kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slots- og Kulturstyrelsen

Slots- og Kulturstyrelsen er en styrelse af mange enheder under Kulturministeriet dannet 1. januar 2016 ved sammenlægning af Kulturstyrelsen og Styrelsen for Slotte og Kulturejendomme.

 Slots- og Kulturstyrelsen vedligeholder og udvikler en række af statens slotte, haver og ejendomme – i alt 800.000 m2 og 500 hektar haveanlæg. En stor del af slottene og haverne er åbne for offentligheden.

 Slots- og Kulturstyrelsen har ansvaret for fredede bygninger, beskyttede sten- og jorddiger, beskyttede fortidsminder, arkæologiske undersøgelser og står derudover for arbejdet med udpegning af UNESCO Verdensarv i Danmark og rådgivning af kommunerne om bevaring af kulturmiljøer.

 Slots- og Kulturstyrelsen kvalitetssikrer, yder støtte og bidrager til udviklingen af de danske kulturturinstitutioner, som dækker over biblioteker, folkehøjskoler, museer og en lang række forskellige kunstinstitutioner.

 Slots- og Kulturstyrelsen arbejder løbende med at udvikle kulturlivet i Danmark og er også involveret i arbejdet med at promovere dansk kultur i udlandet. Derudover har styrelsen ansvaret for konkrete regeringsinitiativer og samarbejdet med kommunerne om kulturaftaler.

 Slots- og Kulturstyrelsen varetager en lang række opgaver på medieområdet: Tilskud til trykte og netbaserede skrevne medier og til elektroniske medier; tilladelser til at sende radio og tv; behandling af klager over reklamer; statistik om mediebrug; lovgivningsarbejde; reglerne om frit valg af tv-leverandør mm. Styrelsen er sekretariat for både Radio- og tv-nævnet, Medienævnet og Bladpuljens fordelingsudvalg.

Styrelsen fører en fire offentlige databaser over dansk kulturarv. 
Der er tale om Kunstindeks Danmark, Museernes Samlinger, Fredede og bevaringsværdige bygninger og Fund og Fortidsminder. Dertil kommer to centralregistre, Fund og Fortidsminder og SARA, som museerne bruger til indberetning, og som er lukkede for offentligheden.

I forbindelse med udflytningen af statslige arbejdspladser i 2015 blev 62 stillinger fra enhederne Fortidsminder, Fredede og bevaringsværdige bygninger samt Bygningsbevaring flyttet til Nykøbing Falster.

Referencer

Danske styrelser
Etableret i 2016
Kulturministeriet
Sapran Hassna

Sapran Hassna (født 1993 i Sandholmlejren) er en dansk forfatter der har skrevet om sin rystende barndom i bogen Forbandede barndom, udgivet februar 2016.
Hendes og hendes søstres historie var i 2016 også genstand for TV 2's tv-dokumentaren Anbragt i helvede.

Hassna studerer religionsvidenskab ved Københavns Universitet.

Henvisninger 

Selvbiografer fra Danmark
Håkon Mjelva

Håkon Mjelva (født 21. marts 1924 i Molde, død 27. september 2004) var en norsk arkitekt.

Mjelva blev uddannet i Oslo og var med til at stifte CIAM-avdelingen PAGON. Især i 1950'erne og 1960'erne gennemførte han flere store projekter i Oslo, blandt andet Økernsenteret fra 1970 og Alnsjø borettslag i Ammerud fra 1965-1967 med 235 atriumhuse i funktionalistisk 1960'er-stil. Han stod også for planlægningen af boligblokkene i Ammerud, der blev gennemført af USBL's planlægningskontor med entreprenørerne Fagbygg og Ungdomsbygg. Derudover tegnede Mjelva Stortinget, Grorud og Romsås Stationer til T-banen i Oslo. Romsås Station blev tildelt arkitekturprisen Betongtavlen i 1976.

I begyndelsen af 1960'erne stod Mjelva også bag et sanerings- og udbygningsforslag med højhus ved Karl Johans gate, men det blev opgivet efter en betydelig offentlig debat og store protester.

