kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Liverpool-Manchester Jernbane

Liverpool-Manchester Jernbane i det nordvestlige England er verdens første dobbeltsporede jernbane og samtidig verdens næstældste offentlige jernbane for passagerer.

Strækningen 
Banen blev åbent for passagerertrafik i 1830. Banestrækningen var på 56 km (35 miles), og den forbandt den store byer Liverpool og Manchester. Dermed kan jernbanen betragtes verdens første Inter-City strækning.

I nutiden er der tre jernbaner mellem Liverpool og Manchester. Den nordlige rute går over Kirkby og Wigan. Den sydlige rute går over Warrington. Den midterste rute følger stort set den oprindelige linjeføring fra 1830. Midterruten går gennem Earlestown og Newton-le-Willows.

Fast køreplan 
I modsætning til Stockton-Darlington Jernbane fra 1825, så havde Liverpool-Manchester Jernbane en fast køreplan fra starten, og alle togene blev oprindeligt trukket af damplokomotiver.

Etableret i 1830
Jernbanestrækninger i Storbritannien
Manchester Jernbane
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Manchester
Armenske danse

Armenske danse er et værk for harmoniorkester skrevet af Alfred Reed (1921–2005). Det er en suite i fire satser, af hvilke Armenske danse (Del I) indeholder første sats, og Armenske danse (Del II) indeholder de resterende tre. Hver del består af et antal armenske folkesange samlet af Komitas Vardapet (1869–1935), en armensk etnomusikolog.

Del I 

Armenske danse (Del I) blev færdiggjort i sommeren 1972 og først opført af University of Illinois Symphonic Band den 10. january 1973. Stykket er dedikeret til Dr. Harry Begian, orkestrets dirigent. Værket er inddelt i fem særskilte sektioner:
 Tzirani Tzar (Abrikostræet) (takt. 1–29), som åbner stykket, begynder med en kort messingfanfare og løb hos træblæserne. Denne sentimentale sang består af tre relaterede melodier.
 Gakavi Yerk (Agerhønens Sang) (takt 30–68), en oprindelig komposition af Vardapet, har en enkel melodi, som først fremsættes i træblæserne og derefter gentages af messing. Dens simple, delikate melodi var bestemt til at skulle fremføres af børnekor og er symbolsk for den fugls små skridt.
 Hoy, Nazan Eem (Hoy, Min Nazan) (takt 69–185) er en livlig dans, mest i taktarten 5/8. I denne sang synger en ung mand en hyldest til hans elskede, kaldet Nazan.
 Alagyaz (takt 186–223), en folkesang navngivet efter et bjerg i Armenien, er en bred og majestætisk sang; den tjener som kontrast til de hurtige, fremadstræbende sange, der kommer hhv. før og efter denne.
 Gna, Gna (Go, Go) (takt 224–422) er en indtagende og morsom sang i 2/4; den opbygges i styrke og tempo ind til den spændende konklusion af stykket.

Kilder 
 Programnote af Alfred Reed, fra noderne til Armenske danse (Del I) og Del II
 Historisk note af Dr. Violet Vagramian, Florida International University, fra noderne til Armenske danse (Del I) og Del II

Musik fra Armenien
Værker af Alfred Reed
Værker for harmoniorkester
Suiter
Danse
Kompositioner
Friedrich Rückert

Friedrich Rückert (født 16. maj 1788, død 31. januar 1866) var en tysk digter, oversætter og professor i orientalske sprog. Han har lagt navn til litteraturprisen Friedrich-Rückert-Preis, grundlagt 1963.

Sprogvidenskabsfolk fra Tyskland
Digtere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Orientalister fra Tyskland
Medlemmer af Bayerische Akademie der Wissenschaften
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Ansatte ved Erlangens Universitet
Ludvigkanalen

Ludvigkanalen, også kendt som Ludwig-Donau-Main-Kanalen (eller lokalt som Alter Kanal (gamle kanal)) var en 172,4 kilometer lang vandvej mellem floderne Donau ved Kelheim og Main ved Bamberg.

