kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gad Rausing

Gad Anders Rausing (19. maj 1922 i Bromma – 28. januar 2000 i Montreux, Schweiz) var en svensk industrileder og arkæolog. Medejer af Tetra Laval – fra 1995 eneejer. Rausing forsvarede i 1967 sin doktordisputats i arkæologi ved Lunds universitet. Disputatsen handlede om buens udvikling. Han blev samtidig udnævnt til docent. Han var søn af Ruben Rausing, der grundlagde TetraPak, og bror til Hans Rausing. Fra 1958 var han gift med Birgit Rausing.

Gad Rausing studerede kemi ved Lunds universitet og i slutningen af 1940'erne kom han til familiefirmaet Åkerlund & Rausing som laboratoriechef. Han ledede gruppen som udviklede materialet til den såkaldte tetraeder. 1954 blev han viceadministrerende direktør i TetraPak, mens hans yngre bror Hans blev administrerende direktør. Rausing medvirkede siden til at udvikle TetraPak til en af verdens førende emballageproducenter. Særligt udviklingen af Tetra Brik-kartonen lagde grunden til familiens store formue. 1982 forlod han Sverige af skattemæssige årsager.
Gads bror Hans solgte sin 50% aktiepost til Gad i 1995.

Gad Rausing blev æresdoktor ved Kungliga Tekniska Högskolan 1983.

I forbindelse med sagen mod Blekingegadebanden blev det afsløret at gruppen havde udabejdet detaljerede planer for at kidnappe Rausings yngste søn Jörn Rausing. Gruppen ville kræve 25 millioner amerikanske dollars (ca. 300 millioner danske kroner) i løsepenge, disse løsepenge skulle gå til organisationen PFLP. Planen blev sat iværk den 7. januar 1985, men tilsyneladende opgivet få timer inden den egentlige kidnapning.

Rausing havde også en stærk interesse for arkæologi. Han finansierede blandt andet udgravninger af Birka på Björkö 1990-1995.

Rausing ligger begravet på Norra kyrkogården i Lund.

Bibliografi 
 "Arkeologien och naturvetenskaperna" (1958)
 "Lars Lawskis vapensamling" (1960)
 "The bow : some notes on its origin and development" (1967)
 "Arkeologien som naturvetenskap" (1971)
 "Ecology, economy and man" (1981)
 "Prehistoric boats and ships of northwestern Europe: some reflections" (1984)
 "Beowulf, Ynglingatal and the Ynglinga Saga: fiction or history?" publiceret i Fornvännen 80, s. 163-178 (1985)
 "Miklagård and Möcklagård : Byzantium and a "royal farm" in Sweden", ingår i: 
 "Hidden gold and lost river : some archaeological thoughts", ingår i:

Eksterne henvisninger 

 Birgit och Gad Rausings stiftelse för Humanistisk Forskning 
 In memoriam. Gad Rausing död. Fornvännen 2000.

Noter 

Personer fra Sverige
Æresdoktorer
Ban Phaeo

Ban Phaeo () er en by i provinsen Samut Sakhon i det centrale Thailand. Befolkningen blev i 2014 anslået til at være 3.020.

Byen er hovedstad i distriktet af samme navn.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Byer i Thailand
Ban Phai

Ban Phaeo () er en by i provinsen Samut Sakhon i det centrale Thailand. Befolkningen blev i 2014 anslået til at være 3.020. Byen er hovedstad i distriktet af samme navn.

Byen ligger ved jernbanelinjen og ved hovedvejen fra hovedstaden Bangkok til grænsebyen Nong Khai ved Mekong, nær Laos' hovedstad Vientiane.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Byer i Thailand
Højdækkerbus

En højdækkerbus er en turistbus, hvor passagerkabinen ligger højere end førerkabinen. Denne opbygning muliggør en bedre udsigt for passagererne og en større ståhøjde under passagerkabinen. Normalt ligger toilettet og køkkenet under passagerkabinen. Nogle busser har også en seng til en ekstra buschauffør under passagerkabinen.

Begrebet blev introduceret i 1971 af busfabrikanten Neoplan, som med introduktionen af Neoplan Cityliner for første gang introducerede dette koncept. Konceptet blev hurtigt overtaget af hele branchen og er på moderne turistbusser den oftest benyttede opbygning.

