kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frederik Ahlefeldt (1702-1773)

Frederik lensgreve (von) Ahlefeldt (født 29. december 1702, død 18. april 1773) var en dansk godsejer og officer, bror til Ulrik Carl, Vilhelm Carl og Conrad Vilhelm Ahlefeldt.

Biografi 
Frederik Ahlefeldt, lensgreve til Langeland m.m., var ældste søn af Carl Ahlefeldt. Efter faderens død 1722 blev de store slesvigske godser bortsolgt, og han overtog grevskabet Langeland og de andre rige besiddelser i kongeriget. Hans militære karriere falder først efter krigene i århundredets begyndelse, idet han 1724 blev kaptajn og kompagnichef ved Kronprinsens Regiment og 1728 kaptajn ved Livgarden til Fods. 28. april 1730 blev han gift med Birthe Holstein (28. april 1705 – 9. november 1735), og som var en datter af gehejmeråd Christian Frederik Holstein og enke efter gesandten, generalløjtnant Johann Friedrich von Bothmer. Ahlefeldt, som i årenes løb blev kammerherre 1723 og Ridder af Dannebrog 1729, opnåede efterhånden de forskellige grader i Hæren, idet han 1730 blev oberstløjtnant ved generalmajor Schubarts regiment og 1747 generalmajor i rytteriet, indtil han 1754 blev generalløjtnant og begav sig som sådan til Armeen, der i anledning af stridighederne med det holsten-gottorpske fyrstehus var samlet i Slesvig og Holsten 1758.

I året 1760, 10. oktober giftede han sig for anden gang med Marie Elisabeth von Ahlefeldt, der var født 25. december 1719, og som var hoffrøken hos prinsesse Louise; hun var en datter af Bendix von Ahlefeldt til Haselau og døde 23. januar 1769. 1761 blev Ahlefeldt udnævnt til general, og da Hæren 1762 rykkede i felten under kommando af general Claude-Louis de Saint-Germain, fik Ahlefeldt kommandoen over dens reserve, hvoraf han detacherede en del ind i Mecklenburg og lejrede sig med resten i nærheden af Lübeck. Da felttoget kort efter blev opgivet, afgav han kommandoen og trak sig tilbage til sine godser.

22. august 1765 oprettede han af godserne på Langeland stamhuset Ahlefeldt for sig og sine efterkommere, således at stamhuset og grevskabet Langeland stedse skulle følge hinanden og arves i hans slægt. I året 1770 fik han enkedronningens orden de l'union parfaite. Han tilbragte sine sidste år på Tranekær Slot, som han ombyggede, og døde 18. april 1773.

Kilder 
 P.F. Rist, "Ahlefeldt, Frederik", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Moller, Nachricht von dem Geschlecht derer von Ahlefeldt, s. 499 ff.

Eksterne henvisninger 

Lensgrever fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Modtagere af l'union parfaite
Generaler fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Frederik 3
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
John William Fletcher

John William Fletcher, oprindelig de la Flechère (12. september 1729 i Nyon i Schweiz — 14. august 1785) var en metodistisk præst og teolog.

Sin uddannelse fik han på Genèves Universitet, men han havde lyst til at være officer; dette slog imidlertid fejl for ham, og 1752 kom han som huslærer til England, hvor han snart blev grebet af den metodistiske vækkelse.

Efter en lang bodskamp fandt han fred og blev 1757 præsteviet. I 3 år var han John Wesleys medhjælper, men fik 1760 sognekaldet Madeley, hvor han til sin død virkede som en overordentlig nidkær præst og sjælesørger.

1768 fik han overopsynet med Lady Huntingdons College i Trevecca og havde stor indflydelse på de unge mænd, som her fik deres uddannelse til prædikanter.

1771 måtte han opgive denne stilling, da han i prædestinationsstriden holdt med Wesley mod grevinden og Whitefield og forsvarede den arminianske opfattelse.

Foruden at være den dygtige sognepræst har han også haft stor betydning som metodismens teolog. "Metodismens helgen" har man kaldt ham. Af hans skrifter er Checks to Antinomianism (1771) det bekendteste.

