kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Besalú

Besalú er en lille by i Garrotxa, Catalonien i Nordøstspanien. Byen, der har  indbyggere, har i nutiden ikke nær den betydning, den havde i Middelalderen, hvor den var hovedby i grevskabet Besalú, der havde en udstrækning, der nogenlunde svarer til nutidens Garrotxa.

Byen blev udset til historisk national ejendom i 1966. Dens mest iøjnefaldende træk er den romanske bro over floden Fluvià med en port midtpå. Sant Pere-kirken blev indviet i 1003. Byen er også karakteriseret ved en række overdækkede gader og torve samt en restaureret mikvé, et rituelt jødisk bad fra det 11. eller 12. århundrede, lige som der findes rester efter en middelalderlig synagoge i det nedre af byen nær ved floden.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Catalonien
Wendy Finerman

Wendy Finerman (født 2. august 1960 i Californien) er en filmproducent fra USA.  Hun har været aktiv siden 1988.  Sammen med sine to med-producenter, vandt hun en Oscar for bedste film for Forrest Gump fra 1994.

Hun har været gift med Mark Canton, som også er filmproducent, og nu er gift med David Peterson.

Eksterne henvisninger 
 

Filmproducere fra USA
Vilfredo Pareto

Vilfredo Federico Damaso Pareto (født 15. juli 1848 i Paris, død 19. august 1923) var en italiensk ingeniør, sociolog og økonom. Han har lavet flere vigtige bidrag til teorierne om mikroøkonomi. Han er især kendt for to begreber, der begge er navngivet efter ham: En Pareto-optimal (eller Pareto-efficient) tilstand er en tilstand, hvor ingen kan opnå en bedre stilling, uden at en anden samtidig opnår en ringere stilling. Pareto-fordelingen er en sandsynlighedsfordeling, som Pareto udledte ud fra data for indkomstfordelinger i Storbritannien og senere fandt bekræftet for data fra bl.a. Prøjsen, Sachsen, Paris og nogle italienske byer. Den viste et lineært forhold mellem hvert indkomstniveau og antallet af mennesker, som modtager mere end denne indkomst. Pareto mente, at denne sammenhæng gjaldt stort set universelt, hvilket dog ikke er blevet bekræftet af senere forskere. Pareto-fordelingen benyttes i dag bl.a. til præmieberegning inden for forsikringsmatematik.

Kilder 

Personer fra Paris
Økonomer fra Italien
Sociologer fra Italien
Italienere i 1800-tallet
Italienere i 1900-tallet
Citroën DS 5

DS 5 er en personbil fra den franske bilfabrikant Citroën. Bilen blev præsenteret på Shanghai Motor Show i april 2011. På det franske hjemmemarked kom DS5 ud til forhandlerne den 24. november 2011, og i Danmark i april 2012.

Bilen er konceptionelt set en blanding af forskellige biltyper. Bilen deler sin tekniske basis med den kompakte MPV Peugeot 3008, men er 16 cm længere og 13 cm fladere.

Udstyr 
Alle DS5-modeller er i Danmark som standard udstyret med LED-forlygter med lygtevaskere, regnsensor, klimaautomatik, fartpilot, hastighedsbegrænser, tovejs justerbart læderrat, nøglefrit startsystem samt sædevarme foran.

Sikkerhed 
Modellen er i 2011 blevet kollisionstestet af Euro NCAP med et resultat på fem stjerner ud af fem mulige.

Tekniske specifikationer 
Ud over de i Citroën DS4 benyttede motorer findes DS5 med en dieselhybrid med 200 hk og et CO2-udslip på 99 g/km, hvilket svarer til et brændstofforbrug på 3,8 l/100 km. Motoren bruges også i Peugeots bilmodeller 3008 og 508. I november 2012 blev forbruget reduceret til 3,5 l/100 km.

