kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ilseng Station

Ilseng Station (Ilseng stasjon) er en jernbanestation på Rørosbanen, der ligger ved byområdet Ilseng i Hamar kommune i Norge. Stationen består af to spor, en perron med læskur og en tidligere stationsbygning i hvidmalet træ samt en mindre parkeringsplads.

Stationen åbnede som holdeplads 23. juni 1862, da banen mellem Hamar og Grundset stod færdig. Oprindeligt hed den Ihlseng, men stavemåden blev ændret til Ilseng i 1877. I 1878 blev den opgraderet til station. Stationen blev nedgraderet til trinbræt 1. juni 1986. I en periode fra 16. juni 2002 til 1. september 2003 blev den ikke betjent af persontog.

Den første stationsbygning, der blev taget i brug i 1862, er nu revet ned. I 1893 opførtes en ny stationsbygning efter tegninger af Paul Due. Den blev flyttet til Norsk Jernbanemuseum i Hamar i 1926. Den nuværende stationsbygning er et ombygget privathus, der blev taget i brug i 1921.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Rørosbanen
Etableret i 1862
Jernbanestationer i Hedmark
Løten Station

Løten Station (Løten stasjon) er en jernbanestation på Rørosbanen, der ligger ved byområdet Løten i Løten kommune i Norge. Stationen består af tre spor, to perroner og en stationsbygning samt pakhus i rødmalet træ. Stationsbygningen rummer udover ventesal og toilet også café, bageri og landhandel. Udenfor er der busstoppested og taxicentral i tilknytning til stationen.

Stationen åbnede 23. juni 1862, da banen mellem Hamar og Grundset stod færdig. Oprindeligt hed den Berg, men den skiftede navn til Løiten 15. december 1878 og til Løten 1. juni 1919. Den blev fjernstyret 24. januar 1994 og gjort ubemandet 8. juni 1997.

Stationsbygningen blev opført til åbningen i 1862 efter tegninger af Wilhelm Bull.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Rørosbanen
Etableret i 1862
Jernbanestationer i Hedmark
Nationalpark Cilento, Vallo di Diano og Alburni

Nationalpark Cilento, Vallo di Diano og Alburni  (italiensk:Parco Nazionale del Cilento, Vallo di Diano e Alburni er en nationalpark der i provinsen Salerno i regionen Campania i det sydlige Italien. Den blev oprettet i 1991 med et areal på 181.048 hektar hovedsageligt i kuperet terræn på kysten af det Tyrrhenske Hav til Vallo di Diano ved foden af Appenninerne. I 1998 blev nationalpark udpeget til UNESCO-verdensarvsområde. Centrum i nationalparken er byerne Marina di Camerota og den mindre Palinuro.

 Et areal på 395,5 km² blev i 2020 udpeget til biosfærereservat under UNESCO's Menneske og biosfære-program.

Landskabet 

Landskabet i Cilentoområdet er meget afvekslende. Ved kysken skifter det mellem sandstrande og stejle klipper. Inde i landet gennemskæres bakkede landskaber af delvist skovbevoksede floddale, men også af olivenplantager og udstrakte bjergområder. Dele af Calore-slugten er fredet ligesom det højeste bjerg, det 1.898 meter høje Monte Cervati. To steder er der også undervandsreservater: Foran Santa Maria di Castellabate „Parco Marino Subacqueo“ og øst for Marina di Camerota  Baia degli Infreschi (Riserva Naturale Costa degli Infreschi). Både langs kysten og i floddalene er der mange grotter.

Flora 

Nationalparkforvaltningen anslår, at der findes omkring 1.800 vilde plantearter i nationalparken. Omkring 10 % af dem er truede. Primula Palinuri, som er udpeget til nationalparklogo, er endemisk
for området, da den kun findes mellem Kap Palinuro og Maratea-kysten. Også Strandlilje (Pancratium maritimum) er en sjælden art, der forekommer ved kysten.

I kystregionen veksler fyrreskove og maki med olivenlunde. Inde i landet vokser bøg, elletræer, stenege og ægte kastanje.

