kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sven Lundgren (atlet og landstræner)

Sven Erik Gunnar Lundgren (17. juli 1901 i Gävle – 30. oktober 1982 i Täby) var en svensk atlet og dansk landstræner.

Sven Lundgren deltog ved De Olympiske Lege i 1928, hvor blev han nummer 14 i tikamp. Han vandt som medlem af Gävle IF tre svenske mesterskaber: tikamp 1925, femkamp 1928 og 110 meter hæk 1932. Hans bedste resulet i tikamp var 6202 point (1928).

Sven Lundgren tog efter den aktive karriere en idrætslærereksamen fra Gymnastik- och idrottshögskolan i Stockholm 1936. Han blev 1938 ansat som træner i Sønderjylland og blev samme år Dansk Atletik Forbunds landstræner.

Eksterne henvisninger 
 Dansk Sportsleksikon udgivet i samarbejde med Dansk Idræts-Forbund. Redaktion Axel Lundqvist Andersen og Jørgen Budtz-Jørgensen. Bind 1 og 2. Standard-forlaget 1944
 Nordisk Familjeboks Sportlexikon – uppslagsverk för sport, gymnastik och friluftsliv. Band I-VI. Nordisk Familjeboks Förlags Aktiebolag, Stockholm Klara Civiltryckeri AB 1938. 
 Focus Presenterar Sporten 2 Almqvist & Wiksell/Gebers Förlag AB 1967 
 Friidrottens först och störst Stig Gustafson/Forum 1975 
 

Atleter fra Sverige
Trænere fra Danmark
Atletik i Danmark
Personer fra Gävle
Credner

Credner er et efternavn, der henviser til blandt andre:

 Carl Credner (1797–1857), tysk evangelisk teolog
 Georg Credner (1825–1899), tysk pedagog
 Heinrich Credner (1809–1876), tysk geolog
 Hermann Credner (1841–1913), tysk geolog
 Rudolf Credner (1850–1908), tysk geograf
 Wilhelm Credner (1892–1948), tysk geograf
Carl Credner

Carl August Credner (født 10. januar 1797 i Waltershausen ved Gotha, død 16. juli 1857 i Giessen) var en tysk protestantisk teolog.

Credner begyndte sin akademiske løbebane 1828 som privatdocent i Jena og virkede fra 1832 til sin død som ordentlig professor ved universitetet i Giessen. 

Hans undersøgelser om nytestamentlige indledningsspørgsmål (Beiträge zur Einleitung, I-II, 1832-38, Einleitung ins N. T. I, 1836, samt den efter hans død af Gustav Volkmar udgivne Geschichte des neutestamentlichen Kanons, 1860) var af blivende betydning. 

På grund af sin bibelkritik og kravet om forskningens frihed havde han en konflikt med den katolske universitetskansler, og den hessiske gejstlighed optrådte også imod ham; under denne strid udsendte han en række polemiske skrifter.

Kilder 
 

Teologer fra Tyskland
Professorer fra Tyskland
Ansatte ved Giessens Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Ottmar Hitzfeld

Ottmar Hitzfeld (født 12. januar 1949 i Lörrach, Vesttyskland) er en tidligere tysk fodboldspiller og senere træner, der senest stod i spidsen for Schweiz' landshold. Han har tidligere med succes trænet blandt andet Borussia Dortmund og Bayern München, som han begge førte til sejr i Champions League.

Aktive karriere 
Hitzfeld var som aktiv primært tilknyttet klubber i Schweiz, hvor han var på kontrakt hos henholdsvis FC Basel, FC Lugano og FC Luzern. Med Basel vandt han to gange det schweiziske mesterskab. Han var også tilknyttet en enkelt klub i hjemlandet, VfB Stuttgart, hvor han spillede fra 1975 til 1978.

Hitzfeld nåede aldrig at spille for Vesttysklands A-landshold, men var i 1972 med på landets specialudvalgte OL-hold til OL i München.

