kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Susanne Riess

Susanne Riess (fra 1995 til 2011 Riess-Passer, siden 2022 Riess-Hahn; født 3. januar 1961 i Braunau am Inn) er en tidligere østrigsk politiker fra Freiheitliche Partei Österreichs.

I kansler Wolfgang Schüssels første regering, der blev dannet i 2000, var Riess-Passer vicekansler og minister for offentlig service og sport. Samtidig blev hun politisk ordfører for FPÖ efter Jörg Haider. Fra 1996 havde hun været organisatorisk formand for partiet. Hendes tætte samarbejde med Haider og loyalitet overfor ham gav hende tilnavnet Königskobra (Kongekobraen). Riess-Passer trak sig fra sine poster i sommeren 2002 i lighed med partiets parlamentatiske leder Peter Westenthaler og finansminister Karl-Heinz Grasser. Årsagen var interne uenigheder i partiet. Hun forblev vicekansler frem til 2003 og har ikke siden været involveret i politik.

Susanne Riess-Passer har siden 2004 været administrerende direktør i Wüstenrot-gruppen, som driver finansiel virksomhed.

Politikere fra Østrig
Canon EOS 400D

Canon EOS 400D er et digitalt spejlreflekskamera for nybegyndere som er produceret af Canon. Kameraet blev introduceret 24. august 2006 og overtog forgængeren Canon EOS 350Ds plads.

Opgradering 
Nogle af opgraderingerne er:
 10.1 megapixel (op fra 8.0)
 CMOS-sensor.
 Større buffer til fotoserier.
 Integreret sensorrensesystem.
 Et mere nøjagtigt 9-punkters AF-system taget fra Canon EOS 30D.
 2.5" LCD-display med 230.000 pixels.
 Gummigreb ved tommelfingeren.

Eksterne henvisninger 

EOS 400D
Kameraer
Maranhão

Maranhão (MA) (udtales:ma?a'??~w~) er en brailiansk delstat, placeret i
det nordøstlige hjørne af landet i regionen Nordeste ud til Atlanterhavet. Hovedstaden hedder
São Luís og delstaten grænser op til Piauí, Tocantins og Pará.

Eksterne henvisninger 

Delstater i Brasilien
HMS Shannon (1875)

Den engelske panserkrydser Shannon var Royal Navy's svar på den russiske General Admiral. På grund af sin relativt lave fart var den ikke noget vellykket skib, og den var kun udrustet nogle få gange. Dens problem var, at den var for svag til at indgå i en formation af panserskibe og for langsom til krydsertjeneste. Shannon var det sidste engelske panserskib, der havde skruen anbragt i en sænkebrønd. Navnet Shannon henviser til den længste flod i Irland, der på den tid var en del af Det forenede kongerige Storbritannien og Irland. Shannon var det ottende af ni skibe i Royal Navy med dette navn.

Tjeneste 
Shannon fik kun kort aktiv tjenestetid i den engelske flåde, primært i form af udsendelse til Stillehavseskadren fra 1879 til 1881. Eskadren var baseret i Esquimalt på Vancouver Island i Canada, og på grund af den lange afstand til England havde skibets kaptajn forbud mod at prøveskyde sine 25,4 cm kanoner, fordi der ikke fandtes lager af ammunition til dem på basen. Shannon blev allerede i 1883 overført til kystvagten. Flyttet til reserven i 1893 og udgået i 1899.

Kilder 
 Roger Chesneau, Eugène M. Koleśnik, N. J. M. Campbell. Conway's All The World's Fighting Ships 1860-1905, Udgivet 1979, 
 Oscar Parkes. British Battleships, 4. udgave 1973, 

Krydsere fra Storbritannien
Peter Westenthaler

Peter Westenthaler (født Peter Hojač 6. november 1967 i Wien) er en østrigsk politiker og medlem af parlamentet i Østrig. Han har taget sit mors fødenavn, Westenthaler, i stedet for sit tjekkiske Hojač.

