kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kirkeasyl

Kirkeasyl er en praksis, hvor kirkerummet betragtes som fredhelligt, således at det giver beskyttelse til dem der befinder sig i det, særligt mod pågribelse fra øvrigheden. Kirkeasyl har intet grundlag i dansk ret, men er historisk ofte blevet respekteret. Kirkeasyl var desuden navnet på en dansk organisation, der støttede en gruppe irakiske flygtninge, der i 2009 søgte kirkeasyl i Brorsons Kirke på Nørrebro i København.

Kirkeasyl 

Ifølge ekspert i kirkeret Jørgen Stenbæk er kirkeasyl et virkeligt historisk begreb, han siger: "At søge tilflugt i kirker er et levn tilbage fra middelalderen. Her opstod den tanke, at kirkerummet var fredhelligt. Hvis man søgte beskyttelse, kunne man søge kirken, for der måtte man ikke dræbes eller angribes. I dag har mange stadig den opfattelse, at hvis man søger fred, er kirkerummet helligt".

Danmark 
Den danske kong Knud den Hellige, søgte i 1086 kirkeasyl i den fynske Skt. Albani Kirke, men blev dog dræbt af oprørere inde i kirken.

Efter reformationen blev den verdslige myndighed lovgiver på det kirkelige område. I Danmark fik kirken sin første retsordning med kirkeordinansen fra 1537. Kirkeasyl blev dog aldrig indført i hverken dansk eller norsk lovgivning.

Fredag 15. maj 2009 søgte omkring 60 afviste irakiske asylansøgere, som havde fået besked på at forlade landet, tilflugt i Vor Frue Kirke, men flyttede 18. maj til Brorsons Kirke på Nørrebro på grund af pladsmangel. En del af dem opholdt sig der til natten den 13. august, hvor politiet i en aktion trængte ind i kirken og fjernede de tilbageværende 19 mandlige irakere, og satte kvinder og børn ud af kirken. De 19 irakiske mænd blev anholdt og ført til Ellebæk fængslet i Sandholmlejren. Herfra var de blandt de 22 afviste asylansøgere, der den 2. september 2009 blev sendt med fly til Bagdad fra Odense Lufthavn.

I medierne blev sagen behandlet ud fra en politisk synsvinkel, hvor partierne fra Socialdemokraterne til Dansk Folkeparti støttede rydningen af Brorsons Kirke, hvorimod Enhedslisten og venstrefløjen kritiserede eller fordømte rydningen.

Norge 
I moderne tid har kirkeasyl i Norge været brugt af flygtninge og asylansøgere. Der er ingen etableret ordning eller praksis, og der findes egentlig ingen sanktionsmuligheder, hvis myndighederne skulle bestemme sig for at bryde kirkeasylet og hente dem, der har taget ophold i kirken ud. Justitsdepartementet har imidlertid valgt af afstå fra at hente nogen i kirkeasyl ud (instruks til politimestrene i Norge 1993).

En kurdisk kvinde sad i over 7 år i kirkeasyl i Mysen før hun fik ophold i Norge i december 2007.

Se også 
 Asyl

Kilder 

Historie
Foreninger fra Danmark
Karen Volf

Karen Kirstine Volf, født Hansen (20. juni 1864 i Truelstrup, Dåstrup Sogn – 24. februar 1946 i Hellerup) var en dansk konditor og senere fabrikant, grundlægger af virksomheden af samme navn.

Biografi

Karen Hansen, der var datter af en gårdejer, etablerede i 1890 eget konditori på Strandvejen i Hellerup. Det blev hurtigt en succes i lokalområdet. Samme år giftede hun sig 27. juli i Gentofte Kirke med konditor Christen Adolf Wolff (1862-1935). Virksomheden voksede sig hurtigt større, hvorfor familien Volf flyttede, først til en anden adresse på Strandvejen, senere til Villa Tertia på Margrethevej og til Kildegårdskvarteret.

Karen Volf havde etableret en fabriksmæssigt produktion af sand- og honningkager og supplerede hurtigt med små konditorkager og vafler. I tilknytning til fabrikken indrettede hun et lille konditori. Det blev desuden muligt at få fremstillet kager efter bestilling, som blev udbragt til kunden – endda pr. automobil.

