kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Søborg Gymnasium

Søborg Gymnasium var et dansk gymnasium, der trods navnet var beliggende i Mørkhøj vest for det egentlige Søborg i Gladsaxe Kommune.

Gymnasiet blev oprettet i 1961 og optog for første gang elever i 1963. Senere flyttede gymnasiet til Høje Gladsaxe. Søborg Gymnasium blev nedlagt i 1988 grundet faldende elevtal. Københavns Amtsråd havde egentlig besluttet, at lukningen først skulle ske i august 1990, men gymnasiets elever, forældre og lærere besluttede at fremrykke lukningen. Eleverne blev flyttet til Gladsaxe Gymnasium.

Kendte studenter 
 1967: Peter Brixtofte, Politiker
 1973: Michael Sømod, Bolchefabrikant
 1974: Birgitte Raaberg, Skuespiller
 1975: Bjørn Bredal, Redaktør og litteraturkritiker
 1975: Henrik Lyding, Teater- og balletanmelder
 1975: Jens Brixtofte, vinder af Dansk Melodi Grand Prix 1982
 1979: Frank Grevil, Sprogofficer og FE-medarbejder 
 1979: Joachim Solberg, Tryllekunstner
1981: Kim Turch Hansen, it virksomhed, Medialogic
1981; Frank Godsk Hansen, Apoteker
 1983: Peter Thor, Forsker, havbiolog
 1983: Bjørn Pierri Enevoldsen, billedkunstner
 1985: Monique, sangerinde
 1988 Hassan Preisler, forfatter og skuespiller

Eksterne henvisninger 
 25 års jubilæumsskrift for Søborg Gymnasium
 Søborg Gymnasium på Litteraturpriser.dk

Gymnasier i Danmark
Søborg
Etableret i 1961
Ophørt i 1988
Altenbrak

Altenbrak er en kommune der ligger nordvest for Treseburg i dalen til floden Bode. Den hører til Verwaltungsgemeinschaft Brocken-Hochharz i Landkreis Harz i den tyske delstat Sachsen-Anhalt.

Altenbrak nævnes første gang 1448 som bjergværk/smeltehytte, men historien går formentlig tilbage til 1227, og der var jernudvinding frem til 1867, da den sidste jernhytte lukkede, hvilket medførte fattigdom i området. Senere udviklede turisterhvervet sig, og tiltrak mange til de smukke bjerge og dale i Harzen.

Den knap 100 km lange vandrevej Harzer Hexenstieg fra Osterode til Thale, går gennem Altenbrak.

Eksterne henvisninger 

Harzen
Rütli

Rütli (ty. Rütli, fr. og it. Grütli) er en bjergeng i den schweiziske kanton Uri, hvor de tre første kantoner ifølge legenden aflagde ed for oprettelsen af edsforbundet. Engen regnes således som fødestedet for den ældste schweiziske føderation mellem Uri, Schwyz og Unterwalden.

Troskabseden blev sværget i begyndelsen af august 1291, og den schweiziske nationaldag er lagt på den 1. august til minde om denne hændelse. Hvert år er der en markering af nationaldagen på Rütli, hvor en af forbundsrådsmedlemmerne holder tale.

Eksterne henvisninger 

Schweiz i middelalderen
Erik Holstein

Erik Holstein (født 1958) er en dansk journalist og forfatter.

Holstein er uddannet fra Danmarks Journalisthøjskole i 1990 og har arbejdet på B.T.'s Christiansborg-redaktion fra 1993 til 2002. Han har siden 2003 været tilknyttet Dagbladenes Bureau som kommentator og netavisen Altinget.dk som journalist.

Bibliografi 
 Det frontale kultursammenstød (2002)
 Fyrsten – et portræt af Mogens Lykketoft (2003)
 Jelved – en politisk biografi (2005)

Journalister fra Danmark
Biografiforfattere fra Danmark
Journalister ved BT
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Unterwalden

Unterwalden er en gammel kanton i Schweiz syd for Vierwaldstättersee. Kantonen er i dag delt op i de to halvkantoner Nidwalden og Obwalden. Unterwalden grundlagde sammen med kantonerne Uri og Schwyz det schweiziske edsforbund i 1291 på Rütli.

