kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eurovision Song Contest 1997

Eurovision Song Contest 1997 blev afholdt d. 3. maj i The Point Thteatre i Irlands hovedstad Dublin. Konkurrencen blev vundet af Storbritannien med "Love Shine a Light", fremført af gruppen Katrina and the Waves.

Format 
I lyset af bl.a. utilfredshed blandt mange seere over vinderen fra 1996, Eimear Quinns "The Voice", valgte EBU forsøgsvist at lave seerafstemninger via telefon i nogle lande. Det var dermed seerne i Schweiz, Storbritannien, Sverige, Tyskland og Østrig der bestemte pointene fra hver deres respektive land. Dette viste sig at være en succes,, og det følgende år benyttede de fleste lande sig af telefonafstemning.

For at undgå sidste års upopulære udvælgelse lavede man reglerne om for deltagelse. Nu afhang det enkelte lands deltagelse af deres tidligere resultater. Det blev altså gennemsnittet af de sidste fire års konkurrencer, der afgjorde om man kunne deltage. I et forsøg på at undgå sidste års problemer med populariteten blandt unge blev den verdenskendte Ronan Keating valgt som vært. Han optrådte desuden i pausen med sin gruppe Boyzone.

Deltagerfeltet 
De nye regler for deltagelse betød, at Belgien, Finland, Rumænien og Slovakiet ikke kunne deltage, mens Danmark, Tyskland, Rusland og Ungarn kunne vende tilbage efter at have siddet over i 1996. Israel, der også havde siddet over, valgte ikke at deltage i 1997, fordi arrangementet faldt på en lokal helligdag.
Italien deltog igen efter tre års pause, men det blev også deres hidtil sidste, så med en 4. plads sluttede de af med hovedet højt. Italien trak sig herefter helt ud af konkurrencen og vendte først tilbage i 2011.

Det musikalse felt var forholdsvist bredt og inkluderede både ballader (Irland, Slovenien, Schweiz, Spanien, Tyskland, Estland, Portugal og Malta) og uptempo (Norge, Østrig, Holland, Bosnien-Hercegovina og Sverige). En række sange benyttede desuden etniske elementer (Cypern, Tyrkiet, Polen og Grækenland), mens Danmark som det eneste land stillede med et rapnummer.

Den islandske sanger Paul Oscar vakte en del opmærksomhed med sit David Bowie-inspirerede technonummer "Min hinsti dans", især pga. dets visuelle fremførelse, der bl.a. inkuderede en sofa og letpåklædte dansere.. Næsten alle point, der blev givet til sangen, kom fra lande, der benyttede telefonafstemning. Kun den estiske jury tildelte sangen to point.

Afstemningen 
Det britiske bidrag, Katrina and the Waves' "Love Shine a Light", vandt konkurrencen med 227 point, hvilket var det hidtil højeste antal. Sangen opnåede også det hidtil højeste antal 12 point,  nemlig 10. For første gang siden 1983 endte to sange helt uden point: Norges "San Fransisco" samt Portugals "Antes do adaus".

Deltagere og resultater

Scoreboard 
Lande markeret med grønt benyttede telefonafstemning.
Lande markeret med blåt benyttede jury.

12 point 
Oversigt over 12 point, uddelt i finalen:

Noter

Litteratur 
 O'Connor, John Kennedy, 2005: 50 år med Melodi Grand Prix - Eurovision Song Contest. Dansk udgave (oversættelse: Ulla Oxvig). Turbine Forlaget, DR. .

1997
Musik i 1997
Eurovision Song Contest 1986

Eurovision Song Contest 1986 blev afholdt i Grieghallen i Bergen, da Norge vandt Eurovision Song Contest 1985. Showet blev afholdt d. 3. maj 1986, det havde 20 deltagende lande, og vært var Åse Kleveland.

Deltagere og resultater 

1986
Musik i 1986
Eurovision Song Contest 1987

Eurovision Song Contest 1987 blev afholdt i Palais du Centenaire i Bruxelles, da Belgien vandt Eurovision Song Contest 1986. Showet blev afholdt d. 9. maj 1987, det havde 22 deltagende lande, og vært var Viktor Lazlo.