Forbindelse mellem Nordsøen og Sortehavet 

Kanalen blev bygget mellem 1836 og 1846. 

Formålet med at bygge kanalen var at skabe en farbar forbindelse mellem Nordsøen nær Rotterdam og Sortehavet ved Constanța. Kanalen forbandt Rhinens afvandingsområde i nord med Donaus i syd. 

Kanalen krydser Det europæiske vandskel mellem Atlanterhavet og Middelhavet (med deres respektive bihave). Derfor var det nødvendigt at bygge omkring 100 sluser for at klare højdeforskellen på cirka 260 meter.

Konkurrence med jernbanerne 
Kanalen var et yndlingsprojekt for Ludwig 1. af Bayern, og den blev opkaldt efter kongen. Desværre blev kanalens økonomi hurtigt dårlig. Kanalen var relativt smal. Der var mange sluser, og desuden var der mangel på vand i de øverste afsnit. Dette gjorde, at kanalen hurtigt kom i hård konkurrence med jernbanerne.

Ny kanal i 1992 
Den gamle kanal blev nedlagt i 1950. I 1960 gik man i gang med at bygge Main-Donau-Kanalen (eller Europakanalen). Den nye kanal blev indviet i 1992.

Eksterne kilder og henvisninger

Kanaler i Tyskland
Bayern
Etableret i 1846
Ophørt i 1950
Robert Madsen (kemiker)

Robert Madsen (født 14. oktober 1965) er en dansk kemiker og professor i organisk kemi ved Institut for Kemi på Danmarks Tekniske Universitet., hvor han især arbejder organisk syntese, metal-organisk kemi og kulhydratkemi og har lavet pionerarbejde

Robert Madsen blev uddannet civilingeniør i kemi fra DTU i 1989, og blev samme år bachelor i økonomi fra Copenhagen Business School. I 1992 blev han Ph.d i organisk kemi på DTU under professor Inge Lundt. Herefter arbejdede han som postdoc på både Duke University under Bertram Fraser-Reid og på Stanford University under Barry Trost, hvorefter han vendte tilbage Danmark og blev ansat på DTU først som lektor og fra 2003 som professor.

Som forsker har han modtaget både en pris fra Reinholdt W. Jorck og Hustrus Fond (1991) og Torkil Holms Forskningspris (2002). Han har også modtaget Ole Rømer Stipendium fra 1996-2000 til sit forskningsarbejde inden for fremstilling af kulhydrater vha. metal-katalysatorer.

Referencer 

Kemikere fra Danmark
Professorer fra Danmarks Tekniske Universitet
Alumni fra Danmarks Tekniske Universitet
Halnefjorden

Halnefjorden er en sø som ligger på Hardangervidda i øvre del af Numedalsvassdraget i kommunerne Hol og Nore og Uvdal i Viken samt Eidfjord kommune i Vestland.

Søen får hovedsagelig sit vand vestfra gennem Skulevikåna, Skaupa og Sevra, og den er opdæmmet 4 meter med en dæmning ved udløbet til Sleipa i sydøst. Regulanten er pålagt at udsætte 11.000 ørreder årligt som kompensation for reguleringen. Der er også en meget stor bestand af elritse som er en konkurrent for ørreden.

I nordenden af søen ligger Halne fjellstue ved Riksvei 7. Der går en bådrute om sommeren mellem Halne brygge i nord og Skaupa i syd.

Eksterne kilder og henvisninger 

Søer i Viken
Søer i Vestland
Hol
Nore og Uvdal
Eidfjord
Julius Brink

Julius Brink (født 6. juli 1982) er en tysk tidligere beachvolleyspiller. Han havde stor succes i årene omkring 2010 og har vundet både EM-, VM- og OL-guld.

