kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thomas Rørdam (højesteretsdommer)

Thomas Rørdam (født 17. oktober 1952 i Gladsaxe) er en dansk jurist, forsvarsadvokat og tidligere Højesteretspræsident.

Thomas Rørdam er søn af Peter Rørdam (tidligere dommer i Vestre Landsret). Thomas Rørdam blev cand.jur. fra Aarhus Universitet i 1976. Ansat som fuldmægtig i Justitsministeriet 1977-1985. I 1985-2002 selvstændig advokat i Advokatfirmaet Nyborg & Rørdam. I denne periode navnlig kendt som forsvarer i en række straffesager, med bl.a. sagen mod Blekingegadebanden, Vadstrupgård-sagen (om pædofili-anklager mod en mandlig pædagogmedhjælper) og Plejebo-sagen (hvor en plejehjemsassistent blev anklaget for 22 drab mod beboere) som de mest kendte. Var i denne periode desuden i en årrække formand for Landsforeningen af Beskikkede Advokater. Udnævnt som dommer i Højesteret i 2002. Han er desuden hovedredaktør på Karnovs Lovsamling.

Rørdam afløste i februar 2017 Poul Søgaard på posten som højesteretspræsident.
Han fungerede som rigsrettens formand i Rigsretssagen mod Inger Støjberg. Han fratrådte som højesteretsdommer pr. 31. oktober 2022 fordi han var fyldt 70 år.

Henvisninger 

Thomas
Højesteretspræsidenter fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Kommandører af Dannebrog
Antikominternpagten

Antikominternpagten oprettedes i 1936 af det nazistiske Tyskland og Japan for at bekæmpe Sovjetunionen og de kommunistiske partier verden over, der var sluttet sammen i Kommunistiske Internationale (Komintern).

I 1937 tilsluttede det fascistiske Italien sig og efterfulgtes i 1939 af Spanien, Ungarn og Manchukuo. Efter at Tyskland havde indledt krigen mod Sovjetunionen i 1941, blev Rumænien, Bulgarien, Slovakiet, Kroatien, Finland og Danmark medlemmer.

Danmark blev medlem i november 1941 efter stærkt tysk pres, og underskrivelsen blev ledsaget af omfattende protestdemonstrationer i København, hvor især studenterne gjorde sig gældende.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Antikominternpagten 
 "Antikominternfördraget" (Nordisk familjeboks månadskrönika, Häfte 1. Januari 1938; s. 6) 
 "13 januar" (Nordisk familjeboks månadskrönika, Häfte 2. Februari 1939; s. 148) 
 "24 februar" (Nordisk familjeboks månadskrönika, Häfte 4. April 1939; s. 291) 
 "27 mars" (Nordisk familjeboks månadskrönika, Häfte 5. Maj 1939; s. 363) 
 "Danmark" (Svenska Dagbladets Årsbok; Nittonde årgången (händelserna 1941); s. 360) 
"De frie Danske", januar 1942, side 3 og 4: http://www.illegalpresse.dk/papers/show/id/40/page_id/373

Europas historie
Danmarks udenrigspolitik
Karl 15. af Sverige

Karl 15. (Carl Ludvig Eugen; 3. maj 1826 – 18. september 1872) var konge af Sverige og Norge (som Karl 4.) fra 1859 til 1872. Han var den tredje monark af Huset Bernadotte.

Karl 15. var søn af Kong Oscar 1. og Dronning Josefine. 

Karl 15.s statsråd med kongen som regeringschef fungerede som Sveriges regering under Karl 15.

Regeringstid 
Karl 15. var optaget af Nordens sikkerhed og selvstændighed og gik ind for et stærkt skandinavisk samarbejde. Han var en nær ven med Frederik 7. og var indstillet på at hjælpe Danmark mod Preussen i krigen i 1864, men han kunne ikke få sin regering med.

Han var en jævn og populær konge, og han var aktiv i en lang række gennemgribende reformer.

Karl 15. var frimurer.

