kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johnny Otis

Johnny Otis (28. december 1921 – 17. januar 2012), født Ioannis Alexandros Veliotes, var en amerikansk sanger, musiker, talentspejder, discjockey, sangskriver, arrangør, impresario, pladeproducer og præst.

Otis var søn af græske immigranter i Vallejo i Californien, og han indledte sin musikalske karriere som trommeslager i forskellige swingorkestre, inden han i 1945 dannede sit eget bigband. Med det fik han hittet "Harlem Nocturne", og han havde forskellige forsangere med orkesteret. Efter nogle år reducerede han det, og til det mindre band opdagede han blandt andet sangeren Ester Phillips. Orkesteret, der gik under navnet California Rhythm and Blues Caravan, turnerede flittigt og var ganske populære omkring 1950. 

Efterhånden gik hans musikalske stil fra jazzen over i retning af rhythm and blues, og han fik en række hits med Esther Phillips og/eller Mel Walker i denne genre som "Double Crossing Blues", "Mistrustin' Blues" og "Cupid Boogie". I årene der fulgte blev Otis manden, der opdagede Etta James og producerede hendes første hit "The Wallflower (Roll with Me, Henry)", og han producerede den første indspilning af Leiber og Stollers "Hound Dog" med Big Mama Thornton. Han udvidede sit repertoire til også at omfatte sangskrivning med fx "Every Beat of My Heart", der senere blev et hit med Gladys Knight and the Pips.

Han blev ligeledes discjockey i begyndelsen af 1950'erne, og fra 1957 fik han sit eget tv-show, og han opnåede sit eneste topti-hit i 1958 under eget navn (The Johnny Otis Show) med sangen "Willie and the Hand Jive". Denne sang blev senere indspillet af Eric Clapton på albummet 461 Ocean Boulevard. Med den britiske invasion i 1960'erne blev Otis efterhånden som musiker mindre betydningsfuld, og han kom til at optræde i forskellig revivalsammenhæng. Han optrådte fx på Monterey Jazz Festival i 1970 med blandt andet Esther Phillips, og i 1980'erne havde han et ugentligt radioprogram, hvor han spillede R&B, samtidig med at han spillede sammen med sin søn Shuggie Otis. I 1990'erne var han med på nogle festivaler, og i 1994 blev han optaget i Rock and Roll Hall of Fame.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 

Sangere fra USA
Trommeslagere fra USA
Musikproducere fra USA
Sangskrivere fra USA
Dj's fra USA
Willie Fernie

William "Willie" Fernie (1857–1924) var en skotsk golfspiller fra St Andrews. Han vandt The Open Championship 1883 på Musselburgh Links. Turneringen var fastsat til fire runder på 9-hullersbanen, i alt 36 huller. Fernie og den forsvarende mester Bob Ferguson endte begge på 158 slag. Dagen efter vandt Fernie omspillet over 36 huller med en enkelt slag.

Fernie blev nr. 2 i The Open Championship fire gange, i 1882, 1884, 1890 og 1891, og opnåede yderlige tolv gange en placering i top 10. Da George Strath forlod Royal Troon Golf Club i 1887, overtog Fernie hans job som pro i klubben og beholdt stillingen i 37 år.

Han designede ændringer på Old Course i St Andrews og Royal Troon, og tegnede Ailsa- og Isle of Arran-banerne i Turnberry.

Eksterne henvisninger 
 The Open Championship 1883 
Shiskine Golf and Tennis Club History  
Royal Troon – Club professionals – Willie Fernie  

Golfspillere fra Skotland
The Open Championship 1884

The Open Championship 1884 var en golfturnering afholdt på Prestwick Golf Club i Prestwick, Skotland fredag den 3. oktober 1884 og arrangeret i fællesskab af Prestwick Golf Club, Royal and Ancient Golf Club of St Andrews og Honourable Company of Edinburgh Golfers. Turneringen var den 24. udgave af The Open Championship, og det var 16. gang at Prestwick Golf Club lagde græs til mesterskabet. 28 spillere, 24 professionelle og 4 amatører, deltog i turneringen, som blev afviklet som en slagspilsturnering over 36 huller. I forhold til det sidste mesterskab afholdt i Prestwick, var banen blevet udvidet fra 12 til 18 huller, og derfor blev turneringen nu afviklet over to runder i stedet for tidligere tre.