Trænerkarriere 
Efter at have indstillet sin aktive karriere har Hitzfeld fungeret som træner. I sine første år stod han i spidsen for henholdsvis SC Zug, FC Aarau og Grasshoppers i Schweiz Med sidstnævnte vandt han to schweiziske mesterskaber

Den helt store succes opnåede Hitzfeld da han fra 1991 til 1997 var træner for Borussia Dortmund i hjemlandet. Her var han med til to år i træk at blive tysk mester, og førte i 1997 desuden klubben til triumf i Champions League.

Hitzfeld var efterfølgende i to omgange, (1998-2004 og 2007-2008) tilknyttet Dortmunds ærkerivaler FC Bayern München. Hans tid her var om muligt endnu mere succesfuldt end opholdet i Dortmund, idet det blev til fem tyske mesterskaber og triumf i Champions League i 2001, efter finalesejr over Valencia CF. Han blev dermed en af til dato kun tre trænere, der har vundet Europa Cuppen for Mesterhold/Champions League med to forskellige klubber, de andre er Ernst Happel og José Mourinho.

Pr. januar 2011 er Hitzfeld træner for det schweiziske landshold, som han førte til VM i 2010 i Sydafrika. Her blev holdet dog slået ud i indledende runde, selvom det lykkedes at slå de senere verdensmestre fra Spanien.

Titler

Titler som spiller 
Axpo Super League
 1972 og 1973 med FC Basel

Schweizisk Pokalturnering
 1975 med FC Basel

Titler som træner 
Axpo Super League
 1990 og 1991 med Grasshoppers

Schweizisk Pokalturnering
 1985 med FC Aarau
 1989 og 1990 med Grasshoppers

Bundesligaen
 1995 og 1996 med Borussia Dortmund
 1999, 2000, 2001, 2003 og 2008 med Bayern München

DFB-Pokal
 2000, 2003 og 2008 med Bayern München

Tysklands Super Cup
 1995 og 1996 med Borussia Dortmund

UEFA Champions League
 1997 med Borussia Dortmund
 2001 med Bayern München

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Footballdatabase.eu spiller- og trænerinfo
 Fussballdaten.de spillerinfo
 Transfermarkt.de spillerinfo

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra FC Basel
Fodboldspillere fra VfB Stuttgart
Fodboldspillere fra FC Lugano
Fodboldspillere fra FC Luzern
Fodboldtrænere fra Tyskland
Trænere for Schweiz' fodboldlandshold
Voivodskab

Et voivodskab (polsk województwo, rumænsk voievodat, serbisk vojvodina (војводина), vojvodstvo (војводство) eller vojvodovina (војводовина), ungarsk vajdaság, litauisk vaivadija) er en geografisk administrativ enhed som daterer tilbage til middelalderens Polen, Rumænien, Ungarn, Litauen, Letland og Serbien. Et voivodskab svarede til det, der kaldtes et hertugdømme i Vesteuropa, ligesom titlen "voivod" svarede til hertug, og er afledt af wojewoda, der oprindeligt betød "hærfører".

I moderne sammenhæng henviser ordet normalt til en provins i Polen: Se Voivodskaber i Polen.

Hertugdømmer
Provinser
 
Hvideruslands historie
Rumæniens historie
Vojvodinas historie
Serbiens historie
Letlands historie
Litauens historie
Ukraines historie
Moldovas historie
Polens historie
Julemandens Landsby

Julemandens Landsby er et oplevelsescenter nær Rovaniemi i den finske del af Lapland.

Beliggenhed 
Julemandens Landsby, der består af 4-6 forskellige bygninger, alle med relation til emnet, ligger lige op ad Europavej E75, ca. 8 km nordøst for Rovaniemis centrum og 2 km fra lufthavnen. Landsbyen ligger lige på Polarcirklen.

Transport 
Fra Rovaniemi går bybus, Rute 8. Denne forbinder stedet med banegården i Rovaniemi, og turen varer omtrent 30 minutter. Der er bus direkte fra Rovaniemis lufthavn til landsbyen.