Derudover findes der superhøjdækkere, hvor førerkabinen ligger under passagerkabinen, hvorved passagerkabinen modsvarer første etage i en dobbeltdækkerbus.

Bustyper
Hertugdømmet Racibórz

Hertugdømmet Racibórz, også kendt under sit tyske navn hertugdømmet Ratibor, var et af mange schlesiske hertugdømmer beliggende i Øvre Schlesien i grænselandet mellem nutidens Polen og Tjekkiet. Hovedbyen var Racibórz.

Efter at Bolesław 1. den Høje og hans yngre bror Mieszko 4. med støtte fra kejser Frederik Barbarossa havde fået deres arveland i Schlesien i 1163, dannede de hertugdømmet Racibórz i 1172 som Mieszkos territorium. Området bestod af byerne Racibórz, Koźle og Cieszyn med oplande. Mieszkos ret beskedne område voksede første gang i 1177, da han modtog områderne Bytom, Oświęcim, Zator, Pszczyna og Siewierz af sin onkel Kasimir 2. af Polen. I 1202 besatte Mieszko hertugdømmet Opole, efter at hans fætter Jarosław var død, og dermed forenede han Opole og Racibórz.

Da Władysław Opolski, Mieszkos sønnesøn, døde i 1281, delte hans sønner igen hertugdømmet i Racibórz og Opole, og i 1290 blev hertugdømmet Raciborz genetableret med Władysławs yngste søn Przemysław som hertug. På det tidspunkt bestod Raciborz af oplandene for Wodzisław Śląski, Żory, Rybnik, Mikołów og Pszczyna, mens noget af territoriet blev brugt til at etablere hertugdømmerne Cziesyn og Bytom til Przemysławs brødre.

I 1327 blev Przemysławs søn Leszek vasal under kong Johan af Bøhmen, hvorpå hans hertugdømme blev bøhmisk len. Da Leszek døde i 1336 uden efterkommere, indtog Johan Racibórz og gav det til hertug Nicholas 2. af Opava fra Přemyslid-slægten, som formede det forenede hertugdømme Opava og Racibórz. Dette hertugdømme kom til at gennemgå adskillige territoriale ændringer, indtil det i 1521 igen blev forenet med Opole under hertug Jan 2. af Opole. Som hertugdømmet Opole og Racibórz gik det tilbage til de bøhmiske konger af Huset Habsburg. Det blev senere arvet af markgreve Georg af Brandenburg-Ansbach fra Hohenzollern-slægten. En kort periode var det givet i pant til den polske Vasa-slægt, inden det endegyldigt blev annekteret af og indlemmet i kongeriget Preussen i 1742. I 1840 overgik titlen som hertug af Ratibor gik til prins Viktor af Hohenlohe-Schillingfürst.

Eksterne henvisninger 
 "Ratibor" (Nordisk Familjebok, uggleupplagan, bind 22, 1915; sp. 1055-1056) 

Etableret i 1377
Ophørt i 1623
Forhenværende hertugdømmer
Raciborz, Hertugdømmet
Ban Pong

Ban Pong () er en by i provinsen Ratchaburi i det centrale Thailand. Befolkningen var i 2017 på 17.298.

Ban Pong er et jernbaneknudepunkt. Togene der passer gennem byen er fra Bangkok og Malaysia og Singapore. Eastern and Oriental Express, passerer også gennem byen.

Byen er hovedstad i distriktet af samme navn.

Demografi

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Byer i Thailand
Al Dente (software)

al dente er et tandlægeklinikadministrations- og journalsystem, der er udviklet af al dente Software A/S.

Nuværende version af systemet er 6.18.

Systemet indeholder funktioner til at administrere en tandlægeklinik, bl.a. patientkartotek, aftalebog, økonomisystem og journal med mulighed for tilpasning ved hjælp af makroer.

