kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rørgræs

 
Rørgræs (Phalaris arundinacea) er et 60-200 cm højt græs, der vokser fx i grøfter og på enge.

Beskrivelse 
Rørgræs er en flerårig urt med en tæppedannende vækst og oprette skud, der er hårløse, runde i tværsnit og udstyret med ”knæ”. Bladene sidder spredt, og de er bredt linjeformede og flade med fint tandet rand. De har åben bladskede, og begge bladsider er ensartet lysegrønne. Bladene får gul høstfarve.

Blomstringen sker i juni-juli, hvor man ser duskformet sammentrykte småaks danne endestillede toppe. De enkelte småaks har kun én blomst hver, og de mangler stak. Frugterne er nødder.

Rodnettet består af kraftige, krybende jordstængler, der bærer overjordiske skud og et kraftigt netværk af trævlerødder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 1,50 x 0,50 m (150 x 10 cm/år).

Voksested 

Arten hører hjemme på hele den nordlige halvkugle, og den foretrækker lysåbne voksesteder med konstant fugtig og næringsrig jordbund.

I Danmark er den almindelig i det meste af landet langs søbredder, vandløb, i grøfter og på enge. Rørgræs findes ikke på Læsø.

På grus- og sandbanker langs floderne Shannon, Liffey og Suir i Irland menes den at tilhøre den potentielle, naturlige vegetation sammen med bittersød natskygge, burresnerre, giftig klaseskærm, gråpil, gærdesnerle, stor nælde og tykakset star
.

Note

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Græs-familien
Flerårige urter
Nicolaus Hinrich Rieman

Nicolaus Hinrich Rieman (død 28. juni 1759 på Bidstrup) var en antagelig tyskfødt arkitekt, virksom i Danmark. 

Nicolaus Hinrich Riemans oprindelse og fødeår er ukendte, men hans smukke skriftlige tysk og hans bygningers stil tyder på, at han stammede fra Mecklenburg-Schwerin. Med byggerier fra Trøjborg i syd til Skagen i nord satte han i enestående grad sit præg på den jyske barokarkitektur, hvor den midtjyske herregård Bidstrup kan betegnes som et hovedværk. Hans arbejder, som stort set er velbevarede, fremtræder i et rent og klart formsprog med karakteristiske svejfede gavle og velformede løgspir. 

Af hverv var han blandt andet bygmester i Skive. Men det var som bygmester for etatsråd Gerhard Hansen de Lichtenberg fra 1730'erne og Jørgen greve Scheel 1748-58, at han fik sine væsentligste opgaver.

Værker

Arbejder for det offentlige 
 Murerarbejder ved hovedreperation af Ribe Domkirke (1738-41).
 Spir på Vor Frelser Kirke, Horsens (1737)
 Istandsættelse af Klosterkirken i Horsens (1737)
 Tegning og opførelse af lærd skole i Horsens (1742)
 Reperationer på Horsens Hospital (1743-47)
 Reperationer af Hansted Hospital (1743-47)
 Istandsættelse af Århus Domkirke (1743)
 Istandsætelse af Randers Kloster (1744)
 Reperation af tårnet på Skt. Peders Kirke, Randers (1745)
 Fuldførelse af ombygning efter Holger Rosenkrantz af Støvringgård til Frøkenkloster (1745-46)
 Istandsættelse af Skt. Catherinæ Kloster, Ribe (1747)
 Istandsættelse af Sankt Jacobi Kirke, Varde (1748)
 Istandsættelse af Nykøbing Mors Kirke (efter brand 1748, nedrevet 1889)
 Istandsættelse af Skagens tilsandede gamle kirke (Den tilsandede kirke) (1750-51)
 Istandsættelse af Sæby Kirke (1756-57)

Arbejder for private 
For Gerhard Hansen de Lichtenberg: 
 Istandsættelse af Nørup Kirke (1733)
 Arbejder på herregården Engelsholm (1739)
 Ombygning af Bredsten Kirke (1742)
 Ombygning af Lichtenbergs Palæ (Jørgensen Hotel), Horsens (1744)
 Ombygning af hovedbygningen på Bidstrup (1759)

