kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ida Marie Bille

Ida Marie Bille, født komtesse Bille-Brahe (2. august 1822 på Hvedholm – 7. marts 1902 i København) var en dansk adelsdame.

Hun var datter af grev Preben Bille-Brahe og hustru Johanne Caroline Wilhelmine f. Falbe (1789-1823) og søster til amtmand Johan Christian Bille-Brahe.

Bille-Brahe var overhofmesterinde hos H.M. Dronningen fra 1864 til 1876 og beneficeret med en pensionsplads i Vallø Stift.

Hun blev gift 11. marts 1844 med diplomaten Christian Høyer Bille.

Kilder 
 Dansk Adelskalender 1878

Eksterne henvisninger 

Ida Marie
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Fyn
Hofmesterinder fra Danmark
Komtesser fra Danmark
Sigfred Victor Raben-Levetzau

Sigfred Victor Raben-Levetzau (ved dåben: Raben) (2. september 1741 – 23. april 1819) var en dansk adelsmand, godsejer og overceremonimester ved hoffet, bror til bl.a. Carl Adolph, Caroline Agnese og Otto Ludvig Raben.

Han var søn af Christian Frederik Raben og Berte Scheel von Plessen. 1787 skiftede han navn til Raben-Levetzau, da han arvede stamhuset Restrup. Han var hvid ridder.

23. juli 1791 ægtede han Antoinette Elisabeth komtesse Holstein-Ledreborg (1773-1833). Maleren Jens Juel har afbildet parret på Det Rabenske Familiebillede (1796, på Glorup).

Kilder 
 Oplysninger og billede hos Skeel & Kannegaard Geneaology

Sigfred Victor
Ceremonimestre fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Godsejere fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Julia Adelaide Harriet Raben-Levetzau

Julia Adelaide Harriet Raben-Levetzau, født Bornemann (30. juni 1808 – 28. marts 1888) var fra 1876 til sin død overhofmesterinde hos dronning Louise.
Hun var datter af justitiarius Anker Vilhelm Frederik Bornemann.

1. juli 1830 ægtede hun Carl Vilhelm Raben-Levetzau. Sammen med sin mand stiftede hun Den Raben-Levetzauske Fond. Theobald Stein har udført portrætbuster af ægteparret.

Slægten Bornemann
Julia Adelaide Harriet
Danskere i 1800-tallet
Fondsstiftere fra Danmark
Hofmesterinder fra Danmark
Sequencer

En sequencer er et program til at lave et musik i.
Der medfølger mange gange plugins (Virtuelle instrumenter).

Det mest kendte sequencere er:

Mac:
Logic, garage band.

Microsoft Windows:
Cubase, Ableton live, (Og lidt nemmere sequencer) Fl studio.

Mange sequencere koster mellem 1000-15.000 kr., men der findes også gratis sequencere, den mest kendte og brugte hedder REAPER.
Via den lærer man hvad en "rigtig" sequencer.

I det største pladestudier bruger man sequencere som "Pro tools HD" som er en sequencer der kun virker via speciel hardware og Nuendo. Som er en større udgave af cubase, som kun bruges til recording fra cubases side. Derimod er det muligt ved at købe noget ekstra udstyr så den virker komplet som en sequencer.

Musikprogrammer
Laon

Laon er hovedby i det franske departement Aisne.

Historie

Byens fødsel 
De første spor efter menneskelig aktivitet i området stammer fra den Gallo-romanske periode (omkring 40-30 f.Kr.). Byen har siden højmiddelalderen været kendt for sin stategiske beliggenhed og var derfor hjemsted for de sidste konger af karolingerne, hvor de fandt tilflugt efter deres kamp mod capetingerne.

Middelalderen 
De nye herskere kom ikke så meget til byen, men de holdt dog øje med den og Ludvig XV straffede byen hårdt i 1112, efter at byens borgerskab havde gennemført et oprør hvorunder biskoppen af Laon, var blevet slået ihjel.