Fra 1920'erne lykkedes det Karen Volf at få sine produkter afsat til forhandlere over hele landet. Da hun døde i 1946, havde hun opbygget en landsdækkende virksomhed. Hun blev begravet på Hellerup Kirkegård.

Nogle af hendes fem børn overtog forretningen, men i dag fremstilles Karen Volf-småkagerne af Bisca i Stege, der ikke har nogen tilknytning til Karen Volfs arvinger.

Noter

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Karen Volfs biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Erhvervskvinder
Erhvervsfolk fra Danmark
Personer fra Hellerup
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Konditorer fra Danmark
KREEP

KREEP, et akronym af bogstaverne K (det kemiske symbol for grundstoffet kalium), REE (Sjældne jordarter, (En.: Rare Earth Elements) og P (for fosfor), er en geokemisk betegnelse for nogle breccier og basalter fra Månens højlande.

Ifølge den mest udbredte teori om Månens dannelse kolliderede den hypotetiske planet Theia med Protojorden. Senere var den nyskabte måne dækket af et magmahav. Under afkølingen sank de tunge olivin-krystaller ned, og de lette anorthit-krystaller flød ovenpå. Sjældne jordarter er svært kompatible med de bjergartsdannende mineraler, og deres ioner er derfor nogle af de sidste, som krystalliserer i residualsmelten. Disse grundstoffer blev opkoncentreret i restsmelten mellem skorpen og kappen.

Under det Store Bombardement blev fragmenter af KREEP-basalter spredt over højlandet. Samtidig blev nedslagsbassinerne udfyldt med plateaubasalter, dannet ved delvis opsmeltning af undergrunden. Disse marebasalter er ikke KREEP-basalter. Det første KREEP-materiale man fandt, kom fra Fra Mauro-højlandet hvor Apollo 14 landede i 1971. Det meste KREEP-materiale man har til rådighed kommer fra Apollo 15 (Hadley-rillen) og Apollo 17 (Taurus-Littrow).

Se også 
 Månehav
 Månen
 Lunar Prospector

Eksterne henvisninger 
 Arkiv for måneartikler (heriblandt nogle om KREEP)

Kilder 

Jordens måne
Mineralogi
Troels Ravn

Troels Ravn (født 2. august 1961 i Brørup) er en dansk politiker, der var medlem af Folketinget for Socialdemokratiet fra januar 2016 til november 2022. Ravn var tidligere også medlem af Folketinget fra 2005 til 2007 og fra 2011 til 2015.

Politisk karriere 

Troels Ravn var medlem af byrådet i Vejen Kommune fra 2002 til 2005, og igen fra 2010 til 2011 hvor han var formand for sundhedsudvalget og kultur- og fritidsudvalget.

Ravn blev opstillet for Socialdemokratiet i Grindstedkredsen i 2003 og blev indvalgt i Folketinget ved valget 8. februar 2005 hvor han sad til 13. november 2007. I 2007 skiftede han til Vejenkredsen i Sydjyllands Storkreds, men han blev først valgt igen 15. september 2011 og sad da indtil 18. juni 2015. 12. januar 2016 blev Ravn igen medlem af Folketinget da han overtog Bjarne Corydons mandat da denne trak sig fra Folketinget. Ravn blev senest genvalgt i 2019.

Ravn har været Socialdemokratiets skatteordfører siden 2019. Tidligere har han været kulturordfører og medieordfører (2014-2015) og børne- og undervisningsordfører (2011-2014). Han var formand for Social- og Indenrigsudvalget (2016-2019), for Sydslesvigudvalget (2014-2015) og for Udvalget for Udlændinge- og Integrationspolitik (2013-2015).

Erhvervskarriere 
Ravn blev uddannet folkeskolelærer i 1985. Han arbejdede frem til 1998 som lærer ved Bakkely Skole i Vejen Kommune. I 1998 blev han viceskoleinspektør ved Lindknud Skole i Brørup Kommune og fra 2000 til 2011 skoleinspektør ved Gesten Skole i Vejen Kommune.