Referencer

Eksterne henvisninger 

DS 5
Store mellemklassebiler
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 2011
Biler fra 2010'erne
Eigengrau

Eigengrau (af tysk; kan løseligt oversættes til iboende grå eller egen grå) er den farve, som øjet ser, når der er helt mørkt. Selv ved komplet fravær af lys sendes der fortsat aktionspotentialer til synsnerven, hvilket medfører opfattelsen af en ensartet grå farve. Eigengrau opfattes som lysere end et sort objekt under normale lysforhold, fordi kontrasten er vigtigere for synssystemet end absolut lys. For eksempel ser en nattehimmel mørkere ud end eigengrau på grund af den kontrast, der skabes af stjernernes lys.

Referencer 

Farver
Syn
Hermann Hoth

Hermann Hoth (født 12. april 1885 i Neuruppin, død 26. januar 1971 i Goslar) var en tysk officer, generaloberst under 2. verdenskrig, særlig succesfuld under felttoget mod Frankrig og på Østfronten. 

Efer 2. verdenskrig blev han under Nürnbergprocessen dømt for krigsforbrydelser og afsonede seks års fængsel. Han blev løsladt fra Landsberg-fængslet i 1954.

Før 2. verdenskrig 
Hermann Hoth blev født i Neuruppin i Preussen som søn af en sanitetsofficer i den preussiske hær. Han gik selv ind i den kongelige preussiske armé i 1903 og deltog i 1. verdenskrig. I mellemkrigstiden gjorde han tjeneste i Reichswehr, Weimarrepublikkens 100.000 mands store forsvarsstyrke. I 1935 blev han forfremmet til generalmajor i Wehrmacht og fik kommandoen over 18. Infanteridivision i Liegnitz.

10. november 1938 blev Hoth forfremmet til generalløjtnant og fik kommandoen over XV. motoriserede korps, som han ledede under angrebet på Polen 1. september 1939.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Modtagere af Jernkorset
Personer dømt for krigsforbrydelser ved Nürnbergprocessen
Generaler fra Tyskland
Rosalba Carriera

Rosalba Carriera (født 7. oktober 1675, død 15. april 1757) var en italiensk malerinde fra Venedig.

Hun var elev bl.a. af Antonio Balestra og nåede snart europæisk ry i miniature- og pastelfaget. Hendes atelier i Venedig formelig bestormedes af kunstvenner, der lod sig portrættere og købte ind hos hende. Også Frederik 4. købte en række miniatureportrætter af smukke venetianske kvinder; om kurfyrst Augusts begejstring vidner den mægtige samling pasteller og akvarelminiaturer i Dresdens galleri. Hun fejredes på rejser til Paris og andre steder, og hendes yndefulde og indsmigrende kunst faldt så stærkt i tidens rokokosmag, at en samtidig anset fransk kunstner Charles-Antoine Coypel titulerede hende "vore Dages Correggio".

Ældre litteratur som angivet i Salmonsens Konversationsleksikon 
 Emile von Hoerschelmann, Rosalba Carriera, Leipzig, 1908
 Vittorio Malamani, Rosalba Carriera, Milano, 1910Hk.

Malere fra Italien
Portrætmalere
Medlemmer af Académie royale de peinture et de sculpture
Zodiaks

Zodiaks (,  på cd-genudgivelser angivet som Zodiac) var et space discoband, der eksisterede i 1980'erne i Lettiske SSR, en republik i det tidligere Sovjetunionen, og i de tidlige 1990'ere i Letland. Bandet var ekstremt populært i Sovjetunionen, og er blevet krediteret af kritikere som det sovjetiske svar på det franske band Space, der var populære på det tidspunkt.

Zodiaks blev dannet af Jānis Lūsēns mens han studerede komposition ved Letlands Statskonservatorium i Riga. De øvrige fire medlemmer af gruppen studerede på forskellige fakulteter ved samme konservatorium. Gruppens første grammofonplade "Disco Alliance" fra 1980 blev et hit af hidtil ukendte proportioner i hele Sovjetunionen, da et oplag på 20 millioner overgik alle tidligere rekorder for pladeudgivelser, en position der blev holdt i adskillige år.