Problemer 
Den svenske deltagersang, Fyra Bugg & en Coca Cola, måtte skifte titel og refræn for at overholde konkurrencens reklameregler.

Deltagere og resultater

Kapelmestre 

 Norge - Terje Fjærn
 Israel - Kobi Oshrat
 Østrig - Richard Österreicher
 Island - Hjálmar H. Ragnarsson
 Belgien - Freddy Sunder
 Sverige - Curt-Eric Holmquist
 Italien - Gianfranco Lombardi
 Portugal - Jaime Oliveira
 Spanien - Eduardo Leyva
 Tyrkiet - Garo Mafyan
 Grækenland - Yiorgos Niarchos
 Nederlandene - Rogier van Otterloo
 Luxembourg - Alec Mansion
 Storbritannien - Ronnie Hazlehurst
 Frankrig - Jean-Claude Petit
 Vesttyskland - Laszlo Bencker
 Cypern - Jo Carlier
 Finland - Ossi Runne
 Danmark - Henrik Krogsgaard
 Irland - Noel Kelehan
 Jugoslavien - Nikica Kalogjera
 Schweiz - Ingen Kapelmester

12 points 
Alle de 12 point der blev afgivet.

Tilbagevendene Artister

Muligvis Sovjetisk Deltagelse 
Det blev i 2009 offentliggjort at den (på det tidspunkt) Sovjettiske Kulturminister Georgi Veselov overvejede at få Sovjetunionen til at deltage i Eurovision Song Contest. Dette blev dog set som et meget hastigt skridt, af mange højstående i det Sovjettiske Kommunistpart (Også Gorbatjov) så derfor blev det aldrig til noget. 

1987
Musik i 1987
Balthasar Denner

Balthasar Denner (født 15. november 1685 i Altona, død 14. april 1749 i Rostock) var en tysk portrætmaler.

Denner blev som barn krøbling og gav sig tidlig til at tegne; først da han 1707 kom på akademiet i Berlin, kom der fart i hans kunstneriske undervisning. Snart blev han en berømthed. Bekendtskabet med grevinde Reventlow (for hvem han årlig malede et billede, mod at hans fader, mennoniterpræsten Jakob Denner, til gengæld skulle have lov til at prædike på hendes jordegods) åbnede ham vej til hofferne, det Holstein-Gottorp'ske, det danske hof (1717 malede han kongen i Husum, dvælede 10 måneder i København, malede 1734 i Altona Christian VI, portrætterede Tordenskiold, o.s. fr.), det Braunschweig-Wolfenbüttel'ske, det engelske (fra 1721 til ca. 1728 var England hovedopholdsstedet) med flere; en tid levede han i Amsterdam og Hamborg; i de senere år var det især det mecklenburgske hof, der holdt ham fast (i Schwerins Museum findes således bl.a. 46 ufuldendte arbejder af Denner).

Denner blev den typiske repræsentant for det minutiøse maleri i de "små" hollænderes fodspor; ingen kunne som han lupagtigt fint gengive hver en rynke, hver hudfold, hvert hår i pelsværket, det hele glat udpenslende. Portrætfaget var hans hovedvirksomhed; han imødekom her så udmærket smagen for fotografisk virkelighed (det fortælles om Hovedet af en gammel kone – det ene af de to berømte billeder i Wiens Hofmuseum; det andet: pendanten Hoved af en gammel mand – at kejser Karl VI selv gemte nøglen til rammeskrinet; han havde også givet 4700 gulden for det). Senere tider har fundet hans slidsomme detaillering ånd- og karakterløs. Foruden portrætter malede han blomster- og frugtstykker; også historiemalerier (mest fra ungdomstiden). Talrige museer ejer billeder af Denner; Statens Museum for Kunst: Kunstnerens datter, Glyptoteket: Selvportræt, andre i Frederiksborg Museum, Gavnø-samlingen m. v.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Malere fra Tyskland
Portrætmalere
Personer fra Altona
Tyskere i 1600-tallet
Tyskere i 1700-tallet
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Salmonsens
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Yedi Ulu Ozan

Yedi Ulu Ozan (De Syv Store Poeter) er en term, der betegner 7 historiske personer, hvis værker anses for at udgøre en del af alevismens skriftlige kilder.