Referencer 

Tidligere folketingsmedlemmer fra Socialdemokraterne
Folketingsmedlemmer i 2000'erne
Folketingsmedlemmer i 2010'erne
Folketingsmedlemmer i 2020'erne
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Socialdemokraterne
Lærere fra Danmark
Glyngøre-Sæby-Vile Pastorat

Glyngøre-Sæby-Vile Pastorat var et pastorat i Salling Provsti i den nuværende Skive Kommune (Sallingsund Kommune i 1970-2006 og Nautrup-Sæby-Vile Sognekommune før 1970). I 20014 blev pastoratet en del af Nordsalling-Fur Pastorat.

Pastoratet omfattede de tre sogne Glyngøre Sogn, Sæby Sogn og Vile Sogn. Pastoratet blev opretter i 1969, da Vile Sogn blev overflyttet fra Nautrup-Vile Pastorat til Glyngøre-Sæby Pastorat.

I 2004 blev de tre gamle menighedsråd nedlagte, og pastoratet fik et fælles menighedsråd.

Provst Susan Aaen er den nuværende præst.

Tidligere pastorater i Salling Provsti
Stig Ørskov

Stig Kirk Ørskov (født 11. december 1970 i Ringkøbing) har siden 1. marts 2014 været administrerende direktør i JP/Politikens Hus. I 2010-14 var han koncerndirektør, COO, med kommercielt ansvar for Ekstra Bladet, Jyllands-Posten og Politiken. Derudover er han bestyrelsesformand for Politikens Lokalaviser, Bladkompagniet samt Danske Medier. Han er samtidig bestyrelsesmedlem i Dansk Avis Omdeling, Infomedia og MetroXpress.

Stig Kirk Ørskov er bestyrelsesmedlem i Pressens Uddannelsesfond, medlem af Kompetencepanelet for Journalistik på Roskilde Universitet samt medlem af Aftagerpanelet på Institut for Kommunikation, Virksomhed og Informationsteknologier (CBIT) på Roskilde Universitet.

Stig Kirk Ørskov var journalistisk og administrativ chefredaktør med særligt ansvar for Politikens digitale medier fra 2006 til 2010. Før det var han erhvervsredaktør og analyseredaktør samme sted. I 2002 var han erhvervsredaktør på dagbladet Dagen, der kun nåede at udkomme 41 gange, inden selskabet bag gik konkurs 6. december samme år. Han har derudover arbejdet på Information, Ugebrevet Mandag Morgen, Reuters Finans, Infopaq, Månedsbladet Press og Børsinformation.

Han er gift med journalist Anne Mette Kirk Ørskov. Han er student fra Thisted Gymnasium og har uddannet sig i økonomi på Københavns Universitet samt forvaltning og historie på Roskilde Universitet og University of Melbourne. Stig Kirk Ørskov var i gymnasieårene politisk aktiv i Danske Gymnasieelevers Sammenslutning og flirtede med Danmarks Kommunistiske Ungdom.

Bibliografi 
 Mærsk – Manden og magten (med Bjørn Lambek og Peter Suppli Benson, 6. udgave, 2006)
 Fra kamp til kultur (redigeret sammen med Jes Stein Pedersen, 2004)
 Eurofact.dk (med Jens Reiermann, 2000)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Stig Ørskov på Twitter

Journalister fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Chefredaktører fra Danmark
Journalister ved Politiken
Biografiforfattere fra Danmark
Journalister ved Dagbladet Information
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Personer fra Ringkøbing
Otto Schrøder

Johan Otto Schrøder (født 2. september 1875 i København, død 12. juni 1941 smst) var en dansk skolemand, sløjdskoleforstander og til sidst præst ved Blågårdskirken i København.

Otto Schrøder blev cand.theol. i 1900 og kastede sig dernæst over lærergerningen, hvad der tidligere ikke var usædvanligt, da teologi var den dominerende uddannelse på universitetet. Først var han i to år lærer på Rungsted Kostskole, og så blev han inspektør ved Hesselager Kostskole ved Svendborg. I 1908 blev han inspektør ved »Samfundet og Hjemmet for Vanføre«.