Kildehenvisninger 

Musikgrupper fra Letland
Musikgrupper fra Sovjetunionen
Musikgrupper fra 1980
Katedralen i Barcelona

Katedralen i Barcelona eller Det hellige kors og Sankt Eulàlias Katedral (catalansk: Catedral de la Santa Creu i Santa Eulàlia, spansk: Catedral de la Santa Cruz y Santa Eulalia) er en gotisk katedral og sæde for ærkebiskoppen af Barcelona i Spanien. Katedralen blev bygget mellem det 13. og det 15. århundrede, idet det største arbejde blev udført i det 14. århundrede. Korsgangen, der omgiver Gåsebrønden (Font de les Oques), stod færdig i 1450. Den neogotiske facade er modelleret over det ubestemmelige ydre, der er fælles for de fleste catalanske kirker. Taget er værd at bemærke på grund af dets gargoiler, der viser en række dyr, både husdyr og mytiske væsner. 

Kirker i Spanien
Toxandrien

Toxandrien er en gammel betegnelse for et område i Nordbrabant. Området kaldes også Toxandria eller Taxandria. Det ligger mellem floderne Maas og Schelde i det belgisk-hollandske grænseområde.

De saliske franker 
Efter Frankernes gentagne angreb på Romerriget overgav kejser Julian i året 358 Toxandrien til de Saliske franker. Denne folkegruppe er især kendt for den Saliske lov, der er blevet brugt som tronfølgelov i mange kongehuse. 

Som romernes forbundsfæller fik salierne jord i området. Til gengæld skulle de forsvare Romerrigets grænser.

Nedre Lotringen og Brabant 
I året 959 blev Toxandrien den nordligste del af hertugdømmet Nedre Lothringen. Da dette hertugdømme gik i opløsning i året 1190, kom størstedelen af Toxandrien til hertugdømmet Brabant.

Nederlandenes historie
Belgiens historie
Præmie (flertydig)

Præmie har flere betydinger:
 Præmie
 Præmie (forsikring)

Se også 
 Præmieobligation
Friedrich Martens

Friedrich Fromhold Martens eller Fjodor Fjodorovitj Martens ( ; født 27. august 1845 i Pernau, død 19. juni 1909 i Walk) var en russisk folkeretslærer.

Martens blev 1871 docent i Sankt Petersborg, 1872 professor ved den kejserlige retsskole og Alexanderlyceet og 1877 professor ved Universitetet i Sankt Petersborg. I 1868 blev Martens knyttet til udenrigsministeriet, hvor han vandt sine første sporer under fyrst Gortjakovs ledelse og siden som statsråd benyttedes meget i diplomatisk tjeneste, blandt andet som indflydelsesrig delegeret ved internationale konferencer. I litteraturen debuterede han med monografien Le droit de la propriété privée en temps de guerre (russisk, 1869), der blandt andet efterfulgtes af Les consuls et la juridiction consulaire en Orient (russisk, 1873; oversat på tysk af H. Skerst, 1874), den berømte Folkeret (5. russiske udgave 1905, på tysk: Das Völkerrecht. Das internationale Recht der civilisierten Nationen ved Carl Bergbohm, I, 1883, II, 1886, oversat på fransk af Alfred Leo, I—III 1883—87), et i russisk videnskab banebrydende arbejde, La paix et la guerre (1901, oversat af N. de Sancé) og mange andre. Af fremragende værd og enestående i litteraturen var Martens' Recueil des traités et conventions, conclus par la Russie avec les puissances étrangères (I—XV 1874—1909, russisk og fransk tekst), med sin fylde af stof og rigdom paå oplysninger en sand guldgrube for historikere og retsforskere. For den internationale voldgifts- og fredssag var Martens levende interesseret; som tsar Nikolaj II's højtbetroede tillidsmand var han virksom for udbredelsen af cirkulærnoten af 24. august 1898, der fremkaldte den første fredskonference i Haag 1899. Sine venskabelige følelser for Danmark og danske forhold lagde Martens oftere for dagen, hvilket framgår af hans Mémoire sur le télégraphe en Chine (København 1883) og den opsigtvækkende afhandling La neutralisation du Danemark i Revue des deux mondes, LXXIII årgang, 8. bind 1903. I sin afhandling Friedrich von Martens und der Berliner Vertrag (Zeitschrift für das Privat- und öffentliche Recht der Gegenwart, XI (1884), side 405 ff.) karakteriserede Heinrich Lammasch Martens' metode og arbejdsmåde som "de videnskabelige fundamenter for den russiske Orientpolitik" og bebrejdede ham, at han drev politik under teoriens og historiske overvejelsers flag, en bebrejdelse, der også er gentaget af andre folkeretskyndige.