Desuden kan systemet udbygges med følgende moduler:
 alBiz (statistikmodul)
 alCom (Kommunikation med SMS og email)
 Min Side - giver patienter adgang til onlinebooking, at hente en kopi af en regning eller sikker deling af dokumenter og andet materiale fra klinikken til patienten.
 Cloud calender (webapp som giver adgang til klinikkens aftalebog på devices.)
 Integration til IP-telefoni hos ipnordic
alLogon (chip kort login frem for at angive adgangkode)
Velkomstterminal (Patienter behøver ikke stå i kø for at melde deres ankomst)
Fuld server backup løsning ved hjælp af Veeam backup.
Chip dankort løsning.
alScan (scan dokumenter direkte til journalen)
alCam (tag billede af patienterne)
Mobilepay Invoice (send regninger direkte til patientens mobilepay på mobilen)
FMK - adgang til elektroniske recepter, samt patientens medicinkort.
Fakturaflow integration

Software
Den som dræber

Den som dræber er en dansk krimi-dramaserie. Serien er udviklet og skrevet af Elsebeth Egholm og Stefan Jaworski. Dog har flere manuskriptforfattere virket som episodeforfatter, blandt andet Siv Rajendram, Stefan Jaworski, Rikke De Fine Licht og Thorleif Hoppe. Instruktører er Birger Larsen, Niels Nørløv og Kasper Barfoed.

Serien omhandler en specialenhed hos Københavns Politi, der opklarer mord, begået af seriemordere. Serien er på ti afsnit, hvoraf to efterfølgende afsnit altid hænger sammen, så serien senere kan klippes sammen til fem film. En fortsættelse af serien i form af en spillefilm med undertitlen Fortidens skygge fik premiere i marts 2012.

I oktober 2011 offentliggjorde TV 2 at der ikke vil blive produceret en anden sæson af serien, trods kæmpe succes i udlandet, efter dårlige anmeldelser og seertal i Danmark..

Titlen er et citat fra straffelovens drabsbestemmelse, § 237: "Den, som dræber en anden, straffes for manddrab med fængsel fra 5 år indtil på livstid".

Medvirkende

Gæstestjerner

Afsnit

Sæson 1 
 Liget i skoven (del 1)
 Liget i skoven (del 2)
 Utopia (del 1)
 Utopia (del 2)
 Ondt blod (del 1)
 Ondt blod (del 2)
 Øje for øje (del 1)
 Øje for øje (del 2)
 Dødens kabale (del 1)
 Dødens kabale (del 2)

Sæson 2 
 Den som dræber - Fanget af mørket sæson 2 (2021)
 8 afsnit af ca. 45 minutter. Sendes på Viaplay.

Spillefilm 
 Fortidens skygge

Kilder

Eksterne henvisninger 
 
 

TV 2-serier
Krimiserier fra Danmark
Dramaserier fra Danmark
Danske tv-serier fra 2010'erne
Bonnie og Clyde (film)

Bonnie og Clyde (originaltitel Bonnie and Clyde) er en amerikansk film fra 1967 instrueret af Arthur Penn med Warren Beatty og Faye Dunaway is hovedrollerne som parret Clyde Barrow og Bonnie Parker, der havde opskræmt USA som Bonnie og Clyde i 1930'erne. I filmen medvirker endvidere Michael J. Pollard, Gene Hackman, Estelle Parsons, Denver Pyle og Gene Wilder.

Bonnie og Clyde anses som en milepæl i filmhistorien, og anses af mange som en af de første film fra "New Hollywood"-æraen, der nedbrød en række af filmindustriens hidtidige tabuer. Filmens succes medførte, at andre filmproducenter og instruktører i langt højere grad begyndte at medtage scener med sex og vold i filmene.

Handling 

Under Depressionen i 1930'erne mødes Clyde Barrow (Warren Beatty) og Bonnie Parker (Faye Dunaway), da Clyde forsøger at stjæle Bonnies mors bil. Bonnie, der keder sig med sit job som servitrice, bliver tiltrukket af Clyde, og beslutter sig for at tage med ham, og blive hans partner. De foretager et par mindre røverier, der ikke giver noget særligt udbytte. 

Tingene accelererer imidlertid, og parret begynder at røve banker, og røverierne bliver mere voldelige. Parret slutter sig sammen med en tankpasser (spillet af Michael J. Pollard), og med Clydes storebror Buck (spillet af Gene Hackman) og svigerinden Blanche (spillet af Estelle Parsons). Et bankrøveri går galt, og Buck og Blanche bliver såret, mens Bonnie og Clyde når at slippe væk. Blanche røber dog parrets identitet, hvorefter politiet ledes på sporet efter parret. 

Til sidst i filmen skydes parret ned i en dramatisk scene. Slutscenen er beskrevet som "en af de blodigste dødsscener i filmhistorien.