Brinks første store internationale mesterskabsmedalje kom i 2005, da han sammen med Kjell Schneider vandt VM-bronze. Fra året efter kom han til at spille med Christoph Dieckmann, og de blev europamestre samme år. Parret var med ved OL 2008, men ikke nåede videre fra indledende runde.

Fra 2009 blev han makker med Jonas Reckermann, og de to nåede i ni ud af ti turneringer mindst til semifinalen det første år. De blev således også verdensmestre dette år og vandt yderligere et par Grand Slam-turneringer. I en periode dette år vandt de 25 matcher i træk, hvilket var rekord på World Tour i beachvolley. I 2011 vandt Brink og Reckermann VM-bronze, og både i 2011 og 2012 blev de europamestre. 

Brink og Reckermann repræsenterede Tyskland ved OL 2012 i London, og de var sammen med de regerende verdensmestre, brasilianerne Alison Cerutti og Emanuel Rego blandt de største favoritter. De to tyskere vandt da også deres pulje i kvalifikationsrunden, hvorpå de i første runde besejrede et lettisk par, i kvartfinalen et andet brasiliansk par og i semifinalen vandt de over et hollandsk par. Finalen kom til at stå mod Alison og Emanuel, og her vandt tyskerne 23-21, 16-21, 16-14 og var dermed guldvindere, mens brasilianerne vandt sølv og letterne Mārtiņš Pļaviņš og Jānis Šmēdiņš fik bronze.

Han deltog i enkelte turneringer i 2013 og 2014, men først blev Reckermann skadet og opgav sin karriere, og senere blev Brink også plaget af en lårskade, som tvang ham til at indstille sin karriere i maj 2014.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Sportsfolk fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2008
Olympiske mestre fra Tyskland
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Beachvolleyspillere
Peter Kretschmer

Peter Kretschmer (født 15. februar 1992) er en tysk kanoroer.

Kretschmers første store internationale resultat var en VM-bronzemedalje i toerkano på 500 m i 2011 sammen med Kurt Kuschela. De vandt også EM-sølv på 1.000 m i 2012. Samme år repræsenterede duoen Tyskland ved OL i London, hvor de i toerkano på 1.000 m med sejr i indledende heat kvalificerede sig direkte til finalen. Her lagde den aserbajdsjanske båd sig i spidsen først i løbet, men Kretschmer og Kuschela fulgte godt med. Da aserbajdsjanerne ikke kunne holde tempoet til sidst i løbet, skød tyskerne frem og sikrede sig guldet foran de hviderussiske brødre Andrej og Aljaksandr Bahdanovitj på andenpladsen og russerne Aleksej Korovasjkov og Ilja Pervukhin, der fik bronze.

I 2013 blev han verdensmester i firerkano på 1.000 m sammen med blandt andet Kuschela. I 2015 vandt han bronze i toerkano ved de Europæiske Lege sammen med Michael Müller på 1.000 m. Ved VM 2017 vandt han guld i toerkano på 1.000 m sammen med Yul Oeltze, en bedrift de gentog året efter. Sammen med Oeltze blev han også europamester i samme disciplin i både 2017 og 2018.

Peter Kretschmer er uddannet inden for politiet og er politimester.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kanoroere fra Tyskland
Olympiske mestre fra Tyskland
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Kurt Kuschela

Kurt Kuschela (født 30. september 1988) er en tysk tidligere kanoroer. 

Kuschelas første store internationale resultat var en VM-bronzemedalje i toerkano på 500 m i 2011 sammen med Peter Kretschmer. De vandt også EM-sølv på 1.000 m i 2012. Samme år repræsenterede duoen Tyskland ved OL i London, hvor de i toerkano på 1.000 m med sejr i indledende heat kvalificerede sig direkte til finalen. Her lagde den aserbajdsjanske båd sig i spidsen først i løbet, men Kretschmer og Kuschela fulgte godt med. Da aserbajdsjanerne ikke kunne holde tempoet til sidst i løbet, skød tyskerne frem og sikrede sig guldet foran de hviderussiske brødre Andrej og Aljaksandr Bahdanovitj på andenpladsen og russerne Aleksej Korovasjkov og Ilja Pervukhin, der fik bronze.

