kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wienerbørn

Efter schweizisk forbillede blev der i årene 1919-1925 formidlet, organiseret og afviklet ca. 25.000 ophold for børn fra Wien, wienerbørn, i Danmark. Dette skete på privat grundlag som en humanitær håndsrækning til fattige og sultne børn, præget af den alvorlige krise, som ramte Østrig og specielt Wien efter nederlaget i 1. verdenskrig og opløsningen af det østrig-ungarske monarki. Efter ophold af 3-12 måneders varighed vendte børnene tilbage til Wien, solbrændte, velnærede, velklædte og raske. I nogle tilfælde havde børnene nærmest glemt deres tyske modersmål ved hjemkomsten, og mange beholdt deres danskkundskaber resten af livet, da båndene til Danmark blev opretholdt ved private gensidige besøg og ved danskundervisning i Wien.

På dansk side var den ledende personlighed overretssagfører Sigurd Jacobsen, der under et ophold i Wien, medens den spanske syge hærgede, var blevet opmærksom på børnenes behov. 

I 1927 deltog ca. 1.000 forhenværende plejeforældre i et besøg i Wien hvor der blev afviklet et storstilet takkearrangement, og i 1959 blev de endnu levende plejeforældre samt plejebørnenes danske "søskende" inviteret til et ugelangt ophold i Wien som byens tak.

Også i årene efter 2. verdenskrig kom der wienerbørn til Danmark, i alt ca. 14.000. Opholdene var dog kortere og anderledes organiseret, idet en del af dem fandt sted i feriekolonier.

I 1969 rejstes en mindesten i Rektorparken i København, udført af den østrigske billedhugger Paul Peschke, der selv var wienerbarn. Paul Peschke var også nogle år tidligere ophavsmand til en buste af Sigurd Jacobsen i Wien (foran børnehaven Kindergarten 5 i Reinprechtsdorfer Straße 1 c). Busten blev afsløret af daværende udenrigsminister Jens Otto Krag, der var på besøg i Wien den 11. november 1961.

Den danske folkekomedie Wienerbarnet fra 1941 med Max Hansen i titelrollen har som tema et wienerbarns tilbagevenden til sine plejeforældre.

Eksterne henvisninger 

 Wienerbørnenes ankomst, Rektorparken, Kbh. 
 Wienerbørnene husker Danmark, Kristeligt Dagblad, 15. maj 2007

Litteratur 
Sigurd Jacobsen: Wienerbørn i Landflygtighed. Gyldendal 1943. Illustreret, 320 sider.

Børn
Odda

Odda er kommunecentrum i Ullensvang kommune i Vestland fylke i Norge, beliggende inderst i Sørfjorden i Hardanger. Tidligere var Odda egen kommune med grænse i nord til Ullensvang, i øst til Vinje, i syd til Suldal og Sauda, og i vest til Etne og Kvinnherad.

Odda måtte i 2004 benytte et kommunalt egenvedtag for at kunne gælde sig en "by", og indbyggertallet var i 2016 stadig kun 5.022.

I 1913 blev Odda selvstændig kommune, udskilt fra Ullensvang herred. I 1964 blev Odda slået sammen med Røldal kommune. Fra 1. januar 2020 er Ullensvang lagt sammen med Odda og Jondal til én kommune. I den tidligere Odda kommune ligger de små steder Tyssedal, Røldal og Skare.

Erhvervsliv 
Odda er i dag kendt som en industrikommune, med virksomheder som Odda Smelteverk, Norzink og Tinfos Titan & Iron (TTI). I foråret 2003 gik Odda Smelteverk konkurs, og kommunen gik ind i en omstillingsperiode for at skabe ny beskæftigelse.

Turisme og kulturliv 
Odda blev tidligt kendt som et godt turistområde, med vandfald som Låtefossen, Hardangervidda- og Folgefonna nationalpark med god adgang til gletsjerarmen Buerbreen. Odda var tidligere det vigtiste rejsemål i Hardanger med tolv hoteller, deriblandt hotel Hardanger, Norges største med 170 senge. I 1904 besøgte omtrent halvdelen af alle udenlandske turister Odda. Nationalromantikken og rejseberetninger gjorde Odda til perlen i Hardanger. Alt det blev raseret ved industriens fremvækst.
 
Tyssedal Kraftanlegg blev kåret til århundredets bygværk i Hordaland og Sogn og Fjordane. Anlægget blev opført mellem 1906 og 1918 og er i dag fredet.

