Lev Vygotskij

Lev Semojnovitj Vygotskij (, , den engelske transliteration: Lev Semyonovich Vygotsky ses også anvendt i Danmark; født 5. november 1896 i Orsja, Det Russiske Kejserrige, død 11. juni 1934 i Moskva, Sovjetunionen) var en sovjetisk psykolog som også i dag har stor betydning for udviklingspsykologi og pædagogik.



Vygotskij var en af de første psykologer som lagde vægt på mennesket som kulturvæsen. Han er særlig kendt for begrebet "Zonen for nærmeste udvikling", som i vore dage har fået en fornyet interesse under navnet stilladsering (en: "scaffolding", Jerome Bruner). Det er en balancegang mellem det barnet selv lærer og det barnet lærer med assistance fra mennesker i omverdenen.

Vygotskij var optaget af at højere mentale funktioner skabes på baggrund af kulturens samspil med de naturlige funktioner vi er født med.

Lev Vygotskij kan kategoriseres som en socialkonstruktivist, men nogle vil mene at hans forsøg på at skabe psykologi på historisk dialektisk materialisme er mere end begrebet socialkonstruktivisme rummer. En del socialkonstruktivister mener at vi erkender verden subjektivt, mens realisme i filosofisk forstand betyder, at vi erkender verden som den er. Vygotskijs tankegang er tættere på realismen end på subjektivismen som findes i socialkonstruktivismen. I det slægtskab, der trods alt findes mellem Vygotskij og socialkonstruktivister, er der en enighed om følgende: Mennesket har ikke en givet essens, et særligt medfødt indre. Tværtimod udvikler mennesket sig, og sit indre, i forhold til den kultur det lever og udvikler sig i. 

Han var optaget af at læringen sker i et socialt samspil, en interaktion mellem individet og kulturen hhv. naturen. Eller med andre ord: ontogenese, sociogenese og fylogenese.

Han var sammen med Aleksej Leontjev og Aleksandr Lurija grundlægger af den kulturhistoriske skole, en marxistisk inspireret form for historisk dialektisk materialisme. Denne skole har igen fået betydning navnlig i USA, hvor Vygotskijs tanker oplever øget tilslutning blandt akademisk psykologer såsom udviklingspsykologen Michael Cole, æresdoktor ved Københavns universitet og den finske professor, Yrjo Engeström, der er æresdoktor ved Coles universitet i San Diego. Man kan sige at den kulturhistoriske skole er blevet revitaliseret i en knap så bastant marxistisk udgave, det omtales lidt spøgefuldt som "Marx-light". Meningen er at man stadig tænker dialektisk og kulturhistorisk men har forladt en firkantet sovjettro retorik og tankegang.

Tidstavle 
 1896 – Han er født i Orsja, men som et-årig flyttede han med sine forældre til Homel, studerede jura, historie, underviste som skolelærer (voksne, børn, personer med handicap og døve med videre), og blev derigennem interesseret i psykologi, som han dog ikke fandt tilstrækkeligt. Derfor startede han den kulturhistoriske skole, der for ham at se skulle danne grundlaget for alle former for psykologisk teori og praksis. 

 Han er ved siden af studierne af psykologi interesseret i kunst, teater og andre former for kreativ udfoldelse. I 1915 skriver han om ”Hamlet” (omskrives 1925), og han skriver bogen Kunstens Psykologi.

 Efter 1918 arbejder han med forældreløse børn – efter krigen – og han finder ud af at psykologi ikke er godt nok til at afhjælpe problemer i det virkelige liv, pga. fornægtelse af bevidstheden på den ene side, pga. fornægtelse af sociale faktorer på den anden.

 1923 udnævnes han til bedste ”lærer” i sit amt, og dette understreger det særlige ved denne psykolog, nemlig at han være både teoretiker og praktiker.

 1924 deltager han i en neuropsykologisk kongres i Leningrad (Han er ikke psykolog! Men bliver efterfølgende udnævnt til doktor).

 I 1926 skriver han bogen om pædagogisk psykologi, den eneste bog der blev publiceret i hans livstid.

 1934 skriver han Tænkning og Sprog, som udkommer året efter hans død. Vygotskij døde af tuberkulose.

 I 1936 kom Vygotskijs skrifter på Stalins sorte liste, der betød at ingen i Sovjetunionen læste hans teori, dog prøvede Lurija og Leontjev at videreudvikle nogle af hans tanker, uden at citere ham (for en periode).