Præster fra England
Metodistiske teologer
Teologer fra Storbritannien
Mohammad Sidique Khan

Mohammed Sidique Khan (20. oktober 1974 – 7. juli 2005) var en af de mistænkte efter terrorangrebet i London den 7. juli 2005. Han udløste en selvmordsbombe, som dræbte syv mennesker og sårede over 100 på et tog på Circle line på Edgware Road. Dokumenter, som tilhørte Khan, blev fundet på toget.

Han var fra Dewsbury ved Leeds. Khan var gift og havde en datter.

Personer fra Storbritannien
Islamister
Terrorister
Personer der har begået selvmord
John Fletcher

John Fletcher (december 1579 — marts 1625) var en engelsk dramatisk forfatter, fætter til Giles og Phineas Fletcher. Hans fader, Richard Fletcher, var biskop først i Petersborough, senere i Bristol.

I 1591 kom Fletcher til Cambridge, hvor han studerede til 1593. Om hans liv fra da til 1606 ved vi intet, men 1606 lever han i London i nøjeste venskab og samarbejde med Francis Beaumont. Litterært er deres navne uløseligt sammenknyttede, uden at det dog er muligt med fuld sikkerhed at bestemme alle de værker, der er resultatet af deres samarbejde. Som de betydeligste, der skyldes begge forfattere, må nævnes: Philaster, The Maid's Tragedy og A King and no King.

Men medens Beaumont så godt som intet har skrevet uden for fællesskabet, fortsatte Fletcher efter Beaumonts død, dels alene, dels i
samarbejde med andre, muligvis også Shakespeare, sit litterære arbejde. Af hans selvstændige arbejder er de betydeligste vel komedierne: Rule a wife and have a wife, The Wildgoose Chase og først og fremmest det smukke dramatiske hyrdedigt The Faithful Shepherdess (1610), der måske er skrevet allerede, før hans samarbejde med Beaumont begyndte. Det har påvirket Miltons Comus. Beaumont og Fletchers værker er hyppigt udgivne; den bedste udgave er Dyces (11 bind, London 1846).

Kilder 

 

Dramatikere fra England
Engelsksprogede forfattere
Salmonsens
Forfattere fra England før 1707
Ulrik Carl Ahlefeldt

Ulrik Carl greve (von) Ahlefeldt (født 27. november 1704, død 12. november 1758 i Vordingborg) var en dansk officer, bror til Frederik, Vilhelm Carl og Conrad Vilhelm Ahlefeldt.

Ahlefeldt, greve til Langeland m. m., var næstældste søn af Carl Ahlefeldt. Han blev sekondløjtnant i Garden til Fods 1726 og avancerede efterhånden til oberstløjtnant ved Livregimentet til Hest (1732). Som sådan gjorde han tjeneste i året 1734 som generaladjudant hos general Joachim Mørner, da denne førte et dansk hjælpekorps på 6000 mand til Rhinen i Den polske Arvefølgekrig. Korpset fik ordre til at vende hjem i slutningen af 1735 uden at have taget del i krigen. Samme år var han blevet udnævnt til kammerherre. 1738 blev han oberst og var nu chef for 3. jyske Rytteriregiment, indtil han 1747 blev generalmajor og 1755 generalløjtnant i rytteriet. 1741 blev han Ridder af Dannebrog. Han døde ugift i Vordingborg 12. november 1758.

Kilder 
 P.F. Rist, "Ahlefeldt, Ulrik Carl", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Moller, Nachricht von dem Geschlecht derer von Ahlefeldt, s. 491 f.

Grever fra Danmark
Generalløjtnanter fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Ulrik Carl
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Blåhat (plante)

 
Blåhat (Knautia arvensis) er en 30-80 cm høj urt, der vokser på enge, overdrev og vejkanter.

Beskrivelse 
Blåhat er en flerårig, urteagtig plante med en opret og åben, forgrenet vækst. Stænglerne er runde i tværsnit og behårede. De bærer blade, som er modsat stillede og hele. De nederste er elliptiske og helrandede eller groft tandede, mens de øverste er smalt elliptiske og fjersnitdelte. Over- og undersiderne er ensartet grågrønne og behårede.

Blomstringen foregår i juni-august, hvor man finder blomsterne samlet i endestillede, flade stande. De enkelte blomster er uregelmæssige med skæve randblomster og næsten rørformede skiveblomster. Kronbladene er blålilla. Frugten er en nødagtig delfrugt med ét frø, der har et myrelegeme.