Kong Karl 15. døde blot 46 år gammel den 18. september 1872 i Residenset i Malmø efter en regeringstid på lidt over 13 år. Han blev begravet i den traditionelle gravkirke for de svenske konger, Riddarholmskirken på øen Riddarholmen i Stockholm. Han blev efterfulgt som konge af sin lillebror, Prins Oscar, der besteg tronen som Kong Oscar 2.

Ægteskab og børn 
Karl blev gift 19. juni 1850 med prinsesse Louise af Nederlandene.

Karl 15. og dronning Louise fik to børn:

Se også 
 Tidslinje over nogle europæiske regenter i det 19. århundrede

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Regenter fra Sverige
Regenter af Norge
Frimurere fra Sverige
Modtagere af Sværdordenen
Storkorskommandører af Sværdordenen
Modtagere af Nordstjerneordenen
Storkorskommandører af Nordstjerneordenen
Modtagere af Vasaordenen
Storkorskommandører af Vasaordenen
Storkommandører af Dannebrog
Huset Bernadotte
Protestantiske monarker
Generaler fra Norge
Svenskere i 1800-tallet
Nordmænd i 1800-tallet
Personer fra Stockholm
Hertuger af Skåne
Homofobi

Homofobi er ikke en fobi men en beskrivelse af misforståelser der omfatter en række negative holdninger og følelser over for homoseksualitet eller mennesker, der identificeres eller opfattes som lesbiske, homoseksuelle, bifile eller transkønne (LGBT). Det er blevet defineret som foragt, fordom, aversion, had eller antipati og kan være baseret på irrationel frygt og uvidenhed og er ofte relateret til religiøs tro.

Misforståelserne opstår ved modsætningerne i den naturvidenskabelige forståelse af køn som kromosom evident. Og troen på det sociale køn som en ikke plastisk mani.

Kritik 
Begrebet homofobi kædes ofte sammen med andre begreber, der signalerer intolerance over for bestemte meninger og livsstile. I 1998 udtalte Coretta Scott King at ”Homofobi er som racisme, antisemitisme og andre former for bigotteri i den forstand at den søger at dehumanisere en stor gruppe mennesker, at nægte dem deres humanitet, deres stolthed og personlighed”. På samme måde har Georg Yancey skrevet i Christian Ethics Today at ”sexisme, racisme, klassedistinktioner og homofobi alle signalerer varierende former for diskrimination, skønt disse ikke er identiske".

I 1993 konkluderede adfærdssociologerne William O’Donohue og Christine Caselles, at den gængse brug af begrebet skaber en illegitim, pejorativ betegnelse på visse åbne og debatværdige værdipositioner, på samme måde som man tidligere klassificerede homoseksualitet som en sygdom, en parafili.

Noget nyere psykologisk litteratur foreslår begrebet ”homonegativitet” for at afspejle det perspektiv, at opførsel og tanker, der ofte bliver betragtet som homofobiske, ikke er frygtbaserede, men i stedet afspejler en misbilligelse af homoseksualitet.

Referencer

Se også 
 Heterosexisme
 Seksuel orientering
 Bifobi
 Transfobi

LGBT
Diskrimination
Rose

Rose (Rosa) er en slægt, der er udbredt med flere end 100 arter i Nordamerika, Europa, Asien og Nordafrika. Både de vildtvoksende arter og de fremavlede kulturplanter er berømte for deres blomsterskønhed og duft. Det er stedsegrønne eller løvfældende buske med opret, overhængende eller klatrende vækstform. Stænglerne er ofte forsynet med barktorne. Bladene er spredtstillede og uligefinnede med ovale eller elliptiske småblade, der har savtakket rand. Blomsterne er regelmæssige og 5-tallige med hvide, gule, røde eller lyserøde kronblade. Frugterne er hyben med mange frø.

Etymologi 
Navnet rose kommer fra fransk, der har overtaget det fra latin rosa. Her er det indlånt fra græsk rhodion (oprindeligt wrodion), som kommer fra semitisk warda = "rose".