Kilder 
 

Jurister fra Rusland
Folkeret
Faglitterære forfattere fra Rusland
Tyskbaltere
Æresdoktorer ved University of Cambridge
Æresdoktorer ved University of Oxford
Georg Friedrich von Martens

Georg Friedrich von Martens (født 22. februar 1756 i Hamburg, død 21. februar 1821 i Frankfurt a. M.) var en tysk folkeretslærer og diplomat.

von Martens blev 1780 dr. jur., 1782 privatdocent i Göttingen og 1783 ordentlig professor sammesteds. Han var 1808—13 statsråd i Westfalen under kong Jérôme og 1815 forbundsgesandt i Frankfurt. Både som akademisk lærer, praktisk diplomat og videnskabelig forfatter brød von Martens nye baner; i hans auditorium, ved hans forelæsninger og praktiske kursus uddannedes en skare af yngre diplomater, overalt betragtedes han som en autoritet i folkeretlige spørgsmål, og udgående fra, men gående uden over J.J. Moser begrundede han den positive folkeret. Grotius-Pufendorfs filosofisk-deduktive opfattelse af folkeretten som blot naturlig ret med denne opfattelses efterklang hos Christian Wolff afløses af von Martens' praktiske og konkrete system; vel findes naturretlige rudimenter i hans lære, men den egentlige kilde til folkeretten søger von Martens i praksis og de mellemstatlige traktater. 

Fra von Martens' Primae lineae juris gentium Europaearum practici in usum auditorum adumbrata (1785) udgik hans klassiske Précis du droit des gens moderne de l'Europe fonde sur les traités et l'usage (1789, i talrige udgaver og oversættelser, i bearbejdelse ved Silvestre Pinheiro Ferreira med fortale af Charles-Henri Vergé, I—II 1858, 2. oplag 1864). Hertil sluttede sig den berømte traktatsamling Recueil des principauæ traités d'alliance, de paix, de tréve, de neutralité, de commerce, de limites, d'échange..., depuis 1671 jusqu'à present (I—VII, 1791—1801) med senere fortsættelser af blandt andre brodersønnen Karl von Martens (1790—1863), fra 1887 af Felix Stoerk, fra 1909 af Heinrich Triepel. 

Som hjælpekilder til folkeretsstudiet udgav von Martens Abriss des Staatsrecht der vornehmsten Europäischen Staaten. Erster Theil, erste Abtheilung: Dänemark, Schweden, Grossbritannien (1794), Sammlung der wichtigsten Reichsgrundgesetze etc. Erster Theil. Dänemark, Schweden, Grossbritannien (1794), Erzählung merkvürdiger Falle des neueren Europäischen Völkerrechts (I—II, 1800—02) og Cours diplomatique (I—III, 1804). Skarp og klar er von Martens' folkeretlige monografi Essai concernant les armateurs, les prises et surtout les reprises (1795, også på tysk og engelsk). 

I nær forbindelse med von Martens' litterære virksomhed på folkerettens område står hans handels-, sø- og vekselretlige skrifter, Versuch einer historischen Entwickeilung des wahren Ursprungs des Wechselrechts (1795), Grundriss des Handelsrechts insbesondere des Wechsel- und Seerechts (1797, 3. oplag 1820) og Gesetze und Verordnungen der einzelnen Europäischen Mächte über Handel, Schiffahrt und Assecuranzen seit der Mitte des 17. Jahrhunderts mit einigen Anmerkungen. Erster Theil. Frankreich (1802).