Kantoner i Schweiz
En plads på toppen

En plads på toppen (engelsk: Room at the Top) er en engelsk dramatisk film fra 1959 baseret på en roman af John Braine med manuskriptet af Neil Paterson og instruktion af Jack Clayton. Laurence Harvey og Simone Signoret har hovedrollerne i filmen, og Signoret modtog en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle for sin præstation.

Handling 

Filmen foregår i Yorkshire i begyndelsen af 1950'erne. Joe Lampton (Laurence Harvey) er en socialt ambitiøs ung mand fra arbejderklassen, der er flyttet fra sin fødeby, som han var led og ked af, til en lidt større by, hvor han har fået arbejde på et kommunalt kontor. Her kaster han sin kærlighed på den smukke Susan (Heather Sears), der er datter af den rige fabrikant Brown (Donald Wolfit), men hans venner, herunder kollegaen Soames (Donald Houston), råder ham til at slå Susan ud af hovedet. 

Da Brown sender Susan væk for at hindre det upassende parti, forlyster Joe sig med den lidt ældre Alice (Simone Signoret), der har et blakket ry i byen, men er ulykkeligt gift. Alice forelsker sig fuldt og helt i Joe, der efterhånden gengælder følelsen. Da han kortvarigt møder Susan, overtaler hun ham til et møde, hvorunder hun bliver gravid. Brown forsøger at betale Joe for at forsvinde, men hans stolthed forbyder ham det. I stedet køber Brown ham til at gifte sig med Susan mod at opgive forholdet til Alice. Da Joe meddeler dette til Alice, bliver hun fortvivlet og drikker sig fuld, hvorefter hun dør i en bilulykke. Joe føler, at det er hans skyld, og han drikker sig fuld og rager uklar med en gruppe mænd, der banker ham. Soames finder ham og hjælper ham til at gøre sig klar til brylluppet.

Medvirkende 
Laurence Harvey – Joe Lampton
Simone Signoret – Alice Aisgill
Heather Sears – Susan Brown
Donald Wolfit – Mr. Brown, Susans far
Donald Houston – Charlie Soames
Hermione Baddeley – Elspeth, Alices veninde
Allan Cuthbertson – George Aisgill, Alices mand
Raymond Huntley – Mr. Hoylake, Joes chef
John Westbrook – Jack Wales, Susans kæreste

Baggrund og produktion 
Filmen betragtes som den første af den britiske nye bølge af socialrealistiske film, der bl.a. var inspireret af film om den rodløse ungdom fra USA, bl.a. Vildt blod. 

Mange af filmens udendørs scener blev optaget i Halifax i Yorkshire. 

Rollen som Alice blev oprindeligt tilbudt Vivien Leigh, men Signoret endte med at få den.

Modtagelse 
Filmen blev forbudt for børn på grund af dens meget direkte seksuelle indhold. Den blev sikret en rimelig distribution, og filmen blev en overraskende stor publikumssucces. Ligeledes fik den gode anmeldelser, og Jack Claytons karriere fik et stort løft med filmen. Også Simone Signoret, der var et stort navn i Frankrig, fik slået sit navn fast uden for sit hjemland, og hun modtog en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle for sit spil. Ligeledes fik Neil Paterson en Oscar for bedste filmatisering.

Filmen fik i 1965 en noget mindre kendt efterfølger, Livet på toppen.

Eksterne henvisninger 
 

Britiske film fra 1959
Dramafilm fra Storbritannien
Andrea Alessandro Carnevale

Andrea Alessandro Carnevale (født 12. januar 1961 i Monte San Biagio) er en tidligere italiensk fodboldspiller.

Karriere 
Carnevale begyndte sin karriere i slutningen af 1970'erne i de lavererangerende divisioner. 
Først med klubskiftet til Udinese Calcio i 1984 fik han sit gennembrud som angriber i den italienske Serie A.