Rodnettet består af en lodret jordstængel, en dybtgående pælerod og grove trævlerødder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,80 x 0,50 m (80 x 50 cm/år).

Pollen fra blåhat søges af Blåhatjordbi, som kun kan leve i områder med blåhat.

Voksested 

Blåhat er udbredt i store dele af Asien og det meste af Europa, herunder også i Danmark, hvor den er almindelig. Den er knyttet til lysåbne voksesteder med veldrænet, tør bund og ringe kvælstofindhold. Man finder den derfor på tørre enge, skrænter og overdrev samt på vejskråninger og -kanter.

I Danmark defineres overdrev botanisk, dvs. ved hjælp af en karakteristisk vegetation. I den indgår arten sammen med bl.a. fløjlsgræs, gul evighedsblomst, gul snerre, knoldranunkel, markbynke, markkrageklo, prikbladet perikon og smalbladet høgeurt

Note

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Blå blomster
Tørketålende planter
Blåhat
James Shirley

James Shirley (født 18. september 1596 i London, død før 29. oktober 1666 sammesteds) var en engelsk dramatisk forfatter. 

Shirley studerede først i Oxford, derefter i Cambridge. Han havde i nogle år et præsteembede, men gik over til katolicismen og blev lærer ved Saint Albans' latinskole. To år senere, 1625, fik han sit første skuespil: Love Tricks, opført i London. Det gjorde lykke, og han opgav da sin stilling og rejste til London, hvor han blev en meget produktiv skuespilforfatter.

Shirley har i alt skrevet 33 skuespil, af hvilke de vigtigste er: The Maid's Revenge (1626), The Brothers (1626), The Witty Fair One (1628), The Wedding (1629), The Traitor (1631), hans betydeligste tragedie: Love's Cruelty (1631), The Changes, or Love in a Maze (1632), Hyde Park (1632), The Contention of Honour and Riches(1633), The Triumph of Peace, et Maskespil (1633), The Lady of Pleasure, hans betydeligste komedie (1635), The Constant Maid (1640), St. Patrick for Ireland (1640), The Cardinal (1642).

Efter teatrenes lukning, der fandt sted 1642, skrev han endnu nogle mindre betydelige skuespil, men gav sig for øvrigt igen til at være lærer. Shirley er den sidste af de store dramatiske digtere fra det 17. århundredes første halvdel, og hans skuespil genspejler livet i de højere Kredse, hvor han havde sin omgang. Han er ikke nogen stor ånd, men en dygtig karakterskildrer. Hans samlede værker er udgivet af Gifford og Dyce (6 bind, London 1833). Et udvalg udgav Edmund Gosse i The Mermaid Series (1888).

Kilder 

 

Dramatikere fra England
Engelsksprogede forfattere
Forfattere fra England før 1707
Salmonsens
Vilhelm Carl Ahlefeldt

Vilhelm Carl greve (von) Ahlefeldt (født 1704, død 1759) var en dansk officer, bror til Frederik,  Ulrik Carl og Conrad Vilhelm Ahlefeldt.

Han var søn af Carl Ahlefeldt og Ulrica Antoinette Danneskiold-Laurvigen. Han avancerede til kammerherre, Ridder af Dannebrog og general af kavalleriet.

Kilder 
 Ferdinand von Krogh, Den høiere danske Adel, København: Chr. Steen & Søn 1866, s. 30. Online hos Google Books

Vilhelm Carl
Danskere i 1700-tallet
Generaler fra Danmark
Grever fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Kammerherrer fra Danmark
Wulf von Ahlefeldt

Wulf von Ahlfeldt (1689 – 19. april 1777) var en holstensk godsejer og dansk gehejmeråd, herre til Lindau og Königsförde.

Han var en søn af Johann Heinrich von Ahlefeldt (1668-1741) og Margrethe f. von Qvalen (død 1737). Ahlefeldt blev indskrevet ved universitetet i Kiel 1704 og fik 1711 rejsepas til en udenlandsrejse til Italien og Frankrig. 1731 blev han landråd i Holsten, 1744 klosterprovst i Itzehoe og Slesvig by, senere, 1756 gehejmeråd, Ridder af Dannebrog 1747, 1766 gehejmekonferensråd, 1773 Ridder af Elefanten. Han var gift med Bertha Cathrine von Ahlefeldt. Han døde 19. april 1777.