For Jørgen Scheel: 
 Nordfløj på hovedbygingen på Gammel Estrup (1748-50)
 Adskillige istandsættelsesarbejder på Gammel Estrup (fra 1750)
 Ny hovedfløj på Østergård, Fjellerup (1750erne, nu på Frilandsmuseet)
 Ombygning af Ulstrup (1754-55)
 Ny hovedbygning på hovedgården Skjern (1756)
 Ombygning af hovedgården Karmark (1758, senere nedbrudt)
 Renovering af Grevskabet Scheels 14 kirker
 Renovering af det gamle hospital i Langå (1756)
 Projekt til ombygning af hovedbygningen på Sostrup (ikke gennemført)

For andre private bygherrer:
 Modernisering af interiør og ombygning af hovedbygnings tre fløje på Ørslev Kloster, samt genopbygning af ladegården efter en brand og modernisering af interiør i Ørslev Kloster kirke (1740-50).
 Istandsættelse af Trøjborg (1742)
 Ombygning af hovedbygning på Tårupgård (1747-50).

Tilskrevne arbejder 
 Ombygning af Gjessinggård (1744)
 Ny hovedbygning på Favrskov (1750)
 Det gamle Løveapotek, Århus (1745-46)
 Amtmandsgården, Viborg (1757)

Litteratur 
 N.J. Israelsen, Nicolaus Hinrich Rieman : bygmester i Jylland, Arkitekten, 1965.

Arkitekter fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Barokarkitekter
STS-51-C

STS-51-C (Space Transportation System-STS-51-C) var rumfærgen Discoverys 15. rumfærgeflyvning. Opsendt 24. januar 1985 og vendte tilbage den 27. januar 1985.

Det var første mission for Forsvarsministeriet (USA) (DoD), missionens formål var derfor hemmelig.

Det menes at der blev sat spionsatellitter i kredsløb, muligvis en Magnum ELINT der er i stand til at aflytte elektroniske signaler.

Besætning 
   Ken Mattingly (kaptajn)
   Loren Shriver (pilot)
   Ellison Onizuka (missionsspecialist)
   James Buchli (missionsspecialist)
   Gary Payton

Missionen 

Hovedartikler:

Eksterne henvisninger 
 STS-51-C  NASA 

Rumfærgeprogrammet
Vidensøkonomi

Vidensøkonomi er et begreb, der henviser enten til en økonomi af viden koncentreret om produktion og håndtering af viden inden for rammen af økonomiske begrænsninger, eller til en vidensbaseret økonomi. I den anden betydning, der oftere er anvendt, henvises der til brugen af vidensteknologier (såsom viden, teknik og forvaltning af viden) til at producere økonomiske fordele.

Nationaløkonomi
Portolan

En portolan er en samling af ordnede, skriftlige informationer om havne, deres beliggenhed og besejlingsforhold som skær, tidevand og meteorologi.

Carta Pisana, som formentlig er den ældste af denne type, er udarbejdet 1275-1300. Navnet antyder, at den blev fundet i Pisa. Den viser Middelhavet, Sortehavet og en del af Atlanterhavet.
.

Portolaner kan indeholde kompaskurser og kompaspejlinger til forskellige punkter. Der kendes omkring 130 portolankort tegnet 1300 til 1500. Efter 1500 findes mange som manuskript, idet kun et fåtal blev trykt.

Ekstern henvisning 

 Kartografiens historie
Walchensee

Walchensee er en sø i    Landkreis Bad Tölz-Wolfratshausen  i den sydlige del af Regierungsbezirk Oberbayern i den tyske delstat Bayern. 

Den er en af de dybeste og største alpine søer i landet. Den har en dybde på  189,5 meter og dækker et areal på 16,40 km². På det længste er søen 6,9 km, og 5 km bred på det bredeste. Søen ligger 75 km syd for München i de Bayerske Alper. Hele søen hører til kommunen Kochel am See, og har en enkelt ø kaldet Sassau. 