Fauna 
I den bjergrige del af nationalparken yngler kongeørn og dens byttedyr, alpestenhønen og korsikansk hare. Også enkelte ulve findes i området. I de lavereliggende skove findes duehøg og vildkat og en vigtig bestand af billen alpebock (Rosalia alpina). I vandløbene i Caloredalen lever den truede odder, brillesalamander og ildsalamander.

Kulturelle seværdigheder 

I Cilento er der tre seværdigheder, der er indskrevet i UNESCO's verdensarvsliste:
 Det arkæologiske område Paestum med de tre velbevarede græske templer.
 Udgravningsområdet for filosofibyen Elea (Velia).
 Karteuserklosteret i Padula
Derudover har mange byer hyggelige historiske bykerner. Seværdige er også ruinerne af de mange middelaldervagttårne langs kysten.

Se også 
 Nationalparker i Italien

Kilder og henvisninger 

 Officielt websted for Nationalparken (italiensk)
 Parco Nazionale del Cilento, Vallo di Diano e Alburni på parks.it/parco.nazionale.cilento (engelsk)

!
Campania
Verdensarvsområder i Italien
Biosfærereservater under UNESCO
Marienleuchte Fyr

Marienleuchte Fyr er et vinkelfyr i området Marienleuchte på Femern. Fyret er placeret cirka 1,3 kilometer sydøst for færgehavnen i Puttgarden på den nordøstlige del af øen. Det rødt og hvidmalede betontårn blev bygget i 1964 hvor det overtog tjenesten fra det tidligere klinketårn fra 1832. Fyret er et landkendings- og ledefyr for skibe i Femern Bælt.

Det gamle tårn 
Det første rigtige fyr i området blev bygget i 1831-32 og blev indviet den 28. oktober 1832 hvor det erstattede et vippefyr. Det kvadratiske fyrtårn er et gulkalket murværk. Fyret er placeret på en tagplatform med en rund lanterne. Kong Frederik 6.s monogram pryder fyrets sydside. Området er navngivet efter Marie Sophie Frederikke af Hessen-Kassel som var Danmarks dronning på tidspunktet. Hvorvidt parret var til stedet ved indvielsen vides dog ikke. Foruden selve fyrlanternen var fyret udstyret med et tågehorn. Fra 1879 benyttede man et pneumatiksk horn og fra 1930 et elektrisk tågehorn. Efter bygningen af det nye tårn blev tårnet taget ud af brug i 1967 og blev efterfølgende fredet. Området er ikke åbent for offentligheden og forfalder langsomt.

Det nye tårn 
Med den tiltagende trafik på fugleflugtslinjen og i fehmernbælt var det gamle tårn ikke tilstrækkeligt. I 1964 byggede man et nyt tårn af jernbeton cirka 160 meter nord for fyret. For at beskytte mod vejret blev fyret beklædt med røde og hvide fibercementplader. Fyret er udstyret med en roterende linse og har en lysstyrke på 722.250 candela med en 400 Watt glødepære. Denne optik stammer fra 1875 og blev overtaget fra den gamle tårn. Fyret har to røde lyssektorer (revet ved Puttgarden og tværtrafikken på Kiel-Østersø-ruten) samt to hvide sektorer. En dieselgenerator er klar til at tage over hvis strømforsyngen svigter. Den tyske farvandsvæsen (Wasser und Schifffahrtsamt, WSV) afdeling i Lübeck er ansvarlig for vedligehold og reparation mens fyrets daglige drift bliver fjernstyret fra kontroltårnet i Travemünde. .

Andet 
I området er der også installeret et vandstandsmåler fra det tyske farvandsvæsen, samt en måler der overvåget radioaktiv stråling i området benyttet af Bundesamt für Strahlenschutz.

I fyrets umiddelbare nærhed findes der desuden et Bundeswehr-etablissement Marinefernmeldestelle 722 - Marienleuchte (Fehmarn).