Disse poeter er: Seyyid Nesîmî (d. 1417), Şah Hatayî (d. 1524), Yemînî, Pir Sultan Abdal (d. ~ 1550), Fuzûlî (d. 1556), Vîrânî og Kul Himmet.

De fleste af disse personer har skrevet en masse digte, som har floreret rundt i Anatolien i flere århundreder. Digtene blev sunget af omvandrende alevitiske ashik'er (troubadourer). Mange af digtene (især Şah Hatayî's digte) bruges også som nefes i alevitiske cem-ceremonier.
Under Osmannerriget var digtene en effektiv måde at holde alevismen i live på, da skriftlige kilder udgjorde en fare for at alevitternes sikkerhed. Alevismen menes at have mistet sine vigtigste skriftlige kilder under osmannernes forfølgelser. Dette er grunden til at alevismen i høj grad baseres på mundtlige overleveringer.

Referencer 

Alevisme
Nicolai Brorson

Nicolai (eller Niels) Brorson (født 23. juli 1690 i Randerup, død 30. marts 1757), var en dansk præst, ældste broder til Broder og Hans Adolf Brorson. 

Brorson blev student fra Ribe Skole 1710; men på grund af pesten måtte han rejse hjem igen året efter, vendte tilbage til universitetet 1712, lå på Regensen og blev efter tilendebragte eksamener hører ved Ribe Skole 1714. 

To år efter blev han præst i Bedsted ved Løgumkloster. Ved hans ihærdige arbejden fremkaldtes stærkt religiøst liv i egnen, og adskillige unge teologer søgte til hans hus for at vejledes af ham. Opvækkelsen gik i udpræget pietistisk retning, hvad der ikke mindst lagdes for dagen ved forsamlingerne i hans hjem. 

Heftige sammenstød mellem pietisterne og "de ortodokse" kunde ikke undgås. Da Christian VI opholdt sig på Koldinghus 1734, måtte Brorson prædike for ham, og året efter blev han Pontoppidans eftermand som slotspræst i Frederiksborg. Her fortsatte han ligesom i Bedsted med stadige katekisationsøvelser og med at fremelske forsamlingslivet, men kom i konflikt med generalkirkeinspektionskollegiet i anledning af kirketugtens udøvelse. 

Dette forhindrede dog ikke, at han 1738, da magister Mossin ved Nicolai Kirke i København var blevet afsat, blev kaldet til sognepræst der. Han tiltrådte dette embede under meget vanskelige forhold, idet en stor del i sognet holdt med den afsatte præst, og provsten, der indsatte ham, ikke undlod at advare menigheden mod den nye præsts lærdomme. 

Men Brorsons sagtmodighed og kærlige vandel vandt snart hjerterne, ligesom hans husbesøg skaffede ham megen yndest, selv om han med hensyn til begavelse som prædikant stod tilbage for sine to brødre. Tilbud om at ombytte sit embede med en stilling som biskop fristede ham derfor ikke, han foretrak at forblive i sin stilling. 

Da den danske skueplads blev genåbnet ved Frederik V's tronbestigelse, var Brorson blandt de præster, der fra prædikestolen ivrede mod besøg i teatret som noget sjælefordærvende. Af skrifter har han kun udgivet et pietistisk kontroversskrift; men i tillægget til Troens rare Klenodie (udg. 1742) findes tre salmer af ham, deriblandt den bekendte Amen raabe hver en Tunge. Brorson var 4 gange gift og havde talrige efterkommere.

Kilder 

 

Præster fra Danmark
Salmedigtere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Gottlieb Bach

Gottlieb Bach (4. februar 1900 i Øde Førslev – 15. marts 1973 København) var en dansk atlet.

