kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Donna Haraway

Donna J. Haraway (født 6. september 1944) er en central teoretiker indenfor kønsforskning, biologi og teknologi. Haraway er Professor Emeritus ved University of California Santa Cruz i USA. Hun har skrevet talrige bøger og essays, der behandler spørgsmål om videnskab og feminisme, såsom "Et cyborgmanifest: Naturvidenskab, teknologi og socialistisk feminisme i det sene tyvende århundrede" (1985) og "Situeret viden: Vidensskabsspørgsmålet i feminismen og det partielle perspektivs forrang" (1988).

Donna Haraway har søgt at udvikle en kritisk feministisk tilgang til koblingen mellem køn, teknovidenskab og globale magtstrukturer. Hun har bl.a. forholdt sig kritisk til traditionelle naturvidenskabelige objektivitetskrav, og har som alternativ formuleret begrebet situeret viden, hvor vidensudsagn forstås som lokaliserede, positionerede og partielle. Haraway er også kendt for at introducere cyborgen som en metafor for de komplikationer, der er forbundet med at sondre stærkt mellem natur/kultur, menneske/maskine, virkelighed/fiktion og krop/ånd. På denne måde er Haraways tænkning ofte kendetegnet ved at opsøge mønstre i de eksisterende kollektive narrativer om viden og teknologi, for at reflektere over de måder hvorpå de opretholder forskellige begrænsende, skadelige eller ansvarsunddragende magtstrukturer.

Publikationer 

 Crystals, Fabrics, and Fields: Metaphors of Organicism in Twentieth-Century Developmental Biology, 1976. 
 "At blive i besværet. Om at skabe slægt i chthulucæn", København, Forlaget Mindspace, 2021. 
 "Forbundne arters manifest: Hunde, folk og signifikant andenhed", København, Forlaget Mindspace, 2021. 
 "Et cyborgmanifest: Naturvidenskab, teknologi og socialistisk feminisme i det sene tyvende århundrede", København: Forlaget Mindspace, 2020 (1985). 
 "Situeret viden: Videnskabsspørgsmålet i feminismen og det partielle perspektivs forrang", København: Forlaget Mindspace, 2018 (1988). 
 Primate Visions: Gender, Race, and Nature in the World of Modern Science, Routledge: New York and London, 1989. 
 Simians, Cyborgs and Women: The Reinvention of Nature, New York: Routledge, and London: Free Association Books, 1991 (includes "A Cyborg Manifesto: Science, Technology, and Socialist-Feminism in the Late Twentieth Century"). 
 Modest_Witness@Second_Millennium.FemaleMan©Meets_OncoMouse™: Feminism and Technoscience, New York: Routledge, 1997 (winner of the Ludwig Fleck Prize). 
 How Like a Leaf: A Conversation with Donna J. Haraway, Thyrza Nichols Goodeve, Routledge, 1999. 
 The Companion Species Manifesto: Dogs, People, and Significant Otherness, Chicago: Prickly Paradigm Press, 2003. 
 When Species Meet, Minnesota: University of Minnesota Press, 2008. 
 Staying With the Trouble: Making Kin in the Chthulucene, Durham: Duke University Press, 2016

Feminister fra USA
Personer fra Denver
Astrid Noack

Astrid Marie Sophie Noack (født 30. januar 1888 i Ribe, død 26. december 1954 i København) var en dansk billedhugger.

Liv og karriere 
Billedhuggeren Astrid Noack blev født i Ribe, datter af Johanne Metdine Barkentin (1850-1913) og købmand Johan Peter N. (1831-1911). Som 14-årig flyttede hun til København, hvor hun fik job på Fajancefabrikken Aluminia. Hun blev senere uddannet som billedskærersvend i Vallekilde og fik i 1910 svendebrev. I 1920 rejste hun til Paris på et håndværkerlegat for at uddanne sig til 'rigtig' kunstner. Efter 12 år vendte hun tilbage til Danmark, hvor hun boede og arbejdede under ydmyge forhold på brokvarterene i København. Fra 1936-1950 boede hun i Rådmandsgade 34 i et lille baggårdsatelier på 36 kvadratmeter, som i dag er bevaret af kunstnergruppen YNKB, der i 2009 grundlagde ANA - Astrid Noacks Atelier. I 1933 blev Astrid Noack medlem af kunstnersammenslutningen Grønningen, som første kvindelige medlem. Hun havde en stor udstillingsvirksomhed og deltog på udstillinger i Danmark og i udlandet, bl.a. i Paris, Budapest, Helsingfors og Rom. I 1955 blev Astrid Noack legatfond oprettet med det formål at forvalte hendes kunstneriske arv. Astrid Noack modtog en lang række hædersbevisninger og legater, bl.a. Eckersberg Medaillen i 1940 og Thorvaldsen Medaillen i 1954. Hun var medlem af Danmarks Kommunistiske Parti, men markerede sig aldrig politisk. Astrid Noack er kendt for sine stærke kvindefigurer, der afbilledes enten stående, siddende eller knælende.

