kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hamborg Hallig

Hamborg Hallig (tysk Hamburger Hallig, nordfrisisk: Hamborjer Håli) er en tidligere hallig (≈ uinddæmmet småø) i det nordfrisiske vadehav ved Sydslesvigs vestkyst med et areal på ca. 50 ha, 550 ha saltenge, to værfter og en kro. 1970 blev vejen udbygget med betonplader og det koster 6 euro at benytte betonvejen med bil. Halligen er hele året et yndet udflugtsmål for ca. 80.000 endags-turister, der nyder vadehavsnaturen, et ophold på kroen og om sommeren den gode badestrand.

Historie 
Navnet Hamborg Hallig opstod, da brødrene Rudolf og Arnold Amsinck fra Hamborg i 1624 købte øen og inddigede den i 1628. Øen udgjorde tidligere den nordøstlige del af øen Strand. På grund af stormfloden i 1634 gik store dele af Strand under, kun resterne som Pelvorm og Nordstrand blev bevaret. Den nordøstlige del af øen Strand kom efter inddigningen til at hedde Amsinck Kog (tysk Amsinckkoog). Området har siden 1932 været en del af nationalparken Slesvig-Holstensk Vadehav.

I løbet af det 17. århundrede forsvandt Amsinck Kogs diger og Hamborg Hallig opstod. 1875 blev halligen forbundet med fastlandet via en 4 km lang dæmning til Sönke-Nissen Koog på fastlandet. Hamborg Halligs vestkyst er sikret med diger, og de indvundne 550 ha saltenge på begge sider af dæmningen har udviklet sig til et værdifuldt naturreservat med ni rugende fuglearter.

1928 blev Sönke-Nissen-Koog på fastlandet inddiget og 1970 blev vejen mellem fastlandet og halligen udbygget med betonplader. 1964 blev der installeret vandforsyning og elgenerator og først i 2002 kom elektricitet fra fastlandet.

Infrastruktur 
Hamborg Halligs hovedværft har tre bygninger: Kroen „Hallig Krog“, der har åbent fra 1. april til 31. oktober, et servicehus for nationalparkens personale og vadehavsværksted med udstilling og laboratorium. 300 meter syd for hovedværftet ligger der kobjerget (Kuhberg), et lavt værft uden bygninger, som fungerer som redningshøj for får ved "Landunter".

På fastlandet umiddelbart før vejen over til Hamborg Hallig ligger service og informationscenteret "Amsinck-Haus". Der er udlejning af cykler, toilet, parkeringsplads og informationer om seværdigheder, historie og om det specielle vadehavlandskabs natur og kultur. Centeret informerer også om mulighederne for vadehavsvandringer, halligføringer, skibsture og badning i det nordfrisiske vadehavsområde.

Litteratur 
 Martin Stock & Kathrin Kiehl, Die Salzwiesen der Hamburger Hallig, Westholsteinische Verlagsanstalt Boyens, 2000. 88 sider, illustreret. .

Eksterne henvisninger 

 Turistoplysninger (på dansk)
 Flensborg Avis om Hamborg Hallig  (på dansk)
 Oversigtskort (på tysk)
 Ø-Kroens hjemmeside
 Amsinck-Haus

Nordfrisland
Øer i Tyskland
Nordfrisiske Øer
Tidligere øer
Duale polyedre

I geometrien er polyedre grupperet i par af duale polyedre, hvor hjørnerne i det ene modsvarer sidefladerne i det andet. Det duale polyeder til et dualt polyeder er polyederet selv. Dualen til et polyeder med ækvivalente hjørner er et polyeder med ækvivalente sideflader, og et polyeder med ækvivalente kanter er et andet polyeder med ækvivalente kanter. Således er regulære polyedre – platoniske legemer og Kepler-Poinsot-legemer – arrangeret i duale par.

Dualitet er normalt defineret som polær reciprocitet omkring en koncentrisk kugle. Her er hvert hjørne associeret med en sidefladeplan, således at linjen fra centrum til hjørnet er normalt til planen, og produktet af afstandene fra centrum til hvert hjørne er lig kvadratet på radius. I koordinater for reciprocitet omkring kuglen:

x² + y² + z² = r², 

Er hjørnet

(x0, y0, z0) 

Associeret med sidefladeplanen:

x0x + y0y + z0z = r².