Fra 1986-1990 spillede Carnevale sammen med Diego Maradona i SSC Napoli, hvor han opnåede sine største sportslige resultater som professionel fodboldspiller. Bl.a. var han med til at vinde UEFA Cuppen for sit klubhold, da SSC Napoli i 1989 besejrede VFB Stuttgart i turneringens finale. Det var også som Napolispiller, at Carnevale kom i betragtning til Italiens fodboldlandshold.

Ved VM i Italien i 1990 udgjorde Carnevale den italienske angrebsduo sammen med Gianluca Vialli i holdets to første gruppespilskampe.

Efter sine to målløse optrædener for det italienske fodboldlandshold under VM-slutrunden i hjemlandet blev Carnevale afløst af angrebsrivalen Salvatore Schillaci. Schillaci fik sit store internationale gennembrud i de efterfølgende kampe, hvilket gjorde ham til turneringens samlede topscorer. Dette resulterede i, at Carnevale fra da af kom ud i periferien af det italienske landshold.

Carnevale opnåede i alt 10 landskampe og scorede 2 landskampsmål.

Efter VM-slutrunden i 1990 skiftede Carnevale til AS Roma. Her fik han en god start med 4 mål i de første 5 kampe for klubben. Efterfølgende blev Carnevale imidlertid kendt skyldig i narkotikamisbrug, hvorefter han blev suspenderet af Roma. Herefter gik hans karriere ned ad bakke, og hans karriere sluttede i Pescara Calcio i 1996.

Fodboldspillere fra Italien
Lasar Kaganovitj

Lasar Moisejevitj Kaganovitj (, ; født 22. november 1893 i Kabane nordøstlige Ukraine; død 25. juli 1991 i Moskva, Den Russiske Føderation) var en sovjetisk politiker. Han fik tilnavnene "Lokomotivet" og "Jern-Lasar". Han var jødisk ateist og var yngste barn i en fattig familie. Han rekrutteredes til kommunistpartiet i 1911 af en bror og blev agitator i Ukraine. Kaganovitj var uddannet skomager.

Karriere 

Lenin så en leder i Kaganovitj. Han var hjernen bag partiets militarisering. I 1918, da han var 24 år, styrede han byen Nisjnij Novgorod med sit skrækregime. Efter at have været leder af personalekontoret i centralkomiteen, blev "Jern-Lasar" sendt til Centralasien for at styre det. Fra1924 til 1928 var han i Ukraine, hvor han fungerede som en slags vicekonge. Her bidrog han aktivt til tvangskollektiveringen af landbruget, der medførte stor hungersnød blandt landbefolkningen. Dødstallet er opgjort til mellem fem millioner og 14 millioner. Han støttede Stalins kandidatur som russisk leder under magtkampen efter Lenins død og blev en af Stalins mest betroede mænd under udrensningen i begyndelse af 1930'erne. 
I 1928 kom han tilbage til Moskva, og i 1930 blev han fuldgyldigt medlem af politbureauet. Han siges at være den første sande stalinist, og det var Kaganovitj, der opfandt udtrykket: "Længe leve stalinismen". Selv Molotov sagde om ham, at han var "stalinist til to hundrede procent".
I begyndelse af 1930'erne blev han sendt til Nordkaukasus og Vestsibirien, hvor han nedkæmpede bonderevolten med stor grusomhed. Han fulgte Molotov som partichef i Moskva, hvor formålet var at skabe en heltedyrkelse af Stalin, hvilket havde til følge, at flere historiske bygninger blev sprængt bort for at vise Moskva som en bolsjevikisk metropol.
Kaganovitj ansås af flere ledende stalinister for at være en af de bedste talere. Han kunne virkelig fange publikum, har Molotov udtalt om ham.

Kaganovitj blev dog politisk udmanøvreret af Nikita Khrusjtjov i 1956 og førte siden hen en skjult tilværelse. Han døde den 25. juli 1991, lige før Sovjetunionen blev opløst.