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fyrtårne i Tyskland
Femern
Danmarks U/19-håndboldlandshold (damer)

Danmarks U/19-20 håndboldlandshold for damer er en af verdens og europas bedste hold på kvindesiden. Den nuværende ungdomslandstræner er Flemming Dam Larsen.

Resultater

Medaljeoversigt

U/19-VM-resultater 
 1977: 10.-plads
 1979: 5.-plads
 1981: 5.-plads
 1983: 10.-plads
 1985: 11.-plads
 1987: 
 1989: 7.-plads
 1991: 
 1993: 4.-plads
 1995: 
 1997: 
 1999: 
 2001: 7.-plads
 2003: 7.-plads
 2005: 5.-plads
 2008: 
 2010: Kvalificerede sig ikke
 2012: 9.-plads
 2014: 
 2016: 
 2018: 6.-plads

U/19-EM-resultater 
 1996: 
 1998: Kvalificerede sig ikke
 2000: 10.-plads
 2002: Kvalificerede sig ikke
 2004: 9.-plads
 2007: 
 2009: 13.-plads
 2011: 
 2013: 
 2015: 
 2017: 
 2019: 6.-plads
 2021: 6.-plads

Spillere 
Den nuværende U/19-20-landsholdstrup til to venskabskampe mod Rumænien og Spanien, i Alicante, Spanien den 28. og 29. oktober 2022.

Cheftræner:  Flemming Dam Larsen

Staff

Se også 
Danmarks U/17-håndboldlandshold (piger)
Danmarks håndboldlandshold (damer)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Dame U/19-landsholdet , dhf.dk

Danmarks håndboldlandshold (damer)
Harper Valley PTA

"Harper Valley PTA" er en country sang skrevet af Tom T. Hall, der blev et stort internationalt  singlehit for countrysangeren Jeannie C. Riley i 1968. Rileys indspilning er solgt i over seks millioner eksemplarer, Den førte til, at Riley blev den første kvinde til at ligge i toppen af både Billboard Hot 100 og den Amerikanske Hot Country hitliste , en bedrift, der først blev gentaget af Dolly Partons "9 to 5" i 1981.

Historien 
Sangen fortæller historien om Mrs. Johnson, en enke, som er mor til en teenage-pige. Sangeren er hendes datter, som medbringer et brev fra junior-high school Valley PTA, hvor ledelsen begræder Mrs. Johnsons angiveligt skandaløse opførsel, som anses for at være en hån mod deres lille bys moralske standarder. Som svar deltager  Mrs. Johnson i et PTA møde - iført et miniskirt - til chok og overraskelse for mange af PTA-medlemmerne og de øvrige tilstedeværende i  skolens  auditorium. Mrs. Johnson svarer med at fremhæve forskellige episoder af dårlig opførsel og indiskretion fra medlemmerne af PTA, afsluttende med, "I er alle i Harper Valley hyklere!"

Anerkendelse

Både Riley og sangen blev berømte på meget kort tid, og hun vandt Grammy for Bedste vokale Country-præstation af en kvinde og Country Music Associations pris for 'Single of the Year'.  Riley blev også en af de få country-kunstere der er blevet nomineret i de store kategorier inden for pop-Grammy Award; "BedsteNye Kunstner" og "Årets Album". Sangen solgte over 5,5 mio. eksemplarer og blev certificeret guld af RIAA blot fire uger efter udgivelsen. Albummet af samme navn solgte over 1 mio. eksemplarer og blev ligeledes certificeret guld.

"Harper Valley PTA" var anledning til, at Riley som den første kvindelige countrymusiker nogensinde i 1969 fik sin egen specialudsendelse kaldet Harper Valley U.S.A., som hun var vært på sammen med Jerry Reed, der bl.a havde optrædener af Mel Tillis og sangskriveren Tom T. Hall.

Der blev lavet både en film fra 1978 og en tv-serie i 1981-83, der begge hed Harper Valley PTA og i begge havde Barbara Eden i rollen som Mrs. Johnson.