Eksterne henvisninger

Noter 

Arkitekter fra Norge
Karl Stenersen

Karl Stenersen (født 24. juni 1899, død 3. marts 1983) var en norsk arkitekt.

Steinersen blev uddannet fra NTH i 1924. I 1925–26 var han ansat hos Holger Sinding-Larsen og i 1926–33 hos Kristofer Lange. Fra 1933 havde han sin egen virksomhed i Oslo. Under krigen arbejdede han med genopbygning af krigshærgede steder i Molde og Vestnes. Efter krigen arbejdede han atter med sin egen virksomhed i Oslo. Blandt hans værker er en håndfuld T-banestationer i Oslo og tre kirker i Valdres.

Udvalgte byggerier 

 Toetages murede rækkehuse med 39 lejligheder på Ullevålsalleen og Akersborg terrasse, Oslo (opført 1936–37)
 Regulering af Tresfjord museum (åbnet 1949)
 Tisleidalen kirke, Nord-Aurdal (tegnet 1957, indviet 1958)
 Øyjar kapell, Vestre Slidre (1964)
 T-banestationer på Grorudbanen i Oslo (åbnet 1966): Rødtvet og Kalbakken
 T-banestationer på Østensjøbanen i Oslo (åbnet 1967): Hellerud, Godlia og Skøyenåsen
 Tingnes kirke, Nord-Aurdal (1972)

Noter

Kilder 
 Gjenreisingsarkitektmatrikkelen på Gjenreisingsbyer.no
 Norges kirker har opslag om Tisleidalen kirke, Øyjar kapell og Tingnes kirke
 Oslo byleksikon

Eksterne henvisninger 

 

Arkitekter fra Norge
Personer fra Oslo
Fra bølger og bjerge

Fra bølger og bjerge er det fjerde studiealbum fra den danske middelaldergruppe Virelai. Det blev udgivet den 16. december 2011 og det består primært af traditionelle folkemelodier arrangeret af gruppen, heriblandt deres udgave af folkevisen "Agnete og Havmanden" og sange skrevet af gruppen selv.

Spor 
 "Esrum Bourré" (Martin Seeberg) - 3:49
 "Nøkken" (trad. Danmark) - 5:02
 "Månevæven" (Søren Hammerlund) - 3:14
 "Kongebørnene" (trad. Danmark) - 4:20
 "Syv Kærester" (trad. Danmark) - 3:24
 "Ræven, Rotten & Grisen" (trad. Norge) - 1:47
 "Prinsessen Og Frøen (Martin Seeberg) - 3:06
 "Sven Nordmand/gådevisen" (trad. Danmark) - 3:00
 "Agnete & Havmanden" (trad. Danmark)- 4:38
 "Kærlighedstræet" (trad. Danmark) - 4:01
 "Lyren" (Søren Hammerlund) - 2:04

Personel 
 Anna Katrin Egilstrød - Vokal, trommer, davul, percussion
 Juan Pino - Darbuka, trommer, santoor, percussion
 Martin Seeberg - Bratsch, fløjte, skalmeje, jødeharpe
 Søren Hammerlund - Mandola, drejelire, lut
 Jacob Lund - Darbuka, percussion

Referencer 

Virelai-album
Album fra 2011
Cape Breton Highlands National Park

Cape Breton Highlands National Park er en nationalpark i Nova Scotia i Canada, beliggende på den nordlige del af Kap Bretonøen. Den blev oprettet i 1936 og har et areal på cirka 950 kvadratkilometer. Igennem parken går Cabot Trail, en vej som er kendt for at passere de smukkeste udsigter af alle veje i Canada. Den vestlige indkørsel til parken er beliggende nær byen Chéticamp ved Saint Lawrence-bugten og fra øst nås parken via byen Ingonish ved kysten til Atlanterhavet.