Værker 
Hovedværk er 'Anna Ancker' fra 1937. Skulpturen står foran Skagens Museum og er udført i bronze.  

Et andet hovedværk er 'Stående Kvinde' udførte i teaktræ i 1939-1945. Den står på Göteborgs konstmuseum. Den er i dag en del af Kulturministeriets Kulturkanon fra 2006.

Litteratur
Hanne Pedersen: Stærkere end livet. Astrid Noack 1888-1954, Holstebro Kunstmuseum 2008
Knud Voss: Anna Ancher, Astrid Noack', 1975

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

 
 http://www.astrid-noack.dk
 http://www.thorvaldsensmuseum.dk/udstillinger/tidligere/noack
 http://www.holstebrokunstmuseum.dk/da/samling/klassisk-modernisme--dansk/astrid-noack.aspx

Billedhuggere fra Danmark
Personer fra Ribe
Modtagere af Tagea Brandts Rejselegat
Modtagere af Thorvaldsen Medaillen
Modtagere af Eckersberg Medaillen
Personer med enkeltværker i Kulturkanonen
Marja Jäättelä

Marja Jäättelä (født 25. februar 1963) er professor, dr.med., og forskningsleder (Celledød og metabolisme) ved Center for Kræftforskning, Kræftens Bekæmpelse.
Hun er uddannet cand.med. fra Helsinki Universitet i 1989, og blev allerede dr.med. fra Helsinki Universitet i 1990 med disputats om cytotoksiske og regulatoriske virkninger af tumornekrosefaktorer. Hendes forskningsområde er programmeret celledød (apoptose).

I 2003 blev hun udnævnt til professor i kræftbiologi ved Københavns Universitet og fra 2012 har hun været adjungeret professor i cancerbiologi. Bland forskerpriser, som Marja Jäättelä har modtaget, kan nævnes: Forskerprisen fra Kvindelig Arbejderforbunds 100-års jubilæumsfond, 2003, Descartes forskerpris, Den Europæiske Union, 2006, Novo Nordisk Prisen, 2007 samt Honorary prize, Danish Society for Cancer Research, 2009. Hun har desuden en lang række medlemskaber og tillidsposter i videnskabelige selskaber. Marja Jäättelä har arbejdet og boet i Danmark i 25 år.

Kilder 
 Kræftens Bekæmpelse
 KVINFOs ekspertdatabase
 Den Store Danske, Gyldendal

Professorer fra Københavns Universitet
Ansatte ved Kræftens Bekæmpelse
Personer fra Finland
Personer i Kraks Blå Bog
Ingen Frygt

Ingen Frygt (2001-2010) var en dansk kunstnergruppe bestående af Hannah Heilmann, Sigrun Gudbrandsdottir og Anna Maria Helgadottir.

Gruppen arbejdede i blandede medier som foto, collage, installationer og performance. Deres værker eksperimenterede med og brød normer for opfattelsen af køn, krop og identitet, og kastede kritiske blikke på vestlige selvforestillinger og kapitalisme. 

I 2009 var de inviteret til at lave en kunstnerisk kommentar til Wilhelm Freddie i forbindelse med udstillingen Stik gaflen i øjet! på Statens Museum for Kunst.

Ingen Frygt lavede også coverkunst til albums musikvideoer og visuals til koncerter for forskellige danske bands, som Nephew, Malk de Koijn, Jomi Massage og Moi Caprice. Kunstnergruppen vandt en pris for bedste musikvideo ved Danish Music Awards 2002 (Malk de Koijns Vi ta'r fuglen på dig) og ved Danish Hip Hop Awards. 

Ingen Frygt blev opløst i 2010, men gruppens eftermæle har levet videre på den danske kunstscene, blandt andet var den genstand for en retrospektiv udstilling i 2013 i Viborg Kunsthal.