Han var medlem af Jörg Haiders Freiheitliche Partei Österreichs (FPÖ) til det såkaldte "Knittelfeld-kup" i 2002. Han arbejdede derefter for bilfabrikanten Magna Steyr til han i juni 2006 blev valgt til partileder i Haiders nye parti Bündnis Zukunft Österreich (BZÖ).

Som leder for BZÖ var Westenthaler i modsætning til FPÖ's leder Heinz-Christian Strache, om hvilket af de to partier, som var den retmæssige efterfølger af det tidligere FPÖ efter partisplittelsen i 2005.

30. august 2008 måtte Peter Westenthaler gå af som partileder for BZÖ og blev erstattet af Haider, efter at Westenthaler blev fundet skyldig i mened i en sag som involverede hans tidligere livvagt. Dommen er anket. Han blev løsladt i 2019.

Kildeangivelser

Eksterne henvisninger 

Politikere fra Østrig
Personer fra Wien
Howard Dean

Howard Brush Dean III (født 17. november 1948 i East Hampton, New York) er en amerikansk politiker og forhenværende formand for Democratic National Committee, der er Demokraternes centrale organisation på forbundsniveau. 

Dean har en akademisk grad i medicin fra Albert Einstein College of Medicine i 1978. Han gik ind i politik i 1982, hvor han blev medlem af Repræsentanternes Hus i staten Vermont og blev viceguvernør i 1986. I 1991 blev han statens guvernør, hvilket han var frem til 2003. I 2004 gik han efter at blive Demokraterens præsidentkandidat, men tabte til John Kerry.

Politisk anses Dean for at tilhøre venstrefløjen i Demokraterne, men under hans tid som guvernør førte han en restriktiv økonomisk politik, som betød at Vermont reducerede sin gæld og samtidig gav borgerne to skattelettelser.

Eksterne henvisninger 

Personer fra New York
Personer fra Vermont
Guvernører i Vermont
Læger fra USA
Finsk Spids

Den finske spids er, som navnet røber, en finsk hunderace. Det er en fortrinlig vagthund, med en meget højlydt gøen, som også er nyttig i marken. Standarden for Finsk Spids er skrevet helt tilbage i 1812. Den er Finlands nationalrace.

Beskrivelse 
Denne race er endnu et medlem af spidshundegruppen og er let kendelig ved sin klare, røde farve. Pelsen er dobbelt, og den lysere underuld giver hele pelsen glød. Finsk spids stammer oprindeligt fra den russiske Laika, men er udviklet i Finland og bruges primært til fuglejagt. Til trods for sin højde på kun 39-50 cm og en vægt på 14-16 kg har den også været brugt til jagt på større vildt såsom bjørn og elg.

Den er en livlig, venlig og aktiv ledsager, der som alle spidshunde er ret gøende. Selv om den er godt tilpas i al slags vejr, kan den godt lide at opholde sig inden døre. Underulden er kort, mens yderpelsen er mere lang og grov på skuldrene, især hos hannerne.

Raceinformation 
Racenavn: Suomenpystykorva.

Placering: FCI gruppe 5, nr. 49.

Farve: Rødgylden, gyldenbrun.

Hunderacer fra Finland
Spidshunde
Mortensdag

Mortensdag, d. 11. november, er dagen for Martin af Tours begravelse i Tours år 397. På dansk og svensk kaldes han Sankt Morten eller Morten Bisp, og han er årsag til en lang række legender og skikke, f.eks. fejres mortensaften, aftenen den 10. november, i flere lande festligt – f.eks. med lanterneoptog og i Flandern og dele af Tyskland også med en rytter klædt som Morten. I Danmark, Skåne og dele af Tyskland spises der denne aften traditionelt gåsesteg – mortensgås, der i dag er blevet til en mortensand. I Skåne er det endvidere tradition efter gåsen at spise skånsk æblekage.