Bach var medlem af Idrætsforening Sparta. Han deltog i OL 1928 i Amsterdam hvor han blev nummer 51 i tiden 3:10:30. Han vandt tre danske mesterskaber på maraton.

Danske mesterskaber 
  1925 maraton 2:48:27
  1927 maraton 2:40:20
  1931 maraton 2:54:24

Danske OL-deltagere i atletik
Atleter fra Sparta Atletik
Maratonløbere fra Danmark
Morten Østergaard Sørensen

Morten Østergaard Sørensen (født 12. oktober 1987 i Herning) er en tidligere dansk ungdomspolitiker, der var næstformand for Venstres Ungdom. En post han tiltrådte d. 20. september 2009.  

Sørensen blev student fra Herning Gymnasium i 2006 og studerede HA ved Aarhus Universitet, Handels- og IngeniørHøjskolen indtil 2015. I 2009 blev han opstillet som byrådskandidat for Venstre i Herning Kommune. Han blev aktiv i Venstres Ungdom i 2003, og var i perioden 2012-2014 landssekretær for Venstres Ungdom. I dag er han klyngeleder i Venstre. 

Politikere fra Venstre
Personer fra Herning
Jacob Binck

Jacob Binck (eller Bink), (c. 1500-1569 i Königsberg), var en tysk maler, kobberstikker og medaillør. Af et af hans stik, hvorpå han
kalder sig Coloniensis, ser man, at han er født i Köln (a. Rh.). 

I de unge dage dyrkede han især kobberstikkerkunsten i tilslutning til Dürer-skolen; på en rejse i Nederlandene stak han bl.a. to portrætter af Christian II. Fra begyndelsen af 1530'erne til ind i 1550'erne virkede han fornemmelig i det danske hofs tjeneste; dog var han 1541-42 i Sverige, hvor han bl.a. udførte et portræt af Gustav Vasa, og 1543-48 havde han orlov for at arbejde i hertug Albrecht's tjeneste i Königsberg (udsmykkede der flere slotssale m. v.). 

I Danmark var Binck "kongelig Kontrafeyer«, malede kongen og dronningens billeder, udførte mange adelsportrætter (heraf nu genkendt Herluf Trolle og Birgitte Gøye, broderen Albert Gøye – 1556, Frederiksborg Museum, Johan Friis – Hesselagergaard, et andet, slet bevaret eksemplar i Frederiksborg Museum, m.fl.); sendtes 1550 af ´kongen til Krempe i Holsten for der at gøre udkast til et fæstningsanlæg, var i Antwerpen for hos Floris at bestille gravmælet over Frederik I, hvis opsætning i Slesvigs domkirke han ledede. 

I sine sidste leveår var Binck igen i preussisk tjeneste. Man kender nu henved 250 stik og raderinger fra Bincks hånd; en del er dog kopier (efter Dürer, Beham'erne m.fl.). Han leverede tegninger for træsnit til Christian III's Bibel (Christian III's portræt, kongevåbnet).

Kilder

Litteratur 
 Otto Norn, Hesselagergaard og Jacob Binck : En Tilskrivning, Arkitektens Forlag, 1961.
 "Nogle efterretninger om kunstmaleren og kobberstikkeren Jacob Binck" i: Nye danske magasin, bd. 1, hefte 11.

Eksterne henvisninger 

Kobberstikkere fra Tyskland
Malere fra Tyskland
Portrætmalere
Hofmalere fra Danmark
Arkitekter fra Tyskland
Renæssancemalere
Renæssancearkitekter
Personer fra Köln
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Salmonsens
École centrale de Lyon

École centrale de Lyon (ECL) er et fransk ingeniør-institut tilknyttet Groupe Centrale og France AEROTECH.

Instituttet blev oprettet i 1857 og har i dag omkring 1200 studerende.

Internationalt samarbejde 
Samarbejdsuniversiteter i Skandinavien:

 Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm (KTH)
 Lunds Tekniska Högskola (LTH)
 Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim (NTNU)
 Tekniska Högskolan i Helsingfors (TKK)

Berømte kandidat 
 Paul-Émile Victor, fransk etnolog, polarforsker og opdagelsesrejsende

Uddannelsesinstitutioner i Frankrig
Tekniske universiteter
Broder Brorson

Broder Brorson (12. september 1692 – 29. august 1778) var en dansk biskop, den mellemste af det bekendte trekløverblad fra Randerup præstegård.