Schrøder underviste også i sløjd, og hans store interesse for sløjd fremgår af en række artikler, han skrev i »Meddelelser fra Dansk Sløjdforening«, og efterfølgende var han forstander for Dansk Sløjdlærerskole 1910-12. Derefter valgte han at forlade lærergerningen og bruge sin uddannelse som teolog. I Dansk Sløjdlærerforenings medlemsfortegnelser for bl.a, 1912 og 1924 er Otto Schrøder med. 

I 1912 blev han residerende kapellan ved Blågårdskirken, hvor han ydede et opofrende arbejde i forbindelse med rejsningen af den nye kirkebygning, og han var en flittig sjælesørger, der tog sig af dem i menigheden, der havde behov. Han var i sognet i 28 år og huskes som stærkt indremissionsk, hvor menigheden var mere grundtvigiansk præget. Han var ugift og boede Wesselsgade 13.
Han var et virksomt medlem i bestyrelsen for Sudanmissionen.

Henvisning 
 Årsskrift 2006 for Nørrebro Lokalhistoriske Forening og Arkiv: Rids af Blågårdskirkens tilblivelseshistorie af Svend Hovard. Side 18 ff. 
 Nekrolog i Dansk Skolesløjd #4, 1941, p.88f

Sløjd
Skolefolk fra Danmark
Præster fra Danmark
Personer fra København
LLR

LLR (Lunar Laser Ranging) er et eksperiment, der måler afstanden fra Månen til Jorden vha. laser. En laser på Jorden er rettet mod en tidligere placeret refleks på Månen og idet man kender lysets hastighed meget præcist, kan man beregne afstanden når laserstrålen returneres til Jorden. Afstanden er blevet målt med stigende præcision i mere end 35 år. Resultaterne viser at Månen fjerner sig med 3,8 cm om året.

Lunar Laser Ranging blev anbragt af astronauter på Apollo 11, 14 og 15. Eksperimentet er det eneste, der stadigvæk kører.

Se også 
 Apollo Lunar Surface Experiments Package

Kilder 

Jordens måne
Apollo-programmet
Sankt Annæ Plads

Sankt Annæ Plads er en langstrakt plads i København, der danner overgang mellem området ved Nyhavn og Frederiksstaden. Ved pladsens udmunding i Bredgade findes en rytterstatue i bronze af kong Christian 10. udført af Einar Utzon-Frank og rejst 1954. Pladsen bliver mod øst til Kvæsthusbroen, hvor Skuespilhuset ligger.

Den regulære plads blev anlagt i 1700-tallet, da Frederiksstaden var under anlæggelse. Før da var der blot en smal gade, Sankt Annæ Gade, langs med hvilken der løb en kanal, der blev kaldt Sankt Annæ Grav.

Garnisonspladsen var i 1800-tallet en almindelig (men uofficiel?) betegnelse for Sankt Annæ Plads på grund af Garnisons Kirkes eksistens langs pladsen.

I 1942 var der planlagt en forlængelse af Sankt Annæ Plads mod Landgreven og Kongens Have i form af et gadegennembrud, der ville have ryddet hele husrækken Bredgade 27-33, men planen blev opgivet.