Er man i bil er der rige parkeringsmuligheder på området.

Attraktioner 

 Polarcirklen: Det har publikums bevågenhed, at Polarcirklen går lige gennem Julemandens Landsby. En tydelig markering i form af en hvid linje på asfalten viser tydeligt, hvor stedet er. Besøgende træder formelt ind i det arktiske område, når de passerer den opmærkede linje, og begivenheden og stedet er tydeligvis et foto-spot for turisterne.
 Julemandens Posthus: En butik med et stort og varieret udvalg af julerelaterede varer, som fx julekort eller CD'er med julemusik. Post sendt fra Julemandens Posthus bliver stemplet med specielt stempel. Det er også muligt at skrive sine næste julekort her og så få dem afsendt fra stedet rettidigt op imod jul.
 Julemandens Kontor: Et stort kontor inde i hovedbygningen, hvor det er muligt for besøgende at blive fotograferet sammen med Julemanden eller chatte med Julemanden over nettet. Der er dog indført "kontortid" for Julemanden, så han vil ikke altid være at træffe i landsbyens åbningstider.
 Andre attraktioner: Der er en række restauranter, kiosker og butikker i landsbyen, der sælger et stort udbud af julerelaterede varer eller varer med tilknytning til Lapland.

Andet 
Julemandens Landsby er sammen med forlystelsesparken SantaPark (som ligger tæt på) den suverænt største turistattraktion i den finske del af Lapland.

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside
 Santaparks hjemmeside

Landsby
Forlystelsesparker i Finland
Lappi
Wilhelm Volckmar

Wilhelm Valentin Volckmar (26. december 1812 — 27. august 1887) var en tysk organist og komponist.

Volckmar gjorde sig på talrige koncertrejser bekendt som virtuos på sit instrument og komponerede en række orgelsonater, koncerter og en Schule der Geläufigkeit für die Orgel m.m.; også violinstykker, kor og sange.

Organister fra Tyskland
Komponister fra Tyskland
Hans Volckmar

Hans Clausen Volckmar (14. februar 1862 i Kristiansund – 7. oktober 1915 i Vestre Aker) var en norsk redaktør. 

Han blev student 1880, cand. med. 1889, hvorefter han samme år rejste til Amerika, hvor han nedsatte sig som læge i Brooklyn og samtidig skrev i amerikanske og norsk-amerikanske aviser. 

1901 vendte han tilbage til Norge og blev læge på Gjøvik. 

Denne virksomhed forlod han for i februar 1907 at overtage den redaktionelle ledelse af Venstrebladet Dagbladet, partiets hovedorgan i Oslo, som han redigerede indtil sin død.

Læger fra Norge
Chefredaktører fra Norge
John Wolcot

John Wolcot (9. maj 1738 i Dodbrooke, nær Kingsbridge, Devonshire – 14. januar 1819 i Somers Town) var en engelsk digter, som var kendt under sit pseudonym Peter Pindar.

Han studerede kirurgi og farmaci, og blev i 1767 dr.med. Året efter rejste han med guvernøren William Trelawny til Jamaica, hvor han fungerede som dennes livlæge. Han blev ordineret og fungerede som præst 1769-72, hvor han vendte han tilbage til England.

Først nedsatte han sig som læge i Truro, hvor han opdagede og støttede den senere maler John Opie, men bosatte sig derefter i London, hvor han blev en frygtet satiriker. I Lyric Odes to the Royal Academicians (1782) vender han sig imod Royal Academy, medens han i The Lousiad (1786) satiriserede over Georg III. Desuden udgav han 1778-1808 over 60 politiske flyveskrifter.