Henvisninger 

Singler fra 1968
Sange fra 1968
Country
Priti Patel

Priti Sushil Patel (født 29. marts 1972 i London) er en britisk konservativ politiker, der er Home Secretary i Boris Johnsons regering. Hun er tillige medlem af Underhuset.

Hun var minister for international udvikling i Theresa Mays regering frem til, at hun den 8. november 2017 blev tvunget til at træde tilbage.

Liv og virke

Baggrund 
Priti Patel voksede op i South Harrow og Ruislip. Hendes forældre er af indisk herkomst: familien har rødder i delstaten Gujarat og kom i 1960-erne fra Uganda til Hertfordshire kort før Idi Amin kom til magten i Uganda og udviste mange af de indere og pakistanere, som det britiske styre havde hentet til landet. Hun gik på pigeskole i Watford og studerede derefter økonomi, sociologi og socialbiologi ved Keele University og University of Essex.

Politisk karriere 
I 2010 vandt hun en plads i Underhuset efter valgsejr i valgkredsen Witham i Essex. Hun beskæftigede sig især med forsvarsspørgsmål.

Hun var juniorminister i Finansdepartementet, og efter de britiske underhusvalg i 2015 blev hun i maj samme år minister for beskæftigelse i David Camerons regering.

I regeringen Cameron var hun del af det mindretal i kabinettet, som ytrede sig til fordel for et Brexit. Som begrundelse anførte hun, at man derved kunne bruge flere ressourcer på skolerne og sundhedsvæsenet, men havde problemer med at bevise det.

I Theresa Mays første regering fra 13. juli 2016 blev hun minister for international udvikling og beholdt denne post etter valgsejren i valgene i 2017.

Den 8. november 2017 måtte Priti Patel træde tilbage som minister i Mays regering, fordi hun ikke havde været åben om sin virksomhed under en rejse til Israel i august 2017. Turen blev oprindelig beskrevet som ferie, men Patel mødte ledende politikere og forretningsfolk på turen, blandt andet Israels statsminister Benjamin Netanyahu. Patel udtalte til medierne i begyndelsen af november 2017, at hun havde informeret udenrigsminister Boris Johnson og andre i det britiske udenrigsdepartementet om møderne. Nogen dage senere trak hun dette udsagn tilbage.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Biografi

Medlemmer af Underhuset
Ministre fra Storbritannien
Britiske konservative politikere
Personer fra London
Emmelie Konradsson

Emmelie Konradsson (født 9. april 1989) er en svensk fodboldspiller.

Fodboldspillere fra Sverige
Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra Sverige
Emmelie Prophète

Emmelie Prophète (født 5. juni 1971) er en haitiansk forfatter.

Forfatterskab 
 Des marges à remplir, poetrysi (2000)
 Sur parure d’ombre, poesi (2004)
 Le Testament des solitudes, novelle (2007), modtog Prix littéraire des Caraïbes som uddeles af Association des écrivains de langue française
 Le reste du temps, novelle (2010)
 Impasse Dignité, novelle (2012)
 Le désir est un visiteur silencieux, novelle (2014)
 Le bout du monde est une fenêtre, novelle (2015)

Forfattere fra Haiti
Personer fra Port-au-Prince
Heine Eriksen

Heine Eriksen er en dansk håndboldtræner. Han trænede i en årrække de danske ungdomskvindelandshold på både U/19- og U/17-landsholdet. Han var desuden cheftræner for Aarhus United, i perioden 2017 til 2023.

Referencer

Noter 

Håndboldtrænere fra Danmark
The Andrews Sisters

The Andrews Sisters var en amerikansk «close harmony» sanggruppe bestående af søstrene LaVerne Andrews (contralto; født 6. juli 1911, død 8. maj 1967), Maxene Anglyn Andrews (high harmony; født 3. januar 1916, død 21. oktober 1995) og Patty (Patti) Andrews (hovedstemme; født 16. februar 1918, død 30. januar 2013). Alle blev født i Minnesota. Faderen var indvandrer fra Grækenland og moderen var norsk-amerikaner.