Legende 
Sankt Morten blev udnævnt til biskop i Tours den 4. juli 371. Den mest kendte legende siger, at den fromme Morten af ydmyghed ikke ville udnævnes til biskop. Han gemte sig derfor i en gåsesti for at undgå udnævnelsen, da man kom til ham. Gæssenes skræppen forrådte ham dog, og det siges, at Morten som biskop bestemte, at man hvert år skulle straffe gæssene for at have forrådt ham – ved at slagte og spise dem. Den ældste kendte danske kilde, der beskriver denne legende, er fra 1616, men der findes lignende tyske kilder tilbage fra 1500-tallet, og også i Danmark er der blevet spist mortensgås før 1616.

Mortensgås på mortensaften i dag 
At spise  mortensgås var også i 1700-tallet en alment kendt skik i Danmark. Det ved man, da et spisereglement fra et lollandsk hospital nøje dikterer servering af gås hver mortensaften. I dag er gåsen dog blevet erstattet af and – formentlig da andens størrelse passer bedre til danske husstande: 600.000 ænder mod kun et par tusinde gæs sælges til mortensaftenstid. Ved siden af juleaften (hvor omkring 50% af alle ænder sælges) er mortensaften altså en af de mest velfunderede traditioner inden for det danske køkken. Ud fra disse tal holder altså omtrent en fjerdedel af de danske husstande traditionen i hævd. De 600.000 svarer til en tredjedel af alle ænder, der sælges i Danmark på et år.

Referencer

Traditioner fra Danmark
Kirkeåret
Nick "Peanut" Baines

Nicholas Matthew 'Peanut' Baines (født 21. marts 1978 i Leeds) er en engelsk keyboardspiller fra det engelske indierock-band Kaiser Chiefs. I 4 år studerede han på universitet i Newcastle.

Han er kendt for at altid gå med hat, og for at være den Kaiser Chiefs, der bliver drillet mest. Peanut er en fan af at stille sig ud på scenekanten og stå at klappe, mens han gør det, plejer hans bandmedlemmer at forlade ham på scenen, hvorefter han kan stå et stykke tid uden at opdage noget.

"We bully Peanut on stage" – Simon Rix, bassist

Peanut er vegetar og sammen med bandkammeraten Andrew White blev de nomineret til "2008's mest sexede vegetar"

Keyboardspillere fra England
Musikere fra England
Hans Kragh-Jacobsen

Hans Kragh-Jacobsen (født 21. juni 1945 i København) er en dansk forfatter, billedkunstner, dramatiker og instruktør. Jacobsen er i øvrigt tidligere skuespiller.

Kragh-Jacobsen blev i 1981 gift med koreograf og instruktør Rhea Leman.

Filmografi 
Uddannet på filmakademiet FAMU i Prag                                                       
 Ta' det som en mand, frue (1975)
 Trællene (1978)
 Trællenes oprør (1979)
 Gummi Tarzan (1981)
 Belladonna (1981)
 Kniven i hjertet (1981)
 Sirup (1990)

Dokumentarfilm 
 Det Store Bælt
 New Zealand Eksperimentet
 Klassens klovn
 Det Rene Skrald
 Verden kommer til os
 Støbeskeen
 BanannaPark
 De Tre Fyrtårne
 Shishkebab
 Vinter i Venedig
 Melchior
 Det Handler om Lyst
 Vejen til Vesthimmerland
 Livet er en Collage

Tv-serier 
 Bullerfnis (forfatter)
 Omsen og Momsen (instruktør)
 Fæhår og Harzen (Forfatter og instruktør)

Romaner 
 Ballade om en middelmådig svømmer
 Sko på Bordet
 Tigerbalsam
 Bullerfnis på Bog
 Pøj Pøj Polonius
 Den Svimle Kanin
 Oberstinden og Radiomanden
 Kragereden, erindringsforskydninger
 Englemælk