Eksterne henvisninger 

Kommunister fra Rusland
Politikere fra Sovjetunionen
Efterretningsfolk fra Sovjetunionen
Alexis Manaster Ramer

Alexis Manaster Ramer (født 1956) er en polskfødt amerikansk sprogforsker, ph.d. 1981 fra University of Chicago). 

Han har en omfattende publikationsrække bag sig om syntaktisk typologi (især i relation til australske, ekimoiske og austronesiske sprog); om fonologisk teori i sammenhæng med fænomener som versifikation og talefejl; om sammenlignende sprogvidenskab (komparativ lingvistik) og etymologi inden for indoeuropæisk, uto-aztekisk og jiddisch); glottochronology og sprogklassifikation, især appliceret på (nostratisk, altaisk, haida-na-dene, pakawan/coahuiltekisk, tonkawa-nadene); om poetik (især inden for vedisk, homerisk græsk og litteratur på jiddisch; samt om lingvistikkens historie.

Manaster Ramer er grundlægger af ACLs særlige interessegruppe om matematisk lingvistik (SIGMOL) og organiserede den første videnskabelige konference om emnet.. 

Et festskrift til ham udkom i 2002, redigeret af Fabrice Cavoto: The linguist's linguist: A collection of paper in honour of Alexis Manaster Ramer (udkommet på LINCOM Europa, 
München).

Eksterne henvisninger 
 SIGMOL home page

Lingvister fra USA
Laurids Skau

Laurids Pedersen Skau (født 22. maj 1817 i Sommersted, Haderslev, død 11. maj 1864 på Mariegård, Haderslev) var bestemt til at være landmand, men blev siden amtsforvalter og politiker. Han blev en fremtrædende person i kampen for danske interesser og bevarelsen af det danske sprog i Sønderjylland. Han var storebror til Peder Skau, der ligeledes viede sit liv til den sønderjyske sag.
 
Hans politiske karriere indledtes i 1834 og udvikledes gennem årene. Han var medlem af Folketinget fra 1849-52, af Stænderforsamlingen 1853-64 og 1854-64 af Rigsrådet som kongevalgt.
Det store gennembrud kom, da han i samarbejde med Christian Flor skrev nogle taler. Skamlingsbanken var et godt sted at fremføre sine meninger, og Skau holdt en fantastisk tale ved det første af skamlingsbankemøderne. Den var så god, at Grundtvig skrev dette vers:

”Ordet lød som Tordenbrag, rulled’ over Skoven,
 ramte og som Tordenslag, kasted’ Glans paa Voven,
 tændte Baal i Kæmpefavn, tændte Skamlingsbankens Bavn
 med de klare Luer”

Ved Skamlingsbanken står en obelisk til minde om Laurids Skau, hvorpå ovenstående vers er indhugget. Den er indviet på 50 års dagen for det første møde. I sine senere år var han en skarp kritiker af den grundtvigske linje, som med Christian Flor og Cornelius Appel dominerede Rødding Højskole.

Ved Sankt Severin Kirke i Haderslev står et mindesmærke fra 1864 over Laurids Skau med indskriften: 
"Laurids Skau født i Sommersted d. 22. maj 1817 død på Mariegård d. 11. maj 1864 Godt navn dør aldrig"

Kilder og referencer

Eksterne henvisninger 
 

Folketingsmedlemmer i 1840'erne
Folketingsmedlemmer i 1850'erne
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Medlemmer af Rigsrådet (1855-1866)
Stænderdeputerede fra Slesvig
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Antiglobetrotter

Antiglobetrotter var et tv-program, som blev vist på DR1. Programmet var en trilogi, som blev vist den 1., 8. og 15. december 2007.
Selve programmet omhandler den kendte forsanger i bandet Nephew, og det angorianske medlem, Simon Kvamm, som ikke bryder sig om at rejse. Han sagde ja, til at tage til Afrika, for at udfordre sin egen magelighed. I Afrika bliver hr. Kvamm udsat for afrikanske komikere, skuespiller og musikere, i henholdsvis Tanzania, Kenya og Uganda.