Udvalgte værker 

 Artist of the month, 2002
 We love Iceland, 2004
 Toilet, 2005
 Sick Little Oyster, 2005, Andersen’s Contemporary
 I, Me, You, 2007
 Money, 2008, Wonderland Art Space

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Ingen Frygt hjemmeside 

Kunstnersammenslutninger fra Danmark
Etableret i 2001
Nive Nielsen

Nive Nielsen er en grønlandsk sanger og skuespiller, der spiller med bandet "The Deer Children".

Hendes debutoptræden var for Dronning Margrethe II og blev transmitteret på fjernsyn.

Hun er kritisk overfor olieboringer i Grønland, hvorfor hun har skrevet sangen: Uula ().

Nielsen har vundet en Vox Pop Independent Music Award i 2009, i 2012 modtog hun Kronprinsparrets Stjernedryspris og hun har været nomineret til en norsk Grammy Award.

Discografi 
 2009 - Nive Sings! (Tuttu Recordings)
 2015 - Feet First

Filmografi

Film 
 2005 - The New World sammen med Colin Farrell

Fjernsyn 
 2018 - The Terror som Lady Silence

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Personer fra Nuuk
Skuespillere fra Grønland
Musikere fra Grønland
Marianne Engberg

Marianne Engberg (født 1937) er en dansk fotograf. Siden 1960'erne har hun eksperimenteret med  hulkamera-fotografi (pinhole). Hun bor og arbejder i Brooklyn, New York.

Marianne Engberg er uddannet som portrætfotograf hos Ely Foto i Hillerød i 1950'erne. I 1960'erne arbejdede hun som modefotograf og rejsereportagefotograf i London, New York og Sydamerika. Samtidig begyndte hun at eksperimentere med at fotografere med hulkamera. I 1984 udstillede hun første gang som kunstfotograf på Bertha Urdang Gallery i New York. Hun har haft flere soloudstillinger, samt deltaget i gruppeudstillinger, både nationalt og internationalt. I 2014 vistes hendes værker i en stor retrospektiv udstilling i  Museumsbygningen - Banja Rathnov, København.
Hun er repræsenteret i flere anerkendte kunstsamlinger, herunder Louisiana Museum of Modern Art, Brooklyn Museum, New York Public Library, Israel Museum i Jerusalem og Fogg Museum i Boston. Hun indgår desuden i Dronning Margrethes private samling. 

Marianne Engberg har udviklet en metode, som hun kalder photosynthetism. Billeder udviklet med denne metode er såkaldte fotogrammer, dvs. billeder fremstillet uden kamera, hvor objekter og materialer placeres og eksponeres direkte på fotopapir. Det særlige ved photosynthetism er, at fotopapiret bliver liggende i længere tid i fremkaldervæsken og den kemiske reaktion bruges til at danne billedet.

Marianne Engberg er portrætteret i bogen Et liv med lys - En bog om fotografen Marianne Engbergs liv med fotografiet (Tiderne Skifter, 2011) af den danske forfatter Pia Juul.

Referencer

Fotografer fra Danmark
Natalia Ginzburg

Natalía Ginzburg, født Levi, (14. juli 1916 i Palermo - 7. oktober 1991 i Rom) var en italiensk politiker og forfatter, der i sine værker udforskede familieforhold, politik og filosofi. Sammen med Leone Ginzburg fik hun sønnen Carlo Ginzburg i 1939.

Liv

Forfatterskab

Politiske Karriere

Værker 

 Lessico famigliare, roman 1963. På dansk Familiealbum 1968. 
 Caro Michele, roman 1973. På dansk Kære Michele 1974.

Eksterne henvisninger 
 Ginzburg i Den Store Danske Encyclopædi

Politikere fra Italien
Personer fra Palermo
Romanforfattere fra Italien
Frit flet

Frit flet er en fællesbog skrevet af Naja Marie Aidt, Line Knutzon og Mette Moestrup. Bogen udkom på forlaget Gyldendal (2014). Det fremgår ikke af værket, hvem af de tre, der har skrevet hvilke dele af bogen. Hver del er signeret A, B og C. 

Værket blander tekstformer som lyrik, prosa, dagbogsnotater, e-mails osv. Bogen har ikke et centralt tema, men krydser mellem temaer som krop, seksualitet, feminisme, frihed, kunst og kærlighed.

Bogen var en af 2014's mest anmelderroste udgivelser og endte på flere toplister.