Brorson bar samme navn som faderen. 12 år gammel mistede han denne, men fik snart en omhyggelig stiffader i eftermanden i præsteembedet, Oluf Holbek, der læste med sine stifsønner, til de kunne optages i Ribe Skole. Sammen med sin yngste broder, den senere bekendte salmedigter, dimitteredes han til universitetet 1712, tog attestats 1714 og studerede derpå et år i Kiel. 

Herfra tog han hjem til Randerup og blev huslærer hos biskop Thura i Ribe. Af denne blev han kaldet til rektor i Lemvig 1719. Her virkede han i tre år, til han af Trøjborgs ejer blev kaldet til præst i Mjolden i Ribe Amt, altså i umiddelbar nærhed af sit hjem og sine slægtninger, og derefter sammen med sin broder Hans Adolf, der ved stiffaderens død var bleven dennes eftermand i Randerup, ved påsketid 1722 ordineret af biskop Thura.
 
Begge brødrene blev ligeledes på samme dag indsat i deres embeder af deres farbroder, der var herredets provst. Brorson var ligesom sine brødre en nidkær præst, der ganske levede i sin embedsgerning og besad tillige megen veltalenhed. Da Christian VI 1736 foretog en rejse til hertugdømmerne, havde Bluhme henledet kongens opmærksomhed på Brorson. Han måtte da prædike for kongen på Koldinghus, vandt bifald og var nu udset til at beklæde højere embede. 

Straks efter kongens hjemkomst fra rejsen udnævntes Brorson til stiftsprovst i Ribe; og da biskop Mumme døde i Ålborg 1737, blev han dennes efterfølger. Da han i anledning af bispevielsen opholdt sig i København, prædikede han atter for kongen, der i høj grad blev bevæget ved hans forkyndelse og næsten syntes, det var en skam, at den mand skulle være biskop; "thi saa har ingen Nytte af den Gave" (Mnemosyne IV, 401). Christen Worm, som skulle have bispeviet ham, døde dog netop i de dage. 

Brorson rejste hjem til Ribe og modtog bispevielsen i Ribe af Matthias Anchersen. Brorson var herefter biskop i Ålborg i 41 år og var højt anset for sin dygtighed. Der blev lagt særlig vægt på hans udtalelser ved vanskelige sagers afgørelse. Ved Jubelfesten 1749 tilbød Det Teologiske Fakultet ham doktorgraden, men han frabad sig æren. Først ved næste jubelfest, 1760, disputerede han og modtog graden. Ved Christian VII's salvingsfest 1766 fungerede den gamle biskop og prædikede. 

Året før hans død blev stiftsprovsten, professor Studsgaard, ham adjungeret, men Brorson forrettede dog som oftest selv alle embedsgerninger lige til sin død. Hans hustru, Antonette Margrethe, født Riese, datter af provst Otto Riese fra Agerskov, overlevede ham i to år. De havde talrige børn og børnebørn, blandt andre skolemanden Anders Winding Brorson (1755-1833). Foruden sin doktordisputats har han kun udgivet prædikener. En enkelt salme af ham findes i tillægget til broderens Troens rare Klenodie (udgivet 1742).

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Portræt af Broder Brorson på Det Kongelige Biblioteks Billedbase

Salmedigtere fra Danmark
Forfattere fra Danmark i det 18. århundrede
Biskopper over Aalborg Stift
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Star! Scandinavia

Star! Scandinavia er en TV-kanal dedikeret til underholdning. Kanalen er tilgængelig i det meste af Nordeuropa. Kanalen er formet efter Star! (en canadisk underholdningskanal) og er finansieret af CHUM Limited. Star! Scandinavia's sendeplade er et mixs af flere CHUM Limiteds tv-kanaler som Star! Canada, FashionTelevisionChannel, MuchMoreMusic og andre. Programmerne afbrydes ikke af reklamer som i stedet vises mellem programmene. Kanalens operatør er NonStop Television som også er operatør for Showtime Scandinavia og Silver Scandinavia. Nogle seere vil have Showtime og Star! på samme kanal med Star! om dagen og Showtime om aftenen/natten.