Eksterne henvisninger 

 

Læger fra England
Præster fra England
Digtere fra England
Satirikere fra Storbritannien
Kristianstad Arena

Kristianstad Arena er en multiarena i Kristianstad i Skåne. Den blev indviet den 15. oktober 2010. Byggeriet blev påbegyndt i februar 2009 og bygherren var Kristianstads kommun. Multiarenaen der er en tilbygning til Kristianstad Idrottshall tænkes benyttet til indendørs idræt, koncerter og events.
Der er plads til 5.000 siddende tilskuere og ved koncerter kan kapaciteten udvides til 5.500. Første store event i hallen er VM i håndbold 2011 (mænd), hvor tilskuerkapaciteten er 4.500. Kristianstad Arena har kostet 337 mio. svenske kroner.

Eksterne henvisninger 

 Kristianstad Arenas officielle hjemmeside
 Arenafeber – glädjekalkyler när svenska kommuner bygger nya arenor 

Multiarenaer i Sverige
Arena
Etableret i 2010
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Skåne län
Charles Fambrough

Charles Fambrough (født 25. august 1950 – død 1. januar 2011) var en jazz-musiker og komponist fra Philadelphia, Pennsylvania. 

Fambrough var medlem af Art Blakey's Jazz Messengers tidligt i 1980-tallet. 

Han spillede også sammen med flere kendte og populære musikere som f.eks. Freddie Hubbard, Airto Moreira, og Shirley Scott, samt mange andre musikere.

Jazzmusikere fra USA
Komponister fra USA
Personer fra Philadelphia
François Devienne

François Devienne (31. januar 1759 – 5. september 1803) var en fransk komponist og fløjtenist. Han var fra 1795 professor på Conservatoire de Paris.

François Devienne blev født i Joinville (Haute-Marne) som den yngste af 14 børn af en sadelmager. Han modtog sin første musikundervisning som kordreng i sin hjemby. Senere spillede han i diverse parisiske ensembler som solist og i orkester. Han studerede tværfløjte hos Félix Rault og i 1780 indgik han i Louis René Édouard de Rohan-Guéméné hus. Han var aktiv i Paris som fløjtenist, fagottist og komponist, hvor han blandt andet spillede fagot ved Opéra national de Paris. I 1790'erne skrev han operaer, heriblandt Les visitandines (1792) som gav ham stor succes.

Han var også medlem af 'Gardes-Françaises' Militærorkester', hvor han havde rang af sergent med ansvar for at undervise sine kollegers børn i militærorkestrets gratis musikskole. Efter Revolutionen, da den gratis skole blev det Nationale Institut for Musik, senere autoriseret som Conservatoire de Paris i 1795, blev François Devienne udnævnt som administrator og fløjteprofesser. Han skrev et vigtigt værk i fløjtestudie kaldet Méthode de Flûte Théorique et Pratique (1793), som blev gentrykt flere gange. Som mange andre musikere sluttede han sig til frimureri og 'Concerts de la Loge Olympique'-orkester.

Hans samlede værker tæller omkring 300 instrumentalværker, som mestendels er skrevet for blæseinstrumenter. Heriblandt 12 fløjtekoncerter, sinfoniaer for blæsere, kvartetter og trioer for forskellige ensembler, 12 operaer, 5 fagotkoncerter og 6 fagotsonater.

Deviennes fløjtekompositioner, som i 1960'erne takket være Jean-Pierre Rampal fik nyt liv, er nu godt kendt blandt fløjtenister, men stadig ikke af det brede publikum.

Eksterne henvisninger 

 Liste over sceniske værker af François Devienne .
 Devienne-noder  i International Music Score Library Project

Fløjtenister fra Frankrig
Fredrik G.G. Schrewelius

Fredrik Gustaf Georg Schrewelius (født 18. marts 1799 i Karlskrona, død 28. marts 1865 i Lund) var en svensk retslærd.

Schrewelius blev student 1817, magister 1820, Dr. jur. 1820 — De vi juris Romani in jus Suecanum —, samme år docent ved universitetet i Lund, 1827 ekstraordinær adjunkt sammesteds, 1839 ordentlig adjunkt sammesteds, 1844 professor sammesteds.