Dens hovedtilløb er Obernach i sydvest ved Einseidln, der er afslutningen af en omledningskanal fra Isar, som leder vandet til Kraftwerk Obernach, og derfra videre til søen.  Afløbet, floden Jachen i søens østende, leder vandet tilbage til Isar.

Søer i Bayern
Invasionen af Fransk Indokina

Den , også kendt som Vietnamekspeditionen, var et forsøg af det Japanske imperium, under den 2. kinesisk-japanske krig på at blokere Kina og forhindre det i at importere våben, brændstof og 10.000 tons/måned materiel leveret af USA med Haiphong-Yunnan Fou jernbanen. Kontrol over det Vichy-kontrollerede Fransk Indokina ville gøre blokaden af Kina mere effektiv og ville gøre tilbagetrækningen fra Slaget om Sydguangxi umulig.

Kilder og referencer 

Vietnams historie
Fransk Indokina
Fransk Indokina
Hino Nacional Brasileiro

Brasiliens nationale sang () var sammensat af Francisco Manoel da Silva i forbindelse med den uafhængige offentlige fra Portugal i 1822. Sangen blev først vedtaget i 1890. Den første sang, der blev brugt, var i stedet "Hino da Independência", der var sammensat af de første kejser, Pedro I. I forbindelse med overgangen til republik i 1889, skrev Joaquim Osorio Duque Estrada en tekst, der ville følge musikken til da Silva. Oprindelige sammensætning imidlertid blevet ændret i bakspejlet

Tekst 
Brasilianske lovgivning foreskriver, at kun en kor skal spilles i instrumentelle udleveringer af den hymne, men begge skal synges i vokale præstationer. Det andet kor er ikke spillet ofte hvis det er til forbindelse med sportsbegivenheder, som spillerne ikke står over for en mikrofon, når de synger.

Oversættelse foretaget af Rodrigo Mansueli Nunes

(*) fra sang i eksil af Antônio Gonçalves Dias(Canção do Exílio).
(¤)På portugisisk hvis når man siger sønner i flertal mener til begge delle mænd og kvinder

Eksterne henvisninger 

 http://simplythebest.net/sounds/Midi/Midi_files/miscellaneous_Midi_files/brazil_anthem.mid[ MIDI Fil] 
 http://www.exercito.gov.br/01inst/Hinoscan/nacional.htm[ MP3-fil for nedlasting (fra websiden til Brasilien hær) nederst til højre] 

Musik fra Brasilien
Nationalsange
Bayerske Alper

Begrebet de Bayerske Alper står for de fleste for alle bjergene i den bayerske del af Alperne, men nogle regner dem kun for den del der er i Oberbayern. Allgäuer Alperne hører efter en ældre tradition til Schwaben, og ikke til Bayerske Alper.

Bayerske Alper svarer ikke til begrebet Bayerske Voralpen, der kun omfatter den bayerske andel af Voralpen mellem floderne Loisach i vest og Inn i Øst.

De Bayerske Alpers andel af Alperne indenfor Bayern, er en del af de Nordlige Kalkalper og omfatter
 Allgäuer Alperne (hovedparten)
 Ammergauer Alperne (hovedparten)
 Wetterstein (delvis)
 Bayerischen Voralpen med Estergebirge, Walchenseebergen, Benediktenwandgruppen og Mangfallgebirge
 Karwendel (delvis)
 Chiemgauer Alperne (hovedparten)
 Berchtesgadener Alperne (hovedparten).

Det højeste bjerg i de Bayerske Alper, og i Tyskland, er Zugspitze. Det ligger i den vestlige del af Wettersteinbjergene, og har en højde på 2.962 moh. og to små alpine gletsjere.

Eksterne henvisninger 
 Turbeskrivelse for de Bayerske Alper

Bayerns geografi
Bjergkæder i Tyskland
Nordlige kalkalper
Slaget ved Grenada

Slaget ved Grenada fandt sted den 6. juli 1779 under den amerikanske uafhængighedskrig i Caribien mellem den britiske og franske marine.