Mesterskabet blev vundet af Jack Simpson, som dermed vandt titlen for første og eneste gang, med fire slags forspring til Douglas Rolland og den forsvarende mester Willie Fernie.

Resultater

Kilder / eksterne henvisninger 
OpenGolf.com – Previous Opens – Prestwick 1884
Antique Golf Clubs from Scotland – Open Championship – 1884: Prestwick

Noter 

1884
Sport i 1884
Østerild Fjord

Østerild Fjord er en brakvandssø på 560 hektar der har tilløb fra Østerild Bæk, og afvander  områderne nord for byen Østerild. Det er en tidligere fjordarm, der blev afskåret fra Limfjorden med en 3,5 km lang dæmning, der blev bygget i  i 1880-84, i forbindelse med de store landvindingsprojekter i Vejlerne.
Den grænser  ud mod Limfjorden, og får trods højvandsslusen  Hovsør Sluse en del vand fra Limfjorden, så saltholdigheden kommer op på næsten 1%. Saltholdigheden i Limfjorden uden for slusen ligger på 2-2,5%. Det meste af søen er lavvandet med dybder under 1 meter.

Østerild Fjord ligger i Fuglebeskyttelsesområde F20 og er en del af Vandplan  1.2 Limfjorden, hvor den er karakteriseret som søtype 11: Kalkrig, ikke brunvandet, saltholdig, lavvandet  Den er også en del af Natura 2000 område nr. 16 Løgstør Bredning, Vejlerne og Bulbjerg. Den er en del af en naturfredning fra 1958, hvor man fredede  et areal på 2.300 ha i De Vestlige Vejler. Den er ligeledes en del af det område som i 1960, af staten, blev  udpeget til videnskabeligt reservat; Det blev sikret, da et  område på ca. 5.500 ha i 1993 blev opkøbt  af Aage V. Jensens Fonde, og udgør  nu   naturreservatet Vejlerne .

Eksterne kilder og henvisninger

 Om naturplanen  på naturstyrelsens portal, med henvisninger til kort og dokumenter. 
Vandplan 1.2 Hovedvandopland Limfjorden

Fredede arealer i Danmark
Søer i Thisted Kommune
Richard Sears

Richard Dudley "Dick" Sears (16. oktober 1861 i Boston – 8. april 1943 i Boston) var en amerikansk tennisspiller, som syv gange vandt US National Championships i herresingle, 1881–87, og seks gange i herredouble, 1882–87.

Sears var ubesejret i US National Championships. Han vandt sin første af syv herresingletitler i træk (hvilket er rekord, men på den tid var den forsvarende mester direkte kvalificeret til næste års finale) i 1881, mens han stadig var studerende på Harvard. Fra første runde i 1881 vandt han 18 kampe i træk og sikrede sig dermed alle mesterskaber til og med 1887, hvorefter han stoppede sin tenniskarriere. Først i 1921 blev hans rekord på 18 sejre i træk slået af Bill Tilden. I de første tre mesterskaber tabte han endda ikke engang ét sæt. Sears var den første 19-årige, der vandt turneringen, en smule ældre end Oliver Campbell var i 1890 og den yngste vinder nogensinde, Pete Sampras, i 1990.

Efter at have stoppet med at spille tennis vandt Sears det amerikanske mesterskab i jeu de paume i 1892, og han blev senere formand for United States Tennis Association i perioden 1887–88. Sears blev optaget i International Tennis Hall of Fame i 1955, hvor hans kusine Eleonora Sears også er medlem.

Richard Sears var søn af Frederic Richard Sears og Albertina Homer Shelton. Han blev gift med Eleanor M. Cochrane den 24. november 1891, og de fik to børn, Richard Dudley Sears Jr. og Miriam Sears.

Noter

Eksterne henvisninger 

 International Tennis Hall of Fame

Tennisspillere fra USA
Astmahjemmet i Kongsberg

Astmahjemmet i Kongsberg var et behandlingshjem for danske børn med astma, ejet og drevet af Dansk Røde Kors 1950-1979.