I 2015 uddelte dagbladet Politiken for første gang Frit Flet-prisen på 50.000 kr. til en "udgivelse, der arbejder nybrydende og eksperimenterende i det litterære felt". Som inspiration til oprettelsen af prisen modtog Frit Flet den første pris.

Kilder 

Bøger
Kirsten Justesen

Kirsten Justesen (født 25. december 1943) er en dansk billedkunstner. Hun bor og arbejder i København og New York. Hun er en væsentlig figur inden for den Feministiske kunst.

Kirsten Justesen er uddannet ved Det Kongelige Danske Kunstakademi i 1975. Hun studerede klassisk skulptur, men udviklede en central praksis i et udvidet skulpturelt felt med kroppen som redskab inden for body art, performancekunst og installation. Justesen var en del af 60'ernes avantgardescene og en pioner i udviklingen af den performative, kropslige og tidsbaserede skulptur med kunstnerens egen krop som et gentagende medium. Justesens grundlag i den feministiske kunst tog afsæt i en udfordring af de traditionelle normer og værdisystemer i 1970'ernes kvindesyn. I hendes senere værker er kroppen og skulpturen engageret i undersøgelser af forhold mellem krop, rum, sprog og tid. .

Justesen har skabt udstillinger, events, kunstinstallationer, performance og udsmykninger siden midt i 60'erne. Hun modtager Statens Kunstfonds livsvarige ydelse og har undervist i Skandinavien, USA og Mellemøsten. I sit kunstneriske arbejde, tilrettelæggelse af en række konferencer og seminarier og en række magtfulde positioner i bestyrelser og fonde præger Justesen dagligt kvinders rettigheder og vilkår i kunstverdenen og samfundet generelt.

Justesen har produceret scenografier ved en række danske teatre siden 1967 og stiftede den Scenografiske Afdeling ved Den Kongelige Danske Scenekunstskole i 1985-1990. 

Justesens værker har en stærk politisk dagsorden og udfordrer kunstscenens og samfundets forståelser af køn og marginaliseringen af kvinder. I 1970'erne skabte hun utallige kritiske og humoristiske modbilleder til den mandlige kunstners klassiske og romantiske repræsentation af husmoderen i hjemmet under titlen "The Housewife Pictures." Billederne blev distribueret som plakater, i magasiner og i kunstlitteraturen.

Der er forslag om opsætning af en statue af Grevinde Danner ved søerne i København, efter planen skal statuen udføres af Kirsten Justesen, statuen skal udføres som en seks meter høj bronze-statuen.

Priser 
Kirsten Justesen har modtaget følgende priser:
Anne Marie Telmanyi Award 1991; 
Eckersberg Medaljen 1996; 
Statens Kunstfonds livsvarige kunstnerydelse 1998; 
Carl Nielsen & Anne Marie Carl-Nielsen prisen 2000; The Anna Nordlander Award 2003; 
Thorvalsen Medaljen 2005 

KORS DRAG er publiceret i 1999 af Brøndum.
64 SYSLER & SAMLINGER er publiceret i 2008 af Kvindemuseet, Aarhus DK.

Eksterne henvisninger

References

Modtagere af Thorvaldsen Medaillen
Billedhuggere fra Danmark
Personer fra Odense
Kvindelige kunstnere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Kunstnere på finansloven
Sukhoj Su-28

Sukhoj Su-28 er en nedgraderet version af Su-25UB/Su-25T, med nedgraderet avionics og uden våbensystemer. Su-28 anvendes som træningsfly og til flyopvisninger, hvor flyet udover almindelig formationsflyvninger benyttes til avancerede manøvrer.

Design og udvikling 
Su-28 er et særdeles manøvredygtigt og robust fly, der kan lette og lande ved hjælp af blot en enkelt af flyets to motorer. Motorerne kan drives af dieselolie og behøver således ikke traditionelt flybrændstof for at fungere. Som MiG-29 behøver flyet ikke asfalterede landingsbaner for at kunne lette og lande, og flyet er generelt pålideligt og enkelt at vedligeholde. Su-28 kan modstå hårde landinger, hvilket er velegnet i rollen som træningsfly. Flyets rækkevidde kan forlænges ved at udstyre det med op til fire droptanke, hver indeholdende 800 liter brændstof.