Baggrund 

I begyndelsen af 1779 var marinestyrkerne i Caribien hovedsagelig optaget med at passe på hinanden. Men i juni, da den britiske admiral Byron tog til Antigua for at beskytte handelskonvojen som var på vej hjem, tog hans modstander Charles Hector først St Vincent og den 4. juli Grenada. Byron sejlede i håb om at redde øen, men han ankom for sent. En kort træfning blev udkæmpet den 6. juli.

Slaget 

Den franske flåde under admiral Hector bestod af 25 linjeskibe og flere fregatter. Den britiske flåde under viceadmiral John Byron havde 21 linjeskibe og en fregat. Franskmændene havde ankret op udenfor Georgetown på den sydvestlige del af øen, og briterne ankom i løbet af natten. Hector satte sejl klokken 04.00 og briterne jagede efter. De britiske skibe angreb i fuld uorden og forvirring. Fame, Lion og to andre skibe forvillede sig bort fra hovedstyrken og blev hårdt skadet. Lion blev tvunget til at sejle med vinden til Jamaica for at undgå at blive kapret. Franskmændene mistede ingen skibe og kom til slut væk. Briterne mistede 183 mænd, mens 346 blev såret. Fame mistede fire mænd og havde 9 sårede. Franskmændene mistede 190 mænd og hadde 759 sårede.

Efterspil 

Krigen stilnede nu i Caribien. Byron vendte hjem i august. Hector, efter at han mislykkedes i at samarbejde med amerikanerne i et angreb på Savannah i september, vendte også hjem til Europa.

Grenada
Belejringen af Savannah

Belejringen af Savannah i 1779 var et slag i den amerikanske uafhængighedskrig. Året før blev byen erobret af et britisk ekspeditionskorps under oberstløjtnant Archibald Campbell. Selve belejringen bestod af et fælles fransk-amerikansk forsøg på at tage Savannah tilbage fra 16. september til 18. oktober. Den 9. oktober mislykkedes et betydelig allieret angreb på de britiske stillinger. Belejringen slog dermed fejl, og briterne beholdt kontrollen over Georgia til 1782 ved krigens slutning. Under angrebet blev den polske grev Kazimierz Pułaski, som kæmpede på amerikanernes side, dødelig såret.

Slaget er del af Haitis historie, for det var her, at et kontingent på over 500 gens de couleur, frie, farvede mænd fra Saint-Domingue, kæmpede på fransk side. Henri Christophe, som senere blev konge over det uafhængige Haiti, skulle have været blandt dem.

Arkæologer fra Coastal Heritage Society og LAMAR Institute afdækkede i 2006 dele af fæstningsværkerne ved Spring Hill. Størstedelen af angrebet 9. oktober 1779 var rettet mod dette punkt.

Eksterne henvisninger 
 Franske frie farvede som deltog i belejringen af Savannah 
 Opsummering af de arkæologiske fund ved Springhill Redoubt 

Savannah
Savannah
Landkreis Günzburg

Landkreis Günzburg hører til det bayerske Regierungsbezirk Schwaben. 
Landkreisen blev oprettet i 1972 af den indtil da kreisfri by Günzburg,  Landkreisen Günzburg og Krumbach.

Geografi 
Nabokreise er mod nord Landkreis Dillingen an der Donau, mod øst Landkreis Augsburg, mod syd Landkreis Unterallgäu, mod vest Landkreis Neu-Ulm og i nordvest landkreisene Alb-Donau-Kreis og Heidenheim i Baden-Württemberg.

Floden Donau og dens bifloder præger landskabet i landkreisen. Donau løber gennem de nordlige dele af området , gennem byerne Günzburg og Leipheim. Der kommer adskillige bifloder fra syd, for eksempel Biber, Günz, Kammel, Mindel og Zusam. Det meste af området er dækket af skov; den østlige del af området er en del af Naturpark Augsburg-Westliche Wälder.

Byer og kommuner 
Kreisen havde   indbyggere pr.    