Geografi 
Cape Breton Highlands National Park domineres geologisk af et stort højplateau hvis natur består af bjerge, dale, skove, søer, floder og vandfald. Højplateauet som dominerer nationalparken når i de centrale dele en højde på cirka 500 meter over havet. Dets kant rejser sig i gennemsnit op til 350 meter allerede ved kysten, hvorfor parkens kystområder er stejle, særligt på den vestlige side. På den østlige side har plateauet en lidt blødere bjergskråning mod kysten. Strandene i nationalparken er i almindelighed stenrige, men på den østlige side findes nogle sandede strande nær byen Ingonish.

Flora og fauna 
 
Cape Breton Highlands National Park har en rig og særpræget flora og fauna med indslag af arter typisk for både tempereret kystklima, den boreale region og arktiske eller alpine arter (som er såkaldte istidsrelikter). Blandt disse arter findes flere som er sjældne og fredede. Nogle eksempler på truede dyr som forekommer i parken er et par arter sommerfugle og fugle som kortnæbbet præstekrave og bjergskovdrossel, samt nordamerikansk skovskildpadde. Der findes cirka 40 arter af landlevende pattedyr i parken, blandt andet canadisk los.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Officielt websted

Nationalparker i Canada
Nova Scotia
Etableret i 1936
Peer Qvam

Peer Hafslo Qvam (født 24. december 1911, død 27. juli 1977) var en norsk arkitekt. Han er bedst kendt for at have tegnet en række T-banestationer i Oslo i 1960'erne.

Qvam blev udlært fra Norges tekniske høgskole i 1936 og arbejde i en periode hos Johan Meyer d.y. samt hos Dagfinn Morseth og Mads Wiel Gedde. Sammen med de to sidstnævnte vandt han i 1938 en arkitektkonkurrence om at tegne Jar Kirke. Arbejdet begyndte dog først i 1958 med indvielse i 1961 og med Qvam som udførende arkitekt.

Fra 1946 til 1958 arbejdede Qvam som makker med John Engh. Sammen vandt de i 1946 en konkurrence om en ny hovedbanegård, der forudsatte at den gamle Østbanestasjonen blev revet ned. Fredningsinteresser satte imidlertid en stopper for nedrivningen, og planerne blev ændret flere gange, før Oslo Sentralstasjon så dagens lys med Engh som udførende arkitekt. Qvam var blandt konsulenterne ved planlægningen af Oslotunnelen og skal have bidraget til udformningen af Nationaltheatret Station og den aldrig åbnede Elisenberg Station.

De T-banestationer Qvam tegnede åbnede i 1966 og ligger i Fellestunnelen og på Grorudbanen fra Sentrum og ud til Tøyen. Nærmere betegnet drejer det sig om Jernbanetorget, Grønland, Tøyen, Carl Berners plass, Risløkka, Vollebekk og Veitvet. Udseendet er ændret en del siden Qvams tid, og standarden er blevet hævet.

Qvams firma er videreført som Doxrud-Mjøset-Eggen og senere Arne Eggen Arkitekter.

Eksterne henvisninger

Kilder 
 
 Peer Qvam, s. 449 i Hvem er hvem? under redaktion af Bjørn Steenstrup, 1973.
 Om John Engh i Norsk biografisk leksikon (omtaler samarbejdet)

Arkitekter fra Norge
No Name

No Name var et dansk orkester dannet omkring 1969 med en besætning oprindeligt bestående af Peter Strømberg (alt- og tenorsaxofon), Peter Mogensen (trommer), Henrik Strube (guitar), Peter Ingemann (el-bas og violin) og Lars Trolle (guitar, piano, fløjte og vokal).

No Name indspillede i 1972 albummet Fødelandssange (Polydor 2380 017); en LP med tekster af bl.a Ebbe Kløvedal Reich. Teksterne hyldede det nationale og var præget af stærk modstand imod EF. Albummet udkom op til den danske folkeafstemning om medlemskab til EF.