Priser 
Bonnie og Clyde blev nomineret til 10 Oscars, hvoraf filmen vandt to; Oscar for bedste kvindelige birolle til  (Estelle Parsons) og Oscar for bedste fotografering til Burnett Guffey. Filmen var blandt de første 100 film, der blev udvalgt til bevarelse i USA's National Film Registry.

Filmen blev nomineret til 8 Golden Globes og en Grammy Award uden dog at blive tildelt en pris. 

I Danmark blev Bonnie og Clyde tildelt Bodilprisen for bedste amerikanske film.

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Dramafilm fra USA
Amerikanske film fra 1967
Roadmovies
Kriminalfilm fra USA
Engelsksprogede film
Iørn Piø

Iørn Piø (24. august 1927 – 16. februar 1998) var en dansk folklorist.

Efter at være blevet student fra Metropolitanskolen i København i 1946 studerede Iørn Piø dansk og nordisk filologi ved Københavns Universitet og begyndte på det nyoprettede fag folkemindevidenskab. Via dette studium kom han i forbindelse med Dansk Folkemindesamling, og han blev i 1955 ansat som assistent. Efter magisterkonferens i folkemindevidenskab i 1960 med speciale om Produktionen af danske skillingsviser mellem 1770 og 1821 og samtidens syn på genren udgivet ved Københavns Universitets Fond til tilvejebringelse af Læremidler i 1969 blev han ansat som arkivar ved Folkemindesamlingen.

Han blev dr. phil. med disputatsen Nye veje til Folkevisen i 1985, hvori han lancerede en teori om, at de fleste middelalderlige folkeviser stammer fra 1500-1800. Hans teori er siden udfordret i bl.a. Pil Dahlerups værk "Dansk Litteratur: Middelalder" bd.2 fra 1998.

Iørn Piøs folkemindeforskning var specielt rettet mod viseforskningen, særligt folkeviserne og skillingsviserne. Det har resulteret i flere udgivelser, bl.a. Skillingsviser, Studieserien udgivet af Dansklærerforeningen, (1974) og 80'er-viser (1980). I 1994 udkom en monografi om skillingsviseforfatteren Julius Strandberg med titlen Visemageren.

I 1987 modtog han Den Populærvidenskabelige Pris for sit virke med at formidle viseforskningen til et bredere publikum.

Litteratur 
 Interview med Iørn Piø i Siden Saxo, nr. 4, 3. årgang, 1986, s. 21.
 Else Marie Kofod og Eske K. Mathiesen (red.), Traditioner er mange ting, Foreningen Danmarks Folkeminders Skrifter nr. 88, København 1997. .

Eksterne henvisninger 
 Iørn Piø til minde

Arkivarer fra Danmark
Historikere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1900-tallet
Videnskabsformidlere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Studenter fra Metropolitanskolen
Alumni fra Københavns Universitet
Sevilla Palads

Sevilla Palads (, bogstavligt: Den Kongelige Alcázar i Sevilla) er et kongeligt palads i Sevilla i Andalusien i det sydlige Spanien og er oprindeligt et maurisk fort. Byggeriet påbegyndtes i 1181 og fortsatte i over 500 år, hovedsagelig i Mudéjarstil, men også i renaissancestil. Dens haver er en blanding af mauriske, andalusiske, og kristne traditioner.

Almohaderne var de første til at bygge det oprindelige palads Al-Muwarak, som lå på det sted, hvor det moderne palads i dag ligger. Paladset er et af de bedst bevarede eksempler på Mudéjararkitektur. Efterfølgende konger har fået deres egne tilføjelser gjort til paladset. De øverste niveauer af paladset anvendes stadig af den kongelige familie som officielt opholdssted i Sevilla og administreres af Patrimonio Nacional.

Filip 5. af Spanien og Elisabeth Farneses datter Maria Antonia Ferdinanda af Spanien (1729-1785) var født på paladset. Kongen var i byen for at føre tilsyn med underskrivelsen af Sevillatraktaten som gjorde ende på den engelsk-spanske krig (1727–1729).

Henvisninger 

Verdensarven i Spanien
Slotte i Spanien
Bording Å

Bording Å er en 5-6 km lang å i Ikast-Brande Kommune i  Midtjylland, der sammen med Skygge Å danner Karup Å, hvor de løber sammen ved Skygge Bro, ca. 5 km nord for Bording, hvor den har sit udspring. Åen blev 2003 restaureret, og der blev anlagt fiskepassage i form af stryg udenom en gammel mølleopstemning og udlagt gydegrus, for at forbedre mulighederne for fiskebestanden.