Verwaltungsgemeinschafte
 Haldenwang(Kommunerne Dürrlauingen, Haldenwang, Landensberg, Röfingen og Winterbach) 
 Ichenhausen(Byen Ichenhausen, Markt Waldstetten og Gemeinde Ellzee)
 Kötz(Kommunerne Bubesheim og Kötz)
 Krumbach (Schwaben)(Kommunerne Aletshausen, Breitenthal, Deisenhausen, Ebershausen, Waltenhausen og Wiesenbach)
 Offingen(Markt Offingen og kommunerne Gundremmingen og Rettenbach)
 Thannhausen(Stadt Thannhausen, Markt Münsterhausen og kommunen Balzhausen)
 Ziemetshausen(Markt Ziemetshausen og kommunen Aichen)

Eksterne henvisninger 

 Burgeninventar – Fortegnelse over borge og slotte i landkreisen
Præsidentvalget i USA 1892

Ved det amerikanske præsidentvalg 1892 blev demokraten Grover Cleveland valgt som præsident, og han blev dermed den hidtil eneste amerikanske præsident, der har beklædt embedet i to adskilte perioder.

Cleveland var først og fremmest oppe imod den siddende republikanske præsident, Benjamin Harrison, som han havde tabt til ved valget i 1888. Skønt Cleveland havde fået flest stemmer, vandt Harrison flest valgmænd og dermed præsidentposten. Dette gentog sig ikke i 1892, hvor Cleveland vandt i såvel antal stemmer som antal valgmænd.

Bemærkelsesværdigt ved dette valg var også, at det lykkedes for en kandidat uden for de to store partier at opnå et ikke ubetydeligt antal stemmer og oven i købet at opnå valgmændene i fem af staterne i midtvesten. Der var tale om James Weaver fra Folkets Parti.

Resultatet blev, at Cleveland fik 5.556.918 stemmer mod Harrisons 5.176.108 og Weavers 1.041.028, svarende til henholdsvis 46,0%, 43,0% og 8,5% af de afgivne stemmer. I valgmænd blev det til 277 til Cleveland, 145 til Harrison og 22 til Weaver.

Nomineringer 
Harrison blev relativt let nomineret til republikanernes præsidentkandidat, da der blev afholdt konvent i Minneapolis. Men nomineringen var ikke enstemmig, og han måtte kæmpe mod den tidligere kandidat James G. Blaine samt den senere præsident William McKinley. Harrison fik 536 stemmer mod Blaines 183 og McKinleys 182. Samtidig valgte man Whitelaw Reid som vicepræsidentkandidat.

På demokraternes konvent i Chicago var valget af Cleveland lidt mere sikkert, da han opnåede 618 stemmer, mens nærmeste anden kandidat opnåede 114. Som vicepræsidentkandidat blev Adlai E. Stevenson valgt efter to afstemninger.

Udover disse to stillede Forbudspartiet op igen sammen med de to nye partier, Folkets Parti og Socialistisk Arbejderparti.

Valgkampen 
Som i 1888 var toldsatser et af valgets store temaer. Republikanerne gik ind for høj told, mens demokraterne var for den frie handel. Men også guld- og sølvspørgsmålet var vigtigt, da landmændene mod vest var i store økonomiske problemer og så en løsning i en høj inflation. Den skulle komme via udmøntning i sølv, og dette var en af Folkets Partis mærkesager. Cleveland gik ind for at holde igen her, mens Harrison på den anden side var kendt for at være styret af guldtilhængerne i den økonomiske elite i Wall Street.

En anden episode havde også betydning for valgets udfald, da en stor strejke på et stålværk blev slået hårdt ned af bevæbnede vagter, som fik støtte af regeringen, og derved sluttede arbejderne i større omfang end ved sidste valg op om demokraterne.

Weaver vandt en håndfuld stater i midtvesten, mens Cleveland holdt sikkert fast i syden og tillige vandt flere stater i nord og nordvest, hvorved sejren blev sikret.

1892
USA 1892
Den Danske Pioneer

Den Danske Pioneer (engelsk: The Danish Pioneer) er en dansksproget avis udgivet i USA.