Rejsebøger 
 Turen går til Prag

Skuespil / musicals 
 Tundra (Skifteholdet)
 Havets Alfabet (Gråbrødrescenen)
 Frit Fald (Musical med Rhea Leman, Bellevue Teatret)
 Taboo (Musical, komponist Ole Schmidt, Esbjerg Musikhus)
 Kys mig, Columbus (Bådteatret)
 Sukker i Såret (Det danske Teater)
 Kapok (Det Danske Teater)
 De Tre Musketerer (Århus Teater)
 Sovevognens Madonna (Rialto Teatret)
 De 7 Dyders Hus (Musical, komponist Torben Kjær)
 Det Borende X (Det Kgl. Teater, Aarhus Teater - aldrig opført)
 Farvehandler Madelungs Frihedstrang (Med Jens Kløft, Caféteatret)
 Kuk-kuk-faldera (med Jens Kløft, en HC Andersen-fantasi. Caféteatret)
 Den Gamle Gartners Sang (Syngespil baseret på tekster af Thøger Olesen)

Eksterne henvisninger 
 Hans Kragh-Jacobsens hjemmeside
 

Skuespillere fra Danmark
Sahl

Sahl har flere betydninger:

 Sahl (Holstebro Kommune) – landsby i kommunen
 Sahl (Viborg Kommune) – landsby i kommunen
 Sahl Kirke (Holstebro Kommune) – kirke beliggende i landsbyen Sahl
 Sahl Kirke (Viborg Kommune) – kirke beliggende i landsbyen Sahl
 Sahl Sogn (Holstebro Kommune) – et sogn i Vinderup Kommune og i Aulum Provsti
 Sahl Sogn (Viborg Kommune) – et sogn i Viborg Kommune og i Bjerringbro-Hvorslev-Tjele Provsti
Harald Ilsøe

Harald Ilsøe (født 18. januar 1933, død 5. august 2019) var en dansk forskningsbibliotekar og historiker.

Harald Ilsøe blev ansat som forskningsbibliotekar på det Kongelige Bibliotek i 1965 og gik på pension i 1994, men arbejdede stadig med forskningsprojekter, senest i 2007 med bogen Biblioteker til salg : om danske bogauktioner og kataloger 1661-1811.

Harald Ilsøe har udarbejdet en lang række bibliografiske værker, bl.a. 555 danske selvbiografier og erindringer : en kronologisk fører med referater til trykte selvbiografier forfattet af personer født før 1790 (1988), Bogtrykkerne i København og deres virksomhed ca. 1600-1810 : en biobibliografisk håndbog med bidrag til bogproduktionens historie (1992), Kilder og litteratur til Det kongelige Biblioteks historie, trykt 1844-1992 : en udvalgsbibliografi (1992), Det kongelige Bibliotek i støbeskeen : studier og samlinger til bestandens historie indtil ca. 1780 (2 bind, 1999), På papir, pergament og palmeblade – : skatte i Det kongelige Bibliotek : en præsentation i billeder og tekst i anledning af 200-årsdagen for bibliotekets åbning for publikum (2004).

Han var medredaktør og medforfatter til afsnittet med aktstykker om pligtaflevering 1697-1997 i bogen Den trykte kulturarv – Pligtaflevering gennem 300 år (1998).

Desuden har han skrevet en lang række af artikler i fagtidsskrifter såsom Bibliotekshistorie, Magasin fra Det kongelige Bibliotek og Fund og forskning i Det kongelige Biblioteks Samlinger. Sidstnævnte tidsskrift var han også sammen med John T. Lauridsen medredaktør af. Han var medlem af Den danske historiske Forenings bestyrelse 1969-1989.

Han var redaktør på bogen Sådan set – erindringer fra Det Kongelige Bibliotek (1993) der indeholder erindringsbidrag omhandlende det Kongelige Bibliotek fra mange kendte forskere fra ind- og udland.

Litteratur 
 John T. Lauridsen (red.), Fund og forskning, bind 51, 2012. . Indeholder: Erland Kolding Nielsen, "Festskrift til Harald Ilsøe på 80-årsdagen den 18. januar 2013", s. 9-14 og "Harald Ilsøe - Bibliografi 1955-2012", s. 15-26.

Kilder og henvisninger 

Historikere fra Danmark
Bibliotekarer fra Danmark
Chefredaktører fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Bichon Havanais

Bichon havanais (eller havaneseren) er en hunderace. Det er en selskabshund, og den kræver en del opmærksomhed. Bichon havanais har en pels, som kræver en del pleje. Hunderacen kan blive op til 15-16 år og dens tolerance er fra 21-29 cm og er allergivenlig.
Den har små korte ben, og en sort/brun snude.