I 2013 blev han verdensmester i firerkano på 1.000 m sammen med blandt andet Kretschmer. Han indstillede sin elitekarriere i 2015 for at koncentrere sig om en karriere inden for brandvæsenet.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kanoroere fra Tyskland
Olympiske mestre fra Tyskland
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Mistivoj

Mistivoj (død ca. 990) var konge over obotritterne, en vendisk stamme i det nuværende vestlige Mecklenburg, der var selvstændig og hedensk indtil 1166, da den blev kristnet af Henrik Løve.

Hans navn består af delene mści (polsk for "hævn")  og woj, beslægtet med wojna (krig), wojownik (kriger) eller wuj (onkel). Han efterfulgte sin far Nakon, der i 960’erne sad ved magten i Mecklenburg. 

Hans kristne døbenavn var Billung – måske var han opkaldt efter markgreve Hermann Billung  (død 27. marts 973 i Quedlinburg), som kan have været hans gudfar. Med biskop Wago af Stargards søster havde han sønnen Missizla, samt datteren Hodica, som var abbedisse i et nonnekloster i Mecklenburg, men senere blev hentet ud af klostret og bortgiftet til prins Bolesław 1. af Polen.

Mistivoj deltog i slaver-opstanden i 983, hvor lutizernes forbund af slaviske stammer ødelagde og plyndrede bispesæderne Havelberg og Brandenburg og nedbrændte Hamburg. Kejseren og markgreverne kunne intet stille op, da obodriterne hævdede sig ved hjælp af alliancer med frankernes rige og med Danmark. 

På den ene Sønder Vissing-sten står der: Tufa (Tove), Mistivis datter, Harald den Godes, Gorms søns kone, lod gøre kumbl efter sin mor. Den her omtalte Harald, der ellers kendes som Harald Blåtand, ser dermed ud til at have været gift med en Tove, der opgav at være datter af Mistivoj.

Noter 

Konger
Personer i Europas historie
Sebastian Brendel

Sebastian Brendel (født 12. marts 1988) er en tysk kanoroer, som har specialiseret sig i sprint. Han har deltaget i tre olympiske lege og vundet en række VM-, EM- og OL-medaljer.

I begyndelsen af sin karriere roede han firerkano, og han var med til at vinde VM- og EM-sølv på 500 m-distancen i 2007. Snart skiftede han dog til enerkano, og han vandt sine første VM medaljer i denne båd i 2008 med sølv på 500 m samt bronze på 1000 m. Han har i alt vundet mere end fyrre VM- og EM-medaljer pr. 2019.

Han repræsenterede Tyskland ved OL 2012 i London, hvor han deltog  i C-1 200 meter og 1000 meter. På 1000 m havde han ikke problemer med at komme i semifinalen, og denne vandt han. I finalen gik han tidligt i spidsen sammen med franskmanden Mathieu Goubel, hvorpå uzbekeren Vadim Menkov kom med i førergruppen, mens Goubel faldt tilbage. Mod slutningen af løbet faldt også Menkov tilbage, mens Brendel holdt spidsen helt til mål og sejrede med næsten et sekunds forspring til spanieren David Cal, mens canadieren Mark Oldershaw fik bronze. På 200 m blev han samlet nummer 15.

Ved OL 2016 i Rio de Janeiro stillede Brendel op i C1 og C2 på 1000 m. I C1 vandt han sit indledende heat og kvalificerede sig dermed direkte i A-finalen. Denne blev primært en kamp mellem Brendel og brasilianeren Isaquias Queiroz, men brasilianeren kunne ikke følge med i længden, og Brendel genvandt sit olympiske mesterskab i sikker stil. Queiroz vandt sølv og russeren Ilja Sjtokalov fik bronze. I C2 roede han sammen med Jan Verdrey, og også her vandt Brendel sit indledende heat og gik direkte i finalen. Her førte brasilianerne Queiroz og Erion Silva det meste af vejen, men på opløbsstrækningen skød Brendel og Verdrey forbi og sikrede Brendel sit tredje OL-guld. Brasilianerne vandt sølv og ukrainerne Dmytro Jantjuk og Taras Mysjtsjuk bronze.