 Omkring 1954 fik Lurija og Leontjev udenlandske, ikke russiske, forlæggere, bl.a. med hjælp af Jean Piaget, til at interessere sig for en oversættelse af hans værker til fransk og engelsk. Denne internationale interesse førte til at Sovjetunionen i 1956 igen tillod at Vygotskijs skrifter kunne offentliggøres i USSR.

 I 1978 blev den betydningsfulde oversættelser til engelsk af Mind in Society for alvor kendt. Oversættelsen førte til en stor og stadig voksende interesse i de engelsktalende lande, hvorimod Danmark allerede omkring 1968 begyndte at læse Vygotskij på tysk, der bl.a. resulterede i virksomhedsteorien (en videreudvikling af Vygotskij og især Leontjevs teori).

 I vores tid er der en fornyet interesse i Vygotskij og hans teori, især lærer- og pædagogkredse ser stor nytte af at anvende nogle af hans principper, delvis forårsaget af at nyere anskuelser såsom socialkonstruktivisme, social konstruktionisme og systemisk teori "låner" begreber og erkendelser fra Vygotskij.

Citater af Vygotskij 
 Enhver højere psykisk funktion i barnets udvikling fremtræder på scenen to gange, først som kollektiv og social aktivitet, det vil sige som interpsykisk funktion, og anden gang som individuel aktivitet, som barnets indre middel til tænkning, som intrapsykisk funktion. (Vygotsky, 2004, s. 280).
 Det, som barnet i dag gør ved hjælp af en voksen, kan det i morgen gøre på egen hånd (ibid. S. 278).
 Kun den oplæring, der foregriber udviklingen, er god (ibid. S. 279). 
 Derfor er den dårligste pædagogiske metode den, der går ud på at gøre eleven intensivt og konstant bevidst om de ting, som eleven ikke bør gøre. At prædike ”gør ikke det og det” afstedkommer en impuls til at gøre netop det frarådede derved, at tanken om en sådan handling og dermed også en tilbøjelighed til at gennemføre handlingen vækkes i bevidstheden. (ibíd. s. 117).

Ufuldstændig litteratur af og om Vygotskij 
 Cole. M. (1996)– Cultural Psychology, Reitzels (2003)
 Danielsen, E. (1996) – Vygotskij, Psykologiens Mozart, DPF
 Holzman, L. (1997) Schools for growth, Erlbaum
 Holzman, L. (2009) "Vygotsky at work and play"; Routledge
 Newman, F. & Holzman, L. Vygotsky, a revolutionary scientist, Routledge, 1993
 Savic, J. (2000) – Children in and after the war, Banja Luka (UNICEF)
 Scorc, B. & Ognjenovic, V. (2003) – Evaluation Zdravo da ste, Belgrade
 Strandberg, L. (2006) – Vygotskij i praktiken, Nordsteds Akademika forlag
 Strandberg, L. (2009) – "Vygotskij i praksis", Akademisk Forlag
 Vygotsky, L. Mind in Society, Cambridge, 1978
 Vygotsky, L. (2004), Pædagogisk Psykologi, se Lindqvist, G., Vygotsky, udvikling som læringsvilkår, Klim, 2004
 Vygodskaja, G. & Lifanova (2000) Lev Vygotskij: Leben – Tätigkeit – Persönlichkeit, Verlag Dr. Kovac, Hamburg
 Vygotsky, L. S. (1978), Mind in Society, Harvard
 Vygotsky, L. S. (2002), Sprechen und Denken, Beltz Verlag (Speaking and Thinking)
 Vygotsky, L. S. (2004), Pædagogisk Psykologi. I: G. Lindqvist: Vygotsky, Læring som udviklingsvilkår, Klim

Lille ordliste

Se også 
 Udviklingspsykologi
 Psykologi

Eksterne henvisninger 

Vygotskij
 The Vygotsky Project  Sammendrag og henvisninger til artikler af Vygotskij
 Vygotsky Centennial Project  Samlebind af artikler der udforsker Vygotskijs arbejde
 The Mozart of Psychology  Stor oversigtsartikel med fyldige henvisninger.
 Dorothy "Dot" Robbins  Mindeside med mange artikler og ressourcer 
 East Side Institute  Vygotskij-inspireret forsknings- og træningscenter i New York
 XMCA Research Paper Archive Artikler om Vygotskij-psykologi
 Lev Vygotsky archive @ marxists.org Vygotskijs større arbejder (på engelsk)

Leontev og Lurija
 Om Aleksej Leontjev, 1903-1979, sovjetisk psykolog og Aleksandr Lurija(|en wiki), 1902-1977, sovjetisk neuropsykolog, der sammen med Vygotskij grundlagde den såkaldte kulturhistoriske skole

Personer fra Orsja
Psykologer fra Rusland