Inden pladedebuten med Fødelandssange havde musikerne fra No Name (bortset fra Peter Strømberg) medvirket på Sebastians første dansksprogede udgivelse, EP'en Lossepladsen bløder fra 1971.

No Name havde skiftende besætninger. Efter udgivelsen af Fædrelandssange forlod Trolle og Ingmann gruppen og blev erstattet af Kim "Gustav" Gustavsson (orgel, piano og guitar) og Allan Klitgaard (el-bas).

No Name spillede på Roskilde Festival 1971 og var en af de første rock-grupper, der var tilknyttet miljøet omkring Christiania.

No Name blev opløst i 1973.

Udgivelser 
 Fødelandssange (Polydor, 1972)
 Indhold:
 Fødelandssang 1 5:30
 En Almindelig Mand 3:25
 De Sorte Bagmænd 3:20
 Skæbne 4:08
 Kom Ned På Jorden 5:14
 Synge Dig En Sang 6:25
 Susanne 5:35
 Snyd Blues 3:20
 Folk I Avisen 5:12
 Fødelandssang 2 2:00

Kilder 
 ROCK, Jan Sneum, Politikens forlag 1978,

Eksterne links 
 Biografi på Discogs

Rockgrupper fra Danmark
Etableret i 1969
Ophørt i 1973
Kejimkujik National Park

Kejimkujik National Park (ofte forkortet til Keji) er en nationalpark i Nova Scotia i Canada. Parken består af to geografisk adskilte områder, og omfatter sammenlagt et areal af cirka 404 kvadratkilometer.

Historie 

De tidligste spor efter mennesker i området er fra cirka 4.500 år siden. Disse første indbyggere levede formodentlig et nomadeliv og beboede området sæsonvist, udnyttende passende lejrpladser langs floderne og søernes strande. Efter disse kom mi'kmaq-folk, tilhørende Canadas First Nations, til at bebo området. De første europæere bosatte sig omkring 1820'erne. Skovhugst og guldgravning blev snart de vigtigste erhverv i området og tre guldminer fandtes inden for parkens grænser. Området er på listen over National Historic Sites of Canada .

Geografi 

Hoveddelen af parken ligger i det indre af provinsen mens en mindre del er beliggende ved kysten til Atlanterhavet. Den del af parken som ligger inde i landet er skovklædt med mange floder og søer. Langs kysten til Atlanterhavet findes sandede strande. De fleste af landskabsformerne som kan ses i parken er et direkte resultat af den seneste istid. Store granitblokke som er blevet flyttet af indlandsisen ligger her, i landskabet findes også drumliner og moræner.

Flora og fauna 

Skovene i Kejimkujiks National Park er repræsentative for regionen med en blanding af nåle- og løvtræer. Den gennemsnitlige alder for skovene i parken er mindre end 100 år, eftersom området inden det blev oprettet som nationalpark er blevet udsat for en omfattende skovfældning. Nogle bestande med nåletræer, som Østamerikansk Hemlock og Weymouth-Fyr, som er 200 til 300 år gamle, er fortsat tilbage og hører til parkens mere bevaringsværdige træer. Et særligt bemærkelsesværdigt løvtræ i parken er Rød Løn, da få andre træarter i området klarer de tilbagevendende oversvømmelser som dette træ.

I parken findes cirka 544 arter karplanter. Der findes 23 arter bregner, herunder både almindelige arter og meget usædvanlige sådanne. Der findes også mange arter orkideer.

Pattedyrfaunaen indeholder arter som virginiahjort, amerikansk bæver, amerikansk sortbjørn og amerikansk mår. Der findes 178 arter fugle i parken, blandt andet den truede kortnæbbet præstekrave. Parken huser også en mangfoldighed af padder, som salamandere og frøer. Også slanger og skildpadder er dyregrupper med truede arter som forekommer i parken.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Officielt websted

Nationalparker i Canada
Prince Edward Island
Etableret i 1974
Möbelmuseum Wien

Möbelmuseum Wien (tidligere Hofmobiliendepot) er et møbelmuseum i Wien og et af verdens største museer for indretning.