Historie 
Avisen blev grundlagt i 1872 af Mark Hansen. Den blev udgivet i Omaha, og 75 % af dens abonnenter var danske bønder. I 1893 udvidede avisen med en trykpresse, der kunne producere 6.000 sider i timen. I 1903 var avisens medarbejderstab vokset til 16, og avisen flyttede ind i nogle nybyggede kontorer i Omaha.

I 1952 flyttede avisen til Elmwood Park i Illinois, hvor den blev udgivet til 1984. Dronning Margrete kårede den daværende redaktør, Chris Steffesen, til ridder af Dannebrog for at fejre avisens 125-årsdag.

I dag er avisen en del af Bertelsen Publishing Co., med base i Hoffman Estates, Illinois. Chris Steffensens kone Elsa Steffensen er udgiver og deres datter Linda Steffensen redaktør.

Den Danske Pioneer er den ene af to tilbageværende dansksprogede aviser i USA. Den anden Bien, en ugentlig avis udgivet i Californien.

Referencer 
 Den Danske Pioneer 

Aviser fra USA
Aviser på dansk
Etableret i 1872
Gud er ikke stor

Gud er ikke stor – hvordan religion forpester alt (originaltitel: God is not Great: How Religion Poisons Everything) er en stærkt religionskritisk bog af den engelsk-amerikanske forfatter og journalist Christopher Hitchens. Bogen udkom i dansk oversættelse i november 2007. Den engelske udgave, som udkom i maj 2007, nåede en topplacering på New York Times bestsellerliste allerede efter tre uger.

I bogen argumenteres for, at religion er "voldelig, irrationel, intolerant, nært forbundet med racisme, stammementalitet, snæversyn og uvidenhed; fjendtlig mod den frie tanke, betragter kvinder med afsky og tvangsindlægger børn". Da det endvidere er mennesket, der har skabt Gud (og ikke omvendt), er det op til os at tage ansvar for den vold, undertrykkelse og diskrimination, der udøves i religionernes navn. Hitchens argumenterer for en oplyst ateisme, hvor tro må erstattes med viden og irrationelle følelser med fornuft, hvis religionerne ikke fortsat skal skabe splid, undertrykkelse og krig. Religion er nemlig – ifølge forfatteren – den største trussel i det 21. århundrede.

Argumenterne i bogen underbygges af personlige historier, anekdoter og kritisk analyse af religiøse tekster. Omend de abrahamitiske religioner primært står for skud, tages også andre store religioner som fx hinduisme og buddhisme under kritisk behandling.

Kritikken af religion falder inden for fire hovedområder:

 Religion giver en falsk beskrivelse af menneskets opståen og vores kosmos
 Religion fordrer en urimelig undertrykkelse af menneskets natur
 Religion forleder mennesker til at begå vold og udvise blind lydighed over for autoriteter
 Religion er fjendtligt indstillet over for videnskab og fri forskning

Litteratur om religion
Litteratur i 2007
Faglitteratur
Jordskælvet i Baluchistan 1945

Jordskælvet i Baluchistan 1945  (Urdu:بلوچستان زلزلہ) skete den 28. november 1945 klokken 05:26 lokal tid, og målte 7,8 på Richter skalaen. Det havde sit epicenter 97.6 km S-SV for Pasni i Baluchistan, Britisk Indien. Skælvet igangsatte en kæmpe tsunami, som forvoldte stor skade og tab af menneskeliv langs hele Makran kysten og kysterne af Iran, Oman og det vestlige Indien (og muligvis andre steder). Tsunamien nåede en højde på 13 meter i nogle af Makran's fiskerihavne og dræbte  mere end 4.000 mennesker alene på Makran-kysten.

Dette er det sidst forekommende tsunami-genererende jordskælv i det Arabiske Hav. (December 2004 jordskælvet skete i det Indiske Ocean). Skælvet kunne mærkes langs hele Makran-kysten og Lasbela-distriktet. Det var stærkt i Karachi og varede 30 sekunder. Folk blev kastet ud af deres senge. Uret på rådhuset i Karachi stoppede

Indien 
Tsunami-bølger på 11 til 11,5 meters højde ramte Kutch regionen af Gujarat-provinsen på Indiens vestkyst. Der var store ødelæggelser og tab af liv. Øjenvidner fortalte at tsunamien kom ind som en hurtigt stigende tidevandsbølge.