Blomsterbetydninger 

Hvis man kigger på blomsterbetydninger, symboliserer roser kærlighed, uanset farven, afhængigt af farven kan de også betyde følgende:

Kommerciel udnyttelse 
Roser dyrker mange steder i verden kommercielt, bl.a. til produkter indenfor kosmetik. I Europe er Rosendalen i Bulgarien centrum for dyrkningen, og halvdelen af verdens produktion af roser stammer herfra.

Arter 
Et udvalg af arter med danske navne:

Andre arter

Hybrider 

 Rosa x alba
 Rosa x borboniana
 Rosa x centifolia
 Rosa x collina
 Rosa x damascena
 Rosa x francofurtana
 Rosa x hibernica
 Rosa x kamtschatica
 Rosa x microgusa
 Rosa x noisetteana
 Rosa x odorata
 Rosa x polyantha
 Rosa x richardii

Sortsgrupper 
 Bourbonroser
 Floribundaroser
 Polyantharoser
 Tehybridroser

Se også 
 Pink Peace

Referencer

Litteratur 
 Mary Moody: The Illustrated Encyclopedia of Roses, 1992, 
 Lars-Åke Gustavsson: Rosenlexikon, 
 Torben Thim: Historiske Roser,

Eksterne links 
 
 
 Flora Linnea – Svensk planteskole i Helsingborg med mange billeder og beskrivelser
Gunilla Bergström

Gunilla Bergström (født 3. juli 1942, død 23. august 2021) var en svensk børnebogsforfatter, tegner og journalist, der især kendes som forfatter til billedbøgerne om Alfons Åberg. Hendes første Alfons Åberg-bog udkom i 1972. Hun modtog en række fornemme priser for sit forfatterskab, bl.a. Astrid Lindgren-prisen.

Hun er portrætteret i den danske dokumentarfilm "Hvem er din mor, Alfons Åberg?" fra 2005.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Fakta: Biografi, bibliografi, priser m.m., udstillinger – Alfons Åbergs hjemmeside
 

Børnebogsforfattere fra Sverige
Illustratorer fra Sverige
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Ugeskrift for Retsvæsen

Ugeskrift for Retsvæsen (i juridisk litteratur ofte forkortet UfR eller blot U) er et dansk tidsskrift, som udgives af Karnov Group. Ugeskriftet indeholder alle de væsentligste højesteretsafgørelser samt principielle domme og kendelser fra Sø- og Handelsretten og landsretterne. Dommene gengives som hovedregel i fuld tekst, men der tilføjes et resume (også kaldet domshoved). Andre domme gengives blot som resumé eller i uddrag.

Ud over domssamlingen, betegnet afdeling A, bringer ugeskriftet videnskabelige artikler, anmeldelser og andre artikler med relevans for juraen i afdeling B. Siden 1906 har hver afdeling været særskilt pagineret.

Ugeskriftet udkommer udover som papirtidsskrift også i en online-udgave med udvidede søge- og opslagsmuligheder.

Henvisning 
I Danmark sker henvisninger til retspraksis normalt ved at henvise til den årgang og det sidetal, hvor afgørelsen er trykt i ugeskriftet. Selv om der ikke findes nogen officiel standard for henvisning til domspraksis, er denne praksis så udbredt, at den er blevet betegnet som en de facto-standard af blandt andet Dansk Advokatsamfund og DJØF.

Henvisninger til ugeskriftet i juridisk litteratur og hos domstolene er ikke helt ensartede, men indeholder normalt forkortelsen U eller UfR efterfulgt af årgangen og sidetallet hvor dommen er trykt, samt en forkortelse der angiver hvilken domstol der har afsagt dommen. Visse forfattere inkluderer også forkortelsen D/K alt efter om der er tale om en dom eller en kendelse. Hvis der optræder flere domme på en side angives et løbenummer.

Til illustration er Højesterets dom i sagen om Aalborg kloster trykt i ugeskriftets årgang 1968 på side 84, sammen med et resume af en anden dom. En henvisning til denne afgørelse vil blandt andet kunne skrives U.1968.84/2H, U 1968.84/2 HD, UfR 1968 84/2 H. I dette eksempel angiver U at der er tale om en henvisning til ugeskriftet, 1968 angiver årgangen, 84/2 angiver at der er tale om den anden dom trykt på side 84, H angiver at dommen er afsagt af Højesteret og D angiver at der er tale om en dom.