Kilder 

  

Jurister fra Tyskland
Diplomater fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Personer fra Hamborg
Folkeret
Bernhard 2. af Sachsen

Bernhard 2. af Sachsen (fødselsår ukendt, død i 1059) var søn af hertug Bernhard 1. af Sachsen og Hildegard af Stade. Han efterfulgte sin far som hertug af Sachsen i 1011. 

Bernhard 2. havde et anspændt forhold til kejser Henrik 2. og med de religiøse myndigheder i Hamburg-Bremen. Desuden kæmpede han mod sorberne.

Ægteskab og børn 
Han var gift med Eilika af Schweinfurt, markgreve Henrik 1.s datter, og sammen fik de børnene: 
 hertug Ordulf af Sachsen (1022-1072)
 Herman (-1086) 
 Gertrud (-1115), gift med grev Floris I af Holland (1030-1061) i 1050 og med grev Robert I af Flandern (-1093) i 1063 (Robert og Gertrud for forældre til Adele af Flandern, der blev gift med Knud den Hellige og dermed dansk dronning). 
 Ida (-1102), gift med hertug Frederik af Nedre Lothringen (-1065) og med grev Albert III af Namur (-1102)
 Hadwig/Hedvig, gift med grev Engelbert I af Spanheim (-1096).

Huset Billung
Hertuger af Sachsen
Nikolskije Marked

Nikolskije Marked er en handelsbygning i Sadovajagade i Sankt Petersborg. Bygningen blev opført i 1789, og en nutidig renovering har skabt en del røre.

I midten af 2000'erne kom der forslag om en omfattende renovering af bygningen, hvorunder dog facaden og gallerierne skulle bevares. Der kom modstridende oplysninger om, i hvor god stand bygningen faktisk var. Et projekt om at opføre et hotel i midten af bygningskomplekset blev planlagt, men samtidig blev markedet udnævnt til at være en bevaringsværdig bygning. 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Sankt Petersborg
Hyrdehøj (Ramløse)

Hyrdehøj er en gravhøj beliggende ca. 500 meter fra Ramløse i retning mod Helsinge. Den er ca. 6 meter høj og 31 meter på hver led. Egnen omkring Ramløse har mange spor efter  menneskelig aktivitet allerede i bronzealderen. Gravmælerne Hyrdehøj og Handskehøj er imponerende store, og på de dyrkede marker mellem disse høje er der spor af overpløjede gravhøje fra samme tidsalder.  

Hyrdehøj er aldrig udgravet, men dateres til mellem 1800 f.kr og 500 f.kr. Den har været anvendt som varde eller baune, dvs. et sted, hvor befolkningen tændte blus om natten gennem tiderne.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fredede fortidsminder i Danmark
Gribskov Kommunes geografi
Oldtiden
Gravhøje i Danmark
Ramløse
Handskehøj

Handskehøj er en gravhøj beliggende ved Ellemosen nær Ramløse. Egnen omkring Ramløse har mange spor efter  menneskelig aktivitet allerede i  bronzealderen. Gravmælerne Hyrdehøj og Handskehøj er imponerende store, og på de dyrkede marker mellem disse høje er der spor af overpløjede gravhøje fra samme tidsalder.   Handskehøj dateres til mellem 1800 f.kr og 500 f.kr.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Handskehøj på 'fortidsminder.com' 

Fredede fortidsminder i Danmark
Gribskov Kommunes geografi
Gravhøje i Danmark
Oldtiden
Ramløse
August Hahr

August Hahr (29. oktober 1868 i Dingtuna - 21. maj 1947) var en svensk kunsthistoriker.