Ved OL 2020 i Tokyo (afholdt 2021) var Brendel ikke i bedste form. Men med sin erfaring var han fortsat regnet blandt favoritterne i C1 1000 m. Han kunne dog ikke følge med de bedste og endte på en tiendeplads. Han stillede også op i C2 på samme distance, denne gang sammen med Tim Hecker. Parret sikrede sig bronze, mens cubanerne Serguey Torres og Fernando Jorge vandt guld foran kineserne Liu Hao og Zheng Pengfei.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Sebastian Brendels hjemmeside 
 

Kanoroere fra Tyskland
Olympiske mestre fra Tyskland
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2016
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2020
Olympiske bronzemedaljevindere fra Tyskland
St. Helens (Merseyside)

St. Helens (eller The Metropolitan Borough of St Helens) er by og en storbykommune, der ligger i Merseyside i det nordvestlige England.

Områder i kommunen 
Kommunen blev oprettet i 1974. St. Helens er den største by. De øvrige større bebyggelser hedder Newton-le-Willows, Earlestown, Haydock, Rainhill, Eccleston, Clock Face, Billinge og Rainford.

Indbyggertal 
Kommunen havde 175.400 indbyggere i 2011, heraf boede flertallet (lidt over 100.000) i byen St. Helens.

Etableret i 1974
Metropolitan boroughs i Nordvestengland
Byer i England
Merseyside
Rakvere Borg

Rakvere Borg eller Rakvere Ordensborg (, , Burg Wierland eller Burg Wesenberg) er en betydelig borgruin i byen Rakvere i det nordlige Estland.

Historie 
På borgbakken, et grundmorænehøjdedrag, lå der i forhistorisk tid en borg ved navn Tarvanpe. 

Den vellykkede tyske ekspansion mod øst fik den danske konge Valdemar Sejr til at gennemføre et krigsfelttog. I 1219 landede de danske styrker på de estiske kyster og tilkæmpede sig lidt efter lidt det nordøstlige Livland. Indtil midten af det 13. århundrede opførte danskerne de første stenbygninger på borgbakken. De var opført som et kastel og var omgivet af udstrakte palisader i træ. I 1267 blev borgen omtalt første gang som Rakovor i russiske kilder. I 1268 fandt Slaget ved Wesenberg sted i nærheden, hvor de samlede styrker fra Novgorod og Pskov slog danskerne og Sværdbroderordenen. Dette førte til at taberne i cirka 30 år indstillede sine ekspansionsforsøg mod øst.

I 1346 solgte Danmark sit livlandske herskabsområde til Den Tyske Orden. Umiddelbart derefter begyndte ordenen at udbygge borgen til at fungere som hovedsæde for en foged. Det af danskerne opførte kastel blev ombygget til et konventhus med et væsentligt større grundareal. Dertil blev de forhåndenværende bygninger benyttet i vid udstrækning. På borgens sydside opstod smalle trappetårn på hvert sit hjørne. Den sydlige forborg opstod også i denne periode. I begyndelsen af det 16. århundrede opførtes det runde tårn.

Under livlandske krig (1558–81) var borgen besat af russerne, der opførte den irregulære ringmur. Efter store beskadigelser i det 16. og 17. århundrede blev borgen opgivet. Efter Store Nordiske Krig (1700–1721) benyttede Rakveres indbyggere borgen som stenbrud for at genopbygge deres ødelagte by.

Weblinks 

Estlands historie
Borge i Estland
Borgruiner
Britta Heidemann

Britta Heidemann (født 22. december 1982 i Köln) er en tysk tidligere fægter, som konkurrerede i kårde. Hun deltog i tre olympiske lege og vandt medaljer i dem alle.