Se også

 Star!
 CHUM Limited

Eksterne henvisning 
 Officiel hjemmeside 

Tv-kanaler fra Sverige
Etableret i 2000
Skinless

Skinless er et amerikansk brutalt dødsmetal-band om blev dannet i 1992 i New York, USA af trommeslager/vokalist Ryan Wade og guitarist Noah Carpenter.

Medlemmer

Nuværende medlemmer 
 Noah Carpenter – Guitar (1992–)
 Jason Keyser – Vokal (2004–)
 Joe Keyser – Bas (1997–)
 Chris Mahar – Trommer (2008–)

Tidligere medlemmer 
 Bob Beaulac – Trommer (1997–2003,2005–2006)
 Sherwood  Webber IV – Vokal, trommer (1992-2004)
 Ryan Wade – Vokal, trommer (1992-1995) vocals (1995–1997) 
 John Longstreth – Trommer (på From Sacrifice to Survival)
 Adam p. Lewis – Bas (1995-1997)
 Mike Levy – Vokal (1992)
 Ted Monsour – Bas og vokal (1991)
 Jeff Vanloan- Bas (1991)
 Dan Bell – Vokal (1992)
 George Torres – Trommer (på Miscreant ep'en)

Diskografi 
 1994: Skinless demo (Demo)
 1994: Swollen Heaps (Demo)
 1997: Common Ground: A Compilation of Upstate NY's Hardest
 1998: Progression Towards Evil 2001: Maledictive Pigs / Skinless
 2001: Foreshadowing Our Demise
 2002: Miscreant (ep)
 2003: From Sacrifice to Survival
 2006: Trample the Weak, Hurdle the Dead
 2007: Regression Towards Evil: 1994-1998

Eksterne henvisninger 
Skinless på MySpace
Relapse Records

Dødsmetalgrupper
Musikgrupper fra USA
Musikgrupper fra 1992
Dying Fetus

Dying Fetus er et dødsmetal-band, som blev dannet i 1991 i Maryland, USA. Gruppen er især kendt for deres politiske holdninger, og et af de dødsmetalbands som følger deres politiske overbevisning. Tidligere sangtekster omhandlede splatter temaer.

De konstante udskiftninger i medlemmer har gjort John Gallagher til det eneste oprindelige medlem. Bandets lyd er karakteriseret ved blast beats, komplekse riffs og hardcore-inspireret breakdowns.

Medlemmer

Nuværende medlemmer 
 John Gallagher – Vokal, guitar (1991 – )
 Sean Beasley – Vokal, bas (2001 – )
 Trey Williams – Trommer (2007 – )

Tidligere medlemmer 
 Nick Speleos – Guitar/vokal
 Brian Latta – Guitar
 Rob Belton – Trommer
 Jason Netherton – Bas/vokal
 Kevin Talley – Trommer
 "Sparky" Voyles – Guitar
 Eric Sayenga – Trommer
 John Longstreth – Trommer (kun på turné)
 Derek Boyer – Bas (kun på turné)
 Vince Matthews – Vokal
 Duane Timlin – Trommer
 Mike Kimball – Guitar

Diskografi

Studiealbummer 
 1996: Purification through Violence, Pulverizer Records
 1998: Killing on Adrenaline, Morbid Records
 2000: Destroy the Opposition, Relapse Records
 2003: Stop at Nothing, Relapse Records
 2007: War of Attrition, Relapse Records
 2009: Descend into Depravity, Relapse Records
 2012: Reign Supreme, Relapse Records

Opsamlingsalbum 
 1995: Infatuation with Malevolence, Wild Rags Records

Ep'er 
 1999: Grotesque Impalement, Blunt Force
 2001: Deep Red / Dying Fetus (Delt med Deep Red), Relapse Singles Series