Kilder 
 P. Brock, "Ahlefeldt, Wulf", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Wulf
Danskere i 1700-tallet
Personer fra Holsten
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Helbredsundersøgelse

Helbredstjek eller sundhedstjek er en undersøgelse af det generelle helbred, uden at der nødvendigvis er mistanke om nogen sygdom. Forskellige undersøgelser indikerer, at årlige hedbredstjek kan forøge den gennemsnitlige levetid med mellem et og to år.

Helbredstjek kan bestå af følgende undersøgelser: måling af vægt og BMI, blodtryk, puls, kolesterol, blodsukker, kondition, lungefunktion og hjerterytme. En væsentlig del af et helbredstjek er en samtale om den generelle helbredstilstand.

Undersøgelserne kan i Danmark udføres af den praktiserende læge, i nogen kommuners sundhedsafdelinger, på apoteker eller i privatklinikker eller privathospitaler. Et sundhedstjek udføres som oftest på en arbejdsplads for alle medarbejdere af et privat firma. For at kunne udføre et sundhedstjek, skal instruktøren være autoriseret af en læge i følge loven on penetrering af hud. Man kan årligt hos sin praktiserende læge få en halv time til en forebyggende helbredssnak. 
Man kan også selv udføre forskellige helbredstjek med måleapparater beregnet til forbrugermarkedet.

Referencer 

Sundhedsvæsen
Conrad Ahlefeldt

Conrad Vilhelm (Wilhelm) greve (von) Ahlefeldt (født 21. september 1707 i København, død 25. juli 1791 i Rendsborg) var en dansk officer, bror til Frederik, Ulrik Carl og Vilhelm Carl Ahlefeldt og far til Ferdinand og Frederik Carl Christian Ulrich Ahlefeldt.

Han var søn af Carl Ahlefeldt, blev 1725 sekondløjtnant i Kronprinsens Regiment og avancerede hurtigt. 1729 blev han kaptajn, 1737 karakteriseret og 1740 virkelig major, men tog 1741 sin afsked af krigstjenesten. 1746 ansattes han atter i Hæren, som oberst af infanteriet (med anciennitet fra 1744). 1750 var han oberst i dragonerne, 1753 udnævntes han til generalmajor, og 1755 blev han overkrigssekretær, men afgik fra denne stilling, da den franske feltherre grev Saint-Germain blev indkaldt her i landet for at reformere den danske hær og krigsbestyrelse, og 1763 ansat som guvernør i København, samtidig med at han udnævntes til general af kavalleriet. Efter at St.-Germain var blevet styrtet som formand for det af ham oprettede Krigsdirektorium, indtrådte Ahlefeldt 1766 som næstformand i Det høje Krigsråd under prins Carl af Hessens forsæde, indtil direktoriet det følgende år genoprettedes.

Fra guvernørposten i København afskedigedes han af Struensee 1771 og levede nu i uvirksomhed, indtil han det følgende år efter Struensees fald blev guvernør i Fredericia og inspektør over det jyske kavalleri og infanteri, en stilling, han dog efter ansøgning fik forandret til kavalleriinspektør i Jylland og Hertugdømmerne. 1775
blev han guvernør i Rendsborg og beklædte til slutning atter inspektørposten over infanteriet
i Jylland og Hertugdømmerne i forbindelse med kavalleriinspektørposten, indtil han på grund
af alder og svagelighed afgik fra tjenesten 1788.

Ahlefeldt ægtede 24. februar 1739 Vilhelmine Hedevig Antoinette f. von Gram, datter af gehejmeråd, amtmand Friedrich Carl von Gram og Charlotte Sophia v. Hattenbach, og havde med hende 18 børn. Han blev hvid Ridder 1750, Ridder af Elefanten 1768 og døde 25. juli 1791 i Rendsborg.

Kilder 
 S.A. Sørensen, "Ahlefeldt, Conrad Vilhelm", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Moller, Nachricht von dem Geschlecht derer von Ahlefeldt, s. 493.

Conrad
Generaler fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Grever fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Overkrigssekretærer fra Danmark
Personer fra København
Clive Donner

Clive Donner (21. januar 1926 – 6. september 2010) var en britisk filminstruktør. 