Hjørnerne af et dualt polyeder er så de reciprokke svarende til sidefladerne i originalen, og sidefladerne i dualen er de reciprokke svarende til hjørnene i originalen. Derudover vil to hjørner, der i originalen er forbundet med en kant, i dualen udgøre to sideflader, der definerer en kant i dualen. Dette kan generaliseres til enhver n-dimensional figur, så der kan tales om duale polytoper. Så vil hjørnerne i en polytop svare til (n − 1)-dimensionale elementer, eller sider, i den anden, og de j punkter, der definerer et (j − 1)-dimensionalt element vil svare til de j hyperplaner, der skærer hinanden for at udgøre et (n − j)-dimensionalt element.

Se også 

Geometrisk dual

Eksterne henvisninger/kilder 
Software til visning af duale polyedre 
The Uniform Polyhedra 
Virtual Reality-polyedre  – fra Polyederencyklopædien.

Platoniske legemer
En ræv af guds nåde

En ræv af guds nåde er en roman fra 2005 af Mikkel Wallentin.

Bogen er en sort, surrealistisk komedie bygget på Don Juan-myten 
om en ung mand i Århus, der betaler af på sin spillegæld ved at agere kropsterapeut for kvinder med søgende sjæle.
Det er den sidste roman i en "ræve-trilogi" efter En ræv bag øret (2001) og Rævegraven (2003).

Romanen fik blandede anmeldelser jf. Politikens Bo Tao Michaëlis
samt Kristeligt Dagblads Ove Christensen.

Noter 

Romaner fra Danmark
Litteratur i 2005
Agnes af Brandenburg

Agnes af Brandenburg (født 1257, død 29. september 1304) var dronning af Danmark fra 1273 til 1286. Hun var datter af markgrev Johan 1. af Brandenburg og Jutta af Sachsen og blev i 1273 gift med Erik Klipping. Efter drabet på Erik Klipping i 1286 var hun leder af formynderregeringen for sin umyndige søn Erik Menved.

Biografi 
Efter kong Erik Klipping som barn 1261 var blevet taget til fange af hertug Erik 1. af Slesvig (Sønderjylland), blev han i 1264 frigivet fra sit fangenskab i Holsten mod at forpligte sig til at gifte sig med prinsesse Agnes. I stedet for at give hende en medgift skulle hendes fader eftergive en gæld til hertug Erik. Agnes var blot et barn, så vielsen skete først i 1273, da de blev gift i byen Slesvig. Agnes, som skal have været meget smuk, fødte i dette ægteskab syv børn:
 Erik Menved
 Christoffer 2.
 Valdemar
 Richiza
 Margrete
 Katarine
 Elisabet

Efter, at Erik Klipping var blevet myrdet i 1286 i Finderup Lade, overtog Agnes som enkedronning rigsforstanderskabet og hertug Valdemar 4. af Slesvig, hertug Eriks søn. I 1293, da hendes søn Erik Menved var blevet voksen, giftede hun sig igen med greve Gerhard 2. af Holsten (Wagrien), den senere Gerhard "den blinde", og fødte ham sønnen Johan "den milde".

Agnes må have haft og beholdt Lolland og Falster som livgeding efter sin første ægtefælle. Hun døde den 29. september 1304 og blev begravet i Ringsted.

Eksterne henvisninger 
 
 
 
 

Ikke-regerende dronninger af Danmark
Huset Askanien
Gerhard 1. af Holsten

Gerhard 1. af Holsten (født i 1232, død d. 21. december 1290) var søn af Adolf 4. af Holsten og Hedvig af Lippe og var greve af Holsten fra 1263 til sin død.