Seværdigheder 
 Røldal stavkirke fra middelalderen.
 Norsk Vasskraft- og industrimuseum i Tyssedal.
 Trolltunga

Noter

Eksterne lænker 

 Turistinformasjon Odda kommune 
 Kultur i Odda på kort  fra Kulturnett.no

 
Kommuner i det tidligere Hordaland fylke
Ullensvang
Hardanger

Hardanger er navnet på landskabet langs og omkring Hardangerfjorden i Hordaland. Området starter i Kvinnherad i vest og følger fjorden helt ind til Eidfjord i øst og sydover langs Sørfjorden. 

Hardanger omfatter kommunerne Kvam, Jondal, Granvin, Ulvik, Eidfjord, Ullensvang, Odda.

Hardanger er kendt for dramatiske landskaber med fjeld, bræer, fosser og fjorde. Dette har tiltrukket både turister og kunstnere gennem mange år. 

Folk fra Hardanger kaldes for hardinger (udtales uden d) og taler hardangermål. Hardangerbunaden (Folkedragt) og Hardangerfelen kommer fra distriktet.

Det er også et område, som giver gode muligheder for fritidsaktiviteter som brævandringer, snowboarding året rundt samt paragliding.

Hardanger er også kendt for frugtdyrkning. Man mener britiske munke startede frugtdyrkning her allerede i 1300-tallet. I Hardanger dyrkes æbler, pærer, blommer og moreller. 40 % af norsk frugt kommer fra dette område.

Trafik 
Riksvei 13 går fra syd til nord gennem Hardanger med færgeforbindelse over Eidfjorden fra Brimnes til Bruravik. Riksvei 7 over Hardangervidda følger Sysendalen ned til de imponerende vejanlæg i Måbødalen med Vøringfossen og kommer så ned til Eidfjord.

I 50 år gik der også en jernbane i  Hardanger. Hardangerbanen var en 27,5 km lang elektrisk jernbane som gik fra Voss til Granvin stasjon ved Granvinsfjorden. Banen blev åbnet 1934. Persontrafikken blev nedlagt i 1985, godstrafikken i 1989.

Vestlands geografi
USA's historie (1918-1945)

USA's historie (1918-1945) dækker perioden efter 1. Verdenskrig over Depressionen og til slutningen på 2. Verdenskrig.

Overblik over perioden 

Senatet (USA) ratificerede ikke Versailles traktaten som USA's allierede havde pålagt de besejrede Centralmagter; i stedet underskrev USA separate fredsaftaler med Tyskland og dets allierede. Det amerikanske folk var desillusionerede over fredskonferencens forfejlede forsøg på at indføre høje idealer og valgte at handle uafhængigt af Europa i udenrigspolitiske spørgsmål. USA var meget aktiv på den internationale scene i 1920'erne, men dets afvisning af at deltage i Folkeforbundet førte til landets isolationisme i 1930'erne.

I 1920 blev fremstilling, salg, import og eksport af alkohol forbudt ved en tilføjelse til forfatningen. Spiritusforbuddet afskaffedes i 1933 ved endnu en ændring af forfatningen. Forbuddet anses for at have været en fiasko, hvor enderesultatet blev en stigning i den organiserede kriminalitet.

I 1920'erne oplevede De Forenede Stater en periode med øget velstand. Det gik godt inden for de fleste sektorer med undtagelse af landbruget, der led under, at boblen bestående af høje priser på landbrugsvarer og landbrugsjord sprængtes i 1920. Prisudviklingen var stabil og bruttonationalproduktet steg årligt med 3,2% fra 1918 til 1945. Lønningerne (efter inflation, arbejdsløshed og nedsat arbejdstid er indregnet) for alle ansatte fordobledes i samme periode.

Når 1918 sættes til indeks 100, steg indekset til 112 i 1923, 122 i 1929, men faldt til 81 i 1933 (lavpunktet) og steg siden til 116 i 1940 og 198 i 1945. Landområderne mistede indbyggere til fordel for de større bysamfund, hvortil afstanden mindskedes på grund af den stigende brug af automobiler. Samtidig skete der dramatiske forbedringer i bebyggelses- og byområderne. Konjunkturforbedringerne betød samtidig, at kredittagningen øgedes til et faretruende niveau, ikke mindst på aktiemarkedet, hvor kurserne pustedes op til usikre højder.