Efter en dødsulykke besluttedes det at udskifte den karolingiske katedral, og man påbegyndte derfor konstruktionen af en gotisk katedral i 1150.

Under hundredårskrigen skete der mange skader på byen, blandt andet satte englænderne ild til Saint-Vincent
klostret i 1359. I slutningen af det 16. århundrede betalte byen prisen for sin tilslutning til Den Katolske Liga, der var modstander af Henrik IV's kroning. Kongen vandt striden og tøvede ikke med at ødelægge et kvarter af byen og indrettede også et citadel for at straffe og overvåge befolkningen.

Revolutionen 
I løbet af det 17. og 18. århundrede, blev der opført eller ombygget mange monumenter og bygninger. Flere
af de religiøse bygninger fra denne tid, blev efter Den franske revolution ombygget til andre formål. F.eks. blev klosteret
Saint-Jean omdannet til hovedkvarter for det nye departement Aisne.

Moderne tid 
Byen gennemgik en modernisering i løbet af det 19. århundrede, hvor bl.a. jernbaneen kom til byen i 1857, og
såvel skolebygninger som militære anlæg blev opført. Byen blev stærkt påvirket af besættelserne i forbindelse med
krigen i 1870-71 og 1. verdenskrig, samt af bombardementer i 1944.

Geografi

Demografi 
Befolkningsudviklingen i Laon siden 1793.

Økonomi

Erhvervsliv 
I Laon var der pr. 31. december 2008 1.759 erhvervsvirksomheder, dette udgjorde ca. 5 % af antallet af virksomheder i
departementet.

Kendte personer fra Laon 
 Jules Champfleury (1820-1889), var en fransk forfatter og kunst- og litteraturkritiker.

Eksterne henvisninger

Kilder 

 
Byer i Aisne
Frankrigs præfekturer
Praktisk hjælp

Praktisk hjælp er en social ydelse i Danmark, hvor der ydes støtte til praktiske opgaver og personlig pleje i hjemmet. Ydelsen er specificeret i Servicelovens §83, og det påhviler bopælskommunen at sikre, at ydelsen tilbydes.

Der ydes støtte, hvis den enkelte borger midlertidigt eller varigt er ude af stand til udføre opgaverne selv eller få umiddelbart hjælp til det. Praktisk hjælp omfatter rengøring, hygiejne, tøjvask og indkøb, og hjælpen kan søges hos det lokale borgerkontor.

Eksterne henvisninger 
 Michael René: Håndbog i praktisk hjælp

Offentlig økonomi
Hygiejne
Frederik Albrecht af Anhalt-Bernburg

Fyrst Frederik Albrecht af Anhalt-Bernburg (; født 15. august 1735, død 9. april 1796) var regerende fyrste af det lille tyske fyrstendømme Anhalt-Bernburg fra 1765 til 1796. Han var af fyrsteslægten askanierne og officer i dansk tjeneste.

Biografi 
Frederik Albrecht blev født den 15. august 1735 i Bernburg i Anhalt som den eneste søn af fyrst Viktor 2. Frederik af Anhalt-Bernburg i hans andet ægteskab med markgrevinde Albertine af Brandenburg-Schwedt. Efter at have nydt en meget god opdragelse, som fuldendtes på lange rejser, traadte han i preussisk og 1761 i dansk krigstjeneste, hvor han som generalmajor blev chef for Prins Frederiks Regiment, i 1762 for Kongens Livregiment og 1764 for det danske artillerikorps, som da oprettedes ved sammensmeltning af danske, holstenske og norske artillerikorps; men i 1765 trådte han ud af dansk krigstjeneste og overtog ved faderens død regeringen i Anhalt-Bernburg. Han viste sig her som en dygtig regerende fyrste, der med iver søgte at fremme sine undersåtters vel i alle retninger. Han døde den 9. april 1796 i Ballenstedt.