Racen kommer fra det vestlige Middelhavsområde (primært Italien og Spanien). Den blev herfra medbragt på skibsrejser til Cuba. Racen er derfor også blevet udnævnt til Cubas nationalhund.

Bichon havanaiseren har tendens til tandsten, og kan opleve problemer med tandskiftet. Racen har også tendens til løse knæskaller. Havaneseren kan også opleve øjenproblemer. Bichon Havanaiseren bliver også let køresyg, så husk køkkenrulle og andet til køreturen.

Kilder 

Selskabshunde
Hunderacer fra Cuba
Henning Frederik Feilberg (flertydig)

Henning Frederik Feilberg har flere betydninger:

 Henning Frederik Feilberg (økonom) (1771-1841) – advokat, kontorchef i Danmarks Nationalbank
 Henning Frederik Feilberg (1831-1921) – dansk præst og folkemindeforsker
HMS Nelson (1876)

Den engelske panserkrydser Nelson var en forbedret udgave af forgængeren Shannon. Deplacementet var forøget med omkring 2.000 ton, og det gav plads til et kraftigere maskineri, lidt flere kanoner og en langt større beholdning af kul, 1.150 ton mod Shannons 560 ton. Nelson var det tredje af fem skibe i Royal Navy, der blev opkaldt efter Horatio Nelson.

Tjeneste 
Nelson var stationsskib i Australien i 1881-1889, og kom derefter tilbage til England og blev moderniseret. Var vagtskib ved flådebasen i Portsmouth i 1891-1894, og blev derpå overført til reserven. Blev i 1901 skoleskib for fyrbødere, og blev solgt i 1910.

Kilder 
 Roger Chesneau, Eugène M. Koleśnik, N. J. M. Campbell. Conway's All The World's Fighting Ships 1860-1905, Udgivet 1979, 

Krydsere fra Storbritannien
Bunkermuseer i Danmark

Der er flere Bunkermuseer i Danmark, der beskæftiger sig med besættelsen af Danmark under anden verdenskrig:
  
 Koldkrigsbunker Kerteminde.Hemmelig kommandocentral.
 Bunkermuseet – beliggende på Bangsbofortet ved Frederikshavn
 Bunkermuseet Hirtshals – Danmarks eneste komplette anlæg fra 2. Verdenskrig
 Frihedsmuseet i Skanderborg – to bunkere indrettet som museum
 Bunkermuseet ved Ollerup Gymnastikhøjskole – en enkelt bunker drevet som museum af frivillige
 Besættelsesmuseum Fyn. Bunker og Museum
 Museumscenter Hanstholm – Danmarks største bunkermuseum
 Oddesund kutter- og bunkermuseum – beliggende ved Oddesundbroen
 Odense Bunkermuseum - en af Odenses bedst bevarede hemmeligheder
 Silkeborg Bunker Museum – beliggende ved Silkeborg Bad i Silkeborg
 Skagen Bunker Museum
 Tarp Bunkermuseum
 Tirpitz-stillingen – museum i Blåvand vest for Varde
 Vandel Bunker-Museum – beliggende på den nedlagte Flyvestation Vandel

Eksterne henvisninger 
 Guide til Bunkermuseer i Danmark på videnskab.dk
Johannes Ludvig Camradt

Johannes Ludvig Camradt (20. september 1779 i København – 2. december 1849 Nyhuse ved Hillerød) var blomstermaler.