Tsunamien nåede så langt mod syd som til Bombay, hvor den havde en højde af to meter. Femten personer blev skyllet væk. Ifølge rapporter blev den første bølge observeret kl. 8:15 (lokal tid) på Salsette Øen i Bombay. Der var ingen meldinger om skader i Bombay havn.

Iran 
Der var omfattende oversvømmelser i lavtliggende områder efter tsunamien, men ingen detaljer er tilgængelige.

Oman 
Der var betydelige tab af liv og ødelæggelser men ingen detaljer er tilgængelige. Tsunamien blev observeret i Muskat og Gwadar.

Andre følger 
Jordskælvet satte gang i en mudder-vulkan nogle få kilometer uden for Makran-kysten. Dette resulterede i dannelsen af fire øer, og det rapporteredes at udspyende gas sendte flammer "flere hundrede meter" i vejret. Sådanne mudder-vulkaner er ikke ualmindelige i Sindh-regionen af Makran-kysten. Deres tilstedeværelse indikerer eksistensen af store mængder kulbrinter. De er kendst for at udspy let antændelige gasser såsom methan, ethan og andre kulbrinter.

Se også 
 Jordskælvet i Quetta 1935
 Jordskælvet i Kashmir 2005
 Jordskælvet i Baluchistan 2008
 Jordskælvet i Sistan og Baluchistan 2013 (Iran)
 Indiske Plade

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Earthquake and Tsunami of 28 November 1945 in Southern Pakistan
 1945 Balochistan Earthquake 

Baluchistan 1945
Karachi
Tsunamier
Begivenheder i 1945
Viola Liuzzo

Viola Liuzzo (11. april 1925 – 25. marts 1965), var en amerikansk borgerrettigheds-aktivist fra staten Michigan, USA.

Liuzzo blev myrdet af Ku Klux Klan-medlemmer, kort tid efter sin deltagelse i borgerrettighedsmarchen i Alabama, som gik fra Selma til Montgomery i 1965.

Liuzzo var den eneste hvide kvinde, som blev dræbt i de sortes kamp for borgerrettigheder.

Efter drabet blev der fra FBIs-side med organisationens chef, J. Edgar Hoover i spidsen, sat en smædekampagne i gang mod Liuzzo, for at dække over en agent fra FBI, der arbejdede under dække i klanen. 

Angiveligt var det nævnte agent som havde affyret det dræbende skud.

Liuzzos navn er indgraveret på monumentet i Washington D.C. for de borgerrettighedsforkæmpere, som døde i sagens tjeneste.

Personer fra USA
Personer dræbt i attentat
Günzburg

Günzburg er administrationsby i Landkreis Günzburg i Regierungsbezirk Schwaben i den tyske delstat Bayern. Günzburg ligger hvor floden Günz løber ud i Donau.

Bydele 
 Deffingen
 Denzingen
 Leinheim
 Nornheim
 Reisensburg
 Riedhausen
 Wasserburg

Historie 
Günzburg blev grundlagt omkring 70 som et Romersk kastel „Guntia“ (også „Contia“ eller „Gontia“) til forsvar af den romerske Donaugrænse. Det blev en del af de senere Obergermanisch-Raetischer Limes der færdigbyggedes omkring 260, og skulle sikre en vigtig bro over Donau. En romersk elite-kavalerienhed, en såkaldt Ala på 500-600 mand, var stationeret ved Günzburg.

Omkring 488 befalede Odoaker at romerne skulle trække sig væk, men formentlig er en lille rest blevet boende i området.

I 1301 kom byen under Huset Habsburg, og Günzburg blev hovedby i Markgrevskabet Burgau.

Efter Freden i Pressburg blev byen i 1806 blev byen en del af Bayern.

 Den nazistiske læge og krigsforbryder, Josef Mengele ( 16. marts 1911 7. februar 1979), fra fra koncentrationslejren Auschwitz, kom fra Günzburg.

Landkreis Günzburg