Markante bygningsværker omkring pladsen 
 Nr. 1-3: Fibigers Gård (1847-50 af G.F. Hetsch og P.C. Hagemann, fredet)
 Nr. 2/Bredgade 24: 1855 af N.S. Nebelong. Fredet 1987.
 Nr. 4: Garnisonskirken (1703-06 af Wilhelm Friedrich von Platen)
 Nr. 5: Rawerts Gård (1) (1795-96 af og for Jørgen Henrik Rawert, ombygget 1926, fredet)
 Nr. 7-9: Spejlvendte dobbelthuse (1750 af Nicolai Eigtved, begge ombygget, begge fredet 1932)
 Nr. 10: 1785 af Andreas Hallander. Fredet 1964.
 Nr. 11: Rawerts Gård (2) (1801 af Jørgen Henrik Rawert). Næsten identisk med nr. 5.
 Nr. 13: Prins Wilhelms Palæ (1749-51, forhøjet 1922-22, fredet)
 Nr. 15: Jeginds Gård, nu Sveriges Ambassade (1752 af Nicolai Eigtved, forhøjet 1853-55)
 Nr. 15A-B: 1853-55 for grosserer Ph. Randrup. Også del af den svenske ambassade.
 Nr. 16: Sant [sic] Annæ Hus (1898 af Thorvald Jørgensen)
 Nr. 17: Lensgreverne af Knuth til Knuthenborgs vinterresidens, senere Harald Hansens Palæ (1868, tilskrives både C.V. Nielsen og Johan Schrøder)
 Nr. 19: Tidligere Niels Brocks Handelsskole (1890-91 af Albert Jensen)
 Nr. 20-20A: 1857 af H.C. Tybjerg.
 Nr. 21: Hotel Codan (1948-50 af Ole Falkentorp, Harald Petersen og Ole Buhl)
 Nr. 22/Toldbodgade 23: 1854 af H.C. Tybjerg.
 Nr. 28: DFDS' tidligere hovedsæde, nu JL-Fondet, Kvæsthusgade 9-11, København (1871-72 af Georg E.W. Møller, ombygget af Albert Jensen 1891-94)
 Nr. 36/Kvæsthusgade 10: Skuespilhuset (2004-08 af Lundgaard & Tranberg)

Billeder

Kilder 
 Indenforvoldene.dk 

Indre By (København)
Frederiksstaden
Torve og pladser i København
Foggia

Foggia er en af de største byer i den sydlige del af Italien med  indbyggere. Byen er hovedstad i regionen Apulien.

Foggia har færgeforbindelse til bl.a. Igoumenitsa i Grækenland.

Referencer

Henvisninger 

Byer i Apulien
Havnebyer i Italien
Foggia (provins)
Hørdum

Hørdum er en landsby i Thy med , beliggende i Hørdum Sogn 20 kilometer syd for Thisted og 30 kilometer vest for Nykøbing Mors. Nærmeste byer er Koldby 1,5 kilometer mod øst og Snedsted seks kilometer mod nord. Hørdum ligger i Region Nordjylland og hører til Thisted Kommune.

Den er stationsby på Thybanen og i Hørdum ligger bl.a. Hørdum Station og Hørdum Kirke.

Historie 
I 1875 beskrives forholdene således: "Byerne Øster-Hørdum med Kirke, Skole, Veirmølle, Kro, 2 Kjøbmandshandler; Vester-Hørdum med Veirmølle".

Omkring århundredeskiftet blev byen beskrevet således: "Hørdum (Øster- og Vester-H.) med Skole, 2 Møller, Fællesmejeri, Købmandsforretninger, Mineralvandsfabrik, Kro, Jærnbane-, Telegraf- og Telefonstation samt Postekspedition".

Noter

Eksterne henvisninger 

Byer i Thisted Kommune
Frands Brockenhuus

Frands Mikkelsen Brockenhuus (1518 – 1569) var en dansk rigsmarsk og lensmand, der ejede Bramstrup Gods og Egeskov Slot.

Brockenhuus var knyttet til Fyn, hvor hans første forleninger også lå. Han var fra 1542 til 1553 forlenet med Nyborg Slot, hvor han stod i spidsen for Christian 3.'s store befæstningsarbejder. Han blev i 1545 gift med Hilleborg Tinhuus. Han påbegyndte i 1554 opførelsen af Egeskov Slot ved Kværndrup og forøgede godset betydeligt, bl.a. gennem opkøb af mange af gårdene i Egeskov by. I 1560 fik han af kong Frederik 2. jus patronatus til Kværndrup Kirke. Han blev i 1562 optaget i rigsrådet og i 1567 udnvænt til rigsmarsk. Under Den Nordiske Syvårskrig deltog han både i flåden og landtropperne. Han blev dødeligt såret under belejringen af Varberg. Egeskov blev overtaget af hans søn, Laurids Brockenhuus. 