Han debuterede i 1957 med kriminalfilmen The Secret Place (Alarm i Eastend), senere socialt betonede film som The Caretaker (Den mærkelige gæst, 1963). Også komedien What's New Pussycat? (Hva' nyt, Pussycat?, 1965) efter manuskript af Woody Allen. For fjernsyn har han lavet versioner af Oliver Twist (1982), The Scarlet Pimpernel (Den røde pimpernel, 1982) og A Christmas Carol (Et juleeventyr) (1984).

Eksterne henvisninger 
 

Filminstruktører fra Storbritannien
Johan Henrik von Ahlefeldt

Johan Henrik von Ahlefeldt (1725 på Dänisch-Lindau (døbt 12. marts i Gettorp Kirke) – 12. juni 1770 i Slesvig by) var en slesvigsk amtmand.

Han var en søn af Wulf von Ahlefeldt (d. 1777). Han blev kammerjunker 1741, kammerherre 1753, envoyé extraordinaire ved det preussiske hof indtil 1763, landråd i Holsten og Ridder af Dannebrog 1766 og amtmand over Gottorp Amt 1767. Han døde 12. juni 1770 i Slesvig, efterladende enken Frederikke Louise f. von Blome (1733-1781), en datter af storfyrstelig gehejmeråd Christoffer von Blome

Kilder 
 P. Brock, "Ahlefeldt, Johan Henrik", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Johan Henrik
Amtmænd fra Slesvig
Danskere i 1700-tallet
Gesandter fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Niels Hansen (maler)

Niels Hansen (født 22. juni 1880 i Nørre Vornæs, død 17. februar 1946 på Thurø) var en dansk kunstmaler og regnes som en af de fire store fynboer, der foruden Niels Hansen bestod af Fritz Syberg, Peter Hansen og Johannes Larsen.

Niels Hansen var født på Tåsinge og kom som 14-årig i malerlære i Svendborg. I 1899 kom han ved maleren Fritz Zybergs hjælp ind på Zahrtmanns malerskole i København. Han var i et års tid elev af den norske maler Henrik Louis Lund (i Danmark fra ca.1904-09) med bopæl på bl.a adressen Nørre Alle 49 i København. Han udstillede fra 1903-09 på Charlottenborg, fra 1909-14 på Den Frie, først som indbudt, senere som medlem. I 1915 var han medstifter af Grønningen  og her udstillede han til 1921. Derefter udstillede han på sine egne separatudstillinger og på Charlottenborg.  

Der stod et brus af den store kunst om Niels Hansen, da han i begyndelsen af århundredet udstillede sine første billeder. Han var utvivlsomt en af de største malerbegavelser blandt Zahrtmanns elever – virtuos næsten fra sin start. Et studieophold i Paris satte kronen på værket.
Han blev især kendt for sine marinebilleder,  hvor voldsomt vejr og overdådighed i farver var fremherskende, og for sine portrætter, der var fint karakteriserede  – ofte præget af et vist satirisk lune og aldrig sødladne. Han modtog Eckersbergs medaljen for et portræt af professor Carl Petersen. 
Niels Hansen udførte flere dekorationsværker, bl.a. i Stærekassen  (en del af Det Kongelige Teater). Odense Rådhus og Svendborg Rådhus.

I 1930 besøgte Niels Hansen Holland  for Det anckerske Legat.
Fra 1921 og til sin død boede han på Thurø.  Her fandt han en rigdom af de motiver, som tiltalte ham og som han så let fik øje på og han kunne dyrke sin store lidenskab – sejlads.
Personligt var han en mand man lagde mærke til, en kraftnatur med hang til fest omkring sig. Forfatteren Jesper Ewald har 1953 hos Gyldendal udgivet en bog om Niels Hansen

Eksterne henvisninger 
 

 

Malere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Portrætmalere
Personer fra Tåsinge
Modtagere af Eckersberg Medaillen
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Hans Ahlefeldt (gehejmeråd)

Hans (von) Ahlefeldt (født 22. januar 1710, død 26. maj 1780) var en dansk gehejmeråd og amtmand.