1900 blev H.
Docent i Kunsthistorie ved Upsala Univ. Skrifter:
»Nederländsk konst« (1898), »P. Krafft, en
gustaviansk målare« (1898), »De svenska kgl.
lustslotten« (1900), »David v. Krafft« (1900),
»Ehrenstrahl« (1905), »Konst och konstnärer ved
M. G. de la Gardies hof« (1905), »Studier i
Johan III’s renaissans« (I, 1907, II, 1910),
»Några nya synspunkten på den äldre grekiska
skulpturens människoframställning« (1908),
»Belgiska bilder« (1911), »Stud. i nord.
renaissancekonst« (I, 1913).
Hahr var 1909—14 Docent i
Kunsthistorie ved Lunds Universitet, blev 1914 atter
Docent i Uppsala, 1917 Professor. Har yderligere
skrevet »Studier i nordisk renässancekonst«
(2 Bind, 1913—15), »Skånska borgar«
(1914—22), »Vasatidens borgar« (1917), »Studier i
Vasatidens konst« (1920) m. v.

Kunsthistorikere fra Sverige
Ansatte ved Uppsala Universitet
Svenskere i 1800-tallet
Svenskere i 1900-tallet
Toftegårds Plads

Toftegårds Plads er en plads i Valby i København 150 meter syd for Valby Station ved Vigerslev Allé, der deler pladsen i en nordlig del − med skulpturer af Jens-Flemming Sørensen indrammet af bøgehække og lindetræer − og sydlig tom del hvor der er planer om at opføre et nyt bibliotek til åbning i 2025.

Pladsen er Københavns næststørste og blev dannet i 1926 i forbindelse med anlægget af en sporvognssløjfe på hjørnet af Vigerslev Alle og Toftegårds Alle. Den blev anvendt som knudepunkt for sporvogne og busser, men pladsen fik først sin nuværende størrelse, da man i 1979 rev de bygninger ned, der hidtil havde tilhørt Stellings Lak- og Farvefabrik og før den Kuhles Kulsyre- og Lakfabrik syd for Vigerslev Alle. 

Siden 1998 har pladsen ikke været anvendt som trafikplads; dog standser flere af Movias buslinjer stadig ved pladsen. Københavns Kommune udskrev i 2010 en arkitektkonkurrence om en omdannelse af pladsen, men denne er endnu ikke realiseret (2022).

Johannes Møllehave har beskrevet sine genvordigheder som busbillettør i myldretiden på Toftegårds Plads i teksten "Min karriere som busbillettør".

Referencer

Eksterne henvisninger 
  Wikimedia Commons har flere filer relaterede til Toftegårds Plads − Sporvogne på Toftegårds Plads 
 "Toftegårds Plads - et nyt aktivitetscentrum i Valby" fra Kvl.dk af Peter Nordskov Hansen, 2004 − Detaljeret beskrivelse
 Toftegårds Plads hos Hovedstadshistorie.dk med gode billeder
 'Toftegårds Plads som et bølget landskab'. Om fornyelse af pladsen. Fra Magasinetkbh.dk
 'Nyt liv til grå og triste Toftegårds Plads Nord'. Fra Valbylokaludvalg.kk.dk af Katrine Clausager Rich, 24. april 2018
 Om Jens-Flemming Sørensens udsmykning og med Henrik Nordbrandts digt om krig og kærlighed. Fra Valbylokaludvalg.kk.dk
 "Udstilling: Toftegårds Plads – hvad var der før?". Fra Valbylokalhistorie.dk
 Skulpturer på Toftegårds Plads - 1983 med billeder af Claus Ib Olsen (Clausib.blogspot.com)

Valby
Torve og pladser i København
Etableret i 1926
Hyrdehøj

Hyrdehøj har flere betydninger:

 Hyrdehøj (Roskilde): En bydel i Roskilde
 Hyrdehøj (Ramløse): En gravhøj ved Ramløse
 Hyrdehøj (Faaborg): En gade i Faaborg
Brøndgraverens datter (film fra 2011)

Brøndgraverens datter er en fransk film fra 2011, der bygger på Marcel Pagnols film af samme navn fra 1940. Filmen er instrueret af Daniel Auteuil.

Handling 

En dag da Patricia (Astrid Bergès-Frisbey) er på vej ud med frokost til sin far brøndgraveren Pascal (Daniel Auteuil) møder hun den flotte Jacques (Nicolas Duvauchelle). Hun er 18 år, han er 26. Hun er køn med manerer som en frøken, han er jagerpilot og en flot fyr. En nat med måneskin, mødes de for anden gang. Herefter bliver Jacques sendt til fronten og skudt ned. I mellem tiden opdager Patricia, at hun er gravid. Hans velhavende forældre beskylder hende for afpresning.