Rigsmarsker
Godsejere fra Danmark
Frands
Lensmænd fra Danmark
Danskere i 1500-tallet
Rigsråder fra Danmark
Faldne danske militærfolk
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer fra Fyn
Personer i Den Nordiske Syvårskrig fra Danmark-Norge
Opportunisme

Opportunisme (af latin: opportunus, gunstig) betegner en handlemåde, hvor man indretter sig efter en given situation uden at tage hensyn til principper. En person, der opfører sig således, kaldes en opportunist.

Begrebet anvendes oftest nedsættende og særligt i politik, hvor formålet med den oppotunistiske adfærd er at øge sin politiske indflydelse ved at gribe chancen, når den opstår. En opportunistisk politik opstiller netop de mål, som har udsigt til at kunne gennemføres. Begrebet sammenblandes ofte med udtrykkene populist og pragmatiker.

Opportunisme blev første gang brugt i 1875 om Léon Gambettas politik (Gambetta selv brugte ofte ordet opportunité = "opportunitet").

Se også 
 Politisk korrekthed
 Maksimalisme

Nedsættende udtryk
Politik
Maicon Douglas Sisenando

Maicon Douglas Sisenando (født d. 26. juli 1981 i Novo Hamburgo) eller blot Maicon er en brasiliansk fodboldspiller. Siden 2003 har Maicon spillet 76 kampe for Brasiliens landshold og score 6 mål.

Klubkarriere

Cruzeiro og Monaco 
Maicon begyndte karrieren i Cruzeiro som han debuterede for i 2001. Med Cruzeiro vandt han både det brasilianske mesterskab, den brasilianske cup og statsmesterskabet i Minas Gerais staten, som Cruzeiro befinder sig i. To sæsoner i Brasilien var nok til at de europæiske klubber fik spærret øjnene op for Maicons evner og i Juni 2004 skrev han kontrakt med AS Monaco. Monaco betalte £2.67 millioner for Maicon.

Inter 
I Juli 2006 skrev Ahmad Maicon under på en 6-årig kontrakt med italienske Inter, der just var blevet mestre "på papir", da Juventus F.C., AC Milan og tre andre klubber blev frakendt point på grund af Calciopoli-skandalen. Handelen kostede Inter £6.23 millioner. En anden brasiliansk wingback, Maxwell, ankom også til klubben i denne periode.

Hos Inter udviklede Maicon sig til den verdenklasse wingback han nu er og Inter har vundet scudettoen i alle tre sæsoner siden hans tilkomst i 2006. Inters præsident Massimo Moratti har udtalt, at han anser Maicon for at være den bedste højreback i verden.

Manchester City 
Den 31. august 2012, hvilket var sidste dag i transfervinduet, blev det offentliggjort at Maicon havde skiftet til Manchester City.

AS Roma 
Tirsdag den 16. Kl:18:02 juli 2013 blev det en realitet, at Maicon fortsætter karrieren i AS Roma. Den nye Manchester City-manager Manuel Pellegrini ville ikke bruge ham i Man. City, og dermed var vejen banet for et skifte til romerne.

International karriere 
Maicon havde allerede i 2003 optrådt på Brasiliens U-23 landshold samt seniorholdet og har holdt sin plads med formidabel sikkerhed lige siden og det er næsten blevet til 100 optrædener for a selecção. Han blev dog udeladt til VM-holdet i 2006, men siden da har han været fast inventar.

Med landsholdet har han to gange vundet Copa América, det sydamerikanske mesterskab, det skete i 2004 og 2007. Desuden har han været med til at fejre to sejre i Confederations Cup i 2005 og senest i 2009. Han deltog desuden ved VM i 2010 i Sydafrika.

Titler

Klub 
Cruzeiro
 Brasiliansk mesterskab i 2003
 Brasiliansk cup i 2003
 Minas Gerais statsmesterskab i 2003

Inter
 Serie A i 2007, 2008 og 2009
 Supercoppa italiana di calcio i 2006 og 2008

International 
 Copa América i 2004 og 2007
 Confederations Cup i 2005 og 2009

Kilder

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Brasilien
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2010
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2014
Fodboldspillere fra Cruzeiro Esporte Clube
Fodboldspillere fra AS Monaco FC
Fodboldspillere fra FC Internazionale Milano
Fodboldspillere fra Manchester City F.C.
Fodboldspillere fra AS Roma
Pingo

En pingo er en høj af is dækket med jord, fremkommet ved at grundvand i permafrostområder presses mod overfladelaget og får dette til at bule op.