Liv og gerning 
Gerhard efterfulgte sin i 1239 abdicerede fader sammen med broderen Johan. I begyndelsen stod Gerhard under formynderskab af sin svoger, hertug Abel af Sønderjylland. Abel bistod Gerhard 1247-1248 i kampen mod Erik Plovpenning. Da Kongen 1250 tvang Abel til at afstå Rendsborg, beredte greverne sig til at angribe denne grænsefæstning, da rygtet om mordet på Erik nåede dem; senere blev borgen tildømt dem af et nævn.

1255 indgik Gerhard en handelsaftale med Lübeck.

1260 støttede Gerhard søstersønnen hertug Erik 1. af Slesvig mod den danske konge Erik Klipping, og 1261 deltog han i slaget på Lohede (tysk: Lohheide), hvor under kongen og hans moder blev taget til fange og 1261-1264 sad fængslet i Holsten. Gerhards støtte til søstersønnen sikrede ham Egernførde.

I mange år rasede brødrestridigheder mellem Gerhard og Johan. I 1261 delte de landet mellem sig, hvorved Gerhard fik Itzehoe med Stormarn, Plön og stamlandet Grevskabet Schauenburg. Da Johan døde i 1263, styrede Gerhard en tid dennes andel, Kiel og Segeberg, for hans to sønner indtil, at landene ca. 1273 skiftedes, hvorved Gerhard foruden Schauenburg fik to trediedele af Holsten med Rendsborg som hovedsæde. Han efterlod sig tre børn.

Gerhard førte tillige krig mod ærkebiskopperne af Bremen og mod Lübeck. Som svigerfader til kong Magnus Ladelås af Sverige blev Gerhard tilfangetaget i Skara i 1278 under Folkungeoprøret og ført til rebelfæstningen Ymseborg. Magnus Ladelås nedkæmpede hurtigt denne revolte, og oprørerne henrettedes i 1280.

Ægteskab og børn 
Han var gift med Elisabeth af Mecklenburg. De fik børnene:
 Helvig af Holsten
 Gerhard den Blinde
 Adolf 6. af Holsten
 Henrik 1. af Holsten

Noter

Eksterne henvisninger 
 Opslag: Gerhard i Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind IX, s. 622

Grever af Holsten
Huset Schauenburg
Det er nat med fru Knudsen

Det er nat med fru Knudsen er en dansk film fra 1971, instrueret af Henning Ørnbak, der også har skrevet manuskriptet med Leif Petersen.

Medvirkende
Tove Maës
Birger Jensen
Ole Ernst
Lise-Lotte Norup
Kirsten Walther
Ulla Jessen

Eksterne henvisninger 
 

Dramafilm fra Danmark
Danske film fra 1971
Film instrueret af Henning Ørnbak
Spøgelsestoget

Spøgelsestoget er en dansk film fra 1976.

 Manuskript Bent Christensen og Leif Panduro.
 Instruktion Bent Christensen.

Handling 
I en sen aftentime strander en flok togpassagerer på en øde station hvor der efter sigende huserer et spøgelsestog. Sære ting sker, folk forsvinder og ikke alle er hvad de giver sig ud for at være.

Medvirkende 
Blandt de medvirkende kan nævnes:

 Dirch Passer
 Kirsten Walther
 Axel Strøbye
 Preben Kaas
 Lisbet Dahl
 Clara Østø
 Bjørn Puggaard-Müller
 Otto Brandenburg
 Ole Monty
 Bent Christensen
 Preben Mahrt
 Kai Løvring
 Hans Christian Ægidius
 Lars Lunøe

Eksterne henvisninger

Se også 
The Ghost Train på engelsk Wikipedia – Filmen der dannede forlæg for Spøgelsestoget.

Danske film fra 1976
H.O.P.L.A.

H.O.P.L.A. var et tv-program, som blev vist på DR tv i perioden 1979-82. Bogstaverne i programmets titel stod for humør, oplysning, populærmusik, livsglæde og aktivitet.

Præmien var som regel en hoplanål, og Otto Leisner var programleder. Programmet var oprindeligt tiltænkt ældre seere, på Leisners egen alder og derover, men det blev i stedet en kæmpesucces for hele familien, i en grad så at DR flyttede programmet fra hverdagseftermiddage til primetime i weekenden.

