Slaget ved Honey Hill

Slaget ved Honey Hill var det tredje slag under Shermans march til havet og blev udkæmpet den 30. november 1864 under den amerikanske borgerkrig. Slaget involverede ikke generalmajor William T. Shermans hovedstyrke, som var undervejs fra Atlanta til Savannah i Georgia, men var en mislykket ekspedition som Unionshæren under generalmajor John P. Hatch foretog for at afskære jernbanen mellem Charleston og Savannah som støtte for Shermans forventede ankomst til Savannah.

Kampen 
Hatchs ekspeditionsstyrker forlod Hilton Head i South Carolina i retning af Boyd’s Neck (ovenfor Beaufort) den 28. november 1864. Den bestod af 5.500 soldater – to brigader af Kystdivisionen i Department of the South, en marinebrigade og dele af tre batterier let artilleri. De sejlede op af Broad River i transportskibe for at afskære Charleston and Savannah Railroad nær Pocotaligo. På grund af tæt tåbe blev tropperne først landsat fra transportskibene sent på eftermiddagen og Hatch rykkede straks frem for at afskære jernbanen ved Grahamville <ref>[http://books.google.com/books?id=-ZUQAAAAYAAJ&pg=PA184&dq=battle+of+honey+hill&as_brr=1&ei=zFQXSaLjGpWKyQTQouU6#PPA184,M1 McKee, James H. Back "in War Times": History of the 144th Regiment, New York Volunteer Infantry, 1903, p 184]</ref>.

Ekspeditionens kort og vejvisere viste sig imidlertid at være udbrugelige, og Hatch nåede første frem til den rigtige vej om morgenen den 30. november. Ved Honey Hill, nogle kilometer fra Grahamville, stødte han på en Konfødereret styrke bestående af regulære tropper og milits under oberst Charles J. Colcock, som sammen med syv kanoner spærrede vejen. Sorte Unionstropper gennemførte beslutsomme angreb, men Unionstroppernes position betød at der kun kunne bruges en sektion artilleri ad gangen og de konfødererede var i for gode stillinger til at de kunne kastes ud af dem. Kampen fortsatte indtil mørkets frembrud, hvor Hatch erkendte at det var umuligt at angribe fjenden direkte eller i flanken, og trak sig tilbage til transportskibene ved Boyd’s Neck efter at have mistet 89 døde, 629 sårede og 28 savnede. De konfødererede tab var på 8 dræbte og 39 sårede.
Premierløjtnant O.W. Bennett blev tildelt en Medal of Honor

 Unionens slagorden 

 Konføderationens slagorden 
General Gustavus Woodson SmithStone, pp 214-25; General Smith, overlod kommandoen til oberst Colcock, som bedre kendte til slagmarken
 1. Brigade Georgia Milits
 State Line Brigade of Georgia
 47. Georgia infanteri
 Athens og Augusta bataljonerne
 3. South Carolina Cavalry: detachments fra 3-4 kompagnier
 Beufort Artilleri: 2 kanoner
 DePass's Battery: 2 kanoner
 LaFayette Artillery: 3 kanoner
Forstærket under slaget af general Beverly H. Robertson
 32. Georgia
 et batteri og et kompagni artilleri

 Tab 
En rapport fra Hatch i december 1864 opsummerede Unionens tab:
 1. Brigade: 2 officerer og 54 mand dræbt, 28 officerer og 409 mand sårede, 1 officer og 14 mand savnet.
 2. Brigade: 3 officerer og 28 mand dræbt, 10 officerer og 160 mand sårede, 1 officer og 8 mand savnet.
 Marine Brigade: 1 død, 7 sårede, 4 savnede
 Artilleri Brigade: 1 død officer, 2 officerer og 12 mand såret
 Kavaleri: 1 såret

De konfødererede tab blev omtalt af oberstløjtnant C.C. Jones i hans Siege of Savannah som 4 døde og 40 sårede. Avisen Savannah Republican rapporterede 1. december 1864 "mellem 80 og 100 døde og sårede"
 
 Referencer 
 
 Roster of the Twenty Fifth Ohio Infantry Regiment
 
 National Park Service battle description 
 Eicher, David J., The Longest Night: A Military History of the Civil War, Simon & Schuster, 2001, .
 The Union Army; A History of Military Affairs in the Loyal States, 1861–65 — Records of the Regiments in the Union Army — Cyclopedia of Battles — Memoirs of Commanders and Soldiers'', Federal Publishing Company (Madison, Wisconsin), 1908 (reprinted by Broadfoot Publishing, 1997).

Noter

Eksterne kilder 
 Official records of Civil War søgemaskine

Slag i den amerikanske borgerkrig i South Carolina