Han var søn af portrætmaler Jørgen Frederik Camradt og Marie født Schrøder (1737 – 1814), som det synes, den yngste af en talrig børneflok. Det, at han ikke udstillede før 1810, medens han allerede giftede sig 9. oktober 1804 med Marie Elisabeth Johannette Weise og fra 1807 stod i forhold til et da oprettet Institut for Metalarbejdere, tyder på, at han fra først af har levet som tegnelærer. Imidlertid besøgte han uden tvivl Kunstakademiet omkring 1804 – 06, og der er grund til at tro, at det var ham og ikke hans 68årige farbroder, der i 1806 fik Akademiets mindre sølvmedalje, uagtet forbogstaverne er sidstnævntes (J.C. Camradt, 1738 – 1814). Som tegnelærer udgav han også et par hæfter Blomstertegninger for Ungdommen, stukne af Oluf Bagge. Akademiet nægtede i 1816 at agreere ham på et, som det synes, ret vellykket blomsterstykke, fordi han ikke havde rejst. Efter en lille rejse til Dresden i vinteren 1819-20 lykkedes det ham omsider i 1821 at blive agreeret og i 1823 medlem af Akademiet. Men hans kår vare ringe, så at han gentagne gange måtte søge hjælp af akademiets understøttelseskasse, hvoraf han endog fra 1839, da hans øjne blev svage, fik en fast årlig understøttelse af 300 rigsdaler. Efter at hans hustru var død 2. november 1832, giftede han sig anden gang med Anna Magdalene Becker. Sine sidste leveår tilbragte han i Hillerød, hvor han døde 2. december 1849. Han udstillede fra 1810-43 ikke mindre end 88 blomster- og frugtstykker i en smag, der i Østs "Arkiv" en gang karakteriseres som "stedse delikat og sart, om end noget mat". Den Kongelige Malerisamling ejer 13 af hans arbejder.

Eksterne henvisninger 
 
 

Malere fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Blomstermalere
Medlemmer af Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster
Bente Gurli Kristensen

Bente Gurli Eckhardt Kristensen (født 1959, død 2018) var en dansk morder.

26. december 1992 medvirkede hun, da hendes daværende kæreste John Pedersen dræbte hendes mand, Karsten Færch Kristensen, ved at tildele ham over 30 knivstik. Efterfølgende satte Petersen ild til huset. Drabet fandt sted i parrets hjem i Biersted. 

16. juni 2002 skød Bente Gurli Kristensen sin datters eks-kæreste, den 29 årige Dan Jensen, med et oversavet jagtgevær i opgangen Svendsgade 3 i Aalborg, fordi hun var utilfreds med, at han skulle have samkvem med sit barn for første gang. Under efterforskningen af drabet på svigersønnen opdagede politiet, at Bente Gurli Kristensen og hendes daværende kæreste også havde været involveret i mordet på Karsten Færch Kristensen, der var uopklaret.

Et nævningeting fandt i 2003 Bente Gurli Kristensen skyldig i drabet på svigersønnen samme år samt for medvirken ved drabet på Karsten Kristensen i 1992. Hendes daværende kæreste, John Pedersen, blev idømt fængsel i 10 år. Bente Gurli Kristensen var også tiltalt for drabsforsøg på sin tidligere kæreste ved at hyre en lejemorder for 50.000 kroner, men blev frikendt for den anklage. Dommen blev omstødt af Højesteret i januar 2004, der i stedet idømte hende ubetinget fængsel i 16 år. Hun blev prøveløsladt i 2013 efter have afsonet 2/3 af straffen.

Hun døde i 2018.

Referencer 

Kvindelige mordere
Mordere fra Danmark
Immaculatakirken

Immaculatakirken (latin immaculata: ubesmittet) ligger på Strandvejen 91 på Østerbro i København. Den er katolsk og hører til Sankt Joseph Søstrenes Ordenssamfund. Kirken udgør nordfløjen i ordenens firlængede bygningskompleks på Strandvejen.

Kirkebygningen 
Bygningen er opført i 1904-05 med Christian Mandrup-Poulsen og Martin Larsen som arkitekter. Den er i røde musten med et skifertækket ryttertag. Koret er tilbygget i vestenden som en lidt lavere bygning med polygonal afrunding. Stilen er gotisk. Indgangen er i østgavlen gennem en murstensportal med en spidsbuet døråbning. Over portalen sidder et stort cirkulært vindue. Facaden er fagopdelt af stræbepiller af musten, i tre afsæt. Vinduerne er høje og spidsbuede, med kraftigt stavværk. Skibets vestligste fag har en lav tilbygning med pulttag. Oprindeligt havde kirken en lille tagrytter i østenden.