Medvirkende

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Film tilladt for alle
Franske film fra 2011
Film instrueret af Daniel Auteuil
Lene Rikke Bresson

Lene Rikke Bresson (født 25. september 1963 i Åbyhøj) er dansk forfatter og centerchef for Borger & Branding i Guldborgsund kommune. 
Fra 2015 - 2019 var hun Kulturskoleleder i Viborg. Hun var fra 2010 til 2015 leder af den treårige forfatterlinje på Dansk Talentakademi i Holstebro. 

Hun blev student fra Stenløse Gymnasium i1982 og uddannet cand.oecon. fra Århus Universitet 1989 og blev Pathfinder i 2015. Hun vandt kronikkonkurrencen 'Fremtidens By' udskrevet af JyllandsPosten 1999 sammen med boligministeriet og var i en årrække tilknyttet JyllandsPosten som fast søndagskronikør. Hun er samfundsdebattør og skriver jævnligt kronikker og debatindlæg, senest kronikken 'Familiestress eller familiestrategi' i Berlingske 11. maj 2014 og blev samme år kåret til årets tabu bryder af Femina.

Bibliografi

Romaner 
 Den forkerte forfatter, 2013, Forlaget DreamLitt, skrevet under pseudonymet Carl Tesbaum
 Das Mädchen am Kreuz, 2012, Forlaget Knaur Tashenbuch Verlag
 Den gule plet, roman, 2011, Politikens forlag
 Set fra himlen, roman, 2010, Politikens forlag
 DYtrilogien, roman, 2009, forlaget carpe diem
 Magtværk, roman, 2008, forlaget carpe diem
 Månegrus, roman, 2004, forlaget carpe diem
 Genveje,roman, 1999, forlaget carpe diem

Børneromaner 
 Selene Vesta og hekselemmen, 2007, forlaget carpe diem
 Selene Vesta og rejsen hjem, 2003, forlaget carpe diem

Fagbøger 
 Den anden side,ledelsesbog, 2001, Jyllands Postens Forlag

Storytelling – bestillingsopgaver 
 Jeps bog om Coro, 2007
 Alle tiders Brille, 2004

Redaktør 
 Midtjyske fortællinger, 2008, 19 danske forfatteres noveller ud af deres sted i Midtjylland, forlaget Hald Hovedgaard
 EKSTRA-DAILY - poesi på en torsdag, 2014, 34 digteres hyldest til Odin teatret, forlaget Dreamlitt

Sammen med andre 
 Midt i a ræs, 2014, skrevet sammen med Anne-Mette Rasmussen og Gitte Hornshøj, forlaget DreamLitt. Rikke Lene Bresson er endvidere kendt fra DR Endvidere har hun deltaget i TV2 programmet "Den perfekte opdragelse" hvor hun sammen med hendes mand Bo Bresson deler deres syn på opdragelse. Familien Bresson, er inspireret af virksomhedsledelse og har overført mange af deres ledelsesmetoder til familielivet. De holder et strategimøde hver uge, hvor de gennemgår elementerne på en tavle.

Eksterne henvisninger 
 Om Lene Rikke Bresson på bibliografi.dk 
 Bresson.dk
 talentakademi.dk 
 midtiaræs.dk
 dreamlitt.com

Romanforfattere fra Danmark
Personer fra Aarhus
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Centralpalatset

Centralpalatset har flere betydninger:

 Centralpalatset (Falun)
 Centralpalatset (Gävle) – er en bygning i Gävle, beliggende overfor centralstationen
 Centralpalatset (Linköping) – en bygning fra 1907 ved Stora torget i Linköping
 Centralpalatset (Malmø)
 Centralpalatset (Stockholm) – er en bygning i bydelen Norrmalm i det centrale Stockholm
 Centralpalatset (Örebro) – er en større boligkarré i det centrale Örebro