Fægtekarriere 
Heidemann brød igennem på den internationale scene i 2002, da hun som blot nittenårig vandt bronze ved VM. Det fulgte hun op med en række World Cup-podieplaceringer i 2003 og 2004, og hun var med til OL 2004 i Athen, både individuelt og som del af det tyske kårdehold. Individuelt blev hun nummer ti, og sammen med Claudia Bokel og Imke Duplitzer vandt hun kvartfinalen over Grækenland 33-32 og semifinalen over Frankrig med samme cifre, inden de i finalen mod Rusland tabte 28-34 og dermed fik sølv. 

Hendes næste topresultat kom, da hun blev verdensmester i 2007, og ved OL 2008 i Beijing lå hun øverst på verdensmesterskabet og var derfor en af favoritterne til titlen. Hun vandt i anden runde over en sydSkoreaner og i kvartfinalen over en svensker, hvorpå hun i semifinalen besejrede Li Na fra Kina med 15-13. I finalen mødte hun rumænske Ana Maria Brânză, som hun besejrede 15-11 og dermed sikrede sig guldet foran Brânză, mens ungarske Ildikó Mincza-Nébald fik bronze.

I 2009 vandt hun det individuelle EM, og i 2011 vandt hun EM-sølv. Ved OL 2012 i London var hun igen blandt favoritterne og klarede sig også gennem til semifinalen med blandt andet sejr over Li Na. I semifinalen besejrede hun sydkoreaneren Sin A-Ram med 6-5, inden hun i finalen tabte til ukraineren Jana Sjemjakina med 8-9 og dermed fik sølv; Sun Yujie fra Kina vandt bronze. Hun stillede også op i holdkonkurrencen, hvor Tyskland blev nummer seks.

Heidemann vandt VM-bronze i 2013 og VM-sølv i 2014. Det lykkedes hende ikke at kvalificere sig til OL 2016, og hun indstillede den aktive karriere i 2018.

Anden karriere 
Britta Heidemann har en diplomuddannelse i Kina-studier og taler flydende kinesisk. Hun har fungeret som tolk i flere situationer, blandt andet live på kinesisk tv. Hun har siden 2016 siddet i IOC som repræsentant for atleterne, og hun er medlem af den tyske olympiske komité.

Privat 
Hun vakte stor opmærksomhed ved i 2004 at posere nøgen på forsiden af den tyske udgave af Playboy.

I 2017 blev hun medlem af bestyrelsen for fodboldklubben 1. FC Köln, og hun er involveret i flere velgørende organisationer.

Heidemann dannede i en periode par med kunstflyveren Matthias Dolderer og fik en søn med ham. I efteråret 2021 gik parret fra hinanden igen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Britta Heidemanns hjemmeside

Fægtere fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2004
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2008
Medaljevindere ved sommer-OL 2004
Medaljevindere ved sommer-OL 2008
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Olympiske mestre fra Tyskland
Olympiske sølvmedaljevindere fra Tyskland
Max Hoff

Max Hoff (født 12. september 1982) er en tysk tidligere kajakroer, som har deltaget i fire olympiske lege og har vundet talrige VM-, EM- og OL-medaljer. Han har især dyrket sprint- og whitewater-discipliner.

I begyndelsen af sin karriere konkurrerede Hoff især i whitewater og var med til VM i dette i 2006, hvor han vandt guld i K1-sprint, sølv i klassisk K1 og bronze i holdkonkurrencen. Året efter var han med til EM i whitewater, og her vandt han sølv i klassisk K1, sølv i klassisk K1 (hold) samt guld i sprintholdkonkurrencen.

Herefter gik han over til sprint-disciplinen, og han deltog første gang ved EM 2008 i denne disciplin, hvor han vandt bronze i K1 på 1000 m. Senere samme år var han med til OL i Beijing, hvor han blev nummer fem i samme disciplin. Året efter vandt både EM- og VM-guld i K1 på 1000 m, og herefter vandt han i alt 21 EM-medaljer, heraf 11 af guld, samt tolv VM-medaljer, de syv af guld. Endvidere vandt han fire medaljer ved de Europæiske Lege. Han roede primært enerkajak, men i flere tilfælde også toer og firer. 