Museet udstiller hovedsageligt møbler fra det habsburgske monarki, lige fra bestik over stumtjenere, lysekroner og senge til kejsertroner. Også for nutiden mere kuriøse ting som de i sin tid obligatoriske spytbakker kan ses. Derudover giver museet et overblik over den historiske udvikling indenfor Wiens møbelkunst og indretning, fra de kejserlige hofleverandører til berømte kunstnere fra begyndelsen af det 20. århundrede som Adolf Loos, Josef Hoffmann og Otto Wagner, der har sat deres præg på Wiens (indretnings-)arkitektur.

Museet har til huse i Andreasgasse 7 i 7. Wiener Gemeindebezirk Neubau. Organisatorisk er det en del af Schloss Schönbrunn Kultur- und Betriebsges.m.b.H.

Historie 
I 1747 fik den første hofmobilieninspektør til opgave at tage sig af pleje og transport af kejserinde Maria Theresias møbler. I 1809 fik denne stilling betegnelsen Hofmobiliendirektion og var også ansvarlig for nyindkøb af kejserlige møbler. I 1901 byggedes den nuværende bygning i Mariahilfer Straße 88 som centralt lager for møbler, der ikke aktuelt var i brug, med tilhørende værksteder og vognremise. Da habsburgerne indrettede deres residenser og slotte i tidens stil og efter egen smag, voksede samlingen efterhånden til 160.000 objekter. Det der ikke længere blev brugt havnede i depotet.

Efter monarkiets ophør i 1919 overgik den samlede kejserlige møbelbestand til den nye republik Østrig. En del af det blev og bliver brugt til repræsentative formål, for eksempel til forbundspræsidentens officielle lokaler. Desuden kan ministre låner møbler fra samlingen til deres kontorer. Også ambassader og filmselskaber gør brug af det. For eksempel blev der benyttet originale møbler til de tre Sissi-film (1955-1957), som der nu er en udstilling om på museet.

I 1991 fik arkitekterne Alessandro Alverá og Karl Stransky til opgave at give museets bygningskompleks en grundlæggende fornyelse.

Litteratur 
 Marianne Zweig: Das Wiener Hofmobiliendepot (= Österreichische Kunstbücher. Bind 29). Hölzel, Wien (1920).
 Eva B. Ottillinger (forfatter), Lieselotte Hanzl: Kaiserliche Interieurs. Böhlau Verlag, Wien (2001). 
 Wolfgang Freitag: 50 Meisterwerke der Möbelkunst. Aus 5 Jahrhunderten. Schätze des Wiener Hofmobiliendepots und ihre Geschichte (= Publikationsreihe der Museen des Mobiliendepots. Bind 36). Schloss Schönbrunn Kultur- und Beratungsges.m.b.H., Wien (2016), .

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside

Museer i Østrig
Wien
Etableret i 1747
Hedvig Sophie af Brandenburg

Hedvig Sofia af Brandenburg (født 14. juli 1623 i Berlin, død 26. juni 1683 i Schmalkalden) landgrevinde og senere regent af Hessen-Kassel. Hun var næst yngst af fire børn af Georg Vilhelm af Brandenburg og Elisabeth Charlotta af Pfalz. Hun giftede sig i 1649 med landgreve Wilhelm VI af Hessen-Kassel. 

Hedvig Sofia virkede som regent 1663-1677, som formynder for sine sønner. Hun bevarede til 1673 statens neutralitet men sluttede senere forbund med Brandenburg mod Frankrig og deltog med tropper i krigen mod Frankrig. Hun fik længe udskudt sin søns overtagelse af regeringen men overdrog regentskabet i 1677.