Eksterne henvisninger 
 HOPLA-programmer på DR-Bonanza

Noter 

DR-programmer
Tv-underholdningsprogrammer
Bonanza
Cape Canaveral Space Force Station

Cape Canaveral Space Force Station er det amerikanske militærs rumaffyringsstation på østkysten. Komplekset ligger på Cape Canaveral i Florida ved siden af NASAs affyringskompleks John F. Kennedy Space Center.

Området blev fra 1949 brugt af militæret til testaffyringer af missiler. Senere blev det stedet hvor det amerikanske rumprogram tog sin begyndelse. Efter stiftelsen af NASA i 1958 fungerede det stadig som affyringsstation for NASA, og de tidlige bemandede rumflyvninger blev afsendt herfra. Senere blev bl.a. rumsonderne Voyager 1 og 2 affyret herfra. Derudover er en lang række satellitter blevet affyret fra centret, som stadig står for afffyringen af Delta IV og Atlas V raketterne.

Eksterne henvisninger 

Rumfart
USA's militæranlæg
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Florida
Cape Canaveral

Cape Canaveral – fra spansk Cabo Cañaveral – er et stykke land på Floridas atlanterhavskyst. Det er en del af den såkaldte Space Coast og huser John F. Kennedy Space Center og Cape Canaveral Air Force Station som tilsammen har stået for alle USAs bemandede rumflyvninger. Det blev opdaget af Juan Ponce de León i 1513. 

Efter John F. Kennedys død blev området omdøbt til Cape Kennedy, men efter lokale protester gik man efter 10 år tilbage til det oprindelige navn.

Raketaffyringssted 

Cape Canaveral blev teststed for missiler, da lovgivningen for Joint Long Range Proving Ground blev vedtaget af den 81. kongres og underskrevet af præsident Harry Truman den 11. maj 1949. Arbejdet startede den 9. maj 1950 under en kontrakt med Duval Engineering Company i Jacksonville, Florida, til at bygge Cape's første asfalterede adgangsvej og dens første permanente affyringssted.

Den første raket, der blev affyret på Cape Canaveral, var en V-2 raket ved navn Bumper 8 fra Launch Complex 3 den 24. juli 1950. Den 6. februar 1959 blev den første vellykkedes prøveaffyring af en interkontinentalt ballistisk missil Titan opnået. NASAs Project Mercury og Gemini rumraketter blev affyret fra Cape Canaveral, ligesom Apollos affyringer ved hjælp af Saturn I og Saturn IB raketter. 

Cape Canaveral blev valgt til raketaffyringer for at drage fordel af Jordens rotation. Jordens overflades lineære hastighed er størst mod ækvator; den relativt sydlige placering af Kappen giver raketter mulighed for at drage fordel af dette ved at skyde mod øst i samme retning som jordens rotation. Det er også meget ønskværdigt at have det nedrangerede område tyndt befolket i tilfælde af ulykker; et hav er ideelt til dette. Østkysten af Florida har logistiske fordele i forhold til potentielle konkurrerende steder. Spaceport Florida Launch Complex 46 af Cape Canaveral Air Force Station er den østligste nær spidsen af Kappen.

Florida
Halvøer i Nordamerika
Patriark (titel)

En patriark er overhovedet i en romersk-katolsk eller ortodoks kirkeprovins, et patriarkat. Da embedet er personorienteret bruger man sjældent betegnelser som f.eks. patriarkatet Konstantinopel, men som regel patriarken af Konstantinopel osv.

Fem patriarkater – i Rom, Jerusalem, Alexandria, Antiokia og Konstantinopel – har rødder i oldkirken. De andre er kommet til på senere tidspunkter, enten som belønning for loyalitet mod kirken eller af religionspolitiske grunde.