Schrewelius, der var en særdeles anset lærer, har foruden nogle disputatser og mindre afhandlinger i Carl Kristian Schmidts "Juridiskt Archiv" udgivet "Lunds Akademis Constitutioner" (1832), de meget benyttede "Lärobok i Sveriges allmänna nu gällande Civil-Rätt", I—III (1844—49, 2. oplag 1851—58, 3. oplag af 1. del ved Philibert Humbla 1872), "Lärobok i Sveriges allmänna nu gällande Civil-Proces" (1853) og den romerretlige "Juridisk Chrestomathie til begagnande vid Föreläsningar" (1855).

Kilder 

 

Jurister fra Sverige
Ansatte ved Lunds Universitet
Svenskere i 1800-tallet
Personer fra Karlskrona
Salmonsens
Friedrich von Kleist

Friedrich Emil Ferdinand Heinrich von Kleist, greve af Nollendorf (født 9. april 1762 i Berlin, død 17. februar 1823 sammesteds) var en preussisk feltmarskal.

Han udnævntes 1778 til officer i infanteriet og kom 1790 til tjeneste i generalstaben hvorefter han i 1803 ansattes som generaladjutant hos Kongen; i 1808 havde han rang af generalmajor og blev 1809 kommandant i Berlin. Under Ruslandstoget kommanderede han en brigade i Yorcks korps og forfremmedes til generalløjtnant. 

I 1813 viste han fremtrædende dygtighed ved Halle, Bautzen og Dresden. Vandammes nederlag ved Kulm skyldtes Kleist, der over Nollendorf med sit korps faldt franskmændene i ryggen. Han belønnedes senere for denne dåd med titlen "greve af Nollendorf". I slaget ved Leipzig kommanderede han den bøhmiske hærs venstre fløj og angreb fjenden 16. oktober ved Markkleeberg og Wachau og bestod den 18. ved Probstheida en af de blodigste kampe i hele felttoget. 

Kleist fulgte med ind i Frankrig og var med i nederlaget ved Étoges, men bidrog ved det i forbindelse med Yorck udførte natlige Angreb 9. marts 1814 væsentlig til sejren ved Laon. Efter slaget ved Paris 30. marts udnævntes han til General der Infanterie og fik som donation domænen Stötterlingenburg i fyrstendømmet Halberstadt. I 1815 fik han overkommandoen over det nordtyske armékorps, men sygdom tvang ham snart til at opgive denne kommando. Efter den anden fredsslutning i Paris overtog han generalkommandoen i provinsen Sachsen, indtil han på grund af svagelighed fik sin afsked 1821 som feltmarskal.

Kilder 

 

Feltmarskaller fra Preussen
Grever fra Tyskland
Personer i Napoleonskrigene
Friedrich
Tyskere i 1700-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Berlin
Joachim Frich

Joachim Christian Geelmuyden Gyldenkrantz Frich (24. juli 1810 i Bergen – 29. januar 1858 i Kristiania) var en norsk landskabsmaler.

Frich blev student 1829, var en tid huslærer og begyndte at studere teologi, men opgav omsider studierne for malerkunsten, som han allerede under sin skoletid havde vist interesse og anlæg for. 1833—35 var han elev ved Kunstakademiet i København og udstillede her 1835 og senere. Derefter rejste han til Dresden til professor Dahl. Dennes påvirkning kan vel mærkes, men helt har han ikke sluttet sig til ham. Stærkere blev han derimod påvirket af Carl Rottmann i München. 1839 vendte han tilbage til Bergen og rejste det følgende år til Stockholm, hvor kong Karl Johan købte flere af hans billeder og tillige bestilte et større prospekt af Kria. Frich tog nu fast ophold i Kria, hvor han blev lærer ved tegneskolen og senere medlem af dens bestyrelse, og virkede for øvrigt for at vække interesse for den nationale kunst; således er han en af stifterne af Foreningen for norske Fortidsmindesmærkers Bevaring. 1846 opholdt han sig en kort tid i Düsseldorf og besøgte  1856 Verdensudstillingen i Paris. Fra sine mange og vidtløftige rejser i Norge medbragte han en mængde prospekter og skitser, der senere er blevne kendte ved gengivelser i billedværket »Norge i Tegninger«. Frich var en i sin tid skattet kunstner og har malet et anseligt antal landskaber, der vel ikke altid udmærker sig ved fremragende egenskaber hverken i teknik eller opfatning, men han har dog sin betydning som den første norske maler, der vovede at tage fast ophold i hjemmet under de dengang og endnu langt senere for kunstens udøvere så ugunstige forhold i Norge. Og enkelte af hans mindre billeder og skitser kan stundom eje en malerisk charme, der tyder på, at der hos Frich var betydelige evner, som ikke kom til deres ret. I Bergen Billedgalleri findes således et udmærket lille fjordbillede af ham. Til hans mere kendte arbejder hører den cyklus af seks norske landskaber, som kong Oscar I lod ham udføre til spisesalen i det kongelige lystslot Oscarshall ved Kria.