Ved OL 2012 i London stillede han op i både K1 og K4, begge på 1000 m. I K1 blev han nummer to i sit indledende heat og vandt derpå sin semifinale, inden han i finalen måtte nøjes med en bronzemedalje efter norske Eirik Verås Larsen, der vandt guld, og canadieren Adam Van Koeverden. I K4 blev det til en fjerdeplads for den tyske kajak.

Ved næste OL, i 2016 i Rio de Janeiro, deltog han i de samme to discipliner, og her blev Hoff nummer syv i K1. I K4 roede han sammen med Max Rendschmidt, Tom Liebscher og Marcus Gross, og med sikker sejr i det indledende heat gik de direkte i finalen, hvor de sejrede med næsten tre sekunders forspring til slovakkerne på andenpladsen, der akkurat sikrede sig sølvet foran tjekkerne.

Han deltog en sidste gang ved OL i 2021 i Tokyo, hvor han stillede op i K2 sammen med Jacob Schopf, hvor duoen var regerende verdensmestre. Tyskerne blev overraskende besejret i indledende heat af de to unge australiere, Jean van der Westhuyzen og Tom Green. Disse to par vandt hver deres semifinale, og skønt tyskerne pressede på i finalen, gentog australierne deres sejr fra indledende heat og blev overraskende olympiske mestre, mens tyskerne sikrede sig sølvet foran tjekkerne Josef Dostál og Radek Šlouf.

Hoff indstillede sin karriere efter OL i Tokyo.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Max Hoffs hjemmeside
 

Kanoroere fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2008
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2016
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2020
Olympiske mestre fra Tyskland 
Olympiske sølvmedaljevindere fra Tyskland 
Olympiske bronzemedaljevindere fra Tyskland 
Medaljevindere ved sommer-OL 2016
Medaljevindere ved sommer-OL 2020
Kano og kajak under sommer-OL 2012 – C-1 1000 meter mænd

Mændenes C-1 1000 meter under Sommer-OL 2012 fandt sted den 6. og 8. august 2012 på Eton Dorney.

Resultater

Heats

Heat 1

Heat 2

Heat 3

Semifinaler

Semifinale 1

Semifinale 2

Finaler

Finale B

Finale A 

Kano og kajak under sommer-OL 2012
Yepha

Jeppe Bruun Wahlstrøm (født 8. marts 1983), bedre kendt under sit kunstnernavn Yepha, er en dansk sanger og rapper. 

Han er bedst kendt som værende en del af duoen UFO Yepha, men efter bruddet rapper han nu solo. Han har siden 2014 studeret skuespil og medvirker i forskellige produktioner.

Diskografi

Albums 

 Højere Hurtigere Dybere Bredere (2014)

Singler 

Gæsteoptrædener

 Natasja - "Gør det" (feat. Yepha) (2007)
 Alexander Brown & Morten Hampenberg - "Skub til taget" (feat. Yepha) (2009)
 Alexander Brown & Morten Hampenberg - "Det stikker helt af" (feat. Yepha) (2011)
 Alexander Brown & Morten Hampenberg - "Klovn" (feat. Yepha & Casper Christensen) (2011)
 DJ Static - "Læg dig ned" (feat. Yepha & Kaka) (2012)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Musikere fra Danmark
Rappere fra Danmark
Personer fra Svendborg
Boknasundbroen

Boknasundbroen eller Boknasundbrua er en 385 meter lang cantileverbro på Europavej E39. Broen krydser Boknasundet mellem øerne Vestre Bokn og Austre Bokn. Den blev åbnet i 1991.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Structurae: Boknasund Bridge

Cantileverbroer
Broer i Norge
Bokn