Versionen af Grant Lee Buffalos sang "Fuzzy", som bruges som både intro- og outromusik, er produceret af Simon Kvamm og Carsten Heller og findes kun i de små stumper, som kan høres i udsendelserne. Dog spillede Simon Kvamm og endnu et af Nephews medlemmer, René Munk Thalund, en fuld version til en række af bandets afterpartys i foråret 2010. Denne version findes dog ikke i indspillet version.

Eksterne kilder og henvisninger 
DR1: Antiglobetrotter
DR Presse: Antiglobetrotter

DR-programmer
Bedsteforældre For Asyl

Bedsteforældre For Asyl er en tværpolitisk græsrodsbevægelse, som protesterer mod den danske regerings asylpolitik.
Organisationen består især af personer i bedsteforældregenerationen, som ugentligt samles foran de danske asylcentre Sandholmlejren, Avnstruplejren og Asylcentret Kongelunden. Protesterne finder også sted i form af forskellige aktioner og ved møder med folketingspolitikere.

Organisationen blev etableret i oktober 2007 og har siden demonstreret hver søndag foran asylcentrene.

Bedsteforældre For Asyl modtog d. 11. januar 2008 Bindslev A/S's pris med begrundelsen at de "kæmper for at gøre forholdene for børnene i de danske asylcentre mere tålelige".

En række fremtrædende personer har støttet organisationen gennem deltagelse i søndagsdemonstrationerne bl.a.

Jesper Jensen
Else Lidegaard (Initiativtager)
Lars Barfoed 
Lone Dybkjær
Johanne Schmidt-Nielsen
Annika Hoydal
Johannes Møllehave
Leif Bork Hansen
Erik Stinus
Elisabeth Rygaard 
Lone Møller

Referencer

Ekstern henvisning 
Link: http://www.bedsteforaeldreforasyl.dk

Ngo'er
Aktivisme i Danmark
Politiske bevægelser
Samfundstjeneste

Samfundstjeneste er en straf, hvor den dømte som erstatning for den traditionelle fængselsstraf skal udføre samfundsnyttigt ulønnet arbejde i sin fritid i et antal timer. 

Samfundstjeneste idømmes ofte i sager som spirituskørsel, berigelseskriminalitet og lettere personfarlig kriminalitet, hvor retten finder, at en betinget straf er utilstrækkelig eller fængselsstraf uhensigtsmæssig. Samfundstjeneste kan erstatte fængselsstraf i op til ca. 1 år. Der kan også være tale om at en dømt løslades tidligere mod at udføre samfundstjeneste.

Filosofien bag er, at den dømte 'betaler tilbage' til samfundet, og at det for samfundet er mere konstruktivt at den dømte udfører et stykke arbejde frem for at sidde i fængslet. 

Arbejdet, den dømte skal udføre kan f.eks. finde sted i institutioner, sportsklubber, kirker eller foreninger. Omfanget er mindst 30 og højst 300 timer. Idet samfundstjenesten udføres i fritiden kan den dømte fortsætte med sit normale liv. Kriminalforsorgen fører dog tilsyn med den dømte. I tilfælde hvor den dømte ikke overholder aftalen om samfundstjeneste bliver vedkommende indberettet og skal derefter afsone straffen.

I Danmark blev samfundstjeneste indført i Straffeloven i 1992 efter flere års forsøg. Antallet af personer der idømtes samfundstjeneste har været støt stigende, og i dag idømmes ca. 4.000 kriminelle årligt samfundstjeneste. I Storbritannien indførtes ordningen allerede i 1973. Den findes også i resten af Norden samt Tyskland.

Referencer 

Kriminalitet
Nødret

Nødret er det fænomen, at loven tilsidesættes, til fordel for noget vigtigere.

Uegentlig nødret betegner nødret, hvor denne tilsidesættelse sker med hjemmel i en anden lov. Eksempler herpå er straffelovens bestemmelser om nødværge og nødret (som er et snævrere begreb). 

Egentlig nødret betegner nødret, hvor tilsidesættelsen ikke sker med hjemmel i en anden lov. Et eksempel herpå er regeringens grundlovsbrud, for at behage besættelsesmagten under besættelsen.

Strafferetslig nødret
Når der tales om nødret, hentydes sædvanligvis ikke til det generelle begreb, men til et snævrere begreb, indenfor uegentlig nødret.

Nødret er et strafferetligt fænomen, der indebærer, at en normalt strafbar handling er straffri, såfremt handlingen kan anses som nødvendig for at undgå større skade på personer eller ejendom.

Der er fx tale om nødret, hvis man smadrer et vindue og dermed bryder ind i en bygning, hvor der er udbrudt brand, med henblik på at slukke branden og dermed forhindre større materiel skade på bygningen. Det betyder at man hverken sigtes for indbrud eller pålægges at betale for det ødelagte vindue. Der behøver ikke at være en direkte sammenhæng mellem den eller de ting der forrettes skade på, og den situation som forsøges afværget, fx vil tyveri af en båd, med henblik på at komme druknende personer til undsætning, også være omfattet af nødretsbegrebet.

For at der kan være tale om nødret kræves dog at den begåede handling er af forholdsvis underordnet betydning. Handlingen er heller ikke straffri, hvis det truede kunne være reddet på lovlig vis, eller ved brug af mindre drastiske metoder.

Nødret nævnes i den danske Straffelovs §14:
"En handling, der ellers ville være strafbar, straffes ikke, når den var nødvendig til afværgelse af truende skade på person eller gods, og lovovertrædelsen måtte anses for at være af forholdsvis underordnet betydning".

En tilsvarende bestemmelse findes for eksempel i den norske straffelovs §17:
 "En handling som ellers ville være straffbar, er lovlig når a) den blir foretatt for å redde liv, helse, eiendom eller en annen interesse fra en fare for skade som ikke kan avverges på annen rimelig måte, og b) denne skaderisikoen er langt større enn skaderisikoen ved handlingen."

Nødret er forskellig fra begrebet nødværge, der i den danske straffelov er reguleret med §13.

Henvisninger 

Straffelovsovertrædelser
Statsforfatningsret
Jura
Retsvidenskab
Juridiske begreber
Elisabeth Rygaard

Elisabeth Rygaard (født 1. september 1946) er en dansk filminstruktør, forfatter og foredragsholder.
Hun er uddannet cand.mag. og har virket som filminstruktør siden 1974.

Elisabeth Rygaard har bl.a. støttet græsrodsbevægelsen Bedsteforældre For Asyl.

Filmografi 
 Ta' det som en mand, frue (1976)
 Er det løgn, hva jeg si'r? (1978)
 Jeg blir' så bange (1979)
 En fugl under mit hjerte (1980)
 Bank under bordet (1982)
 Gøgeungen (1983)
 Veras historie - en film om modstandskamp (1984)
 Din daglige dosis (1985)
 Jobtilbud i nazismens Tyskland (1986)
 En hård dags nat (1987)
 Glashjertet (1988)
 Sangen om en tiger (1988)
 Blomstens ansigt (1989)
 Saksens Billeder (1990)
 Skovens Eventyr (1991)
 Marias Valg (1991)
 Barndommens landskaber (1992)
 Mellem bjergene og havet (1995)
 The sky is the limit (1996)
 Mine drømmes hus (1998)
 Omfavn mig måne (2002)

Udgivelser 
 Skrøbelige Rejser, digtsamling (1995)
 Omfavn mig måne - skitser til en films univers, dagbogsblade og digte (2002)
 Ti vilde heste, roman

Tillidshverv 
 Medlem af SFCs bestyrelse i en årrække
 Medlem af Danske Filminstruktørers bestyrelse i en årrække
 Forkvinde for Danske Filminstruktører i en årrække

Eksterne henvisninger 
 
 KVINFO: Elisabeth Rygaard  i Ekspertdatabasen
 

Kvindelige filminstruktører fra Danmark
Foredragsholdere fra Danmark
Leif Bork Hansen

Leif Bork Hansen (født 3. august 1942 i Lønborg) har været dansk præst ved Lyngby Kirke indtil han blev pensioneret i 2012.