Eksterne henvisninger 

Malere fra Norge
Landskabsmalere
Personer fra Bergen
Erik Mykland

Erik Mykland (født 21. juli 1971), tidligere norsk fodboldspiller, der blandt andet har spillet for FC København og Panathinaikos. Han blev kendt som Myggen, på grund af hans målfejringer, hvor han baskede rundt med armene som en myg.

Spillerkarriere

IK Start 
Født i Risør startede han med at spille ungdomsfodbold for Risør FK. I 1989 startede han for Bryne FK blot for at føje sig til IK Start samme sæson for 60.000NOK eller ca. 56.000 danske kroner. Han debuterede senere det år mod Moss FK på Mellø Stadion. Start sluttede det år på 9. pladsen i 1. divisjon. I 1990 vandt Mykland prisen som årets midtbanespiller i Norge og fik også debut på det norske fodboldlandshold. Start sluttede sæsonen på en 3. plads. I 1992 blev han kåret til Norges bedste fodboldspiller, og tre år senere blev han udlejet til Utrecht hvor han spillede 9 kampe.

Udlandsophold 
Efter at rykke ned i adeccoligaen med IK Start valgte Mygland at slutte sig til FC Linz i Østrig. Samme år valgte filmproducenten Thomas Robsahm at optage en film der fulgte Erik Mygland over en hel sæson, filmen blev navngivet "Myggen". Efter en enkelt sæson i FC Linz blev han solgt til den græske storklub Panathinaikos. Her var han i 3 sæsoner før han endte i 1860 München.
 Han spillede en enkelt sæson i 1860 München og var halvejs inde i 2. sæson da han ragede sig uklar med træneren  og måtte se sig sat af holdet.
I januar 2002 skrev han en 2½ år lang kontrakt med FC København, hvor han hurtigt blev populær for sin arbejdsomhed. I juni 2004 trak Erik Mykland sig tilbage fra fodbolden efter at være ude med skader i næsten et helt år. To år senere optrådte han i en opvisningskamp mod tidligere argentinske stjerner som Diego Maradona, Claudio Canigga og Matías Almeyda. I juni 2007 hjalp han med at starte en fodboldskole op i sin barndomsby Risør.

Comeback 
Den 9. juli 2008 annoncerede Mykland sit tilbagetog til fodbolden for IK Start, der på daværende tidspunkt stadig hørte til adeccoligaen. Mindre end et år senere, i juni 2009 trak Mykland sig atter tilbage efter kun 9 kampe for IK Start. Kort tid efter ombestemte han sig endnu en gang og startede for Drammen FK, her spillede han dog kun en kamp før han trak sig tilbage definitivt i en alder af 38 år.

Skandaler 
Erik Mykland har været involveret i flere kontroversielle situationer gennem sin 20 år lange fodboldkarriere. Bl.a. fandt Ekstrabladet i 2003 Erik Mykland fuld uden for Cafe Rust, her spurgte han forbipasserende om de ville lægge arm. Dette var kun tre dage før FC Københavns forårspremiere. I 2008 indrømmede han også, at han over flere år havde været stofmisbruger. Han har endvidere været indblandet i flere sager om drukture i landsholdsammenhæng.