Ikke alle afgørelser bliver trykt i ugeskriftet. Henvisninger til andre trykte afgørelser sker ved henvisning til en række specialtidsskrifter, mens henvisninger til utrykte afgørelser normalt sker ved angivelse af den domstol der har afsagt afgørelsen, datoen for afgørelsen, og domstolens interne sagsnummer.

Historie

Ugeskrift for Retsvæsen udkom første gang i 1867. Ugeskriftet afløste forgængeren Tidsskrift for Retsvæsen, der udelukkende havde bragt retsvidenskabelige artikler. Det var de samme folk, som stod bag, og det første nummer i 1867 blev redigeret af overretssagfører P. Casse og auditør J.H. Mundt.

Kildehenvisninger

Se også
 Karnovs Lovsamling

Eksterne henvisninger
 Karnov Group

Jura
Retsvidenskab
Etableret i 1867
Tidsskrifter fra Danmark
Moai

Moai er stenstatuer på Påskeøen. I de fleste tilfælde er statuerne monolitiske, dvs. at de er hugget ud af én enkelt stenblok, men nogle har en ekstra, særskilt stenpukau anbragt oven på hovedet. Der er pt. registreret 887 Moai, som er fordelt rundt på hele øen. De fleste moai blev hugget ud af klippen ved Rano Raraku, hvor der findes næsten 400 andre moai i forskellige stadier af fuldførelse. Stenbruddet dér ser ud til at være opgivet med ét slag, for man finder halvt udhuggede statuer, som er efterladt i klippen. Næsten alle de færdige moai blev væltet af øens indfødte beboere i den periode, der fulgte, efter at statuerne var opstillet. Som regel bliver de betegnet som "hoveder", men mange moai har skuldre, arme og kroppe, som er blevet begravet i årenes løb.

Moais historie 
Betydningen af moai er stadig uklar, og der er knyttet mange teorier til disse statuer. Den mest udbredte teori er, at statuerne blev udhugget af de polynesiske indbyggere på øen for mere end 1000 år siden. Man antager, at de kan have været billeder af afdøde forfædre eller måske af betydningsfulde, endnu levende personligheder, eller at de kan have været symboler på familiens status. De må have været meget kostbare at skabe, for alene udhugningen af hver statue kræver flere års anstrengelser, men derudover skulle de trækkes hen over øen til det endelige opstillingssted. Man ved ikke præcist, hvordan moai blev flyttet, men det har næsten sikkert krævet træslæder og måske også ruller. Man gætter på, at efterspørgslen efter træ til den hensynsløse rejsning af statuer har ført til en fuldstændig nedhugning af alle træer på øen. Det kan forklare, hvorfor stenbruddet blev opgivet så pludseligt.

En helt ny teori, frembragt i National Geographics juli 2012-nummer, påviser, at flytningen af statuerne kan være sket på en helt anden og langt mindre ressourcekrævende teknik. I korte træk går den ud på at helt ned til 12 stærke, men teknisk trænede, mænd har kunnet flytte en statue ved hjælp af to udspændte tove, som de skiftesvis har rykket i, sådan at statuen kunne "gå selv".

Sagn om moai 
Gamle sagn på øen taler om en klanhøvding, der søgte efter et nyt hjem. Stedet, han valgte, er nu kendt under navnet Påskeøen. Da han døde, blev øene delt mellem hans sønner. Når en høvding fra én af disse klaner døde, satte man en moai på hans grav. Øboerne troede, at disse statuer kunne opfange høvdingens "mana" (overnaturlige kraft). De troede, at når man beholdt høvdingens mana på øen, ville der ske gode ting: regnen ville falde og afgrøderne vokse. Dette sagn kan være en farvet udgave af den oprindelige fortælling, for den er gået fra mund til mund over en lang periode, hvor alt kan være tilføjet for at ”peppe” sagnet op og gøre det mere interessant.