Han var søn af Hans Hinrich von Ahlefeldt, blev 1729 kammerjunker, 1736 Maître des requêtes, derefter landråd og landdrost i Oldenborg, 1741 konferensråd, 1749 Ridder af Dannebrog, 1752 amtmand i Husum, Svavsted og Nordstrand samt overstaller i Ejdersted, 1759 gehejmeråd og 1. deputeret for finanserne, 1760 deputeret i General-Toldkammeret og i General-Land-Økonomi- og Kommercekollegiet samt ridder af l'union parfaite, 1764 landdrost i Pinneberg og gehejmekonferensråd. Han ejede Seestermühe i Holsten og Dronninggård på Sjælland. Han døde 26. maj 1780.

1748 havde han ægtet Frederikke Ernestine Joachimine von Rantzau, f. von Grote (1717-1791), enke efter grev Ditlev Rantzau.

Kilder 
 P. Brock, "Ahlefeldt, Hans", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Moller, Nachricht von dem Geschlecht derer von Ahlefeldt, s. 329 ff.

Modtagere af l'union parfaite
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Danskere i 1700-tallet
Amtmænd fra Slesvig
Kollegiedeputerede fra Danmark
Hans
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Hans Adolph Ahlefeldt (gehejmeråd)

Hans Adolph (von) Ahlefeldt (24. oktober 1679 – 3. oktober 1761) var en dansk gehejmeråd.

Han var en søn af Joachim Ahlefeldt (død 1717) og skrev sig til Bukhavn, Prisholt og Raskenberg. Han blev kgl. landråd og kammerherre, var 1711-14 gesandt i Berlin, fik 1714 Dannebrogordenen, blev 1729 gehejmeråd, 1739 gehejmekonferensråd og 1752 Ridder af Elefanten. 1715 ægtede han Dorothea Krag (1675-1754), en datter af Mogens Krag. Hun havde først været gift med baron Jens Juel, derefter med Christian V's søn Christian Gyldenløve (d. 1703). Det skal derfor have vakt hendes kongelige svoger Frederik IV's misfornøjelse, at hun nu for tredje gang ville gifte sig med en simpel adelsmand; men med en hentydning til Ahlefeldternes og Gyldenløvernes våbner skal hun have svaret, at hun foretrak en levende hund for en død løve. Hun bragte sin mand Gisselfeld, som hun imidlertid ikke ejede, men hvis indtægter var overladt hende for livstid. Hans forsøg på at beholde ejendommen efter hendes død mislykkedes derfor. Begge var de meget ødsle, og ved sin død, der indtraf 3. oktober 1761, efterlod han sig en prioriteret gæld på 147.211 rigsdaler og en formue på blot 1.148 rigsdaler.

Kilder 
 P. Brock, "Ahlefeldt, Hans Adolph", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Moller, Nachricht von dem Geschlecht derer von Ahlefeldt, s. 227 f.

Hans Adolph 1
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Danskere i 1700-tallet
Gesandter fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Alfred Delp

Alfred Delp (15. september 1907 – 2. februar 1945) var en tysk jesuit, som blev henrettet på grund af sin modstand mod nazismen.

Arrestation og retssag 
Alfred Delp blev arresteret den 28. juli 1944 i München mistænkt for det mislykkede 20. juli-attentat mod Adolf Hitler. Sammen med Helmuth von Moltke og Franz Sperr blev han dømt til døden for høj- og landsforræderi ved Volksgerichtshof (folkedomstolen) af Roland Freisler. Domstolen frafaldt senere beskyldningerne om, at han skulle have været med i 20. juli-attentatet. Men hans engagement i modstandsgruppen Kreisau-kredsen, hans arbejde som jesuitpræst og hans kristelig-sociale livsyn var nok til, at han blev offer for det nazistiske "retssystem".

Henrettelse 
Under sit fængselsophold tilbød Gestapo ham løsladelse, hvis han meldte sig ud af jesuiterordenen. Han afslog. Delp var som alle mistænkte i 20. juli-attentatet i håndjern dag og nat. Fanger blev henrettet iført deres håndjern. Den 2. februar 1945 blev Delp henrettet i Plötzensee, dagen før Roland Freisler døde under et luftangreb. Der blev udstedt ordre fra Heinrich Himmler om, at alle, der var blevet henrettet i forbindelse med 20. juli-attentatet, skulle kremeres, og deres aske skulle spredes forskellige steder. Alfred Delps aske blev spredt ved Berlin. Stedet er aldrig lokaliseret.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Modstandsfolk fra Tyskland
Personer myrdet af Nazityskland