Noter 

Fodboldspillere fra Norge
Fodboldspillere fra IK Start
Fodboldspillere fra FC København
Fodboldspillere fra Panathinaikos
Fodboldspillere fra Bryne FK
Fodboldspillere fra FC Utrecht
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1994
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1998
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2000
Gaël Kakuta

Gaël Kakuta (født 21. juni 1991) er en fransk fodboldspiller af congolesisk afstamning, der i øjeblikket spiller for Amiens SC, hvortil han er på lån fra Hebei China Fortune. Kakuta spiller desuden for DR Congos landshold, som han (pr marts 2018) har repræsenteret fire gange.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Frankrig
Fodboldspillere fra Chelsea F.C.
Fodboldspillere fra Fulham F.C.
Fodboldspillere fra Bolton Wanderers F.C.
Fodboldspillere fra SBV Vitesse
Fodboldspillere fra SS Lazio
Fodboldspillere fra Amiens SC
Fodboldspillere fra Deportivo La Coruña
Eni

Eni er et internationalt olie- og gasselskab med hovedkvarter i Italien.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Eni's internationale hjemmeside

Olieselskaber fra Italien
Naturgasselskaber
Etableret i 1953
Fight Night Round 2

Fight Night Round 2 er et amerikansk boksevideospil og efterfølgeren til EA Sports' Fight Night 2004. Det blev udgivet til PlayStation 2, Xbox, og Nintendo GameCube konsollerne i 2005. Det var det eneste Fight Night-spil i serien til at blive udgivet til GameCube. GameCube-versionen indeholder SNES versionen af Super Punch-Out! sammen med hovedpersonen som er en oplåselig karakter.

Spillet indeholder aktuelle og historiske boksere fra alle vægtklasser som Muhammad Ali, Sugar Ray Robinson, Roy Jones Jr., Floyd Mayweather Jr., Manny Pacquiao, Jermain Taylor, Bernard Hopkins, Roberto Durán, and Evander Holyfield. Joe Tessitore er den nye kommentator spillet.

Eksterne henvisninger
 EAs officielle hjemmeside
 Knockout Kings and Fight Night series

Computerspil fra 2009
Sportsspil
GameCube-spil
PlayStation 3-spil
Xbox 360-spil
Hüseyin Çimşir

Hüseyin Çimşir (født 26. maj 1979) er en tyrkisk tidligere fodboldspiller.

Hans evner ligger i den defensive del af midtbanen, han startede sin ungdomskarriere i Trabzonspor, hvor han spillede 35 kampe for klubbens førstehold og ikke scorede nogle mål. Mens han spillede for Trabzonspor, blev han lånt ud til Sakaryaspor, hvor han var fra 1998 til 1999. Efter det blev han i et år i Trabzonspor, da han i 2000 blev købt af Antalyaspor, hvor han var indtil 2002, hvor han valgte at tage tilbage til Trabzonspor. Der blev han til 2009. Herefter tog han til Bursaspor.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Tyrkiet
Fodboldspillere fra Antalyaspor
Fodboldspillere fra Bursaspor
Fodboldspillere fra Sakaryaspor
Fodboldspillere fra Trabzonspor
Eesti Energia

Eesti Energia er en estisk virksomhed som producerer vandkraft, termisk energi, og råolie og naturgas fra tjæresand. Virksomheden blev grundlagt i 1939 og har hovedkvarter i Tallinn, med produktion i Narva m.m.

Datterselskaberne omfatter bl.a Eesti Põlevkivi, som udvinder Olieskifer, og Narva Õlitehas som producerer olie fra tjæresandet.

I 2008 havde selskabet en årsomsætning på 578 millioner euro.

Links 
 Officielle hjemmeside 

Olieselskaber
Energivirksomheder fra Estland
Etableret i 1939