Den ortodokse kirkes patriarkater 

Fire af de ortodokse patriarkater, de fire første på listen, er oldkirkelige. De andre er nyere, og er knyttet til nationalkirker i forskellige lande.
 Patriarken af Konstantinopel (Den økumeniske patriark)
 Patriarken af Alexandria
 Patriarken af Antiokia
 Patriarken af Jerusalem
 Patriarken af Moskva og hele Rusland
 Patriarken af hele Bulgarien
 Katholikos-patriarken af hele Georgien
 Patriarken af hele Rumænien
 Den serbiske patriark

Den katolske kirkes patriarkater 

Et af de katolske patriarkater går direkte tilbage til oldkirken, nemlig Rom. Patriarkaterne i Alexandria, Antiokia og Jerusalem har rødder i oldkirken, men disse steder var der i lang tid kun ortodokse patriarker.

Udover de nuværende patriarkater er der også i Den katolske kirke nogle historiske patriarkater, som af forskellige grunde ikke eksisterer mere.

Nuværende katolske patriarkater 

 Patriarkatet i Rom (paven er patriark)
 Det koptiske patriarkat i Alexandria
 Det græske patriarkat i Antiokia
 Det syriske patrirkat i Antiokia
 Det maronittiske patriarkat i Antiokia
 Det romersk-katolske patriarkat i Jerusalem
 Patriarkat i Babylon (Bagdad)
 Patriarkat i Cilicia
 Patriarkat i Venezia
 Patriarkat i Lisabon

Historiske katolske patriarkater 

 Det romersk-katolske patriarkat i Konstantinopel
 Det romersk-katolske patriarkat i Alexandria
 Det romersk-katolske patriarkat i Antiokia
 Patriarkatet i Vest-Indien
 Patriarkatet i Øst-Indien

De orientalske ortodokse kirkers patriarkater 

 Paven og patriarken af Alexandria (Den koptiske ortodokse kirke)
 Patriarken af Antiokia (Den syrisk-ortodokse kirke)
 Katholikos-patriarken af Etchmiadzin og Armenia (Den armenske ortodokse kirke)
 Patriarken af Cilicia of Midt-Østen (Den armenske ortodokse kirke)
 Patriarken af hele Etiopien (Tewahedokirken)
 Patriarken af hele Eritrea (Den eritreanske ortodokse kirke)

De nestorianske patriarkater 

De nestorianske kirker blev løsrevet fra resten af den kristne kirke i det 5. århundrede.

 Katholikos-patriarken af Babylon (Bagdad, Østens Gamle Kirke)
 Katholikos-patriarken i Jerusalem (Kirken i øst og udenlands, sæde i Nordamerika)

Kristendom
Kirkelige titler
Flådestation

En flådestation er hjemsted for et lands maritime enheder til forsvarsmæssige formål.

Her bliver administration og ledelse af eskadrer, skibe, forsyninger, eventuelle uddannelsesmæssige forhold iværksat og udført.

Danmark 
Der er to flådestationer i Danmark:
 Flådestation Frederikshavn
 Flådestation Korsør
Flådestationerne fortsætter fra 2007 som de fysiske rammer for de Operative Logistiske Støttecentre (OPLOG), som er placeret på flådestationerne i Korsør og Frederikshavn og som skal udføre den logistiske støttevirksomhed til søværnet.

Marinestationer 
En marinestation er en mindre enhed, hvor der rent principielt ikke behøver at være skibe. For eksempel findes der en marinestation på Møn, og den ligger inde i landet. Der er 6 marinestationer i Danmark:
 Marinestation København (Holmen)
 Marinestation Kongsøre
 Marinestation Møn
 Marinestation Århus
 Marinestation Lyngsbæk
 Marinestation Esbjerg

Hertil kommer Marinestation Grønnedal på Grønland.

Militær
Søværnet
Regionsråd

Regionsråd betegner i Danmark den demokratisk valgte forsamling, der leder en af landets fem regioner. Regionsrådet har 41 medlemmer. Den politiske leder af regionsrådet har titel af regionsrådsformand. 

Regionernes styreform er fleksibelt forretningsudvalgsstyre, hvilket betyder at forretningsudvalget er det eneste udvalg, foruden regionsrådet, der kan træffe beslutninger og det eneste faste udvalg. Forretningsudvalget skal have et ulige antal medlemmer og mindst 11 og højst 19 medlemmer.
Regionsrådsformanden er tillige formand for forretningsudvalget.

