsproduktion. Resten blev benyttet til fiskeopdræt, snesmeltning, svømmebassiner, drivhuse og industri.

Liste over geotermiske kraftværker på Island

Noter

Eksterne henvisninger 
 Orkustofnun 

Island
Island
Kühsen

Kühsen er en kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Sandesneben-Nusse i den nordvestlige del af Kreis Herzogtum Lauenburg. Kreis Herzogtum Lauenburg ligger i delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Kühsen grænser mod øst til Elbe-Lübeck-Kanal og ligger omkring 40 km nordøst for Hamborg, 7 kilometer nordvest for Mölln og cirka 10 km vest for Ratzeburg. Ud over Kühsen ligger i kommunen landsbyerne Hude, Catharinenhof og en del af Donnerschleuse.

Eksterne kilder/henvisninger 

 
 Kommunens side på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Herzogtum Lauenburg