Ægteskab og børn 
Han blev gift 1763 med prinsesse Louise Albertine af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Plön (død 2. marts 1769), datter af hertug Frederik Carl af Plön. De efterlod en søn, Alexius Frederik Christian, der efterfulgte faderen som fyrste af Anhalt-Bernburg, og en datter, Pauline af Anhalt-Bernburg, der blev gift med fyrst Leopold 1. af Lippe.

Se også 
Anhalt
Huset Askanien

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Slægten Askaniens officielle hjemmeside 

Huset Askanien
Fyrster af Anhalt-Bernburg
Generalmajorer fra Danmark
Tyskere i 1700-tallet
Emil af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg

Frederik Carl Emil, prins af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg (8. marts 1767 – 14. juni 1841 i Leipzig) var prins af Augustenborg og dansk officer.

Biografi 
Søn af hertug Frederik Christian. Han trådte ind i den danske Armé og «blev anset for sin Tids smukkeste Mand i begge de forenede Riger». Da han 29. september 1801 ægtede Sophie Eleonore Frederikke Skeel (Scheel), en datter af den afdøde gehejmestatsminister Jørgen Erik Skeel og hofdame hos hans svigerinde Louise Augusta, måtte han forlade landet, da dette ægteskab ansås for ustandsmæssigt. Han bosatte sig i Leipzig og havde en talrig familie, der nu dog er uddød; han var dr.phil., stod som dansk general og var Ridder af Elefanten. Da hans brodersøn
hertug Christian August 1820 ægtede en grevedatter, anerkendtes også Emils ægteskab som legitimt af kong Frederik VI. Han døde i Leipzig 14. juni 1841, hans hustru (f. 26. december 1778) 18. november 1836.

Kilder 
 A.D. Jørgensen, "Frederik Carl Emil, prins af Augustenborg", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 V.S. Skeel, Optegnelser om Familien Skeel, s. 325; Supplement, s. 89.

Huset Augustenborg
Generaler fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Vilhelm af Hessen-Philippsthal-Barchfeld (1786-1834)

Frederik Vilhelm Carl Ludvig, prins af Hessen-Philippsthal-Barchfeld (tysk Friedrich Wilhelm Carl Ludwig) (født 10. august 1786 på Wilhelmsburg i Barchfeld, død 30. november 1834 i København) var en tysk fyrstelig og dansk officer.

Han var søn af prins Adolph af Hessen-Philippsthal-Barchfeld (1743-1803) og Vilhelmine Louise Christiane af Sachsen-Meiningen og nær slægtning af Carl af Hessen, blev i sit 6. år udnævnt til ritmester i Husarregimentet og her major 1807. 22. august 1812 ægtede han i Frederiksberg Slotskirke prinsesse Juliane Sophie, datter af Arveprins Frederik, og blev i den anledning Ridder af Elefanten samt udnævntes samme år til oberstløjtnant. 1815 søgte han afsked for at tage tjeneste i den østrigske hær, hvor han blev chef for Ulanregimentet Fyrst Schwarzenberg og avancerede til generalmajor, men 1818 vendte han tilbage til Danmark og udnævntes til regimentschef med generalmajors karakter og chef for norske Livregiment til Fods. 1823 blev han kommandør for Livgarden til Hest og forenede med denne stilling fra 1831 posten som «tjenstforrettende» chef ved Landkadetkorpset. Ved hertug Vilhelm af Glücksborgs død sidstnævnte år overtog han kommandoen over det armékorps af forbundstropperne, der var bestemt til virksomhed i anledning af de belgisk-hollandske stridigheder.

Prinsen, der var en elskværdig, i København populær og afholdt personlighed, varetog med iver og duelighed sine forskellige militære hverv, og det fremhæves særlig, i hvilken fortrinlig orden Hestgarden befandt sig ved hans afgang. Han døde i København af tyfus 30. november 1834.

Han er gengivet i et portrætmaleri af Sebastian Weygandt (Museumslandschaft Hessen Kassel), og dette maleri er forlæg for et litografi af Edvard Lehmann fra ca. 1834 (i samme museum, endvidere i Det Kongelige Bibliotek og Brown University).

Kilder 
 
 

Generalmajorer fra Danmark
Kavaleriofficerer fra Danmark
Generaler fra Østrig
Huset Hessen
Danskere i 1800-tallet
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Frederik Vilhelm Philip af Württemberg

Frederik Vilhelm Philip, hertug af Württemberg (ty. Friedrich Wilhelm Philipp) (27. december 1761 i Stettin – 10. august 1830 på slottet i Stetten im Remstal) var en tysk hertug og dansk general.

Han var søn af regerende hertug Frederik II. Eugen (1732-1797) og Frederikke Dorothea Sophie af Brandenburg, blev 1779 oberst i dansk tjeneste, 1781 chef for Lollandske Infanteriregiment og 1783 generalmajor. Han var ved dette tidspunkt ilde anskrevet hos det guldbergske parti, men chancen til forfremmelse blev ved det snart påfulgte regeringsskifte derved desto bedre. 1785 udnævntes han til kommandør for Livgarden til Fods, 1789 til generalløjtnant, 1801 til guvernør i København, 1803 til Ridder af Elefanten. Alt tydede på, at han stod i det bedste forhold til kronprinsen, under hvis fraværelse fra hovedstaden han stedse førte kommandoen i Nordsjælland, og det vakte derfor nogen opsigt, da han 1806 fra Stuttgart, hvorhen han havde orlov, på grund af de indtrådte politiske forhold ansøgte om afsked. Denne blev ham meddelt uden pension, men med en present af 10.000 Rdl.

Hjemvendt til Württemberg blev han af sin broder, der var blevet konge af landet, udnævnt til feltmarskal og krigsminister. Han boede på sit riddergods i Hirrlingen bei Rottenburg eller på Schloss Stetten i Remstal. 29. juli 1811 overtog friherre Friedrich von Phull de facto krigsministerposten, mens prins Vilhelm forblev krigsminister af navn indtil 1815. Fra 1819 til sin død sad han i den württembergske landdag i kraft af sin kongelige status.

Han begyndte at interessere sig for naturvidenskab og medicin og blev i 1817 dr.med. fra universitetet i Tübingen. Han døde 10. august 1830.

Familie 

Han ægtede 23. august 1800 i Coswig Frederikke Fransisca Vilhelmine rigsgrevinde af Tunderfeld-Rhodis (1777-1822), der var tidligere hofdame for hans moder og datter af baron Karl August Wilhelm von Tunderfeld-Rhodis, der stammede fra en svensk-baltisk soldaterfamilie.

Dette ægteskab var selvklart ustandsmæssigt og i strid med principperne i Huset Württemberg. Derfor erklærede prins Vilhelm allerede 1. august 1801, at hans afkom ikke kunne gøre krav gældende som tronfølgere.

I ægteskabet fødtes 6 børn, hvoraf 3 nåede voksenalderen:
 Grev Alexander af Württemberg (1801-1844), digter ∞ Helene Festetics (1812-1886), datter af Ladislas Festetics von Tolna
 August (1805-1808)
 Vilhelm af Urach (1810-1869), hertug af Urach, greve af Württemberg ∞ (1.) Théodolinde de Beauharnais (1814-1857); ∞ (2.) Florestine af Monaco (1833-1897)
 Frederik August (1811-1812)
 Frans (1814-1824)
 Marie (1815-1866) ∞ grev Wilhelm von Taubenheim (1805-1894)

Prins Vilhelm og Frederikke Fransisca Vilhelmine var oldeforældre til Mindaugas 2., der blev titulær konge af Litauen i fire måneder i 1918.

Kilder 
 S.A. Sørensen, "Frederik Vilhelm Philip, hertug af Württemberg-Stuttgart", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Meddelelser fra Krigsarkivet I-II.

Huset Württemberg
Generalløjtnanter fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer fra Stettin
Christian af Hessen

Christian, prins af Hessen-Kassel (14. august 1776 – 14. november 1814 på Odense Slot) var en tysk prins og dansk officer, bror til Frederik af Hessen.

Biografi 
Han var søn af feltmarskal, landgrev Carl af Hessen fik 1783 patent som oberst af kavalleriet, 1789 som generalmajor og udnævntes året efter til chef for Livregiment Ryttere, dog således at faderen skulle føre kommandoen for ham, indtil han blev myndig. I mellemtiden opholdt han sig i 2 år i Kiel for af Ludvig Jacob Binzer at blive sat ind i militærvidenskaberne og gennemgik derpå i København en eksercerskole ved infanteriet. 1803 blev han Ridder af Elefanten. Under troppekoncentrationen i Holsten 1805 overdroges ham kommandoen over en kavalleribrigade, 1808 blev han generalløjtnant, 1809 chef for fynske lette Dragoner, kommanderende general på Fyn og kavalleriinspektør, 1812 general af kavalleriet. Han havde fra ung af været udset til svigersøn af Frederik VI, og i september 1812 blev forlovelsen mellem ham og hans niece, prinsesse Caroline højtidelig deklareret, men prinsen var allerede dengang svag, og 14. november 1814 døde han på Odense Slot. Han lå begravet i forbindelsesbygningen mellem slottet og Sankt Hans Kirke, men i 1862 overførtes hans lig til Slesvig Domkirke.

Kilder 
 
 Johan Daniel Timotheus Manthey, Ridderes Levnetsløb 1809-17.

Generaler fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Huset Hessen-Kassel
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Bent von Platen-Hallermund

Bent Aage Georg rigsgreve von Platen-Hallermund (født 27. september 1922 i København, død 18. december 2013) var en dansk arkitekt, far til kunstneren Cai-Ulrich von Platen.

Karriere 
Han var søn af fuldmægtig, senere prokurist i Landmandsbanken, grev Gustav Louis von Platen-Hallermund og Inger Jonsen. Han tog realeksamen 1939, blev murersvend 1948 og tog afgang fra Københavns Bygmesterskole 1944. Dernæst gik han på Kunstakademiets Arkitektskole, hvorfra han tog afgang 1948.

Han var først direktør i familie-aktieselskabet Rex Låse og Metalvarefabrik og arbejdede dernæst som arkitekt ved Søværnets Bygningsvæsen 1950-54. 1968 fik han ansættelse ved Forsvarets Bygningstjeneste, hvor han var ansat indtil 1988.

Han modtog K.A. Larssens Legat 1975, som blev anvendt på studierejser i Europa. 1978 modtog han Neuhausens Præmie og 1987 Europa Nostras diplom for restaureringen af Kastelskirken.

Han ægtede 22. marts 1949 i København Jytte Dan Barsøe (født 26. maj 1926 sammesteds), datter af grosserer, fabrikant Kai Svanholm Barsøe og Else Emilie Dan.

Værker 
Med Forsvarets Bygningstjeneste:
 Medvirken ved vedligeholdelse, restaurering- og ombygningsopgaver, bl.a. Frederiksberg Slot, Holmen, Jægersborg Kaserne og Kastellet
 Medvirken ved restaureringen af Kastelskirken, København (1985-87, sammen med Viggo Grunnet, B. Møgelvang, M. Gosham og Svend Lindhard, tildelt Europa Nostra-prisen)
Alene:
 Metalvarefabrik, Vallensbæk (1960'erne, præmieret af Vallensbæk Kommune 1967, ombygget af andre 1975)
 Flere byfornyelser og restaureringsprojekter for det gamle København, publiceret i Berlingske Tidende, bl.a.: Fornyelse og forbedring af Kgs. Nytorv (1978)

Konkurrencer 
 Fornyelse af Rådhuspladsen, København (1974)
 Det Kongelige Biblioteks Have på Slotsholmen (1976, Neuhausens Præmie)

Udgivelser 
 Giertsen, Anette & Platen-Hallermund, Bent Graf von, Gentoftebilleder – en kulturrejse, Ordrup: Ordrup Boghandel 1999.

Kilder 
 
 Tobias Faber, "Bent von Platen-Hallermund", i: Sys Hartmann (red.), Weilbachs Kunstnerleksikon, København: Rosinante 1994-2000.

Eksterne henvisninger 
 

Grever fra Tyskland
Arkitekter fra Danmark
Embedsmænd fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1900-tallet
Bent
Modtagere af De Neuhausenske Præmier
Cai-Ulrich von Platen

Cai-Ulrich von Platen (født 6. august 1955 i København) er en dansk maler, billedhugger og installationskunstner.

Platen er søn af arkitekt Bent von Platen-Hallermund og Jytte f. Dan Barsøe og uddannet på Glyptoteket (under Erling Frederiksen) 1972-73, Kunstakademiet i København (under Sven Dalsgaard, Freddie A. Lerche og Gunnar Aagaard Andersen) i årene 1973-78. Efter 1. del på Akademiet organiserede Platen i fællesskab med andre elever en afdeling uden professor som et alternativ til den institutionelle undervisning. 

Siden da indgik han i gruppen Værkstedet sammen med Ole Broager, Niels Erik Jensen, Hanne Lise Thomsen og Eva Öhrling og var medstifter af og i ledelsen for udstillingsstedet Kongo 1983-92. Han har også samarbejdet med Christian Skeel og Morten Skriver, og i 1991 tog han sammen med Kerstin Bergendal og Jørgen Carlo Larsen initiativ til projekt Tapko.

Hans inspiration kommer fra mange forskellige kilder og har ændret sig i årenes løb: Den tyske ekspressionisme og det "vilde maleri", den italienske transavantgarde og surrealismen.

Platen har været formand for Billedkunstnernes Forbund og har været medlem af censurkomiteen på Charlottenborg Forårsudstilling 1987-88 og gæstelærer ved Holbæk og Ærø Kunsthøjskole fra 1988. 

Platen modtog i 2007 Eckersberg Medaillen. Han har bl.a. modtaget støtte i form af De Bielkeske Legater 1987, Akademiets rejsestipendium 1990 og 1994, Statens Kunstfond 1991-93, 1996, 1998 og 2001 og Mogens Zielers Fond 1995. Desuden Niels Larsen Stevns legat 2003, Ole Haslunds Kunstnerlegat og Preben Siigers Legat 2005, Ruth og Finn Torjussens Fond 2006

Noter

Kilder 
 
 William Gelius, "Cai-Ulrich von Platen", i: Sys Hartmann (red.), Weilbachs Kunstnerleksikon, København: Rosinante 1994-2000.
 Cai-Ulrich von Platens hjemmeside www.vonplaten.dk 

Malere fra Danmark
Billedhuggere fra Danmark
Grever fra Tyskland
Cai-Ulrich
Modtagere af Eckersberg Medaillen
Personer fra København
Predator (album)

Predator er Accepts 11. studiealbum. Albummet udkom i 1996 og var produceret af Michael Wagener og indspillet ved 16th Ave. Sound Studios, Nashville, TN. Predator var det sidste album Accept udgav inden deres uofficielle pause i 1997, og det sidste album med Udo Dirkschneider som forsanger.

Michael Cartellone fra Damn Yankees og Lynyrd Skynyrd stod for trommer og slagtøj undtaget på "Primitive" og øvrigt slagtøj på "Predator".

Spor 
 "Hard Attack" (Hoffmann/Baltes/Dirkschneider) – 4:46
 "Crossroads" (Hoffmann/Baltes/Dirkschneider/Deaffy) – 5:13
 "Making Me Scream" (Hoffmann/Baltes/Dirkschneider/Deaffy) – 4:14
 "Diggin' in the Dirt" (Hoffmann/Baltes/Dirkschneider/Deaffy) – 4:01 
 "Lay It Down" (Hoffmann/Baltes/Deaffy) – 5:02
 "It Ain't Over Yet" (Hoffmann/Baltes) – 4:17
 "Predator" (Hoffmann/Dirkschneider/Deaffy) – 3:37
 "Crucified" (Hoffmann/Baltes/Dirkschneider/Deaffy) – 3:01
 "Take Out the Crime" (Kaufmann/Dirkschneider/Deaffy) – 3:12
 "Don't Give a Damn" (Hoffmann/Baltes/Dirkschneider/Deaffy) – 2:58
 "Run through the Night" (Kaufmann/Dirkschneider/Deaffy) – 3:19
 "Primitive" (Hoffmann/Baltes) – 4:38

Musikere 
Udo Dirkschneider: Vokal
Wolf Hoffmann: Guitar
Peter Baltes: Bas, forsanger på "Lay It Down" og "It Ain't Over Yet", vokal på "Crossroads"
Michael Cartellone: Trommer

Fodnoter 
 

Album fra 1996
Aalestrup Naturefterskole

Aalestrup Naturefterskole er en efterskole for unge i 9. og 10. klasse med interesse for heste, jagt, friluftsliv, golf eller lystfiskeri.

Skolen er oprettet i 1997 og ligger i Himmerland ved Simested Å. Folkeskolens Afgangsprøver er obligatoriske. Skolen er ikke tilknyttet særlige organisationer eller religiøse fundamenter. Hverdagen bygger på tillid, faglighed og frihed under ansvar. Skolen har bl.a. egne ridebaner og ridehal og fiskeret i åen. Eleverne bor på to- og tremandsværelser og enkelte firemandsværelser i 5 større elevhuse, som hver har plads til 20-22 elever.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Aalestrup Naturefterskole: Om skolen 

Efterskoler
Etableret i 1997
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Vesthimmerlands Kommune
Aalestrup
Uldsax

Uldsax er navnet på en af de første adelige slægter i Danmark. 

Uldsaxe slægten er ''fader-slægt'' til både Humble- og Klarskov slægten.

Humble og Klarskov Slægten 
Det menes at Klarskov- og Humble slægten er forbundet med Uldsaxe slægten.

Humble Slægtens Forbindelse 
I Vibergs præstehistorie står der: nedstammede Chresten Pedersen Humble fra den gamle danske adelsslægt Uldsaks, ligeledes i den hånskrevne del af Bloch "Den fynske gejstligheds historie" står, at han stammer i lige linie derfra. Men hvorledes har ikke været muligt at opspore, endnu da. Han var en halvbroders søn af den forrige præst i Humble Chresten Eriksen, og dennes fader var en Uldsaks. Altså må Chresten Pedersens fader have heddet Peder Eriksen. 

Det vides ikke om der er nogle med Humble som efternavn i dag.

Klarskov slægtens Forbindelse 
Christen Pedersen var præst(eller provst) i Humble sogn som er en by på Langeland. Det er det han fik navnet Humble fra. Han underskrev Humbles kirke regnskabsbog som Christiern Pedersen (måske med Humble som efternavn) 

I Wibergspræste historie står der at Klarskov-slægten har sine rødder i Uldsaxe slægten under Christen Pedersen Humble, sognepræst og provst på Langeland, født o. 1560, død 1624, stamfader til en stor præsteslægt.

Klarskov slægten finder man mest på Sjælland men også i Jylland og på Grønland-

Eksterne links 
Slægtstræ

Adel fra Danmark