Kilder 
 Kathy Pelta: Rediscovering Easter Island 2001 ISBN
 Rupert Matthews: Ancient Mysteries 1988 ISBN
 English Wikipedia on Moai

Noter 

Statuer
Påskeøen
Edda Media

Edda Media er et af Norges førende medievirksomheder med en række lokale aviser, radio- og tv-kanaler, og flere nationale nichekanaler og trykkeriselskaber. Selskabet hed Orkla Media indtil Orkla i 2006 solgte selskabet til britiske Mecom.

Selskabet udgiver dagblade i bl.a. Norge, Danmark, Sverige, Polen, Litauen, Ukraine og har derudover aktiviteter i Tyskland og Finland. I Danmark ejer selskabet Det Berlingske Officin, der bl.a. er moderselskab for 14 dagblade og op imod 50 lokalaviser.

Ekstern henvisning 
 Edda Media 

Medievirksomheder fra Norge
Mecom
Frederiks Sogn

Frederiks Sogn henviser til flere artikler:
 Frederiks Sogn (Viborg Kommune) – et sogn i Viborg Kommune og i Ikast Provsti
 Frederiks Sogn (København) – et sogn i Københavns Kommune og i Holmens og Østerbro Provsti
Min kone er uskyldig

Min kone er uskyldig er en dansk komediefilm fra 1950, instrueret af Johan Jacobsen og skrevet af Arvid Müller.

Medvirkende 
 Bodil Kjer
 Poul Reichhardt
 Gunnar Lauring
 Karin Nellemose
 Preben Mahrt
 Svend Bille
 Knud Heglund
 Bjarne Forchhammer
 Helga Frier
 Henry Nielsen
 Aage Winther-Jørgensen

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1950
Komediefilm fra Danmark
Film instrueret af Johan Jacobsen
Fra den gamle købmandsgård

Fra den gamle købmandsgård er en dansk film fra 1951, instrueret af Annelise Reenberg og Svend Methling efter manuskript af Paul Sarauw og John Olsen.

Manuskriptet bygger frit på et meget populært teaterstykke Jul i Købmandsgaarden, der er en dramatiseret bearbejdning fra 1936 udført af Thorvald Larsen over romanen Jul i Købmandsgaarden fra 1917 af Sophie Breum.

Medvirkende 
 Svend Methling
 Astrid Villaume
 William Rosenberg
 Ellen Gottschalch
 Rasmus Christiansen
 Helge Kjærulff-Schmidt
 Johannes Meyer
 Ib Schønberg
 Henry Nielsen
 Helga Frier
 Bendt Rothe
 Inger Stender
 Kjeld Jacobsen
 Karen Berg
 Asbjørn Andersen
 Gunnar Lemvigh
 Anna Henriques-Nielsen
 William Bewer

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1951
Film instrueret af Annelise Reenberg
Julefilm fra Danmark
Dansksprogede film
Ta' Pelle med

Ta' Pelle med er en dansk film fra 1952, skrevet af Estrid Ott og instrueret af Jon Iversen.

Medvirkende
Johannes Meyer
Ib Schønberg
Ellen Gottschalch
Kjeld Jacobsen
Paul Hagen
Henry Nielsen
Else Jarlbak
Frits Helmuth
Lone Hertz

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1952
Film instrueret af Jon Iversen
Helga Frier

Anna Helga Jensen Frier f. Mollerup (12. juni 1893 i Aarhus – 9. januar 1972 i Gentofte) var en dansk skuespillerinde.

Debut 1914 på Den jyske Folkescene.

Optrådte siden på forskellige teatre i provinsen og i København, bl.a. Folketeatret.

Anvendt jævnligt i radio-teatret.