Eksterne kilder og henvisninger 

Vandløb i Danmark
Vandløb i Ikast-Brande Kommune
Bispedømmet Durham

Bispedømmet Durham (latin: Diocesis Dunelmensis) er et anglikansk, tidligere katolsk bispedømme med sæde i Durham (oprindeligt: Dunholm) i det nordøstlige England. 

Bispesædet blev først oprettet på Lindisfarne i 635 med territorium afgivet fra York ærkebispedømme. Efter at klosteret på Lindisfarne  blev angrebet af vikingerne, blev det i 875 de facto opgivet, og i 879 blev et nyt bispedømme oprettet i Chester-le-Street som en fortsættelse af Lindisfarne og med samme territorium. 

I 995 blev bispesædet flyttet til Durham pga. vikingernes trusler mod Chester-le-Street.

Under normannerne fik biskoppen af Durham verdslig magt og styrede det traditionelle grevskab Durham som et palatinat. Biskoppen havde titel "fyrstbiskop", undtagen den 1., Walcher, som var "jarlebiskop". 

Den sidste katolske biskop, Cuthbert Tunstall, blev indsat i 1530 og fjernet af Elisabeth I i juli 1559. Biskoppen havde allerede i 1536 mistet sin verdslige magt. Men Durham har i dag alligevel en speciel status blandt de anglikanske bispedømmer i England. Biskoppen af Durham har højere rang end alle biskopper i England, med undtagelse af ærkebiskopperne af York og Canterbury.

Storbritanniens subnationale enheder
Anglikanske bispedømmer
Héctor Scarone

Héctor Pedro Scarone (26. november 1898 – 4. april 1967) var en uruguayansk fodboldspiller og -træner der vandt 58 trofæer og scorede 187 internationale mål, der repræsenterede sit land, og slog Dani Alves, Cristiano Ronaldo og Ali Daei i begivenheder af private enheder som fodboldhold, foreninger, CONMEBOL, FIFA, ifølge rekorden Med mål fra det uruguayanske fodboldhold, National Soccer Club, FC Barcelona og fodboldrekorder. 

Dette gør ham til den mest scorende spiller i det uruguayanske landsholds historie.. Han var også med til at vinde guld ved både OL i 1924 i Paris og OL i 1928 i Amsterdam. Desuden vandt han hele fire sydamerikanske mesterskaber med landet.

Scarone spillede på klubplan primært for Nacional i hjemlandet, som han vandt hele otte uruguayanske mesterskaber med. Han var dog også i Europa, hvor han repræsenterede spanske FC Barcelona samt Inter og Palermo i Italien.

Efter sit karrierestop var Scarone træner for henholdsvis Nacional og for Real Madrid i Spanien.

Referencer 

Fodboldspillere fra Uruguay
Fodboldspillere fra FC Barcelona
Fodboldspillere fra FC Internazionale Milano
Fodboldspillere fra U.S. Palermo
Fodboldtrænere fra Uruguay
Fodboldtrænere fra Real Madrid CF
Verdensmestre i fodbold
Fodboldspillere fra Club Nacional de Football
Personer fra Montevideo
National Oceanic and Atmospheric Administration

National Oceanic and Atmospheric Administration (NOAA) er en videnskabelig etat under det amerikanske handelsministerium, Department of Commerce. NOAA studerer forholdene i havet og i atmosfæren, udgiver vejrkort, udsender advarsler om uvejr og ekstreme vejrforhold, og giver råd i miljøspørgsmål.

NOAA har fem videnskabelige direktorater:

 National Ocean Service – (havtjeneste)
 National Marine Fisheries Service – (fiskeritjeneste)
 National Weather Service – (vejrtjeneste)
 National Environmental Satellite, Data and Information Service – (tjenester for miljøsatellitter, data og information)
 Office of Oceanic and Atmospheric Research – (hav- og atmosfæreforskning)

De videnskabelige direktorater støttes af et antal stabskontorer samt NOAA-korpset (NOAA Commissioned Corps), et paramilitært officerskorps som betjener NOAAs skibe, fly og helikoptere, og tjenestegør i videnskabelige og administrative stillinger.