Krakket på Wall Street i 1929 og den derpå følgende depression førte til, at regeringen tog initiativ til at genstarte økonomien og hjælpe depressionens ofre. Genrejsningen var imidlertid særdeles langsom. Depressionen toppede i 1933, men økonomien forberedes kun ganske lidt i dette årti og forblev anstrengt indtil militæret øgede sit forbrug grundet krigsforberedelserne i tiden op til 2. verdenskrig. Reallønnen oversteg ikke niveauet fra 1929 før end 1941.

I løbet af 1939 svækkedes amerikanernes isolationistiske holdninger, men USA afstod fra at gå med i krigen i Europa. Man støttede dog Det Forenede Kongerige, Kina og Sovjetunionen med våben og forsyninger. Efter japanernes angreb på Pearl Harbor sluttede USA sig dog til De Allierede mod det imperialistiske Japan, det fascistiske Italien og Nazityskland – kendt som aksemagterne. Selv med amerikansk deltagelse tog det næsten fire år at besejre Nazityskland og Japan.

 1918-1945
Rosenkjærprisen

Rosenkjærprisen er stiftet af Danmarks Radio i 1963 for at ære deres foredragschef fra 1937 til 1953, Jens Rosenkjær (22. november 1883 – 23. juni 1976). Prisen gives til en kulturperson eller videnskabsmand, der har formået at formidle et svært tilgængeligt videnskabeligt emne. Med prisen følger 50.000 kroner (tidligere 25.000 og 40.000), og samtidig forpligter modtageren sig til at holde 5 til 6 radioforedrag på P1.

Prismodtagere

Trivia 
 I 1975 blev forfatteren Johan Galtung, Norge, indstillet til prisen, men blev afvist af Radiorådet. Medarbejderne gik dog sammen og tildelte en alternativ pris, der blev overrakt af Jens Rosenkjær selv.
 Prisen er ikke blevet uddelt i 1975-76, 1979, 1984 og 1995.

Kilder og henvisninger 

 Siden Rosenkjær-foredrag under dr.dk – her kan foredrag fra 2003 og fremad hentes i mp3-format.
 Om Rosenkjærprisen på Litteraturpriser.dk

Etableret i 1963
DR-priser
Partner-ads

Partner-ads er et dansk affiliatenetværk der udbyder partnerprogrammer og ejes af AdViva.

Affiliatenetværket er Danmarks største målt på antal partnerprogrammer. Partner-ads er et populært affiliatenetværk blandt mindre webshops der udgør en forholdsvis stor del af partnerprogrammerne.

Eksterne henvisninger 
 Partner-ads' danske website
 Advivas website

Internetteknologi
The Lost World: Jurassic Park

The Lost World: Jurassic Park er en amerikansk science fiction film fra 1997, instrueret af Steven Spielberg og baseret på en roman af Michael Crichton.

Medvirkende 
 Compsognathus
 Gallimimus
 Mamenchisaurus
 Pachycephalosaurus
 Parasaurolophus
 Pteranodon
 Stegosaurus
 Triceratops
 Tyrannosaurus
 Velociraptor

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1997
Jurassic Park
Actionfilm fra USA
Film instrueret af Steven Spielberg
Film baseret på bøger
Eventyrfilm fra USA
Engelsksprogede film
The Godfather Part II

The Godfather Part II er en amerikansk film fra 1974 instrueret af Francis Ford Coppola. Filmen er anden del i en trilogi baseret på Mario Puzos roman The Godfather, der følger en fiktiv mafiafamilie i USA over flere generationer.

Filmen vandt seks Oscar-statuetter, deriblandt en Oscar for bedste film. Det var den eneste efterfølger, som har modtaget en Oscar for bedste film, indtil Ringenes Herre - Kongen vender tilbage i 2003.

Medvirkende 
 Al Pacino som Michael Corleone
 Robert Duvall som Tom Hagen
 Diane Keaton som Kay Corleone
 Robert De Niro som Vito Corleone
 John Cazale som Fredo Corleone
 Talia Shire som Connie Corleone
 Lee Strasberg som Hyman Roth
 Michael V. Gazzo som Frankie Pentangeli
 G.D. Spradlin som Senator Pat Geary
 Richard Bright som Al Neri
 Dominic Chianese som Johnny Ola
 James Caan som Sonny Corleone (cameo)
 Giuseppe Sillato som Don Ciccio

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1974
Dramafilm fra USA
2
Film instrueret af Francis Ford Coppola
Oscar for bedste film
Gangsterfilm fra USA
Mafiafilm
Engelsksprogede film
The Godfather: Part III

The Godfather: Part III er en amerikansk film fra 1990, instrueret af Francis Ford Coppola. Filmen er tredje del i en trilogi, der følger en fiktiv mafiafamilie i USA over flere generationer.

Medvirkende 
 Al Pacino – Michael Corleone
 Diane Keaton – Kay Adams Michelson
 Talia Shire – Connie Corleone Rizzi
 Sofia Coppola – Mary Corleone
 Andy Garcia – Vincent Mancini
 Eli Wallach – Don Altobello

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1990
Dramafilm fra USA
3
Film instrueret af Francis Ford Coppola
Gangsterfilm fra USA
Mafiafilm
Engelsksprogede film
Den danske teaterlov

Scenekunsten fik sin første teaterlov i 1963, to år efter oprettelsen af det første Kulturministerium under den socialdemokratiske Julius Bomholts ledelse. Al lovgivning vedrørende teater og anden optræden havde hidtil fortrinsvis hørt under Justitsministeriet, og havde handlet om, hvad teaterikke måtte – såkaldt infami-lovgivning. Teaterloven af 1961 brød afgørende med dette princip og handlede om definition af teaterlivet, foruden en række forhold, som hidtil kun havde eksisteret i form af betænkninger. Det Kongelige Teater havde dog fortsat sin egen lovgivning (fra 1935). 

I 1969 kom den såkaldte stærkt kulturoptimistiske 'Betænkning Nr. 517. En kulturpolitisk redegørelse' fra kulturminister K. Helveg Petersen, som diskuterede et kulturelt helhedssyn – herunder blandt andet teateruddannelser, teaterøkonomi og bevillingspolitik, børneteater. 

Med Teaterloven af 1970 (Lov nr. 241, 1970) ophævedes bevillingssystemet, hvor der kun var et i forvejen besluttet antal teatre tilladt, og erstattedes af fri teaternæring (Teaterloven kapitel 1).
Adskillige kulturministre har siden lovet en gennemgribende nyskrivning af Teaterloven, men hidtil er loven kun blevet ændret brudstykkevis cirka hvert andet år, så loven kunne inkorporere nyopståede teaterformer.

Teaterlov
Lov
Spuriøs sammenhæng

En spuriøs sammenhæng er et matematisk eller statistisk samvariation mellem to variable, hvor sammenhængen mellem de to variable, foranlediger en forkert forklaring. Sammenhængen kan ikke udledes logisk (deduktivt) og der mangler en teoretisk forklaringskraft i årsagssammenhængen mellem de to variable. Sammenfaldet kan enten komme af, at begge variabler er påvirket af en mellemkommende variabel, eller at sammenfaldet bare er tilfældighed.

Et eksempel på en spuriøs sammenhæng fra Danmark er, at en undersøgelse viste at der var en sammenhæng mellem antallet af storke i et område med hvor mange børn der blev født i samme område. Undersøgelsen kom frem til følgende ved sammenhængen mellem de mange storke og mange børn: Jo flere storke, des flere børn kommer til verden. Selvom denne sammenhæng kunne bygge på solide målinger af antallet  af storke og børn og måling af timingen af ankomsten, så mangler der en logisk udledning eller en stærk teorisk forklaringskraft.  Sammenhængen er spuriøs, idet man kan pege på samtlige variabler, som synes at være både på mange storke og børnefødsler i området til at have noget at gøre med urbaniseringen. I byer får familier færre børn, og i byer er der få storke.

For at spuriøsitet fungerer, skal man gøre brug af samfundsvidenskaben til granskning i fornuftige teoretiske forklaringer.

Statistik
Danmarks Borgcenter

Danmarks Borgcenter er et historisk museum i Vordingborg, som indsamler og formidler viden om Danmarks ca. 2000 borge og voldsteder. Centret ligger midt i landets største rigsborgruin, Vordingborg Slot.

Museet fokuserer på borge, konger og magt, og viser skiftende udstillinger med disse emner i fokus.

Lokation 
Danmarks Borgcenter er fysisk placeret på borgterrænet fra Vordingborg Slot. Museet ligger i to gamle bindingsværksbygninger, det ene et 1700-tals-hus, der som del af de såkaldte Ahlefeldts logementer havde dannet afslutning på Prins Jørgens Palæ, det andet et hus fra 1800-tallet. Centret erstattede ved oprettelsen i 2006 det tidligere lokalhistoriske museum Sydsjællands Museum, som fra stiftelsen i 1915 hørte til i samme bygninger.

Den indendørs udstilling er i kælderniveau i en ny stor bygning, der er blevet opført til formålet, nedgravet ved siden af de gamle bygninger, for ikke at skæmme landskabet. Indgang og cafe befinder sig i bindingsværksbygningen.

Historie 
Museet åbnede officielt d. 11. april 2014, hvor man bl.a. havde udstillet Jyske Lov og Hans Talhoffers fægtemanual, som begge var udlånt af Det Kongelige Bibliotek.

I foråret 2016 fyrede Museum Sydøstdanmark, som borgcentret er en del af, 7 ud af 22 arkæologer i forbindelse med en sparerunde. Blandt de fyrede arkæologer var den danske borgforsker Dorthe Wille-Jørgensen, der siden 1993 havde gravet på Vordingborg og forsket i borgens historie. Hun havde ligeledes udgivet bogen Kongens Borg - 123 års arkæologi på Vordingborg.

I april 2017 åbnede Borgcentret en særudstilling med en lang række fund fra Hedeby, som tidligere har været udstillet på Vikingemuseum Hedeby,

Den 28. august 2017 brødt to tyve ind i tre udstillingsmontre, hvor de bl.a. stjal en kopi af et unikt guldsmykke, der var udlånt fra Stralsund Museum i Tyskland kaldet Hiddensee-smykket, samt nogle forme til at fremstillet guldsmykker i.
De to mænd flygtede over Storstrømsbroen mod Falster, hvor de blev holdt tilbage af en mejetærsker, der kørte over broen og spærrede begge spor. Politiet fangede dem.

Udstilling 

Udstillingen på museet fordeler sig på en indendørs udstilling, en udendørs udstilling i to opstillede containere og en plancheudstiling i Gåsetårnet. De to containere indeholder  mindre udstillinger om arkæologi på borgen, og i Gåsetårnet fortælles om borgens og især tårnets historie. Ved køb af billet til museet får man en audioguide, som man kan lytte til på sin egen telefon. Den fortæller om den aktuelle udstilling i udstillingshuset og byder også ind til en gåtur på ruinerne med fortællinger om alle de bygninger, Vordingborg Slot bestod af.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Danmarks Borgcenter - officiel hjemmeside

Borgcenter
Museer i Region Sjælland
Kultur i Vordingborg
Etableret i 2009
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Vordingborg
Arbejdernes Andels Boligforening (Aarhus)

Arbejdernes Andels Boligforening (AAB) er Aarhus' ældste almene boligorganisation, grundlagt i 1919. Arbejdernes Andels Boligforening har i dag 23.000 beboere i 8300 boliger, fordelt på 55 afdelinger. AAB er i dag både den ældste og den største boligforening i Aarhus, målt på antal boliger og beboere.

Der er mange andre almene boligorganisationer i Danmark med samme navn, heriblandt AAB i København, Varde, Skive, Vejle og Horsens for blot at nævne nogle stykker.

Historie 

AAB blev stiftet med det formål at give arbejderklassen mulighed for en bolig med have og frirum. Et sjældent privilegium for datidens arbejder. En af byens håndværksmestre J. Perregaard tog initiativ til stiftelsen og opførte de første boliger, som vi i dag kender som afd. 1 – Villabyen Skovbakken, tvillingehusene som ligger ved Marienlund. Den første boligafdeling blev bygget i flere tempi og bestod ved sin færdiggørelse af 101 boliger i alt. Det førte hurtig til flere byggerier og nye boligafdelinger og organisationen voksede støt de første år. Under krigen stod det lidt stille med byggeriet, men efter krigen tog det fart igen og har gjort det støt siden.

Nuværende boliger 
AABs boliger varierer i byggestil fra etagebyggeri til rækkehuse og fritliggende huse. Et bredt udvalg med både familie-, ungdoms- og ældreboliger. Alle boliger bliver løbende vedligeholdt og moderniseret, så de overholder lovens og tidens krav. Med udbuddet af boliger tilgodeses forskellige boformer og en varieret beboersammensætning. 

AABs boliger udlejes på aarhusbolig.dk, der er Aarhus største boligportal. I aarhusbolig samarbejder alle Aarhus' almene boligorganisationer om udlejning af lejeboliger i Aarhus. Det giver adgang til en fælles opnotering med over 45.000 lejeboliger.

AABs ungdomsboliger udlejes gennem Den Fælles Opnotering.

Beboere 
I dag har AAB en beboersammensætning, der afspejler det omkringliggende samfund.

Se også 
 Almene boligers vedligeholdelsesordninger se: A-ordningen, B-ordningen og M-ordningen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Foreninger i Aarhus
Boligbyggeri i Aarhus
Etableret i 1919
Kooperationen
Almene boligorganisationer
AAB

Arbejdernes Andels Boligforening, forkortet AAB, kan være:

 Boligforeningen AAB, tidligere Arbejdernes Andels Boligforening (København)
 Arbejdernes Andels Boligforening (Silkeborg)
 Arbejdernes Andels Boligforening (Vejle)
 Arbejdernes Andels Boligforening (Århus)
 AAB (dokumentarfilm), en dansk dokumentarfilm af Ebbe Larsen.

Se også
 AaB (flertydig)
Victorinox

Victorinox er en schweizisk firma med hovedsæde i Ibach, i kantonen Schwyz. Firmaet fremstiller lommeknive, køkkenknive, ure, bagage og parfume. 

Selskabet er især kendt som den ene af to officielle leverandører af schweizerkniven; den anden leverandør er Wenger, som Victorinox overtog i foråret 2005.

Galleri

Eksterne henvisninger 

Fremstillingsvirksomheder fra Schweiz
Etableret i 1884
Armbåndsursproducenter fra Schweiz
Farøbroerne

Farøbroerne, der forbinder Sjælland med Falster, består af to broer, en nordlig lavbro og en sydlig højbro. Farøbroerne er et led i sydmotorvejen, som udgør en del af E47 og E55. De blev indviet 4. juni 1985. Vejdirektoratet var bygherre. For projekt og tilsyn stod Cowiconsult, Christiani & Nielsen og som broarkitekt E. Villefrance. Hovedentreprenører var Monberg & Thorsen. Farøkonsortiet bestod af Højgaard & Schultz, Kampsax, Campenon Bernard Cetra, samt Polensky & Zöllner.

 Længde: 1.596 og 1.726 meter.
 Bredde: 21,4 og 22,4 meter.
 Gennemsejlingshøjde: 20 og 26 meter.
 Gennemsejlingsbredde: 40 og 290 meter.
 Byggeperiode: 1980-1985.
 Indvielsesdato: 4. juni 1985.
 Bilspor: Fire.
 Togspor: ingen.
 Cykelstier: ingen.
 Fortove: ingen

Lavbroen 
Lavbroen går fra Sjælland til Farø, hvorfra man kan fortsætte til Bogø og Møn via dæmninger, anlagt i henholdsvis 1979 og 1943.

Højbroen 
Den høje (syd) bro krydser Storstrømmen mellem Farø og Falster. Det er en skråstagsbro. Broen er 1.726 meter lang, længste spændvidde er 290 m, den maksimale højde mellem vandet og brofaget er 26 m, og det er ophængt i 95,14 m høje tårne, som blev færdiggjort i 1984. Det var en af de første skråstagsbroer i Skandinavien (den første var Strömsundsbroen).
De to tårne, som bærer spændet, er 'diamant' formede konstruktioner, rejsende sig fra et enkelt punkt ved vandoverfladen op på hver side af brofaget, for så igen at forene sig i ét punkt over midten af broen. Der er kun én række af ophængskabler, og den går langs midten af kørebanen.

Broerne blev indviet i 1985 som aflastning for Storstrømsbroen fra 1937, der længe havde haft svært ved at klare det stigende trafikpres. Farøbroerne var med deres godt 3.300 meter (Storstrømsbroen havde den gamle rekord med 3.199 meter) Danmarks længste broforbindelse indtil indvielsen af Storebæltsforbindelsen i 1998 (længde mere end 13 km). Motorvejen over Farøbroerne er en del af de europæiske Europaveje og har numrene E47 og E55.

I et regionalt udviklingsperspektiv har det været af stor betydning for Bogø og Møn, at Farølinjen blev den foretrukne frem for de alternativer, der især var på tale, Orenæslinjen og Masnedølinjen.

Noter

Litteratur 
 Farøbroerne / redaktion S.K. Andersen (f. 1920) og Ib Møller (f. 1929). – Udgivet af Møn Kommune, Nørre Alslev Kommune, Vordingborg Kommune, Storstrøms Amtskommune og Vejdirektoratet, 1985, 140 s. Illustreret, delvis i farve. .
 Knudsen, Anders. Farøbroerne fra top til tå. Nykøbing F., 1985. .

Vejbroer i Danmark
Skråstagsbroer
Bjælkebroer
Falster
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Vordingborg Kommune
Etableret i 1985
Motorvejsbroer