Forskelle mellem Su-28 og træningsflyet Su-25UB er, at Su-28 ikke medbringer målsøgningssystemer, våbensystemer, interne kanoner og sjældent vinge-pyloner, ligesom flyets motorer ikke er beskyttet af panser. Su-28 styres ikke af et fly-by-wire system og der er ikke udstyr til elektronisk beskyttelse mod beskydning. Som følge heraf er flyet ganske let i forhold til Su-25.

Operatører

Ruslands luftvåben

Noter

Eksterne links

 AirWar.ru

Su-28
Militærfly fra Sovjetunionen
Militærfly fra Rusland
Militære træningsfly
2-motors jetfly
Dacia Maraini

Dacia Maraini (født 13. november 1936) er en italiensk forfatter.

Eksterne henvisninger 
 

Forfattere fra Italien
Katya Sander

Katya Sander (født 28. maj 1970) er en dansk billedkunstner, der bor og arbejder i København og Berlin. Sander har udstillet og medvirket i en lang række kunstprojekter i både Danmark og udlandet. Siden 2008 har hun været ansat som professor på det Kgl. Danske Kunstakademi i København på Skolen for sprog, rum og skala. 

Sander er uddannet billedkunstner fra Det Kgl. Danske Kunstakademi i København (1994-1999) og The Whitney Independent Study Program i New York (1999-2000). Derudover er hun cand.phil. i Litteraturvidenskab og Moderne Kultur og Kulturformidling fra Københavns Universitet. Hun har siden sin afgang fra Kunstakademiet 1999 bl.a. arbejdet som gæsteprofessor ved Konsthögskolan i Umeå (2003-05) og lektor ved Det Jyske Kunstakademi (2004-07).

Soloudstillinger og udvalgte projekter 

 2012: 9 Scripts from a Nation at War 10-channel videoinstallation i samarbejde med kunstnerne Andrea Geyer, Sharon Hayes, Ashley Kunt og David Thorne på MoMA, Museum of Modern Art, New York. Værket blev oprindeligt vist på udstillingen Documenta i Kassel i 2007. 
 2010: A Landscape of Known Facts soloudstilling på Project Art Centre, Dublin. 
 2008: Production of Future. A Science Fiction About Counting i Künstlerhaus Stuttgart. 
 2005: The Most Complicated Machines Are Made of Words, Museum Moderner Kunst i Wien.

Eksterne henvisninger 

 kunstakademiet.dk
 kvinfo.dk
 katyasander.net
 

Kunstnere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Maja Ravn

Maja Ravn (født 2. januar 1967) er en dansk scenograf, der bl.a. er kendt for sit samarbejde med instruktøren Katrine Wiedemann. Maja Ravn er uddannet fra Statens Teaterskole i 1993, og debuterede samme år med forestillingen Operation: Orfeo med teatergruppen Hotel Pro Forma.

I 2008 vandt Maja Ravn Reumert-prisen for Bedste Scenografi/ Bedste forestilling for forestillingen "Et Drømmespil" af August Strindberg på Betty Nansen Teatret. 

Maja Ravns scenografiske arbejder er ofte præget af postmoderne eksperimenter med rum, lys, rekvisitter og beskæring af scenerummet.

Scenografer fra Danmark
Reumertprisen for årets scenograf
Personer i Kraks Blå Bog
Nana Torp

Nana Torp (født 24. april 1979) er illustrator og filminstruktør.

Dansk filminstruktør og illustrator, uddannet ved Kunstakademiets Designskole i 2008, med speciale i animation. Siden har hun haft eget firma, med fokus på den håndbyggede animations teknik Stopmotion, animerede dokumentar film og digitale explainere. Debuterede som forfatter i 2010 med udgivelsen af børnebogen Knaspers Fest. Nana Torp er mor til to børn.

Forfatter og illustrator 
Knaspers fest (Alvilda 2010)
Manden der målte tiden (Carlsen 2012)
Lømlernes kat (Carlsen 2014)
Filmhåndbogen (Carlsen 2015)
Stopmotion Lab (Gyldendal 2018)

Illustrator 
Fuglepigen Vega (Carlsen 2009)
Fuglepigen Vega - rejser ud i verden (Carlsen 2010)
Kasper og klokken (Carlsen 2009)
Fuglepigen Vega – rejser ud i verden (Carlsen 2010)
Vi går med røde sokker (Carlsen 2011)
Hele verden sygner (Carlsen 2011)
Tandfeen Tanja fra Mælketanderup (2016)

Kunstner 
Kierkegaard // Korridor (2013)
Madonna - HCØ hus  (2015)
The Black Book (work in progress)

Eksterne Links 
Nana Torps hjemmeside

Børnebogsforfattere fra Danmark
Kunstnere fra Danmark
Illustratorer fra Danmark
Hotel Pro Forma

Hotel Pro Forma er et international performance-teater grundlagt i 1985. Kompagniet blev grundlagt af nuværende kunstnerisk leder og direktør Kirsten Dehlholm. 