Der afholdes regionsrådsvalg samtidig med kommunalvalg. Det første valg til regionsrådene fandt sted 15. november 2005, og det seneste var 21. november 2017.

Hovedstruktur 
De fem regioner er:
 Region Hovedstaden (København, Nordsjælland, Vestegnen, Amager og Bornholm)
 Region Sjælland (Vestsjælland, Midtsjælland, Sydsjælland og Lolland-Falster)
 Region Syddanmark (Fyn og øerne samt Syd- og Sønderjylland)
 Region Midtjylland (Øst-, Midt- og Vestjylland)
 Region Nordjylland (Vendsyssel, Himmerland, Læsø, Thy og Mors)

Regionsrådsformændene 

Regionsrådsformænd pr. 1. januar 2022 (efter regionsrådsvalg d. 16. november 2022)

Se også 
 Kommunalbestyrelse
 Kommunekontaktråd
 Kommunalvalg i Danmark
Regionsrådsvalg i Danmark
 Amtsråd
 Folketing
 Strukturreformen
 Danmarks regioner
 Regionsrådsformand
 Danske Regioner - Regionernes interesseorganisation 
 Danmarks amter (1970-2006)
 ISO 3166-2:DK

Regionsrådspolitik
Danmarks regioner
Jysk Kvæg

Jysk Kvæg er en dansk kvægrace.

I dag findes der tre større besætninger af Jysk Kvæg i Danmark: Den ene, som er af den forædlede jyske elitetype, står hos gårdejer Chr. Westergaard i Bjergby i Vendsyssel. De to andre besætninger, hvor i der også findes mange dyr af den gammeldags, lavt forædlede type, findes i Danmarks Husdyrpark på Oregaard på Nordfyn og hos Leo Kortegaard, Farsø i Nordjylland.

Historie 
Dets historie fortaber sig i forhistorisk tid, men sådan som vi kender det fra utallige guldaldermalerier, var det små, knoklede, ret lavbenede dyr med høj halerod.

Farvetegningen var overvejende sortbroget, men i visse egne var den gråbrogede variant fremherskende, ja, nogle opfattede endda det gråbrogede slag som værende det mest ægte jyske. Man regner med, at i 1700- Og 1800-årene var omkring fjerdeparten af det jyske kvæg gråbroget.

I første del af sidste århundrede fik man avlet det jyske kvæg mere højbenet, og med det hollandske kvæg som forbillede fremelskedes i foregangsbesætningerne nogle mere regelmæssigt byggede dyr. Ligeledes lagdes der sine steder vægt på at gøre kvæget større.

I 1949 tog man konsekvensen af at have haft det hollandske kvæg som ideal. Der blev derfor gennemført en fortrængningskrydsning på størstedelen af Jysk Kvæg med hollandske tyre, og den nye race døbtes til Sortbroget Dansk Malkerace, forkortet SDM.

SDM-køerne havde ved siden af en høj mælkeydelse også en god kødsætning og skubbede i 1950'erne og 60´erne såvel de gammeldags jyske køer som mange røde køer ud af båsene. Indenfor de seneste år har man yderligere søgt at effektivisere SDM ved indkrydsning med amerikanske Holstein-Friesian elitetyre.

Kilder/Henvisninger 
 Foreningen gamle danske husdyrracer

Danske husdyrracer
Kvægracer
Gitte Hænning

Gitte Hænning (døbt Gitte Johansson, født 29. juni 1946 i Aarhus) er en dansk sangerinde. Hun fik sit første hit som otteårig med nummeret Giftes med farmand, hvor hun sang duet med sin far Otto Hænning. Siden kom mange pophits i den lette genre, og Gitte fik en stor og vedvarende karriere i Tyskland, uden at hun glemte sit publikum i Danmark, hvor hun har mange fans.

Gitte Hænning har indspillet plader på dansk, norsk, svensk, finsk, engelsk, tysk og hollandsk.

Senest har hun optrådt over hele Tyskland sammen med den svenske sangerinde Siw Malmkvist og den norske sangerinde Wenche Myhre. De tre har fejret store triumfer på det tyske marked i mange år. I 2006 udkom en 4-dobbelt cd med Gittes tidlige numre fra 1958-1965 på EMI, "Den Store Popbox"; på det tyske marked udsender hun jævnligt en ny plade.

Hun har som sine sangveninder deltaget i Eurovision Song Contest: Myhre deltog i Eurovision Song Contest 1968 for Tyskland, og Malmkvist i Eurovision Song Contest 1969 for Tyskland. Hænning deltog for Tyskland i ESC 1973 med sangen Junger Tag. Hun endte på en ottendeplads.

Har også pga. sit sangtalent medvirket i 5 danske spillefilm (bl.a. Han, hun, Dirch og Dario fra 1962) 5 udenlandske spillefilm og en lang række tv-produktioner i Tyskland.

Filmografi

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

 Tysk fanside 

Sangere fra Danmark
Deltagere ved Eurovision Song Contest 1973
Tysklands Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Dansk Melodi Grand Prix 1963
Økvæg

Økvæget er et urgammelt kvægslag, der oprindelig havde en udbredelse i hvert fald fra Skåne, Halland og Blekinge over de danske øer til Slesvig.

Dette kvæg havde – det slesvigske dog undtaget – i 1800-tallet et meget dårligt ry: Det var så slet bygget at det ikke egnede sig til slagtning, og det gav kun lidt mælk. Det forefandtes både ensfarvet og broget og i mangfoldige farver.

Kort sagt, det var hvad man kan kalde en landrace ligesom det islandske kvæg der nok er én race, men har en mangfoldighed af farver og aftegn. Der kan dog ud fra beskrivelserne ikke være nogen tvivl om at dette kvægs ringe ydeevne både hvad angår kød og mælk, i meget høj grad skyldtes den ringe røgt og pleje. Under kummerformerne kunne der altså meget vel skjule sig betydelig bedre arvelige anlæg.

Omkring midten af århundredet tog man på grund af de faldende kornpriser fat på at "forbedre kvæget". Det der interesserede landbrugsskribenterne, var hvad man gjorde på de store gårde. Og dér importerede man rødt kvæg fra Slesvig: Anglerkvæget, Ballumkvæget og det nordslesvigske kvæg. Det gik så godt og så hurtigt med at fortrængningskrydse økvæget at man allerede i 1878 erklærede det røde kvæg for en race Rødt Dansk Malkekvæg (RDM).

Men det gik så hurtigt at der er al mulig grund til at tro at der ikke alene var tale om en fortrængningskrydsning, men også om at den røde del af økvæget ved den bedre røgt og pleje viste sig at være på højde med den slesvigske del af racen.

For datidens infrastruktur taget i betragtning er det vanskeligt at forklare et så hurtigt skift til RDM uden at antage at mange af de nye RDM-køer kun havde lidt eller slet intet slesvigsk blod i sig. Det er nemlig let at renavle rød farve da det er en vigende egenskab over for sort, men det er svært at bortavle brogethed da det også er en vigende egenskab over for ensfarvethed. Derfor var der langt op i tiden mange røde køer der havde hvide aftegn især ved bagben og yver.

Men der var ikke nogen der søgte efter økvæget de første mange årtier efter 1850. Det var nemlig slået fast at økvæget var noget skravl, der ikke var værd at samle på. Derfor er kildematerialet om økvæget også særdeles sparsomt.

Og så var der alligevel nogle der holdt fast ved det gamle landracekvæg – især på Bornholm. Dér dør de sidste dyr af økvæget først i 1950'erne. Dette kan bekræftes enten ved henvendelse til Bornholms Museum eller i litteraturen.

Ældre mennesker kan også berette om at i deres barndom – og hermed er vi ikke længere tilbage end mellemkrigstiden – var der enkelte steder et særdeles broget kvæg. Og en del af det kan næppe have været andet end økvæg. Således fandt familien Benzon fra Danmarks Husdyrpark angiveligt i begyndelsen af 1990'erne i en afkrog af landet en gammel mand der holdt fast ved sin slægtsgårds gamle kvæg.

Kilder/Henvisninger 
 Foreningen gamle danske husdyrracer

Danske husdyrracer
Kvægracer