Astmahjemmet var en gave fra det norske folk som tak for forsyninger af mad til norske børn under 2. verdenskrig. Bygningen blev opført 1948-49 i Saggrenda, ca 8 km fra Kongsberg, 350 m.o.h., hvor luften er ren og tør og gunstig mod astma. Astmahjemmet blev indviet 1950 under tilstedeværelse af daværende kronprins Olav, som udtalte ønsket om "at opholdet her i den sunde norske luft vil hjælpe de danske børn, så de ikke længere bliver plaget af astma og får varig helbredelse". Astmahjemmet blev derefter overdraget Dansk Røde Kors.

Astmahjemmet gav tilbud om 4 måneders ophold, med tre hold om året. På hvert hold var der i starten 60 børn, senere gradvis reduceret til 35-40 børn. De fleste børn var mellem 4 og 12 år gamle, enkelte yngre og ældre. Nogle børn havde et enkelt ophold på Astmahjemmet, andre to eller flere ophold. Børnene var visiteret og under tilsyn af børnelægen Erhard Winge Flensborg i København.

På Astmahjemmet var der ansat bestyrerinde, "plejemor", Thyra Jensen, sygeplejerske, barneplejersker og pædagoger, "tanter", køkken- og vaskepersonale og lærerinde, næsten alle fra Danmark. Eneste nordmand var pedellen, "onkel", John Helgerud. 

I de første år bestod behandlingen alene i kost og motion og frisk luft i et socialt miljø blandt ligestillede. Efterhånden blev der givet mere aktiv medicinsk behandling med ilt, adrenalin og kortison. Alle børn blev testet for allergi. Ved positiv test blev der igangsat desensibilisering, som blev fortsat hjemme af egen læge.

Der var tre timers skolegang hver dag med den danske lærerinde. Senere med to lærere/lærerinder.

Astmahjemmet blev nedlagt 1979 efter beslutning i Dansk Røde Kors. I løbet af de 29 år, fra 1950 til 1979, havde 4-5.000 danske børn haft et eller flere 4-måneders ophold på Astmahjemmet. Desuden nogle få norske børn.

Bygningen blev forsøgt afhændet til andre humanitære organisationer – men uden held. Efteråret 1981 blev den solgt til Saggrenda Turistsenter og indrettet til kursvirksomhed og turisme. Siden blev den overtaget af Adventisterne, som i dag driver det som kurstedet "Fredheim".

Kilder 
 Hjemmeside: astmahjemmet.dk
 Filmavisen 07-09-1950
 Facebook-gruppe: Venner fra Astmahjemmet i Kongsberg
 Saggrenda Turistsenter i tidligere Astmahjemmet. Drammens Tidende og Buskerud Blad. 10. dec. 1981.

Sygepleje
Luftvejssygdomme
Kongsberg
Slesvig-senderen

Slesvig-senderen er et 139 meter høj TV-tårn i Slesvig by i det nordlige Slesvig-Holsten. Tårnet, der i folkemunde blev kaldt Slikigger (på plattysk Schliekieker), blev opført i årene 1988 til 1992, og bruges for at transmittere fjernsyn- og radiosignaler. Desuden fungerer senderen som telekommunikationstårn, der forsyner byen og det omkringliggende område i Sydslesvig med telekommunikations-signaler. Nederste del er 101 meter høj og bygget af jernbeton. Soklen har en diameter på 19 meter. Tårnet er ikke tilgængeligt for offentligheden.

Senderen er beliggende i et erhvervsområde nordvest for Slesvig midtby.

Slesvig by
Sendestationer
Høje Port (Slesvig)

Den Høje Port (også Angelboport) var en byport i Slesvig by. Porten blev opført i 1564 ved den nordgående udfaldsvej (Langegade) til Angel. I 1616 blev dele af porten ombygget og forsynet med et flerkantede trætårn med en høj, spids tagrytter, en klokke og et urværk på facaden. Samme år skiftede også navnet fra Angelboport til Høje Port. En afbildning af den Høje Port fand senere indgang i Slesvigs byvåben.