Blandt de film hun medvirkede i kan nævnes:

 Odds 777 – 1932
 De blaa drenge – 1933
 Rasmines bryllup – 1935
 Sjette trækning – 1936
 Champagnegaloppen – 1938
 En pige med pep – 1940
 Barnet – 1940
 I de gode gamle dage – 1940
 En ganske almindelig pige – 1940
 Gå med mig hjem – 1941
 Wienerbarnet – 1941
 Alle mand på dæk – 1942
 Når bønder elsker – 1942
 Møllen – 1943
 Ungdommens rus – 1943
 De tre skolekammerater – 1944
 Biskoppen – 1944
 Mordets melodi – 1944
 Teatertosset – 1944
 Frihed, lighed og Louise – 1944
 Jeg elsker en anden – 1946
 Hans store aften – 1946
 Det gælder os alle – 1949
 Lejlighed til leje – 1949
 Min kone er uskyldig – 1950
 Mosekongen – 1950
 Frihed forpligter – 1951
 Fra den gamle købmandsgård – 1951
 Fodboldpræsten – 1951
 Husmandstøsen – 1952
 Det store løb – 1952
 Fløjtespilleren – 1953
 Min søn Peter – 1953
 Flintesønnerne – 1956
 Den kloge mand (1956) – 1956
 Sønnen fra Amerika – 1957
 Vagabonderne på Bakkegården – 1958
 Poeten og Lillemor – 1959
 Det skete på Møllegården – 1960
 Den rige enke – 1962
 Kampen om Næsbygaard – 1964
 Næsbygaards arving – 1965
 Krybskytterne på Næsbygaard – 1966

Eksterne henvisninger 
 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra Aarhus
Helge Kjærulff-Schmidt

Helge Kjærulff-Schmidt (født 22. februar 1906 i Nyborg, død 9. juli 1982 på Frederiksberg) var en dansk skuespiller.

Kjærulff-Schmidt blev student i 1924 og studerede på Det kongelige Teaters elevskole 1927-1929. Sin debut fik han på Betty Nansen Teatret, og han var herefter knyttet til Odense Teater og forskellige teatre i provinsen de næste tre sæsoner. Han indspillede en lang række film, men huskes også for en række reklamefilm, hvor han optrådte som Vitalius.
Herudover er han bl.a. kendt for i 1944 at have sunget visen "Vi er alle i samme båd" i Hornbæk Revyen og huskes sikkert bedst som den tyranniske lærer Andersen i tv-serien Matador, der blev indspillet i perioden 1978-1981. Hans sidste tv-optræden var en birolle i 1. og 2. afsnit af tv-serien Een stor familie (1982).

Han blev Ridder af Dannebrog 1966.

Kjærulff-Schmidt blev i 1929 gift med skuespillerinden Inga Thessen, med hvem han fik sønnen filminstruktøren Palle Kjærulff-Schmidt. Senere blev han gift med korrespondent Grethe Nielsen.

Kjærulff-Schmidt var oprindelig begravet på Bispebjerg Kirkegård, men gravstedet er siden flyttet til Frederiksberg Ældre Kirkegård.

Filmografi 

 Komtessen på Stenholt – 1939
 En lille tilfældighed – 1939
 Sommerglæder – 1940
 En ganske almindelig pige – 1940
 Pas på svinget i Solby – 1940
 En forbryder – 1941
 En mand af betydning – 1941
 Far skal giftes – 1941
 Tante Cramers testamente – 1941
 Tobiasnætter – 1941
 Mine kære koner – 1943
 Bedstemor går amok – 1944
 Lev livet let – 1944
 Far betaler – 1946
 Op med lille Martha – 1946
 Sikken en nat – 1947
 Mens porten var lukket – 1948
 Den opvakte jomfru – 1950
 Dorte – 1951
 Fra den gamle købmandsgård – 1951
 Hold fingrene fra mor – 1951
 Vores fjerde far – 1951
 Kærlighedsdoktoren – 1952
 Vejrhanen – 1952
 Min søn Peter – 1953
 Sukceskomponisten – 1954
 På tro og love – 1955
 Mod og mandshjerte – 1955
 Bruden fra Dragstrup – 1955
 Tre piger fra Jylland – 1957
 Skovridergården – 1957
 Andre folks børn – 1958
 Det lille hotel – 1958
 Styrmand Karlsen – 1958
 Ballade på Bullerborg – 1959
 Paw – 1959
 De sjove år – 1959
 Gymnasiepigen – 1960
 Panik i paradis – 1960
 Den hvide hingst – 1961
 Landsbylægen – 1961
 Løgn og løvebrøl – 1961
 Poeten og Lillemor i forårshumør – 1961
 Landmandsliv – 1965
 Martha – 1967
 Brødrene på Uglegården – 1967
 Min søsters børn vælter byen – 1968
 De røde heste (1968) – 1968
 Mig og min lillebror og Bølle – 1969
 Ballade på Christianshavn – 1971
 Far til fire i højt humør – 1971
 Da Svante forsvandt – 1975
 Olsen-banden på sporet – 1975
 Den ubetænksomme elsker – 1982

