kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kami

Kami (神 shin, kami, "gud" eller "ånd") er gudsbegrebet i den japanske religion shinto (神道). Gudsbegrebet er dog langt mere udflydende end det, der kendes fra mange andre religioner. Kami er både egentlige gude-skikkelser og mytologiske åndeskikkelser, men også ophøjede væsener, steder eller begreber, der findes værdige til dyrkelse i shinto.

Kami kendes også fra kamikaze, der betyder guddommelig vind.

I Shinto religionen findes der ca. 8 mio kamier, dette kan både være guder, naturfænomener som bjerge, vandfald og dyr.

Oversigt over kami 

Shinto
Kamikaze

Kamikaze (神風, かみかぜ) betyder "guddommelig vind" på japansk. Oprindeligt blev udtrykket brugt om en kraftig storm, der i 1281 udslettede Kublai Khans flåde, og dermed reddede Japan fra invasion. Under anden verdenskrig blev det genoplivet som navn for de selvmordspiloter, den japanske kejser sendte i krig. Under anden verdenskrig var shinto statsreligion i Japan, og kejseren havde guddommelige rettigheder og kunne derfor kræve de ofre.

Omkring 3.800 piloter mistede livet i selvmordsangrebene, der havde en succesrate på 19%.

Se også 
 Selvopofrelseskommando Leonidas
 Selvmordsangreb

Shinto
Krigertyper
Dødsårsager
Japanske ord og vendinger
Selvmordsangreb
Temmangu

Temmangu er gudenavnet for Sugahara Michizane (f. 845), der et af de ældste kendte eksempler på en virkelig person, der bliver gjort til guddom (kami) indenfor religionen shinto. Han er en guddom for kalligrafi og undervisning.

Michizanes slægt sporede deres rødder tilbage til solgudinden Aratemasu og var kendte for deres evner indenfor undervisning, og Michizane opnåede høj status ved kejserens hof, men en rivalisering endte med, at han blev sendt i eksil i Kiushiu, hvor han døde. Efterfølgende ulykker blev tilskrevet hans ånd, og disse ophørte først, da en række altre blev rejst til hans ære og ofringer blev gjort i hans navn. Dyrkelsen af ham forblev intakt gennem århundrerne. I 1820 var det således fx 25 altre til hans ære i omegnen af Yedo.

Kilde
W.G. Aston: Shinto: the Ancient Religion of Japan, Constable & Company, London 1910

Shinto
Ogetsu-no-hime

Ogetsu-no-hime er fødens gudinde i shinto. Hun blev slået ihjel af Tsuki-yomi, da han blev fornærmet over, at hun serverede ham mad fra hendes kønsåbninger. Efter hendes død skabtes fem af de vigtigste grundelementer i japansk føde (ris, hirse, røde bønner og soyabønner samt hvede) fra hendes kropsåbinger.

Shinto
Guder
Bladar

Bladar er det mærke, som bladet efterlader i barken, når det falder af. Bladarret er som regel lysere end barken, fordi det består af nydannet kork. Dette lag af kork havde først den funktion at isolere bladet fra grenen, men efter løvfald virker det som beskyttelse af vækstlaget inde bagved.

Bladarret sidder som regel under knoppen, men andre måder kendes også: Almindelig Platan (Platanus x hispanica) har f.eks. bladarret siddende som en ring rundt om knoppen, og Vellugtende Pibeved (Philadelphus coronarius) skjuler knoppen under arret til langt hen på foråret.

Plantemorfologi
Marv (plantedel)

Marven er den midterste, skumplast-agtige kerne i grene. Marvens funktion er at afstive det unge skud, uden at der skal bruges for meget materiale til det. Senere overtager de forveddede årringe denne rolle, og marven bliver overflødig. Ofte bliver den sammenpresset til ukendelighed, men det sker også, at den simpelthen går i opløsning og efterlader et hul.

Plantemarv kan bruges til mange formål:
 Marv fra Lyse-Siv (Juncus effusus) har været brugt som væge.
 Marv fra Almindelig Hyld (Sambucus nigra) har været brugt som poleremiddel.
 Palmemarv fra Palmetto-Palme (Sabal palmetto), Kokospalme (Cocos nucifera) og flere andre arter spises som en stor delikatesse.

Botanik
Marv

Marv kan henvise til flere artikler:

Knoglemarv – den inderste, bløde del af knogler
Marv (plantedel) – den inderste, bløde del af grene 
Rygmarv – den del af centralnervesystemet der findes i rygsøjlen 
MARV eller MaRV – en type atomsprænghoved (forkortelse for Maneuverable Reentry Vehicle)
Sigmundur Brestisson

Sigmundur Brestisson (født 961, død 1005) var en vikingehøvding, som på kongebud forkyndte læren om Hvíta Krist (kristendommen) på tinget i Tinganes omkring år 1000.

Han var søn af Brestir Sigmundsson, der i foråret 975 dræbtes i kamp af Tróndur í Gøtu. Den syvårige Sigmundur blev opfostret hos Tróndur. Allerede samme sommer sendte Tróndur Sigmundur og hans fætter Tóri Beinisson til Norge i håb om, at de aldrig ville vende tilbage. I 984 opsøgte Sigmundur Brestisson og Tóri Håkon jarl konge af Norge, hvor de blev hans hirdmænd. Sigmund og Tóri blev sendt ud på vikingetogter til Sverige og senere til Novgorod i Rusland, og overalt hærgede og plyndrede de.

I 988 vendte de to fætre Sigmundur og Tóri tilbage til Færøerne med to skibe og 120 mand for at hævne drabet på deres fædre. Øssur Havgrímsson blev dræbt, der blev sluttet forlig med de andre indblandede i striden og der blev enighed om at lade Håkon jarl dømme. Håkon jarl dømte, at Tróndur í Gøtu skulle betale fuld mandebod for Sigmunds og Tóris fædre. Sigmundur fik halvdelen af Færøerne i len af Håkon jarl, som selv skulle have den anden halvdel. Ved at acceptere dommen gik Sigmundur reelt med til, at Færøerne blev et norsk lydområde.

På Altinget (Lagting) på Tinganes (i dag Tórshavn) blev Tróndur i Gøtu tvunget til at acceptere Sigmunds og Håkons jarls nyordning. År 999 angreb Sigmundur med 30 bevæbnede mænd høvdingen Tróndur, der med våbenmagt blev tvunget til at gå over til kristendommen. Men da de forsamlede færinger med Tróndur i spidsen afviste den nye lære, fordi de så kristendommen som Sigmunds undskyldning for at tilrane sig magten over øerne, valgte han en lidt mindre flatterende fremgangsmåde i sit missionsarbejde. I nattens mulm og mørke sejlede han med sit bedste mandskab til Gøta og tvang sig adgang til Trónds gård, hvor han hev Tróndur op af sengen og gav ham valget mellem at konvertere til kristen tro eller blive halshugget.

Pragmatisk som Tróndur var, accepterede han disse vilkår, men ifølge Færingesagaen svor Tróndur hævn i 1005 og samlede sine mænd  en nat for at angribe Sigmundur på Skúvoy, hvor de tog ham på sengen. Sigmundur og hans tro følgesvend og fætter Tóri Beinirsson sprang i havet sammen med karlen Einar på Suðuroy. Deres svømmetur er legendarisk og bl.a. gengivet i det meget folkekære kvad Sigmundarkvæði yngra (Det yngre kvad om Sigmund), som alle børn på Færøerne stifter bekendtskab med i undervisningen. Mens Tóri og Einar døde på svømmeturen, lykkedes det Sigmundur at nå Sandvík på Suðuroy, hvor han blev dræbt af bonden Torgrímur Illi (en af Trónds mænd).

Sigmundur Brestissons gravsten Sigmundarsteinur står på kirkegården i Skúvoy. Stenen har et indhugget kors, men ingen runer.

Litteratur 
 G.V.C. Young: Færøerne. Fra vikingetiden til reformationen. København: Rosenkilde og Bagger, 1982

Eksterne henvisninger 

 tjatsi.fo  (Færingesaga, mytologi, eventyr, osv. – på dansk og engelsk)
 tjatsi.fo Det ældre Sigmundskvad  (kun på færøsk)

Personer i Færøernes historie
Personer fra vikingetiden
Personer der er konverteret til kristendommen
Missionærer fra Færøerne
Hvidmuld

Hvidmuld kaldes det grålige, trævlede trøske, som opstår i træer, der er angrebet af svampe, der nedbryder lignin. Da ligninen er det brunt farvede stof i veddet, bliver kun den hvidgrå cellulose tilbage.

Træer med hvidmuld, har hængende, gummiagtige grene, og stammen synker sammen under sin egen vægt.

Se også 
 Trænedbrydende svamp

Svampe

en:Wood-decay fungus#White rot
Brunmuld

Brunmuld kaldes det brune, terningeagtige trøske, som opstår i træer, der er angrebet af cellulose-nedbrydende svampe. Da cellulosen er det hvidt farvede stof i veddet, bliver kun det brunfarvede lignin tilbage. Brunmuld kan fremkaldes af en lang række svampe, og det er altså ikke noget sikkert symptom på, at en bestemt svamp har angrebet veddet.

Da det er cellulosen, som giver veddet dets brudstyrke, får træer med brunmuld sprøde grene og stammer, som knækker let.

Se også 
 Trænedbrydende svamp

Svampe
Tangent

Tangent kan henvise til flere artikler:

 Tangent (geometri) – et matematisk begreb
 Tangent (klaviatur) – betegner en tast i et klaviatur
Tangent (klaviatur)

Tangent bruges om tasterne på et klaviatur. Klaviaturet kan være tilknyttet et klaver, en synthesizer, en computer eller en skrivemaskine. Tangenten kan overføre at anslag både mekanisk og elektronisk.

Ifølge vestlige skalaer går tonerne: A, A#, B, C, C#, D, D#, E, F, F#, G, G#, og starter derpå forfra (på A), dette udgør hvad der kaldes en oktav. # betyder 1 halv-tone op. Dette kunne erstattes med b(en halvtone ned). fx, A#=Bb, Db=C#.

Menneske-maskine interaktion
Tangentinstrumenter
Instrumentrelaterede musikbegreber
Intonation

Intonation (af Latin intonare – at larme, bruse, fremsige) er et udtryk der først og fremmest bruges i forbindelse med musik, men i sin grundform betyder det at påbegynde en lyd. Således kan man også tale om sprogets intonation og mene måden det rent lydligt, rent musikalsk udtrykkes.

I musikken tales der om tonen spilles rent eller falsk (med rette frekvens – se toneinterval), eller måden tonen sættes an på: for eksempel kraftigt ((forte) eller stille (piano)). Begrebet bruges også om at begynde et musikstykke.

Se også 
 Italienske musikudtryk
 Tone
 Node
 Musikteori

Musikteori
Sprog
Hammer (klaver)

Hammeren på et klaver (eller et flygel) er en træstav beklædt med filt. Via en mekanisk anordning (se klaviatur) overføres kraft til hammeren, der slår mod en streng og derved skaber en lyd. Umiddelbart efter anslaget vipper hammeren tilbage for ikke at dæmpe strengens svingninger.

Tangentinstrumenter
Mahlerhammer

En mahlerhammer er et musikinstrument lavet til opførelsen af den østrigske komponist Gustav Mahlers 6.symfoni, den tragiske. Oprindeligt havde Mahler tænkt sig en stor forhammer hamret ned i gulvet, men af praktiske grunde har man siden konstrueret forskellige variationer, der generelt er en stor trækasse, som man slår på med en træhammer eller en trækølle.

Andre komponister har også brugt mahlerhammeren især som en henvisning til Mahler og det tragiske. Arnold Schönberg i operaen Die glückliche Hand og Alban Berg i sine tre orkesterstykker.

Kildehenvisnig 
 Redwood Symphony: Mahler Sixth Hammer (engelsk side) 

Musikinstrumenter
Kantate

En kantate (flertal: kantater) er en vokalkomposition akkompagneret af instrumenter, f.eks. fremført af kor og orkester til brug ved gudstjenesten i større kirker.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Artiklen Indvielseskantaten i dansk musikliv – en overset musikgenre 

 
Kirkemusik
Kanaløerne

Kanaløerne () eller De anglo-normandiske Øer () er en øgruppe i den Engelske Kanal. 
På den engelske kanalø Jersey tales det fransk-lignende sprog Jèrriais.

Historie 
Historisk er øerne en del af Normandiet, men da den engelske konge mistede Normandiet i 1204, forblev Kanaløerne under engelsk herredømme. Øerne tilhører i dag den engelske krone, men er ikke en del af det Forenede Kongerige.

Se også 
 Alderney
 Guernsey
 Jersey
 Sark
Løg-slægten

Løgslægten (Allium) er udbredt med over 600 arter i Europa, Mellemøsten, Centralasien, Østasien og Nordamerika. Arterne er flerårige urter, som danner knolde. Alle har løgagtig lugt og smag. Løgene kan være enlige eller samlet i klynge, og de deler sig hvert år enten ved plantens rodhals eller langs dens jordstængel. Den ydre skal er brun eller grå, glat og sej, mens de indre skæl er hindeagtige. Bladene visner som regel ned ved frømodning, men i øvrigt danner de et vedvarende, grundstillet bundt på 1-12 stk. Bladene er sædvanligvis linjeformede, furede eller flade og rette eller seglformede. Blomsterne sidder i skærme, som blomstrer indefra og udefter. Ofte er de suppleret eller helt erstattet af ynglekno-pper. Blomsterne er oprette, overhængende eller hængende med 6 blosterblade i to kredse. Frugterne er kapsellignende med flere, sorte frø.

 Porreløg (Allium ampeloprasum)
 Blå prydløg (Allium caeruleum)
 Kepaløg (Allium cepa) – herunder også forårsløg, rødløg og skalotteløg
 Pibeløg (Allium fistulosum)
 Gul Løg (Allium flavum)
 Kæmpe prydløg (Allium giganteum)
 Blåtungeløg (Allium karataviense)
 Guldløg (Allium moly)
 Vild løg (Allium oleraceum)
 Porre (Allium porrum)
 Etageløg (Allium x proliferum)
 Hvidløg (Allium sativum)
 Purløg (Allium schoenoprasum)
 Skovløg (Allium scorodoprasum)
 Middelhavs-prydløg (Allium sphaerocephalon)
 Kinaløg (Allium tuberosum)
 Ramsløg (Allium ursinum)
 Almindelig sandløg (Allium vineale)

Sygdomme 
Mange af arterne kan angribes af Porrerust.

Noter 

 
Flerårige urter
Planteslægter
Iapetus (måne)

Iapetus er planeten Saturns tredjestørste måne: Den blev opdaget den 25. oktober 1671 af Giovanni Domenico Cassini, og kendes desuden som Saturn VIII.

Navngivning 
Cassini foreslog selv at kalde Iapetus og de tre andre Saturn-måner han opdagede; Dione, Rhea og Tethys, for Sidera Lodoicea ("Ludvigs stjerner"), til ære for Ludvig 14. af Frankrig, men de næste knap 200 år nummererede astronomerne blot de enkelte måner med romertal. I 1847 foreslog John Herschel i sin publikation Results of Astronomical Observations made at the Cape of Good Hope at navngive de dengang syv kendte Saturn-måner efter titanerne fra den græske mytologi, hvoraf denne måne fik navn efter titanen Iapetos.

Overfladetræk 
Cassini bemærkede, at han kun kunne se den "nye" måne når den stod vest for Saturn, og gættede ganske rigtigt på at den måtte være temmelig mørk på den side der vendte mod Jorden når Iapetus stod øst for Saturn. Dette blev endeligt bekræftet med billeder fra Voyager- og Cassini-rumsonderne, som viste at mens den lyse side tilbagekaster halvdelen af det lys der falder på den, er det kun mellem 3 og 5 procent af lyset der tilbagekastes fra den mørke side.

Iapetus består for det meste af is, og det er denne is der ses på den lyse side af månen. Den mørke side er dækket af et tyndt lag af kulstofholdigt materiale; muligvis simple organiske forbindelser der minder om dem man finder i meteoritter og kometer. Det er lidt uklart hvor dette materiale kommer fra; i følge nogle teorier er det støv fra andre af Saturns måner, mens det i andre teorier skabes når sollys og kosmisk stråling nedbryder metan og ammoniak som frigives fra Iapetus indre gennem vulkaner eller ved meteornedslag.

Voyager 2 passerede Iapetus den 22. august 1981 og tog billeder i en afstand af næsten en million kilometer: På den mørke side viser billederne ikke ret meget, men på lyse side ses talrige kratre, herunder ét der er 500 kilometer i diameter og med 15 kilometer høje kratervægge.

Voyager-billederne viser også en slags "bjergryg" der synes at følge Iapetus' ækvator temmelig præcist, og på de detaljerede billeder som Cassini-rumsonden tog den 31. december 2004 kan man se at bjergryggen fortsætter hen over Iapetus' mørke side. Denne bjergryg er ca. 13 kilometer høj og 20 kilometer bred, og strækker sig næsten hele vejen rundt om månen.

Ekstern henvisning 

De ni planeter: Iapetus 

Saturns måner
Iapetus

Iapetus kan henvise til flere artikler:

 Iapetos – en gud i den græske mytologi
 Iapetus (måne) – en af Saturns måner
Tethys (måne)

Tethys er planeten Saturns femtestørste måne. Den blev opdaget 21. marts 1684, af Giovanni Cassini. Navnet Tethys stammer fra titanen Tethys fra den græske mytologi, og der ud over kendes den også under betegnelsen Saturn III. Cassini, der også opdagede Saturn-månerne Dione, Iapetus og Rhea, kaldte selv de fire måner for Sidera Lodoicea; "Ludvigs stjerner", til ære for Ludvig 14. af Frankrig, men disse fire måner samt Titan endte med at blive omtalt som Saturn I til Saturn V, efter samme nummereringssystem som Galileo Galilei indførte med de galileiske måner omkring planeten Jupiter.

Tethys' indre 
Tethys er en klode af is, af nogenlunde samme natur som månerne Dione og Rhea. Tethys har en massefylde på 1210 kilogram pr. kubikmeter, hvilket tyder på at den næsten udelukkende består af vand-is.

Tethys' overflade 
Tethys er en −187 °C kold verden af is: Overfladen vrimler med kratre, og der er masser af revner i isen. I et mørkt "bælte" der strækker sig tværs over månen er der færre kratre, hvilket tyder på at Tethys' indre har været "geologisk" aktivt, så "udbrud" af materiale indefra har fornyet overfladen i dette område.

Den vestlige halvkugle domineres af et enormt krater kaldet Odysseus, med en diameter på 400 kilometer eller to femtedele af hele Tethys' diameter. Da is-overfladen er relativt svag sammenlignet med klippemateriale, er terrænet i og omkring krateret "jævnet ud" på samme måde som kratre på Jupiter-månen Callisto.

Det andet dominerende overfladetræk er en enorm dal kaldet Ithaca Chasma; den er 100 kilometer bred, 3 til 5 kilometer dyb, og når med sine 2000 kilometers længde ca. trekvartvejs rundt om hele Tethys. Ifølge én teori er revnen resultatet af en frostsprængning der indtraf, da vandet i Tethys' indre frøs til is, nogen tid efter at overfladen var størknet. Andre mener at den lange dal er skabt af den chokbølge der rullede igennem Tethys efter det meteoritnedslag der skabte Odysseus-krateret.

Andre måner i samme kredsløb 
To andre Saturn-måner, Telesto og Calypso, følger samme omløbsbane som Tethys: Telesto ligger ved Lagrange-punktet L4 i forhold til Tethys-Saturn-systemet, og Calypso ved punktet L5.

Saturns måner
Tethys

Tethys kan henvise til flere artikler:

 Tethys (mytologi) – en titan i græsk mytologi
 Tethys (måne) – en af Saturns måner
 Tethyshavet - et hav i mesozoikum
 Proto-Tethys-hav (ca. 550–330 Ma)
 Paleo-Tethys-hav (ca. 445–75 Ma)
 Neotethys Ocean (c. 300–100 Ma)
 Alpine-Tethys-hav (ca. 175–30 Ma) eller Paratethys-havet (isoleret efter 34 Ma); Sortehavet, Kaspiske hav og Aralsøen er rester fra Paratethys-havet
Himmel

Himlen bliver ofte defineret som det sted en person ser, når vedkommende ser op fra jorden (med himmellegemer som f.eks.: Solen, månen og stjernerne – og skyer). 

Selvom næsten alle har set himlen, er den svær at definere præcist. Begrebet himmel, som det anvendes her på jorden, kan generaliseres til at betyde hemisfæren over horisonten, eller over den synlige overflade af planeten og objekter der ligger på den.

Himlen bliver også nogle gange defineret som planetens tættere del af gaszonen – atmosfæren.

Se også 
 Himmelen i religion.

Astronomi
GNU Lesser General Public License

GNU Lesser General Public License (forkortes ofte LGPL) er en softwarelicens, der er en variant af GPL. Licensen er udarbejdet af Free Software Foundation til brug i GNU-projektet. Forskellen mellem de to licenser er, at LGPL er beregnet til programmoduler i stedet for hele programmer. Et programmodul der er udgivet som LGPL, må bruges af programmer der ikke udgives som GPL eller LGPL.

Det sker at hele programmer udgives som LGPL for at undgå de meget strenge krav i GPL.

Baggrunden for LGPL er som for GPL at give brugeren en række friheder og sikre, at disse friheder også er gælder for afledte værker. Den slags licenser kaldes for Copyleft. LGPL giver også frihed til at vælge en anden licens for det program, der bruger et modul under LGPL.

Se også 
 GNU General Public License
 GNU Free Documentation License

Henvisninger/kilder 
 GNU Lesser General Public License 

Immaterialret
Fri software-licenser
Det kinesiske rum

Det Kinesiske Rum (The Chinese Room) er betegnelsen på et tankeeksperiment fremsat af den amerikanske filosof John Searle. Searle forsøger med tankeeksperimentet at illustrere, hvorfor en maskine ikke er intelligent, selvom den virker intelligent. Ifølge Searle indebærer egentlig intelligens nemlig en vis grad af indsigt i den tilsyneladende intelligente handling – dvs. en grad af bevidsthed eller intentionalitet. 

Det Kinesiske Rum er derfor også et argument imod kunstig intelligens, ligesom det afviser Turing-testen, der ifølge den engelske matematiker Alan Mathison Turing kan afgøre om en maskine (computer) er intelligent. Det er den nemlig, ifølge Turing, hvis det for en intelligent iagttager virker sådan.

Tankeeksperimentet 

I Searles tankeeksperiment er en engelsktalende person placeret i et forseglet rum. Eneste kommunikation med omverden er tekstbeskeder på kinesisk. Hertil har personen tekniske anvisninger på, hvordan beskederne skal skrives, så det for en person udenfor rummet virker som om, at personen i rummet forstår kinesisk. 

Men ifølge John Searle er der ikke tale om forståelse, men alene symbolmanipulation hos personen i rummet. Det samme gælder for computere, mener Searle: De manipulerer symboler, men forstår ikke, hvad disse symboler betyder. 

Searle har ikke kategorisk afvist, at man kan udvikle kunstig intelligens. Men han påpeger, at det ikke er det samme som menneskelig intelligens. Ifølge Searle er bevidstheden, ligesom ild, et fysisk fænomen. En digital simulering af ild udvikler ikke varme, en digital simulering af bevidsthed udvikler ikke bevidsthed.

Kilder/Henvisninger 
 John Searle:Minds, Brains and Science. Reith Lectures, Harvard University Press. 1984.

Erkendelsesteori
Kunstig intelligens
Tankeeksperimenter
Agernspætte

Agernspætten () er en spætte i ordenen af spættefugle. De lever i skovområder med egetræer fra det sydlige USA til Colombia. Som navnet antyder, er agern deres primære føde.

Californiens fugle
Egentlige spætter
Mellemamerikas fugle
Guldspætte

Guldspætten (Colaptes auratus) er en spætte i ordenen af spættefugle. Den lever i skovområder spredt over Nordamerika og helt ned til Mellemamerika.

Guldspætten er den amerikanske delstat Alabamas statsfugl under navnet "Yellowhammer".

Kilde 
 

Egentlige spætter
Nordamerikas fugle
Tretået spætte

Den tretåede spætte (Picoides tridactylus) er en spætte i ordenen af spættefugle. Voksne fugle er 21,5-24 cm lange. Den tretåede spætte lever i det vestlige Canada, Alaska, det amerikanske midtvesten samt de nordlige dele af Eurasien fra Norge til Korea. Den findes dog også i Alperne. I Danmark er den en meget sjælden gæst fra det nordlige skandinavien.

Spætten lever af larver og andre insekter.

Noter 

Egentlige spætter
Fugle fra Eurasien
Nordamerikas fugle
Rødhovedet spætte

Den rødhovedede spætte (Melanerpes erythrocephalus) er en spætte i ordenen af spættefugle. Den rødhovedede spætte lever i det sydlige Canada og i det østlige USA.

Spætten spiser nødder og frugt samt insekter, som den kan fange i luften.

Kilder 
 BirdLife International 2012. Melanerpes erythrocephalus. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2

Egentlige spætter
Fugle fra USA
Rømer (temperaturskala)

Rømer-skalaen var en temperaturskala opkaldt efter den danske astronom Ole Rømer, som foreslog den i 1701. Enheden angives med symbolet °Rø. Skalaen anvendes ikke længere i praksis.

Skalaen er fastlagt så en mættet saltvandsopløsning fryser ved 0 °Rø og vand koger ved 60 °Rø.

Omregningsformler

Sammenligning
Sammenligning med celsiusskalaen:

Temperaturenheder
Danske opfindelser