Han fik sit første præsteembede i 1969 i Græse, men skiftede til Skævinge-Lille Lyngby i 1971. Siden 1982 har han været præst i Lyngby Kirke. Han har forsket i Søren Kierkegaard og er medlem af Søren Kierkegaard Selskabets bestyrelse. Siden 1989 har han desuden undervist i hymnologi på Pastoralseminariet.

Bork Hansen blev kendt sidst i 1990'erne for at begå civil ulydighed ved at hjælpe 29 afviste serbiske asylansøgere med at gå under jorden. Dermed overtrådte præsten Udlændingeloven, og han blev ved Retten i Lyngby i 1999 som den første nogensinde idømt en betinget dom på 20 dages hæfte for at skjule flygtninge. Han blev efterfølgende sigtet igen – idet han indsamlede penge til flygtninge. Det resulterede i en bødestraf ved Østre Landsret.

Leif Bork Hansen har endvidere været aktiv i græsrodsbevægelsen Bedsteforældre For Asyl.

Bibliografi 
 Søren Kierkegaards Hemmelighed og eksistensdialektik (1994)

Præster fra Danmark
Aktivister fra Danmark
Dansk Røde Kors Center Avnstrup

Dansk Røde Kors Center Avnstrup er et dansk hjemrejsecenter for afviste asylansøgere med plads til 600 beboere, der ligger i Hvalsø, i Lejre Kommune på Sjælland. Regeringen og Dansk Folkeparti stod bag beslutningen om at placere centret her i 2017.

Centret er indrettet midt i skoven i det nedlagte Avnstrup Plejehospital, der oprindeligt var taget i brug i 1940 som tuberkolosehospital under navnet Avnstrup Sanatorium. Plejehospitalet blev nedlagt i 1992, hvorefter det blev indrettet som asylcenter af Direktoratet for Udlændinge.

Center Avnstrup drives af Dansk Røde Kors og er det første center, der er blevet lavet for afviste asylansøgere. Hvis man som afvist asylansøger ønsker at medvirke i sin hjemrejse, får man lov at blive på hjemrejsecentret. Ellers bliver man flyttet til et af Danmarks udrejsecentre.

Faciliteter 
I følge hjemmesiden for Røde Kors Center Avnstrup findes der for de over 17-årige voksenundervisning og et jobcenter, hvor der er mulighed for hjælp til aktivering og praktikforløb med henblik på, at man kan blive klar til at få job, når man vender hjem. Man kan desuden komme i praktik hos lokale arbejdsgivere.

Der findes en børnehave med åbent 25 timer om ugen.

Hvis man er en familie med børn, har man typisk to rum til rådighed. I øvrigt findes enkeltværelser eller værelser til en eller flere personer. Der findes fælles bad og toilet. De tre daglige måltider serveres i en fælles kantine. Rengøring og tøjvask skal de afviste asylansøgere selv sørge for. Beboerne kan få hjælp på en sundhedsklinik af sygeplejersker og sundhedsplejersker, der vurderer om beboeren kan have brug for fx læge- eller psykologhjælp.

Børn i alderen 6-16 år går på Røde Kors-skolen i Lynge, eller på lokale skoler alt efter, hvad der er bedst for det enkelte barn. Børnene bliver  undervist på dansk og undertiden på engelsk. Udover folkeskolens almindelige fag, findes også modersmålsundervisning.

Efter skole er der mulighed for, at man kan gå i fritidsklub eller SFO. For de 6-12 årige foregår det i eftermiddagstimerne, og for de 13-17 årige er det mest sidst på dagen og om aftenen. I klubben er der uddannede pædagoger, og der bliver sørget for fællesaktiviteter.

Kilder og henvisninger 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Lejre Kommune
Asylcentre i Danmark