Børn 
 Charlotte Amalie (1650-1714), gift med Christian V af Danmark
 Vilhelm 7. (1651-1670), landgreve af Hessen-Kassel 1663-1670
 Luise (11 september 1652-23 oktober 1652)
 Karl 1. (1654-1730), landgreve af Hessen-Kassel 1670-1730
 Philip (1655-1721), landgreve af Hessen-Philippsthal 1663-1721
 Georg (1658-1675)
 Elisabeth Henriette (1661-1683), gift med Frederik I af Preussen

Huset Hohenzollern
Personer i 1600-tallet
Personer fra Berlin
Endrup (Fredensborg)

Endrup er en bydel i Fredensborg, tidligere en landsby i Asminderød Sogn, Lynge-Kronborg Herred, Frederiksborg Amt, til 1970 Asminderød-Grønholt Kommune, fra 1970 til 2006 i Fredensborg-Humlebæk Kommune, siden 2006 i Fredensborg Kommune.

Historie 
Endrup var fra middelalderen en landsby. I 1682 talte landsbyen 9 gårde og 1 hus uden jord. Det samlede dyrkede areal udgjorde 257,8 tønder land skyldsat til 58,60 tdr hartkorn. Dyrkningsformen var trevangsbrug.

Noter

Litteratur 
 Karl-Erik Frandsen: Vang og tægt. Studier over dyrkningssystemer og agrarstrukturer i Danmarks landsbyer 1682-83 (Bygd 1983), 
 Henrik Pedersen: De danske Landbrug fremstillet paa Grundlag af Forarbejderne til Christian V.s Matrikel 1688. Udgivet efter hans Død paa Bekostning af Carlsbergfondet (København MCMXXVIII; Reprotryk for Landbohistorisk Selskab, København 1975), 

Fredensborg
Bydele og forstæder i Danmark
Øverste Torp

Øverste Torp er en bydel i Humlebæk, tidligere en landsby i Asminderød Sogn (senere Humlebæk Sogn), Lynge-Kronborg Herred, Frederiksborg Amt, til 1970 Asminderød-Grønholt Kommune, fra 1970 til 2006 i Fredensborg-Humlebæk Kommune, siden 2006 i Fredensborg Kommune.

Historie 

Øverste Torp var fra middelalderen en landsby. I 1682 talte landsbyen 5 gårde og 1 hus uden jord. Det samlede dyrkede areal udgjorde 105,7 tønder land skyldsat til 20,21 tdr hartkorn. Dyrkningsformen var trevangsbrug.

Noter

Litteratur 
 Karl-Erik Frandsen: Vang og tægt. Studier over dyrkningssystemer og agrarstrukturer i Danmarks landsbyer 1682-83 (Bygd 1983), 
 Henrik Pedersen: De danske Landbrug fremstillet paa Grundlag af Forarbejderne til Christian V.s Matrikel 1688. Udgivet efter hans Død paa Bekostning af Carlsbergfondet (København MCMXXVIII; Reprotryk for Landbohistorisk Selskab, København 1975), 

Humlebæk
Bydele og forstæder i Danmark
Nederste Torp

Nederste Torp er en bydel i Humlebæk, tidligere en landsby i Asminderød Sogn (senere Humlebæk Sogn), Lynge-Kronborg Herred, Frederiksborg Amt, til 1970 Asminderød-Grønholt Kommune, fra 1970 til 2006 i Fredensborg-Humlebæk Kommune, siden 2006 i Fredensborg Kommune.

Historie 

Nederste Torp var fra middelalderen en landsby. I 1682 talte landsbyen 5 gårde. Det samlede dyrkede areal udgjorde 77,1 tønder land skyldsat til 17,92 tdr hartkorn. Dyrkningsformen var trevangsbrug.