Porten blev nedrevet i 1883 af trafiktekniske årsager.

Litteratur 
 Ulrich Petersen: Chronik der Stadt Schleswig. bind 2, Slesvig 2012, side 244.

Noter 

Slesvig by
Byporte i Tyskland
Saint-Paul-de-Fenouillet

Saint-Paul-de-Fenouillet er en by og kommune i departementet Pyrénées-Orientales i Sydfrankrig.

Byen ligger i landskabet Fenouillèdes, som i modsætning til det øvrige Pyrénées-Orientales ikke tilhører den franske del af Catalonien.

Geografi 
Saint-Paul-de-Fenouillet ligger ved floden Agly, 42 km vest for Perpignan.

Demografi

Udvikling i folketal

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Pyrénées Catalanes 

Byer i Pyrénées-Orientales
Ulsteinvik

Ulsteinvik  er en by, byområde og administrationscentrum i Ulstein kommune, på øen Hareidlandet i Møre og Romsdal fylke. I 2014 var der 6 201 indbyggere i Ulsteinvik.

Byen er handelscentrum i kommunen og har desuden store skibsværfter og industri. I Ulsteinvik finner man også en videregående skole og en folkehøjskole. Fodboldholdet IL Hødd spiller sine hjemmekampe på Høddvoll Stadion.

Ulsteinvik blev et bynavn i 2000 efter en beslutning fra kommunalbestyrelsen. Byen er defineret som et tettsted. I byen ligger Kleven Værft og Ulstein Værft.

Eksterne henvisninger 
 Ulstein Kommune

Byer i Norge
Byer i Møre og Romsdal
Ulstein
Harkens Bakke og Troldsting

Harkens Bakke og Troldsting er to højdepunkter på 35 og 48 moh. i baglandet til Bulbjerg ved nordkysten af Thy, og del af samme kalkknude. Klithedeområde der ligger  mellem  Lild Klitplantage og Vester Torup Klitplantage

Området er en del af Natura 2000  nr. 16 Løgstør Bredning, Vejlerne og Bulbjerg; 256 hektar af området blev fredet  i 1955

Eksterne kilder og henvisninger

Fredede arealer i Danmark
Lokaliteter i Thisted Kommune
Margrethe, prinsesse af Bourbon-Parma

Prinsesse Margrethe Françoise Louise Marie Helene (17. september 1895 – 18. september 1992) var en dansk prinsesse, der var datter af Prins Valdemar, yngste søn af kong Christian 9.. Gennem sit ægteskab med René af Bourbon-Parma blev hun prinsesse af Bourbon-Parma. Hun er mor til dronning Anne af Rumænien.

Familie
Margrethe blev født den 17. september 1895 på Bernstorff Slot som det yngste barn og eneste datter af prins Valdemar og prinsesse Marie, der udover hende havde fire sønner. Hendes farfader var kong Christian 9., og Margrethe var hans yngste barnebarn.

Som børnebørn af en yngre søn førte hun og brødrene prædikat af højhed fra fødslen, men senere blev de alle kongelig højhed.

Ungdom
Prinsesse Margrethe blev modsat sine brødre opdraget katolsk. Hun var således den første danske prinsesse siden reformationen, der var katolik.

Margrethe voksede op i Det Gule Palæ tæt ved Amalienborg og på Bernstorff Slot i Gentofte. Sammen med sine brødre fik hun en meget fri og utvungen opdragelse, tilskyndet af hendes mor, prinsesse Marie.

Ægteskab og børn 

Prinsesse Margrethe giftede sig den 9. juni 1921 i Jesu Hjerte Kirke i København med den fransk-italienske prins René af Bourbon-Parma. René var en yngre søn af den sidste hertug af Parma, Robert 1. af Parma og bror til blandt andre  kejserinde Zita af Østrig-Ungarn og prins Felix af Bourbon-Parma, der var gift med den regerende storhertuginde Charlotte af Luxembourg.

Børn
Margrethe og René fik fire børn.