Hotel Pro Formas forestillinger overskrider grænsen mellem teater, dans, billedkunst og performance. Forestillingerne anvender ofte nye teknologiske værktøjer indenfor lys og lys for at skabe scenografiske effekter.

Hotel Pro Formas forestillinger har ved flere lejligheder været nomineret til Reumert-priser, og Kirsten Dehlholm vandt i 2012 sammen med Willie Flindt og Jesper Kongshaug prisen for bedste scenografi for Hotel Pro Forma-forestillingen "War Sum Up".   

I 2017 modtog Hotel Pro Forma en Reumert for Årets Performance med forestillingen "NeoArctic".

Udvalgte forestillinger 
Operation: Orfeo (1993)
Kinesisk Kompas (1998)
Theremin (2004)
Stedets Algebra (2006)
I Morgen Om Et År (2009)
War Sum Up (2011)
Den der Hvisker Lyver (2012)
Parsifal (2014)
Latter i Mørket (2014)
Cosmos+ (2014)
Rachmaninov Troika (2015)
NeoArctic (2016)
Madama Butterfly (2017)
Vespertine (2018)
Gilgamesh (2019)
Amduat. En Iltmaskine (2021)

Litteratur

Eksterne Links 
 Hotel Pro Formas hjemmeside

Teater i Danmark
Chantal Mouffe

Chantal Mouffe (født 17. juni 1943 i Charleroi, Belgien) er en belgisk politisk filosof.

Mouffe er bedst kendt for i samarbejde med Ernesto Laclau at have bidraget til udviklingen af den såkaldte Essex-skole inden for diskursanalyse, som er en post-marxistisk tilgang til politisk analyse, baseret på gramsciansk teori, poststrukturalisme og identitetsteori, med det overordnede formål at omdefinere venstrefløjspolitik med radikalt demokrati som omdrejningspunkt. 

Selv er Mouffe en fremtrædende kritiker af idéen om det ‘deliberative demokrati’, som fremsat af John Rawls og Jürgen Habermas. Hun er også kendt for sin kritiske anvendelse af Carl Schmitts værker, hovedsageligt begrebet om ‘det politiske’, hvor hun argumenterer for en radikalisering af det moderne demokrati, som hun kalder ‘agonistisk pluralisme’. Hun har på det seneste udviklet en interesse i at fremhæve det radikale potentiale i kunstnerisk praksis.

Referencer 

Politiske filosoffer
Personer fra Belgien
Miyage

Miyage (土産, ofte også med ærespræfiks 御土産, omiyage) er japanske ting eller souvenirs fra rejser. Der er ofte tale om mad i form af regionale specialiteter (meibutsu) eller med symboler for eller billeder af rejsemålet. Ved populære japanske rejsemål tilbydes der miyage i mange varianter, og der findes mange flere souvenirbutikker end tilsvarende steder i Europa.

Populære miyage er fyldte risboller (mochi), riskiks (sembei) og kiks med fyld.

Kanjiene 土産 betyder "Jordens produkt" og kan også læses dosan hhv. tosan, hvis primære betydning er "regionalt produkt". Dosan/tosan er den sinojapanske læsemåde (on-yomi) for ordet, der stammer fra Kina. Udtalen miyage har derfor ikke noget med skrivemåden at gøre men er et ældre begreb, der først senere er blev tillagt de pågældende kanji uden hensyn til deres udtale (jukujikun). Betydningen af miyage selv er uklar, men det antages for det meste at være sammensat af miya (宮) for shintoskrin og ke (笥) for madbeholder, dvs. mad medbragt til skrinfesten matsuri. En anden mulighed er, at det er en kombination af miyako (都) for hovedstad og ke, altså mad medbragt fra besøg i hovedstaden. Andre muligheder er miyake (屯倉), der er en jukujikun for krongods eller kejserligt madlager, eller miyako og kaeru der betyder at vende tilbage.

Eksterne henvisninger

Noter 

Kultur i Japan
Turisme

ja:土産