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside

USA's myndigheder
Meteorologiske institutter
Akademiet for Fremtidsforskning

Akademiet for Fremtidsforskning er et dansk akademi
stiftet 1967 af blandt andre redaktør og politiker Arne Sørensen, sociologen Erik Høgh og professor Thorkil Kristensen med det formål at fremme fremtidsforskningen.

Akademiet uddeler årligt Fremtidsprisen 

I 1970 etablerede Thorkil Kristensen Instituttet for Fremtidsforskning (IFF), som i dag har ca. 20 medarbejdere.

Eksterne henvisninger
 Akademiets historie 

Fremtidsforskning
Etableret i 1967
Fremtidsstudier
United States Geological Survey

United States Geological Survey (USGS, USA's geologiske undersøgelser) er et videnskabeligt agentur under den amerikanske regering. Forskerne hos USGS undersøger landskabet i USA, dets naturlige ressourcer og de naturlige farer, der truer det. Organisationen har fire større videnskabelige discipliner: biologi, geografi, geologi og hydrologi. USGS er en forskningsorganisation uden lovgivningsmæssig myndighed.

Ledere af USGS 

 1879–1881 Clarence King
 1881–1894 John Wesley Powell
 1894–1907 Charles Doolittle Walcott
 1907–1930 George Otis Smith
 1930–1943 Walter Curran Mendenhall
 1943–1956 William Embry Wrather
 1956–1965 Thomas Brennan Nolan
 1965–1971 William Thomas Pecora
 1971–1978 Vincent Ellis McKelvey
 1978–1981 Henry William Menard
 1981–1993 Dallas Lynn Peck
 1994–1997 Gordon P. Eaton
 1998–2005 Charles G. Groat
 2006–2009 Mark Myers
 2009–2013 Marcia McNutt
 2014–2017 Suzette Kimball
 2018–2021 James F. Reilly

Eksterne henvisninger 

 USGS' hjemmeside 

Geologi
USA's myndigheder
Bang Khli

Bang Khli (Tidligere Ban Bang Khli), er en landsby syd i distriktet Thai Mueang i provinsen Phang Nga, Thailand. Byen ligger 2 km indenfor kysten til Andamanhavet, nær elven Khlong Yai. Landsbyen ligger på grænsen til kommunen Takua Thung.

Byen har 500 indbyggere, hvoraf en betydelig del er af pakistansk oprindelse. Her ligger de to nordligste mosker i Thailand langs Al-Susama- og Ban Bang Khli. Det buddhistiske tempel Wat Nikhom Samoson ligger i Bang Khli.

Vest for byen ligger Gejseren Bo Dan, og lige over distriktgrænsen ligger et termisk kraftværk.

Byer i Thailand
Hilti

Hilti er en virksomhed i Liechtenstein for fremstilling af værktøj og maskiner til byggeindustrien. Virksomheden beskæftiger over 25.000 medarbejdere, fordelt på mere end 120 lande.

Firmaets start 
I 1941 åbnede de to brødre Martin Hilti og Eugen Hilti et mekanisk værksted med fem ansatte i den lille by Schaan i Liechtenstein, tæt på landets hovedstad Vaduz. Firmaets hovedkvarter ligger stadig samme sted.

Ejerskab 
De to brødre overdrog i 1980 familien Hiltis aktier til en stiftelse. Siden 2003 ejes alle A-aktierne og næsten alle B-aktierne af Martin Hiltis Familiefond.

Virksomheden i dag 
Hilti har cirka 1.500 ansatte i Schaan og er Liechtensteins største arbejdsplads. Hilti har herudover produktionsanlæg og udviklingsafdelinger rundt om i Europa, Asien og Amerika. Hovedparten af salget sker gennem direkte salg til kunderne i byggebranchen.

Hilti er bedst kendt verden over for sine borehamre, men producerer en lang række andre produkter, bl.a.:
 Laserbaseret måleværktøj
 Elektriske bore- og mejselværktøjer
 Diamantskæreteknik
 Brandbekæmpelsesudstyr
 Fugeskum
 Boltpistoler
 Murpløkke og ekspansionsbolte
 Skrueværktøj
 Bygningsbeslag

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Hiltis hjemmeside

Etableret i 1941
Værktøjsproducenter
Virksomheder fra Liechtenstein
Bang Kruai

Bang Kruai () er en by i provinsen Nonthaburi i det centrale Thailand. I 2016 havde byen en befolkning på 42.390.

Byen er hovedstad i distriktet af samme navn.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Byer i Thailand