 Prins Jacques af Bourbon-Parma (1922 – 1964;trafikuheld udenfor Roskilde); gift 1947 med Birgitte Alexandra Maria, komtesse Holstein-Ledreborg (1922–2009). 
 Anne af Bourbon-Parma (1923 - 2016); gift med den forhenværende kong Mihai 1. af Rumænien.
 Prins Michel af Bourbon-Parma (1926 - 2018)
 Prins André af Bourbon-Parma (1928 – 2011)

Senere liv
Margrethe og René var relativt fattige og boede i perioder i Frankrig og i Danmark. Under 2. verdenskrig flygtede parret til USA, hvor Margrethe blandt andet arbejdede i et stormagasin.

Prinsesse Margrethe døde i København 18. september 1992 og er det længstlevende medlem af den danske kongefamilie.

Litteratur

Eksterne henvisninger 
 4

Prinsesser fra Danmark
Huset Bourbon-Parma
Huset Glücksburg
FC Solsiden

FC Solsiden er en dansk fodboldklub hjemmehørende i Nørresundby i Vendsyssel. Klubben er et samarbejde i ungdomsafdelingerne mellem NUBI, Nørresundby Boldklub og Lindholm Idrætsforening.

Ekstern kilde/henvisning
 FC Solsiden officielle hjemmeside 

Fodboldklubber under DBU Jylland
Sportsklubber i Aalborg
Mohammed Abdellaoue

Mohammed Abdellaoue (født 23. oktober 1985 i Oslo) er en tidligere professionel fodboldspiller fra Norge.

Han er storebror til Mustafa "Mos" Abdellaoue.

Karriere 
Som ungdomsspiller repræsenterede han Hasle-Løren og Skeid Fotball. Abdellaoue fik 9. juni 2003 sin debut for førsteholdet i Skeid. I perioden 2003 til 2007 spillede han 87 ligakampe og scorede 40 mål for Skeid Fotball.

Den 15. oktober 2007 skiftede Mohammed Abdellaoue til Vålerenga Fotball på en 3-årig aftale. I den første sæson blev han klubben topscorer med 9 mål i 23 kampe. Det blev til i alt 30 mål for Vålerenga i 67 ligakampe fra 2008 til 2010. 

I august 2010 blev Abdellaoue købt af den tyske bundesligaklub Hannover 96. Her spillede han i tre sæsoner, og i alt registreret for 80 kampe i Bundesligaen, hvor han scorede 29 mål. 

Abdellaoue underskrev 11. juni 2013 en 4-årig kontrakt med VfB Stuttgart.

Eksterne henvisninger

Referencer 

Fodboldspillere fra Norge
Personer fra Oslo
Fodboldspillere fra Skeid Fotball
Fodboldspillere fra Vålerenga IF
Fodboldspillere fra Hannover 96
Fodboldspillere fra VfB Stuttgart
Aleksej Stakhanov

Aleksej Grigorjevitj Stakhanov (, ; født 3. januar 1906, død 5. november 1977) var en kendt sovjetisk minearbejder, der var medlem af Sovjetunionens kommunistiske parti. Han fik i 1970 tildelt ordenen Det Socialistiske Arbejdes Helt. Han blev verdenskendt i 1935, for sin indsats i forbindelse med forøgelse af produktiviteten ved brydning af kul.

Med sit minesjak forbedrede han normerne 14 gange – og dannede hermed grundlag for den bevægelse af stakhanovitter, der bredte sig overalt i Sovjetunionen.

I 1988 beskrev Sovjetunionens officielle dagblad Komsomolskaja Pravda, hvorledes historien om Stakhanovs bedrifter var blevet iscenesat af Sovjetunionens daværende ledelse under Josef Stalin for at højne moralen. Pravda beskrev, hvorledes Stakhanov havde fået hjælp fra de andre minearbejdere til at opnå de imponerende resultater. Avisen anførte dog, at Stakhanovs indstilling og arbejdsmoral havde medført en højere produktivitet i minen som følge af bedre arbejdstilrettelæggelse, optimering af processerne og samarbejde om arbejdet. Forinden havde det amerikanske New York Times i 1985 bragt en tilsvarende historie, hvor avisen på baggrund af interviews med tidligere ledere af minen konkluderede, at produktivitetsfremgangen skyldtes omlægning af arbejdsprocesserne.