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Helge Kjærulff-Schmidt på Dansk Forfatterleksikon

Skuespillere fra Danmark
Personer fra Nyborg
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1900-tallet
Riddere af Dannebrog
Helge
Tagging

Tagging (dansk: Mærkning) vil sige at sætte tags (dansk: Mærker) på noget:

Digitalt
Tags (metadata) – informationer om informationer
Hashtag - fremhævning af et ord med henblik på søgning i sociale netværk.

Graffiti
Tags (graffiti) – de simpleste graffiti, som regel blot en hastigt skrevet signatur

Militær
Tagging – belysning af målet ved laserstyret bombning
Fangeleg

Fangeleg eller tagfat er en leg, som almindeligvis går ud på at en eller flere deltagere skal "fange" de andre deltagere ved at røre dem med hånden. Fangeleg er en af de simpleste lege og har sandsynligvis altid været leget i sin grundlæggende udgave; men der findes også mere komplekse regelsæt og regelfortolkninger. Denne kombination af enkelhed og regel-kreativitet gør fangeleg til en spændende børneleg, som kan leges på legepladser og mange andre steder.

Legen er så fundamental at den også kan findes praktiseret i dyreverdenen blandt dyreunger. Den skal gøre ungerne klar til voksenlivet, hvor livet i naturen i høj grad handler om jagt eller flugt.

Typer af tagfat 

Hos mennesket findes flere forskellige udgaver af tagfat:

Kædetagfat

Definer et område hvor deltagerne må løbe. Når man fanger, skal man tage den fangede i hånden. Når man bliver 5 i en række, deles rækken i 2. Legen slutter når alle er fanget.

Sidde-tagfat

Helle når man sidder ned. Man skal løbe minimum 10 skridt mellem hver gang man sidder ned.

Kryds-tagfat
Hvis en person er ved at blive fanget, kan en anden deltager i legen krydse ind foran fangeren og fangeren skal nu løbe efter den der krydser.

Labyrint-tagfat

Min. 12-16 deltagere. To udpeges; en fanger og én der skal fanges (f.eks. kat og mus). Stil i rækker med lige mange i hver, rækkerne skal så vidt muligt stå i et kvadrat. Stå med armslængde til sidemanden og til den foranstående og den bagvedstående. Alle rækker armene ud så der laves lige rækker. På et givet signal, vender alle 90 grader til højre og laver nu kæde med dem der før stod overfor og bagved. Der leges nu fange ind imellem rækkerne og den der skal tages må give tegn til at rækkerne vender rundt.

Gå-tagfat

Gå i stedet for at løbe.

Kineser-tagfat

Leges næsten som almindelig tagfat, men den der bliver rørt, skal holde sin ene hånd på det sted hvor han bliver rørt. Hvis fangeren rører den der løber på ryggen og siger "taget", skal den nye fanger løbe med hånden på ryggen. Han må fjerne hånden når han har fanget en ny. Stopper når den ikke er sjov længere.

Se også 

Spil og lege
Børn
Jette Kjærboe

Jette Kjærboe (født 18. april 1943 i Faaborg) er en dansk forfatter.

Udvalgte værker 
 Gennembruddet, roman 1986
 Rejsen til kærlighedens ø, roman 1989
 Albertines fortællinger, roman 1992
 Vinhandleren og andre spøgelseshistorier, novellesamling 1994
 Kvinden i vinduet, roman 1995
 Madonna-maleren, roman 2001
 Juttas år, roman 2006

Romanforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog