kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sahra Wagenknecht

Sahra Wagenknecht (født 16. juli 1969 i Jena) er en tysk politiker, og har været medlem i Forbundsdagen siden 2009 for partiet Die Linke. Hendes mor arbejdede i Berlin, DDR og lod sin datter vokse op hos bedsteforældrene i Jena, DDR. Hendes far blev udvist fra Vestberlin til Iran da hun var tre år. Hun var til 2013 medlem af næstformandskabet i partiet, men opgav det til fordel for at arbejde på fuld tid i Forbundsdagen. Hun var medlem af Europaparlamentet i perioden 2004-2009. Politiske modstandere beskriver hende som venstreekstremist, stalinist og kommunist (sidstnævnte ord er hendes eget ordvalg) og hun er blevet overvåget af efterretningstjenesten Verfassungsschutz.

Hun har blandt andre skrevet bøgerne Freiheit statt Kapitalismus: Wie wir zu mehr Arbeit, Innovation und Gerechtigkeit kommen og Freiheit statt Kapitalismus: Über vergessene Ideale, die Eurokrise und unsere Zukunft (Hovedtitel på begge bøger: Frihed i stedet for kapitalisme), bøgerne er ikke udkommet på dansk.

Hendes seneste udgivelse Die Selbstgerechten. Mein Programm für Gemeinsinn und Zusammenhalt (2021) er dog oversat til dansk under titlen De selvretfærdige Mit modsvar for fællesfølelse og sammenhold

Bibliografi (uddrag) 
 Freiheit statt Kapitalismus: Wie wir zu mehr Arbeit, Innovation und Gerechtigkeit kommen. Eichborn, Berlin 2011, .
 Freiheit statt Kapitalismus: Über vergessene Ideale, die Eurokrise und unsere Zukunft. Campus Verlag, 2012, . Ungekürzte Ausgabe dtv 2013.

Eksterne henvisninger 
 Sahra Wagenknechts hjemmeside
 Interview i Information 2012-07-09

Medlemmer af Europa-Parlamentet fra Tyskland
Medlemmer af Forbundsdagen
Politikere fra Die Linke
Personer fra Jena
Revolutionære Celler

Revolutionære Celler (Revolutionäre Zellen, RZ) var en venstreekstrem organisation i Vest-tyskland. Den udsprang fra det militante autonome miljø, og eksisterede fra 1970'erne frem til 1990'erne.

Revolutionære Celler var organiseret som et løst netvært, og bestod af to fremtrædende strømninger. Den ene var i lighed med Rote Armee Fraktion, antiimperialistisk orienteret, den anden var socialrevolutionær. Mellem grupperne var der ofte strid. RZ blev derfor betragtet som guerilla diffusa.

Ifølge den tyske rigsadvokat var Revolutionære Celler ansvarlige for 186 terroraktioner, deraf 40 i Berlin. Organisationen hævded at den kæmpede imod "statslig racisme, sexisme og patriarkatet".

Tysklands historie
Kommunisme
Venstreekstremisme
Organisationer fra Tyskland
Die Schwarze Front

Die Schwarze Front (tysk for Den sorte front), formelt kendt som Kampfgemeinschaft Revolutionärer Nationalsozialisten (Kampfællesskabet af revolutionære nationalsocialister), var en tysk nationalsocialistisk udbrydergruppe, som blev dannet af Otto Strasser efter at han blev ekskludert fra NSDAP i 1930.

Strasser mente, at den oprindelige antikapitalistiske ideologi i NSDAP var blevet forrådt af Adolf Hitler. Die Scwarze Front bestod af radikale eksmedlemmer af NSDAP, som ønskede at splitte hovedpartiet. Strassers organisation udgav avisen Die Deutsche Revolution (Den tyske revolution), der brugte hammer og sværd lagt i kryds som symbol. Dette symbol bruges forsat af flere strasseristiske grupper i dag.

Organisationen var ude af stand til at stå i mod NSDAP, og Hitlers magtovertagelse blev slutningen på bevægelsen. Otto Strasser tilbragte krigsårene i eksil, først i Tjekkoslovakiet og senere i Canada, hvorfra han først fik lov at vende hjem flere år efter krigen. Oppositionen i NSDAP blev udryddet i 1934 under De lange knives nat, hvor Otto Strassers bror, Gregor Strasser, og Ernst Röhm samt mange flere blev myrdet.

Se også
 Strasserisme

Nazi-Tyskland
Naziorganisationer
Tidligere politiske partier i Tyskland
Thomas C. Thulstrup

Thomas Christoffer Thulstrup (født 15. oktober 1970) er en dansk kunsthistoriker og museumsdirektør. Han har siden oktober 2018 været museumsdirektør for Kongernes Samling på Rosenborg, Amalienborg og Koldinghus.

Han er kunsthistoriker og økonom – cand.mag. fra Københavns Universitet (2000) og bac.polit (1993) – og har specielt beskæftiget sig med kunsthåndværk, sølv, glas, smykker, møbler og design samt ledelse og organisationsforandringer. Han har blandt andet skrevet bøgerne Georg Jensen, sølv & design (2011) og Raadvad - de første 250 år (2008) samt adskillige artikler om sølv, kunsthåndværk og design. Har stået bag flere anmelderroste udstillinger, blandt andet “En dronnings smykkeskrin” som blev til i anledning af H.M. Dronning Margrethes 50-års regeringsjubilæum (2022), “Fabergé-kammeret” (2020), "Prinsesse af tiden. H.K.H. Prinsesse Benedikte og 75-års Danmarkshistorie" (2019), "Magtens Smykker" (2018), "Himmelsten. HKH Prins Henriks samling af orientalsk jade" (2017), "Fabergé (2016) og "Georg Jensen" (2014/15) på Koldinghus. Optaget i Kraks Blå Bog 2014. Modtager af Ole Haslunds Kunstnerfonds Kunstlegat 2018. Formand for Hempels Kulturfond. Tildelt ridderkorset af Dannebrogsordenen den 16. april 2019.

Han har tidligere været direktør for Museet på Koldinghus (2013-2018), direktør for Fonden Esrum Kloster & Møllegård (2009-13), direktør for Museum Salling (2007-09), direktør for CopenArt Auctions A/S (2006-07) samt direktør for Museumsbygningen Kunstauktioner A/S (2000-2005).

Kilder 
 "Koldinghus får ny direktør" , Ugeavisen.dk, 4. november 2013.

Kunsthistorikere fra Danmark
Museumsfolk fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Økonomer fra Danmark
Danskere i 2000-tallet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Modtagere af Ole Haslunds Kunstnerfonds legat
Alumni fra Københavns Universitet
Jūra

Jūra er en biflod til Nemunas i det vestlige Litauen. Jūra har et bugtende og naturligt forløb, selvom to vandkraftværkers dæmninger, ligesom tæt vegetation og store sten i øverste løb forhindrer sejlads.

Flodens navn stammer fra det litauiske ord Jura, der betyder "hav". Ved Jura ligger blandt andet byerne Tauragė, Rietavas, Kvėdarna og Pajuris.

Bifloder 

Jūra har 44 bifloder blandt andre: Aitra, Lokysta, Akmena, Šunija, Šešuvis, Letausas og Šlaunis.

Dæmninger 

 Dæmningen ved Balskai er 15 m høj og søens areal er på 300 ha. Dæmningen er anlagt i nærheden af Visbarų fiskedamme. Det opdæmmede søområde indgår i Visbarų biosfære område, hvor der blandt andet opdrættes karper og gedder og er etableret kunstige øer til terner og redder til sangsvaner.
 Dæmningen ved Taurage er 3 m høj og søens areal er på 24,4 ha.

Kilder

Eksterne henvisninger
Vasaløbet

Vasaløbet er et svensk langrendsløb, der finder sted hvert år den første søndag i marts. Løbet starter i Sälen og slutter i Mora, og er 90 km langt.
Løbet er opkaldt efter Kong Gustav Vasa, som i 1521 flygtede fra den danske kong Christian 2..
Løbet blev afholdt første gang i 1922.

Vinderen i 2010, 2011 og 2012 Jörgen Brink.

Vasaløbets historie 

Vasaløbet blev arrangeret første gang i 1922, og holdes som minde om Gustav Vasas flugt i januar 1521.

Den 19. marts 1922 blev det første Vasaløb afholdt. Der var 119 tilmeldte, som klokken 06:04 startede fra Olnispagården i Sälen. 117 gennemførte løbet. Vinderen af det første løb var, Ernst Alm fra IFK Norsjö i tiden 7:32:49. Han er den yngste vinder af Vasaløbet.

Vasaløbet har siden 1961 startet i Berga.

Den første kvinde som deltog i Vasaløbet var Margit Nordin, i 1923 gennemførte hun løbet i tiden 10:09,42. Året efter blev kvinder nægtede start i løbet. Dette forbud blev ophævet i 1981, da en kvinde, der var udklædt som mand, i 1978 havde gennemført løbet og blev interviewet efter løbet.

Vasaløbet er blevet aflyst 3 gange. I 1932 og 1990 på grund af mangel på sne og i 1934 på grund af for lille tilmelding.

Vasaløbet har gennem tiderne tiltrukket flere kendte personligheder.
Den svenske konge gennemførte løbet i 1977, 1987 og 1997 med 7:15 som bedste tid.
Hans søn Prins Carl Philip fik i 2004 tiden 6:21.
I 2012 deltog Kronprins Frederik og fik tiden 6:36:32.
Dette år deltog Pippa Middleton også.
Året efter deltog Kronprins Frederik også og fik omtrent samme tid, men dog en bedre placering som 4136 ud af 14381 deltagere.
Den stockholmske lenspolitimester Hans Holmér var i 1986 på vej til sit 18. Vasaløb da han hørte om mordet på Olof Palme.

Rekord 
 Hurtigst tid i Vasaløbet er sat af Jörgen Brink i 2012, de 90 kilometer blev løbet på 3.38.41 gennemsnitfart på 24,69 km/h (2:26 min per kilometer).

 Hurtigst dame er Vibeke Skofterud fra Norge som gennemførte de 90 kilometer på 4.08.24 i 2012.

Liste over de ti hurtigste tider

Vindere 2000-

De ti hurtigste vindertider

Løbsprofil

Henvisninger 

Skisport i Sverige
Sälen
John Hawkins

John Hawkins henviser til blandt andre:

 John Hawkins (admiral) (1543–1595) – engelsk admiral og søfarer
 John Hawkins (musikhistoriker) (1719–1789) – engelsk jurist og musikhistoriker
 John Hawkins (komponist) (1944–2007) – canadisk komponist og pianist

Se også 
 Jack Hawkins
John Hawkins (musikhistoriker)

Sir John Hawkins (født 30. marts 1719 i London, død 21. maj 1789 sammesteds) var en engelsk musikhistoriker.
 
Hawkins var advokat, men beskæftigede sig ved siden deraf ivrig med musik og blev således (1741) medgrundlægger af Madrigal Society. Et rigt giftermål satte ham i stand til helt at ofre sig for sine musikhistoriske interesser, og i løbet af 16 år (i hvilke han for øvrigt beklædte en fredsdommers stilling) udarbejdede Hawkins den i sin tid berømte General history of the science and the practice of music (1776, ny udgave 1875, 3 bind).

Værket, til hvis udarbejdelse Hawkins havde søgt hjælp af fagmusikere, sattes vel straks i skygge af Burneys mere overskuelige og velskrevne musikhistorie, men hævdede sig snart særlig som en værdifuld, med stor flid tilvejebragt material- og citatsamling. Hawkins, der adledes 1772, har endvidere forfattet en biografi af Corelli.

Kilder 

 

Jurister fra Storbritannien
Musikhistorikere
Musikforskere fra Storbritannien
Faglitterære forfattere fra England
Briter i 1700-tallet
Personer fra London
Audi allroad quattro

Audi allroad quattro kan henvise til to forskellige bilmodeller:
 Audi A4 allroad quattro, SUV baseret på Audi A4 og introduceret i 2009
 Audi A6 allroad quattro, SUV baseret på Audi A6 og introduceret i 1999
Latvijas Balzams

Latvijas Balzams er en lettisk producent af alkoholiske drikkevarer. I 2006 var Latvijas Balzams den største producent af alkoholiske drikkevarer i Baltikum, hvor de havde omkring 50% i markedsandel. Latvijas Balzams er efterfølgeren til den statslige virksomhed af samme navn – en virksomhed med oprindelse i begyndelsen af det 20. århundrede, og dets navn til 1970. Latvijas Balzams privatiseredes som et aktieselskab i 1997. Latvijas Balzams mest kendte produkt er Riga Balsam, en traditionel lettisk urtelikør.

Kildehenvisninger 

Fødevarevirksomheder fra Letland
Etableret i 1997
Maja Grønbek

Maja Corrina Grønbek (født 30. januar 1971 på Amager) er en tidligere dansk håndboldspiller, der vandt OL i 2000 med . Hun spillede 22 landskampe, hvor hun scorede 38 mål. Hun debuterede på landsholdet i 1999.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Maja Grønbæk på Databaseolympics.com

Håndboldspillere fra Danmark
Olympiske mestre fra Danmark
Håndboldspillere ved sommer-OL 2000
Medaljevindere fra Danmark ved sommer-OL 2000
Henry Wallis

Henry Wallis (21. februar 1830 – 20. december 1916) var en engelsk kunstmaler. 

Henry Wallis er bedst kendt for oliemaleriet The Death of Chatterton, der blev udstillet på Royal Academy i 1856. Maleriet forestiller digteren Thomas Chatterton, der i en alder af 17 år forgiftede sig selv, formentlig som følge af ulykkelig kærlighed. Chatterton blev af mange yngre kunstnere på den tid opfattet som et stort forbillede. Værket viser Henry Wallis' inspiration fra og tilknytning til Prærafaelitterne. Værket er i dag udstillet på Tate Britain. 

Wallis udstillede kort efter sit andet hovedværk, oliemaleriet "The Stonebreaker". Værket forestiller en arbejder, der ved første øjekast ser ud til at være faldet i søvn, men som har arbejdet sig til døde. 

Senere i livet koncentrerede Wallis sig om maling med vandfarver, og blev i 1878 medlem af Royal Watercolour Society, hvor han udstillede mere end 80 værker i vandfarve.

Eksterne henvisninger 

 Henry Wallis på Artcyclopedia.com

Malere fra England
Stephensen (slægt)

Den islandske embedsmandslægt Stephensen (Stefánsson) føres tilbage til sognepræst i Raunagil, provst Ólafur Guðmundsson, hvis sønnesønner var biskop på Holar Sigurður Stefánsson (1744-1798) og gehejmeetatsråd Ólafur Stefánsson (1731-1812), der var Islands første indfødte stiftamtmand.

Af Ólafur Stefánssons børn skal nævnes Torunn Stephensen (1764-1786), der var gift med biskop Hannes Finssen (1739-1796), forfatteren, justitiarius, konferensråd Magnús Stephensen (1762-1833), amtmand i Island Stefán Stephensen (1767-1820) og justitssekretær, kancelliråd Bjørn Stephensen (1769-1835), hvis søn departementschef Oddgeir Stephensen (1812-1885) var fader til fabrikejer Bjørn Stephensen (1855-1940) og til teaterdirektør Oddgeir Stephensen (1860-1913), hvis datter var skuespillerinden Gudrun Stephensen (1892-1946).

Stefán Stephensen (1767-1820) var fader til sysselmand, justitsråd Magnús Stephensen (1797-1866), der var fader til landshøvding Magnús Stephensen (1836-1917).

Ovennævnte amtmand Stefan Stephensen (1767-1820) var fader til overauditør, by- og herredsfoged i Varde Olaf Stephani Stephensen (1792-1854), af hvis sønner skal nævnes departementschef John Hilmar Stephensen (1846-1889), direktør for Den Kongelige Grønlandske Handel, etatsråd Hannes Peter Stephensen (1832-1908) og herredsfuldmægtig, kancelliråd Westy Christian Ludvig Stephensen (1836-1893), der var fader til nationalbankdirektør Westy Oddgeir Hilmar Stephensen (1868-1950), inspektør Regnar Stephensen (1866-1902) og til dommer Karl Emil Stephani Stephensen (1861-1934), hvis sønner var arkitekt, redaktør Hakon Læssøe Stephensen (1900-1986) og arkitekt Magnus Læssøe Stephensen (1903-1984). Arkitekt Hakon Stephensen er fader til overlæge Niels Karl Læssøe Stephensen (født 1932), som er fader til Jon Læssøe Stephensen (født 1959) og arkitekt Peter Stephensen.

Arkitekt Magnus Læssøe Stephensen er fader til advokat Karl Stephan Læssøe Stephensen, som er fader til retoriker Barbara Læssøe Stephensen (født 1969), samt til ingeniør, direktør Jens Stephensen (født 1941), keramiker Snorre Stephensen (født 1943) og arkitekt Hannes Stephensen (født 1944), som er gift med kunsthistoriker, dr.phil. Lulu Salto Stephensen (født 1949).

Kilder 
 Albert Fabritius, "Stephensen", i: Povl Engelstoft & Svend Dahl (red.), Dansk Biografisk Leksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1932-44.
 Theodor Hauch-Fausbøll, Slægthaandbogen, 1900, s. 1033 ff.

Slægter fra Danmark
 
Slægter fra Island
Max Raabe

Max Raabe (egentlig Matthias Otto, født 12. december 1962 i Lünen, Nordrhein-Westfalen) er en tysk sanger og orkesterleder af Palast Orchester. Han og orkesteret har specialiseret sig i at genskabe lyden af tysk danse- og filmmusik fra 1920'erne og 1930'erne – især ved at opføre sange af  Comedian Harmonists. Raabe studerede til baryton operasanger ved Universität der Künste Berlin fra 1988 til 1995.

Raabe grundlagde Palast Orchester i 1986. Hans og orkesterets karriere fik fremgang med schlagerhitet "Kein Schwein ruft mich an" fra 1992, en popsang i 1920'er stil samt filmen "Der bewegte Mann" fra 1994. Raabe komponerer selv musik, herunder filmmusik, og kreerer coverversioner af velkendte moderne popsange udsat for 1920'er-1930'er bandstil, heriblandt sange som Britney Spears' "Oops!... I Did It Again", og Tom Jones' "Sex Bomb".

Raabe har også haft en del gæsteoptrædener, for det meste som stereotypiske sangere og entertainere fra 1920'erne og 1930'erne i en række film af tyske filminstruktører; som f.eks. Werner Herzogs "Unbesiegbar" fra 2001 og Wenzel Storchs "Die Reise ins Glück" fra 2004.

Max Raabe & Palast Orchester gav koncert i Glassalen i Tivoli den 11. maj 2013.

Kildehenvisninger 

Musikere fra Tyskland
Orkesterledere
Personer fra Nordrhein-Westfalen
Deira

Deira (fra brytonisk Deifr, "vand") var et angelsaksisk kongedømme i England fra 6. til 7. århundrede. Ifølge Symeon af Durham lå det mellem floderne Humber og Tyne, men nord for floden Tees lå landet øde. Kongernes sæde var i York. 

Det er usikkert, hvornår området først blev beboet, men den første konge som er kendt er Aella, som antagelig tog magten i 559 eller 560, og døde ca. 588. Efter hans død blev Deira underlagt Æthelfrith af Bernicia, som forenede de to kongedømmer under navnet Northumbria. Den næste konge, Aellas søn Edwin, herskede også over begge kongedømmer.

Efter Edwins død i slaget ved Hatfield Chase i 633, blev hans nevø Osric konge, og Northumbria opløstes atter i to kongedømmer. Osric faldt ved York allerede året efter, og sønnen Oswine tog over. I 651 blev Oswine dræbt, og Aethelwald, søn af Oswald af Northumbria kom til magten. 

Den sidste konge af Deira var Aelfwine (670 til 679), men meget tyder på at titlen på det tidspunkt bare var en titel som blev tildelt arvingen til kongedømmet Northumbria.

Forhenværende europæiske lande
Englands geografi
Englands historie
Bernicia

Bernicia (brytonisk Brynaich) var et angelsaksisk kongedømme i 6. og 7. århundrede. Det blev senere slået sammen med Deira i kongedømmet Northumbria.

Riget skal have ligget nordover fra Tyne til Firth of Forth, med en vestgrænse som stadig krøb indover i de cumbrisk-talende områder mod vest. Kongens sæde var i Bamburgh, nær øen Lindisfarne som blev bispesæde og havde et stort kloster.

Den første kendte konge er Ida af Bernicia, som skal have taget magten ca. år 547. Riget blev forenet med Deira omkring 604 af Aethelfrith, som herskede over det forenede Northumbria indtil han blev dræbt af Edwin, søn af Ælla af Deira, ca. 616. Edwin blev selv dræbt i slaget ved Hatfield Chase i 633, hvor Cadwallon ap Cadfan af Gwynedd og Penda af Mercia var sejrherrerne. Northumbria blev delt i to riger igen, og Bernicia blev en kort tid styret af Eanfrith. Efter et års tid opsøgte han Cadwallon for at forhandle om fred, men samtalerne var mislykkede og han blev dræbt.

Eanfriths bror Oswald samlede en hær og besejrede waliserne i slaget ved Heavenfield i 634; Cadwallon var blandt de faldne. Efter sejren forenede han Deira og Bernicia. Deira havde i perioder, frem til 679, fortsat egne konger, men det ser ud til at disse ikke havde reel magt.

Forhenværende europæiske lande
Englands historie
Englands geografi
Ildfisken

Ildfisken var et dansk tidsskrift for ny litteratur. Tidsskriftet blev udgivet første gang i 1991 af lyriker Carsten René Nielsen samt journalist og forfatter Rikke Viemose. Alle former for skønlitteratur var repræsenteret i tidsskriftet, som også ofte bragte større interviews med tidens forfattere.

Historie 
I de første mange år var Ildfisken en selvstændig enhed uden indflydelse fra forlag eller akademiske organisationer. Det blev stiftet af Carsten René Nielsen og Rikke Viemose, som syntes, der manglede muligheder for ny litteratur af yngre forfattere. Først i 1996 fik tidsskriftet et layout lavet af en professionel grafiker og i 1998 blev en websted sat op.

Ildfisken er indtil 2010 udgivet af forlaget Anblik, men efter dettes lukning udkommer tidsskriftet dog stadig.

Referencer 

Etableret i 1991
Tidsskrifter fra Danmark
MGP 2000

MGP 2000, eller Børne1'erens Melodi Grand Prix, var det første MGP, som er en sangkonkurrence for børn mellem 8 og 15 år i Danmark. 

Konkurrencen er inspireret af Dansk Melodi Grand Prix og europæisk Melodi Grand Prix. Konkurrencen blev afholdt den 13. april 2000, præcis en måned før Brødrene Olsen vandt europæiske Melodi Grand Prix i Stockholm, Sverige. Vinderen blev FemininuM med sangen "Sort sort snak". Værterne var Camilla Ottesen og Peter Palshøj

Deltagere

2000
Begivenheder i 2000
Joseph Parecattil

Joseph Parecattil  (1. april 1912 i Kindagoor i Kerala i Britisk Indien – 20. februar 1987 i Cochin) var ærkebiskop af Ernakulam for katolske troende af syro-malabarsk ritus (også kaldt aldeisk-malabarer) 1956-1984, og en af Den katolske kirkes kardinaler.
Han deltog i Det andet Vatikankoncil 1962-1965.

Han blev gjort til kardinal i 1969 af Pave Paul 6.

Han deltog ved konklavet august 1978 som valgte pave Pave Johannes Paul 1., og konklavet oktober 1978 som valgte pave Pave Johannes Paul 2..

Eksterne henvisninger 
katolsk.no

Kardinaler fra Indien
Katolske biskopper fra Indien
Ærkebiskopper
Kjendisbarnevakten

Kjendisbarnevakten er en norsk TV-serie som sendes på NRK. I programmet konkurrerer kendisser om at være den bedste babysitter for fire børn i alderen syv til tolv år; barnet tilbringer et døgn sammen med hver kendis før det afgiver sin dom. Første afsnit blev sendt 3. januar 2011. TV-serien er produceret af Limelight Film og TV og programlederen er Kristin Zachariassen.

Kendisser 
I første sæson af serien deltager følgende kendisser:
 Fabian Stang
 Maria Haukaas Mittet
 Per Sundnes
 Else Kåss Furuseth
 Kari Simonsen
 Pål Anders Ullevålseter
 Henning Solberg

Kilder 

Tv-serier fra Norge
Tv-programmer fra NRK
Tv-underholdningsprogrammer
Tv-serier fra 2010'erne
Nimruz (provins)

Nimruz-provinsen er en af Afghanistans  34 provinser.   Den ligger i den sydvestlige del af  landet. Administrationsbyen er Zaranj. Det er den tyndest befolkede provins i landet, og ligger i  det endorheiske Sistanbækkenet, der er et af de tørreste områder i verden. En væsentlig del af provinsen er ørkenområdet Dashti Margo.

Afghanistans provinser
Owen Wilkes

Owen Wilkes (født 1940 i Christchurch, død 17. maj 2005) var en newzealandsk forsker som blev dømt i Norge, i Wilkes/Gleditsch-saken i 1982.

Links 
 http://www.listener.co.nz/issue/3394/features/4074/owen_wilkes_.html
 https://www.prio.org/people/5163

Noter 

Personer fra Christchurch
Darja Klisjina

Darja Igorevna Klisjina (, ; født 25. januar 1991 i Tver, Sovjetunionen) er en russisk atlet.

Klisjina vandt guld i længdespring ved EM indendørs 2011 i Paris, hun vandt med et spring på 6,80 m.

Personlige rekorder 
 Længdespring: 7,03 (+1,3) Sjukovskij 26. juni 2010 (russisk juniorrekord) 
 Længdespring-inde: 6,87 Moskva 7. februar 2010 (russisk juniorrekord)

Eksterne henvisninger 
 iaaf.org – Athletes Darya Klishina Biography  
 Tilastopaja OY – athlete database – Darya Klishina 

Længdespringere fra Rusland
Julius Framlev

Julius Alfred Torvald Hansen (29. april 1881 i Vemmelev – 1. april 1933 i Horsens) i 1924 navneændring til Julius Alfred Torvald Framlev, også kendt som Det borende X var en indbrudstyv, hvis speciale var pengeskabe på offentlige kontorer. Navnet Det borende X kom af, at han borede huller ved pengeskabenes lås, der lignede et X. Han opererede i årene 1909-1931, hvor han nåede at lave 58 pengeskabskup på pengeskabe, der ikke var boresikrede. Han var uddannet instrumentmager men forsøgte sig med mange andre erhverv, bl.a som grønthandler på Vesterbro i København.
Han blev afsløret 1. maj 1931, hvor han blev pågrebet af politiet efter et indbrud på et posthus på Rahbeks Allé på Frederiksberg. Han blev idømt 8 års fængsel til afsoning i Horsens Statsfængsel.
Han fik konstateret en alvorlig nyrelidelse og blev indlagt på Statsfængslets Hospital, hvor man konstaterede, at han også havde pådraget sig en lungebetændelse, som han døde af på Horsens Kommunehospital den 1. april 1933. Fik jordpåkastelse på Horsens Kommunehospital 5. april 1933, og blev begravet på Bispebjerg Kirkegård 10. april 1934.

Se også 
 Opslag 3 i kirkebogen for Vemmelev, Slagelse Herred, Sorø Amt 1881-1891 på Arkivalieronline
 Opslag 55 i kirkebogen for Horsens Kloster Sogn, Nim Herred, Skanderborg Amt 1932-1935 på Arkivalieronline
 Politikens omtale af Det Borende X 2. april 1933 i forbindelse med hans dødsfald dagen forinden.
  Det borende X
 Julius Framlev, Det borende X 

Tyveridømte fra Danmark
Horsens Statsfængsel