Noter

Kilder 
 Time Magazine – forside med billede af Alexei Stakhanov 
 Time Magazine – Ten Stakhanov Days 

Personer fra Sovjetunionen
Sara Bergmark Elfgren

Sara Bergmark Elfgren (født 13. marts 1980) er en svensk forfatterinde. Hun debuterede med ungdomsfantasyromanen Cirkeln (Cirklen) i 2011, som hun skrev sammen med Mats Strandberg. Cirkeln blev nomineret til den svenske Augustpris for bedste børne- og ungdomsbog.

Hun har tidegere arbejdet som manuskriptforfatter for film og fjernsyn.

Eksterne henvisninger og kilder

Noter 

Manuskriptforfattere fra Sverige
Børnebogsforfattere fra Sverige
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Honningdug

Honningdug er betegnelsen for den søde væske bladlus, cikader, mider mm. udskiller, når de snylter på deres værtsplante. Snylterne indtager langt mere sukker end de vitaminer, de er interesserede i, og derfor udskiller de størstedelen af denne sukkerholdige væske igennem tarmen.

Væsken indgår i mange dyrearters kost. Dette inkluderer både insekter, små pattedyr og fugle.

Eksterne henvisninger 
Honningdug

Dyreanatomi
Økologi
Afføring
Klithede

Klithede eller Kystklitter med dværgbuskvegetation er betegnelsen for en prioriteret naturtype i Habitatdirektivets bilag I, som er udpegningsgrundlag for biotoper i Natura 2000. Det er "Stabile gamle klitter bag de ydre klitter, med et mere eller mindre lukket vegetationsdække præget af lav gyvel, pors og/eller dværgbuske - f.eks. revling, hedelyng, klokkelyng eller visse. Da klitter opdeles i over 5 forskellige naturtyper, kan klitheden indgå i mosaikvegetationer med urteagtige klitvegetationer, krat eller træbestande i klitter.

Dannelsesforhold 

Naturtypen dannes på gamle kystklitter, og findes hovedsageligt langs den nordvestlige del af vestkysten i Thy og Vendsyssel, for eksempel i Hanstholm-reservatet, på Hulsig Hede syd for Skagen, men også på Læsø. I Danmark langs vestkysten er disse typer klit meget udbredte, men på europæisk plan er de mere sjældne og truede. Naturtypen kan vokse til med invasive arter som rynket rose, bjergfyr
og stjernebredribbe

Plantevækst 
 Almindelig engelsød,
 Almindelig kællingetand,
 Revling,
 Bølget Bunke,
 Almindelig cypresmos,
 Farvevisse,
 Hedelyng,
 Klitvintergrøn,
 Klokkelyng,
 Kostkløvtand,
 Sandhjælme,
 Sandstar,
 Smalbladet høgeurt,
 Trind fyrremos.

Eksterne henvisninger 

 Klithede (2140) på novana.au.dk
 Danske Naturtyper i det europæiske NATURA 2000 Netværk , udg. af Skov- og Naturstyrelsen i 2000, 
 Udnyttelsen af klithederne i Thy; Museet for Thy og Vester Hanherred 2005
 LIFE-projekt til bevarelse af Den danske klithede(Skov- og Naturstyrelsen 2005)

Hede
Hede
Echoes of December

{{Infoboks album
  |Titel        = Echoes of December
  |Cover        = 
  |Coverstørrelse = 
  |Kunstner     = Dúné
  |Type         = EP
  |Udgivet      = 1. december 2011 
  |Spor         = 6
  |Genre        = Elektro-rock
  |Længde       = 17:21 minutter
  |Sprog        = Engelsk
  |Indspillet   = Der Raum, Berlin
  |Producer     = Dúné
  |Lydtekniker  = Ole Bjórn 
  |Mixing       = Jakob Hansen
  |Mastering    = Jakob Hansen
  |Udgiver      = In It For The Money
  |Musikere     =
 Matt Kolstrup
 Vokal
 Ole Bjórn
 Keyboards, klaver og vokal
 Danny Jungslund
 Guitar
 Piotrek Wasilewski
 Bas, keyboards, perkussion
  |Anmeldelser  = 
  |Hitlister    = 
 Alternativ top 10 (iTunes): #2
  |Priser       =
  |Før          = Leaving Metropolis(2010)
  |Nu           = Echoes of December(2011)
  |Efter        = 
  |Langtype     =
  |Kompileret af= 
  |Diverse      =
}}Echoes of December''' er den femte EP fra det danske elektro-rock-band Dúné. EP´en blev udgivet digitalt over hele verden 1. december 2011 af bandet selv. Den blev indspillet og produceret af bandet i deres eget lydstudie i Berlin, kaldet "Der Raum". Det var første udgivelse fra gruppen siden EP'en Leaving Metropolis fra 2010.

På Echoes Of December kan man finde den første Dúné sang, hvor det ikke er Matt Kolstrup, der synger lead. På sangen It Shouldn't Be All er det nemlig keyboardspiller Ole Bjórn, der har overtaget rollen som forsanger, mens Kolstrup synger kor.

 Modtagelse 
EP'en opnåede en 2. plads på iTunes Alternativ top 10, kun overgået af Coldplay, på trods af at den ikke blev promoveret andre steder end på bandet hjemmeside og på sociale medier.

Anmelder Anders Reinholdt Jonssen fra Soundvenue skrev om EP'en:

19. december 2011 skrev det danske musikmagasin Poplick:

 Spor 
Alle sange er komponeret af Dúné. Teksterne på Falling Into Pieces og Face Among The Stars er skrevet af Matt Kolstrup, men Wait For Me og It Shouldn't Be All'' er et samarbejde imellem Kolstrup og Ole Bjórn.

 Echoes of December (Intro) – 0:49
 Falling Into Pieces – 3:35
 Face Among The Stars – 3:23
 Wait For Me – 3:50
 It Shouldn't Be All – 4:02
 Echoes of December (Outro) – 1:42

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Dúnés officielle hjemmeside  
 

Dúné-album
Album fra 2011
The Artist

The Artist er en moderne stumfilm. Den er fransk og havde premiere i hjemlandet
i 2011. Filmen er instrueret af Michel Hazanavicius.

Ved Oscaruddelingen 2012 vandt filmen fem Oscars, blandt andet for bedste film.

Handling 

Filmen foregår i Hollywood i 1927 og handler om stumfilmstjernen George Valentin (Jean Dujardin), der går og bekymrer sig
om hvorvidt talefilmens indtog kommer til at betyde noget for hans karriere, da han tilfældigt støder ind i danserinden
Peppy Miller (Bérénice Bejo), som er på vej op i filmverdenen.

Medvirkende 
 Jean Dujardin – George Valentin
 Bérénice Bejo – Peppy Miller
 John Goodman – Al Zimmer
 James Cromwell – Clifton
 Penelope Ann Miller – Doris
 Missi Pyle -Constance
 Beth Grant – Peppy's tjenestepige

Priser 
Filmen har blandt andet vundet følgende priser:
 Oscaruddelingen 2012
 Oscar for bedste film
 Oscar for bedste instruktør: Michel Hazanavicius
 Oscar for bedste mandlige hovedrolle: Jean Dujardin
 Oscar for bedste musik: Ludovic Bource
 Oscar for bedste kostumer: Mark Bridges
 Filmfestivalen i Cannes
 Prix d'interprétation masculine: Jean Dujardin
 Golden Globe
 Best Motion Picture – Comedy or Musical
 Best Original Score . Motion Picture: Ludovic Bource
 Best Performance by an Actor in a Motion Picture – Comedy or Musical: Jean Dujardin
 Césarprisen : Filmen har vundet 6 gange til den fransk pris, iblandt den bedste film 2012 også.

Og filmen har derudover blandt andet været nomineret til følgende:
 10 Oscarpriser
 10 BAFTA-awards

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Artist, The
Artist, The
Artist, The
Oscar for bedste film
Cesar for bedste film
César for bedste musik skrevet til en film