Noter

Litteratur 
 Karl-Erik Frandsen: Vang og tægt. Studier over dyrkningssystemer og agrarstrukturer i Danmarks landsbyer 1682-83 (Bygd 1983), 
 Henrik Pedersen: De danske Landbrug fremstillet paa Grundlag af Forarbejderne til Christian V.s Matrikel 1688. Udgivet efter hans Død paa Bekostning af Carlsbergfondet (København MCMXXVIII; Reprotryk for Landbohistorisk Selskab, København 1975), 

Humlebæk
Bydele og forstæder i Danmark
Escheburg

Escheburg er en kommune og administrationsby i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Hohe Elbgeest under Kreis Herzogtum Lauenburg. Kreis Herzogtum Lauenburg ligger i delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Escheburg ligger ved den sydøstlige grænse til Hamburg. Selve byen ligger ca. tre kilometer øst for delstatsgrænsen og ca. fire kilometer vest for Geesthacht. Escheburg ligger i Metropolregion Hamburg, i et landskabeligt attraktivt område mellem Sachsenwald mod nord, og Elben mod syd.

Ud over Escheburg ligger i kommunen landsbyen Vossmoor, omkring tre kilometer mod syd. Motorvejen A25 slutter i den sydøstlige ende af kommunen og fortsætter som hovedvejene B5 og B404.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side  på amtets websted].
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014  (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Herzogtum Lauenburg
Eckersberg - En smuk løgn

Eckersberg - En smuk løgn er en kunstudstilling med malerier og tegninger af den dansk guldaldermaler C.W. Eckersberg. 
Udstillingen åbnede den 8. oktober 2015 på Statens Museum for Kunst og løb frem til 24. januar 2016, hvorefter den blev flyttet til Hamburger Kunsthalle for senere også at komme til Paris.

Udstillingen består i sin fulde udgave af 127 værker samlet fra danske kunstmuseer, specielt Statens Museum for Kunst, udenlandske kunstmuseer  og private samlinger.
Den indeholder værker fra Erotisk scene malet cirka 1805 til En Korvet på Stabelen malet i 1851 og tegningen Ved et vindue i kunstnerens atelier fra 1852.
Ud over Eckersbergs værker indeholder udstillingen også J.V. Gertners portrætmaleri af Eckersberg fra 1850 og Otto Evens' gipsskulpturportræt fra 1865.

Af Eckersbergs-malerier fra udenlandske museer var En falden kvindes historie I og Den såkaldte Rafaels Villa i Villa Borgheses have i Rom (Hamburger Kunsthalle), En udflyttergård af bondebyen Spejlsby på Møn (Kunsthalle zu Kiel), Odysseus flygter fra Polyfems hule (Princeton University Art Museum), 
Alkyones drøm. Skitse (Landesmuseum, Schloss Gottorf) samt Parti ved Cloaca Maxima (National Gallery of Art, Washington).

Med udstillingen udkom bogen Eckersberg, der indeholder et ræsonneret katalog over de udstillede værker og længere artikler om Eckersberg og hans kunst.
Kasper Monrad stod for konceptet for både udstilling og bog. 
Ud over Monrad bidrog Henrik Holm, Anna Schram Vejlby, Neela Struck, Jesper Svenningsen, Gry Hedin og David Jackson med artikler til bogen.

Op til udstillingen var et nyt skybillede af Eckersberg blevet identificeret.
En mand havde fået et kasseret maleri og haft det hængende på sit toilet.
På baggrund af en tvivlsom signering havde han haft mistanke om at maleriet kunne være malet af Købke.
Både Den Hirschsprungske Samling og Bruun Rasmussens Kunstauktioner afviste denne tolkning, og først da manden henvendte sig til Statens Museum for Kunst og Kasper Monrad blev billedet anerkendt som et Eckersberg-maleri.
Ydermere genkendte kunstkonsulenten Niels Vodder skyformationen i Eckersberg-maleriet Det russiske linjeskib "Asow" og en fregat til ankers på Helsingørs red.
Maleriet blev efterfølgende vurderet til omtrent to millioner kroner og doneret til Statens Museum for Kunst.
Det indgik i udstillingen under titlen Studie af skyer over Øresund.

Regentparret deltog i den officielle åbning den 7. oktober 2015,
og udstillingen fik omtale og anmeldelse i flere dagblade.

Referencer

Eksterne link 
 Ufuldstændig liste over udstillingens værker med Wikidata Query Service 

Udstillinger
Den danske guldalder
C.W. Eckersberg