Kernen i en pingo består af ren is. En pingo kan være op til 90 meter høj og med et tværsnit på mere end 2 kilometer. Formen er ofte rund eller oval.

Forekomster af pingos findes især mellem 65 og 70 grader nord.

Nogle ishøje er smeltet og blevet til kratere eller indsøer. Dette kaldes også en pingoruin eller en ognip.

Landskabsformer
Klima
Israel Tal

Israel Tal (hebræisk: ישראל טל)
(1924 – 2010), også kendt som Talik (hebræisk: טליק), er en israelsk general, som er kendt for sin viden om kampvognskrig. Tal begyndte sin militærtjeneste i den britiske hærs jødiske brigade og gjorde tjeneste i Italien under 2. Verdenskrig. Senere var han lavtrangerende officer under Israels uafhængighedskrig i 1948. Under Suezkrigen i 1956 ledede han en brigade, og under Seksdageskrigen i 1967 ledede han en pansret division. I den sidste del af Yom Kippur krigen havde han kommandoen over Sydfronten.

Den israelske regering besluttede i 1970, at den havde brug for en egen kampvognsproducent på grund af den politiske usikkerhed i forbindelse med køb fra udlandet. General Israel Tal ledede en udviklingsgruppe, som tog højde for det karakteristiske ved de israelske slagmarker og den lære, der kunne drages fra tidligere krige og begyndte udvikling og fremstilling af Israels Merkava-kampvogn.

Israel Tals billede optræder på Pattonmuseets mur med de største pansergeneraler sammen med Moshe Peled (også israeler), amerikanerne George S. Patton og Creighton Abrams samt tyskeren Erwin Rommel.

Tal fik Israel Prisen i 1997 for "[Et] særligt bidrag til samfundet og staten". I 2002 blev han udvalgt som "Knight of Quality Government" af "Bevægelsen for offentlig kvalitetsledelse i Israel indenfor kategorien "Militær og sikkerhed".

Kampvognsdoktrin 
General Tal er skaberen af Israels kampvognsdoktrin, som førte til de israelske sejre i Suezkrigen og Seksdageskrigen. Efter Suezkrisen gjorde Tal pansertropperne til det førende element i den israelske hær, og de var kendetegnet ved høj mobilitet og uophørligt angreb. General Tal overtog ledelsen af det israelske panserkorps i 1964 og optrænede alle israelske kampvognsskytter til at ramme mål på længere afstand end 1,5 km.  I åbent terræn viste denne færdighed i at ramme mål på lang afstand sig af vital betydning for de israelske panserstyrkers overlevelse i de følgende krige. Mobiliteten kan sammenlignes med den tyske Blitzkrieg, og mange anser den for at være en videreudvikling af denne taktik. Tals reformer og succes i 1967 førte den israelske hær til at udvide panserstyrkernes rolle. Dette førte til, at andre mindre glamourøse dele af hæren, såsom infanteriet, fik mindre opmærksomhed. I Yom Kippur krigen i 1973 betød den overdrevne fokus på hurtige panserstyrker, at den israelske hær manglede defensive våben. Først i de senere faser af krigen kunne kampvognene bryde igennem og vise deres potentale, da general Avraham Adans kampvogne gennembrød de ægyptiske linjer, krydsede Suezkanalen og omringede den 3. ægyptiske armé ved Suez.

Selv om den israelske hær er blevet en mere afbalanceret styrke siden 1973, var Tals indflydelse på kampvognsdoktrinen meget vigtig for hærens udvikling og har påvirket kampvognsdoktriner over hele verden.

Referencer

Eksterne kilder/henvisninger 

 Israeli Gen. Tal Honored by U.S. Armor Center 
 Great armor commanders in History 

Militærfolk fra Israel