Demoer 
 1993: Bathe in Entrails
 1994: Infatuation with Malevolence

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 Officielle hjemmeside 
 Dying Fetus  på Myspace

Dødsmetalgrupper
Musikgrupper fra USA
Musikgrupper fra 1991
DJ Kool Herc

Clive Campbell (født 16. april 1955) er også kendt som Kool Herc, DJ Kool Herc og Kool DJ Herc, er en jamaicansk-født DJ som er tilskrevet at have startet hip hop musikken, i Bronx, New York City. Han spillede "hard" funk plader som James Brown og var et alternativ til både den hårde bande kultur og den populære discomusik i 1970'erne. I 1972, som en reaktion over for dem som dansede til hans DJ musik, begyndte Campbell at isolere den instrumentale del af musikken og udvide denne til længere instrumentale pauser "breaks" i musikken. I disse breaks mixede hans så sine egne instrumentale mix ind og forlængede dermed perioden hvor der kunne danses til den meget rytmiske del af musikken.

DJ Herc flyttede til Brooklyn da han var 12 år gammel, startede han en uformel performancekarriere, der hurtigt kunne gøre ham til en af de mest populære DJ's i New York City. Musikken, han skabte, var et af de vigtigste elementer i hiphop, så danserne kunne vise deres dans i et længere mellemrum og lægge et grundlaget for en betydelig dansekultur.

Eksterne henvisninger 

Musikere fra USA
Dj's fra USA
Sagamibugten

Sagamibugten (相模湾, Sagami-wan) ligger syd for Kanagawa-præfekturet på Honshū i det centrale Japan. Den afgrænses af Miurahalvøen, Kanagawa, mod øst, Izuhalvøen, i Shizuoka prefekturet, mod vest og Shonan kysten mod nord mens øen Oshima udgør den sydlige grænse af bugten. Den ligger ca. 40 km sydvest for hovedstaden Tokyo. De større byer ved bugten er Odawara, Chigasaki, Fujisawa, Hiratsuka, Ito og Kamakura.

Historie 
Epicenteret for det store Kantou jordskælv i 1923 lå dybt under Izu Ōshima øen i Sagamibugten. Det ødelagde Tokyo, havnebyen Yokohama, de omkringliggende prefekturer Chiba, Kanagawa og Shizuoka og forårsagede omfattende ødelæggelse i hele Kantō regionen. Det lavvandede område i den nordlige del af bugten og tunneleffekten af bølgeenergien fra tsunamier og tyfoner har bidraget til at visse dele af Shonan kysten har lidt betydelige skader, herunder ødelæggelsen af Kotokuin tempelet (高徳院　こうとくいん) der huser den Store Buddha, eller Daibutsu (大仏　だいぶつ) under den store tsunami i 1498. 

Japans formelle kapitulation i 2. Verdenskrig foregik på USS Missouri i Sagamibugten den 2. september 1945.

Naturlige omgiver 
En afm af den varme Kuroshio (Sorte strøm) opvarmer bugten hvorved den kam rumme havorganismer, som typisk findes længere mod syd, og afstedkommer et mildt klima i området omkring bugten. De største dybder i bugten er omkring 1.500 meter.

Organismer fra subarktiske regioner føres også ind i bugten via Oyashio strømmen, hvilket medfører en meget stor [biodiversitet].
Bugten er et vigtigt sted for forskning ved Universitet i Tokyo og Japan Agency for Marine-Earth Science and Technology (JAMSTEC).

I 2004 viste prøver fra bugten sig at indeholder radioaktiv forurening fra atomprøvesprængningerne på Bikini-atollen, som foregik mellem 1946 og 1958.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Hammer, Joshua. (2006). Yokohama Burning: The Deadly 1923 Earthquake and Fire that Helped Forge the Path to World War II. New York: Simon & Schuster. ;  (indb.)
Kamio, Kenji & Willson, Heather, An English Guide to Kamakura's Temples and Shrines,Ryokufu Shuppan, Tokyo, 2008 (paperback). 

Bugter i Japan