De startede deres karriere som imitatorer af en anden fremgangsrig sanggruppe, The Boswell Sisters. Efter at have sunget med forskellige dansebands og rejst rundt på turné, fik de deres nationale gennembrud med deres pladeudgivelser og radiooptrædender i 1937. Deres musik underholdt de allierede styrker under anden verdenskrig. De solgte «war bonds», optrådte i flere film (blandt andet nogle Abbott og Costello-film) og optrådte for soldater, som tjenestegjorde udenlands. Deres første film med Abbott og Costello, førkrigskomedien Buck Privates, introducerede deres bedst kendte pladeindspilling, Boogie Woogie Bugle Boy.

De indspillede også mange sange med Bing Crosby, blandt andet mange af hans juleslagere, som Jingle Bells. Det blev opdaget efter krigen at deres musik også var blevet smuglet ind i Tyskland (kamufleret med nye etiketter som f.eks. «Hitlers yndlingsmarcher»).

Efter et kort ophold efter krigen fortsatte søstene, og optrådte i klubber i USA og Europa. De stoppede som gruppe i 1953, hvor Patty valgte at fortsætte solo. Deres sidste optræden sammen var i 1966 på The Dean Martin Show.

Hits 

Mange af disse hits var naturligt nok også store hits i Danmark, og en del blev oversat til dansk, som det ofte skete dengang.

Referencer

Eksterne links 
 Andrews Sisters on BigBands.net
 Vocal Group Hall of Fame page on the Andrews Sisters
 Clip of the Andrews Sisters performing 'Six Jerks In A Jeep' from Private Buckaroo. Free download. Windows and Real Media formats (Public Domain)
 Free Mp3 download of Andrews Sisters songs

Andrews Sisters, The
Andrews Sisters, The
Søskende
Chamlang

Chamlang er det næsthøjeste bjerg i Makalu Baruns nationalpark i Nepal. Toppen ligger på 7 319 meter over havet og indgår i den del af Himalaya som kaldes Mahalangur Himal.

Beskrivelse 
Chamlang ligger i Solukhumbu- og Sankhuwasabha-distrikterne. Det nærmeste bjerg er Hongku Chuli, Baruntse, Peak 41, Peak 6736 og Amphu med stigende afstande. Bjerget er afvandingsområde til Ganges og dermed til Den Bengalske Bugt. Chamlang placerer sig som nummer 78 bjerg på listen over de højeste bjergtoppe i verden.

Bjerget indgår som del i Makalu Baruns nationalpark i det beskyttede Sacred Himalayan Landscape, som hovedsageligt ligger i Nepal, men som også strækker sig ind i Sikkim og Darjeeling i Indien

Klatrehistorie 
Den første bestigningen af bjerget skete i 1962, af Hokkaido University Mount Chamlang Expedition. Klatre holdet ledes af Dr. Seiki Nakano og bestod i øvrigt af Takeo Okamoto, Susumu Koya-yashi, Toshi-kazu Nagamitsu, Hisashi Kukimura, Soh Anma och Yoshihiro Suzuki.

Via Birathnagar, Dharan, Dankuta og Gudel nåede de den svære vej i dyb sne til grundlejren, de ankom den 12. maj. Baslejren blev placeret på Mera Kharta ca. 4300 m.o.h.

Fra lejr 4 på 6300 meter højde blev Soh Anma og Pasang Putar III sendt videre mod toppen den 31. maj, som de nåede samme dag.

Dr. Seiko Nakano opsummerede ekspeditionen således: "Udstyrets samlede vægt var 2,8 tons. Vi brugte omkring 1000 meter reb og 50 meter reb stige. Selvfølgelig brugte vi ikke ilt."

Ekspeditionen vendte tilbage via en omvej til Ambu Lapcha, øst for Namche Bazaar og syd for Pankhomagaon og Gudel, til Birathnagar.

En hollandsk ekspedition med kun kvindelige medlemmer besteg Chamlang i 1989. Den bestod af Dr. Andre Boom, Myra de Rooy, Janka van Leeuwen, Gerda de Groene, Marjolein Meere og ekspeditionsleder Frederike Bloemers. Den 10. maj nåede de Groene, Meere og van Leeuwen til toppen og dagen efter også de Rooy og Bloemers.

Referencer

Noter

Eksterne links 
 Peakwares hjemmeside om Chamlang.

Nepals geografi
Bjerge i Nepal
Bjerge i Himalaya
Rudstad Station

Rudstad Station (Rudstad stasjon) er en jernbanestation på Rørosbanen, der ligger ved Rudstad i Østerdalen i Elverum kommune i Norge.

Stationen blev oprindeligt oprettet som læsseplads omkring 1871. 1. februar 1916 blev der etableret en holdeplads ved navn Rustad med bemanding for ekspedition af passagerer og gods men uden togkrydsninger. Navnet blev ændret til Rudstad 1. september 1922. Den blev opgraderet til station 22. maj 1966 med ekspedition af passagerer og gods samt varetagelse af togkrydsninger efter behov. 1. januar 1982 blev den nedgraderet til ubemandet trinbræt, og 6. juni 1992 blev den fjernstyret.

Stationen kom i søgelyset efter Åsta-ulykken 4. januar 2000, da et nordgående persontog angiveligt forlod stationen til trods for at rødt udkørselssignal. Toget stødte efterfølgende sammen med et sydgående persontog ved Åsta Station, hvorved 19 personer blev dræbt. Indtil sikkerhedssystemet på banen var gennemgået i 2002, blev Rudstad atter bemandet. Betjeningen med persontog blev indstillet 9. januar 2000 men genoptaget ved køreplansskiftet i januar 2006.

Den første stationsbygning blev opført i 1916 og revet ned i 1968. Den anden blev opført i 1967 efter tegninger af NSB Arkitektkontor og revet ned i 1997.

Litteratur

Eksterne henvisninger

Noter 

Stationer på Rørosbanen
Etableret i 1871
Jernbanestationer i Hedmark
Rena Station

Rena Station (Rena stasjon) er en jernbanestation på Rørosbanen, der ligger ved byområdet Rena i Åmot kommune i Norge. Stationen består af nogle få spor, to perroner, en stationsbygning i rødmalet træ med ventesal og toilet og en rutebilstation.

Stationen åbnede 23. oktober 1871, da banen blev forlænget dertil fra Grundset. Den fungerede som endestation, indtil banen blev forlænget videre til Koppang 14. december 1875. Stationen blev fjernstyret 27. august 1990 og gjort ubemandet 25. december 2003.

Stationen kom i søgelyset efter Åsta-ulykken 4. januar 2000, hvor et sydgående persontog forlod stationen og kolliderede med et nordgående persontog fra Rudstad Station ved Åsta Station, hvorved 19 personer blev dræbt. Indtil sikkerhedssystemet på banen var gennemgået i 2002, blev Rena atter styret på stedet.

Stationsbygningen stod oprindeligt på Grundset Station, hvor den var blevet opført til åbningen af stationen der i 1862 efter tegninger af Georg Andreas Bull. Ved åbningen af Rena Station i 1871 blev den flyttet dertil, og en ny opført i Grundset. Den flyttede bygning er senere blevet udvidet. Rena havde i øvrigt tidligere en omfattende godstrafik i form af tømmer og papir fra Rena Kartonfabrikk, men i dag er omfanget minimalt. Stationens rangertraktor blev inddraget i 1990'erne, og den tidligere traktorremise benyttes nu af Bane Nor.

Litteratur

Noter

Eksterne henvisninger 

Stationer på Rørosbanen
Etableret i 1871
Jernbanestationer i Hedmark
Steinvik Station

Steinvik Station (Steinvik stasjon) er en jernbanestation på Rørosbanen, der ligger ved bygden Steinvik i Stor-Elvdal kommune i Norge. Stationen består af et spor og en perron med en tidligere stationsbygning og pakhus i træ.