Interiør 
Kirkens østfag er delt i to etager, hvor den nederste udgør en forstue, eller våbenhus om man vil, og den øverste orgelpulpituret. Resten af kirkerummet er i fuld højde og dækket af krydshvælv. Væggene og hvælvingerne står i hvidt, bortset fra gjordbuer og pilastre, som er i blank rød mursten, samt dørene som er gråmalede. De samme farver går igen i gulvets flisebelægning. Tilbygningen på nordsiden og den tilsvarende niche på sydsiden giver rummet antydningen af korsform.

Koret er hævet fire trin over skibet, og flankeres af store træstatuer af hhv. Maria med Jesusbarnet og Joseph. Tidligere havde kirken inventar i gotisk stil, men det er udskiftet med alter, læsepult og tabernakel i en enkel moderne stil med kannelerede sokler, udført i træ. Alle tre dele er placeret i koret. Over alteret hænger et trækrucifiks. Skibets bænke er de originale i lakeret træ med røde hynder. Under de højtsiddende vinduer er væggene i både skib og kor forsynet med en frise af dværghalvsøjler forbundet med kløverbladsbuer. I skibet hænger der, fordelt mellem søjlerne, 14 små bronzerelieffer som fremstiller Korsvejens 14 stationer.

Kirkens vinduer har alle glasmalerier af Gustave Ladon. De er udført i 1908 i Gent. Orglet på orgelpulpituret er udført af Chr. Winther & Th. Frobenius i 1911. Det har 14 stemmer fordelt på to manualer og pedal. Orgelfacaden er i gotisk stil, og instrumentet er udformet, så det ikke dækker det runde vindue i østgavlen, hvis glasmaleri fremstiller Kristus og de fire evangelister.

Referencer 

 De danske Kirker, redigeret af Erik Horskjær. Bind 1, Storkøbenhavn. G.E.C. Gads Forlag, 1966-71.
 Orgelregistranten 

Katolske kirker i Danmark
Østerbro
Strandvejen
Kirker i Københavns Kommune
William P. Fessenden

William Pitt Fessenden (født 16. oktober 1806 i Boscawen, død 8. september 1869 i Portland) var en amerikansk politiker fra Whig-partiet og senere det republikanske parti, kendt som landets 26. finansminister under præsidenten Abraham Lincoln i perioden mellem 5. juli 1864 og 3. marts 1865.

Fessenden startede sin karriere ved at studere retsvidenskab ved Bowdoin College, før han fortsatte med at praktisere advokatarbejde. I 1827 var han med til at grundlægge afholdsforeningen Maine Temperance Society i Maine. Fessenden var medlem af Repræsentanternes hus i perioden 1843 til 1845 og blev i 1853 medlem af USA's senat for Maine, et hverv han havde til 1864 og igen i perioden 1865 til 1869. Han blev indvalgt til senatet med støtte fra whigs og enkelte demokrater, som var modstandere af slaveriet.

I juli 1864 blev Fessenden udnævnt til landets finansminister af præsident Abraham Lincoln, efter at daværende finansminister Salmon P. Chase var blevet udnævnt til ny chefdommer for USA's højesteret. Fessenden havde kun hvervet i et år, før han igen tog tilbage til senatet for sin anden periode i 1865. Han sad i senatet helt frem til sin død den 8. september 1869 i Portland, hvorpå han blev begravet ved Evergreen Cemetery i Portland.

Eksterne henvisninger 

 Treas.gov – William P. Fessenden (1864–1865)  – Fessendens biografi hos U.S. Department of the Treasury.
 Fessendens biografi hos Biographical Directory of the United States Congress.

Medlemmer af Senatet i USA
Medlemmer af Repræsentanternes Hus i USA
Personer fra New Hampshire
Finansministre fra USA
Amerikanere i 1800-tallet