Stationen åbnede 14. december 1875, da banen blev forlænget fra Rena til Koppang. Oprindeligt hed den Stenvigen, men den skiftede navn til Stenviken i 1878 og til Steinvik 1. september 1922. Den blev nedgraderet til trinbræt 1. november 1985. Betjeningen med persontog blev indstillet 16. juni 2002 men genoptaget 1. september 2003.

Stationsbygningen blev opført i 1873 efter tegninger af arkitekten Georg Andreas Bull. Bryggerset ved siden af stationsbygningen blev opført efter tegninger af arkitekten Peter Andreas Blix i 1874. Efter at stationen blev gjort ubemandet og nedgraderet til trinbræt i 1985, blev stationsbygningen solgt fra til private. Stationen blev fredet af Riksantikvaren i 2002 med den begrundelse, at stationen er en af de bedst bevarede anlæg fra sin tid. Fredningen omfatter stationsbygningen udvendigt, pakhuset ind- og udvendigt, dasset udvendigt og bryggerset ud- og indvendigt samt et område omkring bygningerne.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

 

Stationer på Rørosbanen
Etableret i 1875
Jernbanestationer i Hedmark
Brasiliens Grand Prix 2017

Brasiliens Grand Prix 2017 (officielle navn: Formula 1 Grande Prêmio Heineken do Brasil 2017) var et Formel 1-løb som blev afholdt 12. november 2017 på Autódromo José Carlos Pace i São Paulo i Brasilien. Det var det 19. og næstsidste løb i Formel 1-sæsonen 2017, og 46. gang Brasiliens Grand Prix blev arrangeret.

Løbet blev vundet af Sebastian Vettel fra Ferrari, mens Mercedes-køreren Valtteri Bottas tog andenpladsen og Ferraris Kimi Räikkönen tredjepladsen.

Resultater

Kvalifikation

Løbet 

Noter til tabellerne:
 - Daniel Ricciardo fik en gridstraf på 10 placeringer for at have overskredet bilens motorkomponentkvote.
 - Brendon Hartley fik en gridstraf på 10 placeringer for at have overskredet bilens motorkomponentkvote.
 - Pierre Gasly fik en gridstraf på 25 placeringer for at have overskredet bilens motorkomponentkvote.
 - Lance Stroll fik en gridstraf på fem placeringer for ikke-planlagt udskiftning af gearkasse.
 - Marcus Ericsson fik en gridstraf på fem placeringer for ikke-planlagt udskiftning af gearkasse.
 - Lewis Hamilton fik ikke sat en tid i Q1, men fik tilladelse fra løbsledelsen til at starte løbet. Han startede løbet fra pit lane efter at have skiftet motor og gearkasse mens bilen var under parc fermé-betingelser.

Stillingen i mesterskaberne efter løbet 

Kørermesterskabet

Konstruktørmesterskabet

Referencer

Eksterne henvisninger 

Brasiliens Grand Prix
Formel 1 2017
Abu Dhabis Grand Prix 2017

Abu Dhabis Grand Prix 2017 (officielle navn: 2017 Formula 1 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix) var et Formel 1-løb som blev afholdt 26. november 2017 på Yas Marina Circuit i Abu Dhabi i Forenede Arabiske Emirater. Det var det 20. og sidste løb i Formel 1-sæsonen 2017 og det niende Abu Dhabis Grand Prix.

Løbet blev vundet af Mercedes-køreren Valtteri Bottas, som startede fra pole position. På andenpladsen kom hans teamkollega Lewis Hamilton, mens Ferraris Sebastian Vettel tog tredjepladsen.

Resultater

Kvalifikation

Løbet 

Noter til tabellerne:
 - Brendon Hartley fik en gridstraf på 10 placeringer for at have overskredet bilens motorkomponentkvote.

Stillingen i mesterskaberne efter løbet 

Kørermesterskabet

Konstruktørmesterskabet

Referencer

Eksterne henvisninger 

Abu Dhabis Grand Prix
Formel 1 2017