kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Riddergøgeurt

Riddergøgeurt (Orchis militaris), ofte skrevet ridder-gøgeurt, er en 25-60 cm høj orkidé, der er vidt udbredt over det meste af Europa bortset fra de nordlige egne. Mod øst findes den udbredt gennem Rusland til Sibirien indtil Bajkal-området. Den vokser på uforstyrret græsslette, i åbne skove eller krat. Riddergøgeurt har lyserøde blomster, hvor de ydre blosterblade er samlet til en hætte. Blomstens tre-fligede læbe er blegrød med mørkerøde prikker. Den blomstrer i april-juni.

I Danmark blev riddergøgeurt observeret i en kort årrække i 1980'erne i Dania Kalkgrav ved Mariager Fjord, der endte med at blive opfyldt og planeret i 1989, så den lille bestand forsvandt. I maj 2016 blev arten fundet på Amager Fælled.

I Sverige findes arten bl.a. på Gotland, der er et dens nordligste voksesteder i Europa.

Noter 

Flerårige urter
Gøgeurt (Orchis)
Yukio Mishima

Yukio Mishima (三島 由紀夫, Mishima Yukio) pseudonym for forfatteren Kimitake Hiraoka (平岡 公威, Hiraoka Kimitake, født 14. januar 1925, død 25. november 1970).  

Mishima var en japansk forfatter, lyriker, dramatiker, skuespiller og filminstruktør. Han betragtes som en af de mest betydningsfulde japanske forfattere i det 20. århundrede og blev flere gange indstillet som kandidat til Nobelprisen i litteratur dog uden at nå til listen af nominerede.

Mishimas avantgarde arbejde afspejlede en blanding af moderne og traditionel æstetik, der brød kulturelle barriere med et fokus på seksualitet, død samt politiske forandringer. Mishima interessede sig for japansk sværdkunst og var blandt andet trænet i Kendo 

I dag bliver Mishima især husket for sit seppuku, - det rituelle selvmord traditionelt udført af samuraier - som del af en happening, hvor han sammen med fire andre kortvarigt besatte hovedkvarteret for det japanske forsvar. 

Mishimas seppuku er blevet filmatiseret i filmen Yukoku (1966).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Tokyo
Forfattere fra Japan
Filminstruktører fra Japan
Split-komplekse tal

Split-komplekse tal er en abstrakt taltype, som er baseret på enheden, j.

Et split-komplekst tal er defineret som x+jy, hvor x og y er reelle tal og j er den split-komplekse enhed, som er defineret som j2=+1. j er ikke 1, det skal observeres at der er 2 løsninger for j både 1 og -1, j skal altså betragtes som en uafhængig enhed. En analogi for j kunne være at j både er 1 og -1 på samme tid.

Addition og multiplikation af split-komplekse tal fungerer på samme måde som komplekse tal.

Tal
8 kvinder

8 kvinder er en fransk film fra 2001, der er instrueret af François Ozon. Filmen er en krimi-musical-komedie, der
handler om otte kvinders forhold til Marcel, der er fundet myrdet i sin seng. Handlingen udspiller sig i et landhus, hvor de medvirkende
er sneet inde. Filmen bygger på et skuespil af Robert Thomas fra 1958. Filmen blev i Frankrig set af 3.571.508 mennesker.

Handling

Husets datter indfinder sig til juleferie i familiens landhus, hvor hun møder sin mor, sin mormor, sin søster, morens søster, husets 
husholderske, husets tjenestepige og senere sin fars søster. Kort efter sin ankomst findes faderen i sin seng med en kniv 
i ryggen. Der er kun de otte kvinder til stede, hvorfor det må være en af dem. Alle er isoleret i huset på grund af sneen og det faktum 
at telefonledningen er skåret over. De må derfor selv løse mysteriet. Efterhånden viser det sig at alle kvinderne har et forhold til Marcel,
som offeret hedder, som går ud over de rent formelle bånd.

Medvirkende
 Danielle Darrieux: Mamy, bedstemoderen
 Catherine Deneuve: Gaby, moderene
 Isabelle Huppert: Augustine, moderens søster
 Emmanuelle Béart: Louise, tjenestepigen
 Fanny Ardant: Pierrette, faderens søster
 Virginie Ledoyen: Suzon, offerets datter
 Ludivine Sagnier: Catherine, lillesøsteren
 Firmine Richard: Madame Chanel, husholdersken
 Dominique Lamure: Marcel, offeret

Sange i filmen

Eksterne henvisninger
 
 

Franske film fra 2001
Film instrueret af François Ozon
Utagawa Kuniyoshi

Utagawa Kuniyoshi (歌川 国芳) (1. januar 1797 – 14. april 1861) var en af de sidste store mestre inden for japansk ukiyo-e.

Omfanget af Kuniyoshis subjekter inkluderer flere genre: Landskaber, smukke kvinder, Kabuki-skuespillere og mystiske dyr. Han er kendt for sine fremstillinger af samurai-helte og deres indbyrdes krigsslag.

Supplerende læsning 
 Forbes, Andrew ; Henley, David (2012). Forty-Seven Ronin: Utagawa Kuniyoshi Edition. Chiang Mai: Cognoscenti Books. ASIN: B00ADQM8II
 Merlin C. Dailey, David Stansbury, Utagawa Kuniyoshi: An Exhibition of the Work of Utagawa Kuniyoshi Based on the Raymond A. Bidwell Collection of Japanese Prints at the Springfield Museum of Fine Arts (Museum of Fine Arts, Springfield, 1980)
 Merlin C. Dailey, The Raymond A. Bidwell Collections of Prints by Utagawa Kuniyoshi (Museum of Fine Arts, Springfield, 1968).
 Klompmakers, Inge, “Kuniyoshi’s Tattooed Heroes of the Suikoden”, Andon, No. 87, 2009, pp. 18–26.
 B. W. Robinson, Kuniyoshi (Victoria and Albert, London, 1961)
 B. W. Robinson, Kuniyoshi: The Warrior Prints (Cornell University, Ithaca, 1982) (indeholder komplet liste over Kuniyoshis træsnit.)
 Robert Schaap, Timothy T. Clark, Matthi Forrer, Inagaki Shin'ichi, Heroes and Ghosts: Japanese Prints By Kuniyoshi 1797-1861 (Hotei, Leiden, 1998).

Interne henvisninger

Eksterne links 
 Kuniyoshi Project
 Utagawa Kuniyoshi Online

Referencer 

Kunstnere fra Japan
Thérèse Desqueyroux

Thérèse Desqueyroux er en fransk film fra 2012. Den er instrueret af Claude Miller. Den handler om Thérèses
problemer med sit ægteskab med Bernard i 1920'ernes Frankrig. Filmen bygger på romanen af samme navn fra 1927 af François Mauriac.

Handling

Thérèse bliver i slutningen af 1920'erne gift med Bernard (af familien la Trave) og flytter ind på dennes slot i Landes i nærheden af Bordeaux. Thérèse kommer selv fra en velhavende familie og de to familier har hele tiden ment at det vil være godt for begge at de to bliver gift.

Bernards yngre søster Anne skal naturligvis også giftes godt, men hun bliver desværre forelsket i en ung mand, Jean Azevedo, der godt nok 
er velhavende men måske også jøde, hvilket derfor er umuligt. Desværre er Anne meget forelsket, hvilket bringer megen uro i familien Og 
også, skal det vise sig, i Thérèses forhold til sit ægteskab, som aldrig helt har levet op til hendes forventninger. 

Da Bernard tager noget medicin mod indbildte sygdomme, overdoserer Thérèse, nærmest ubevidst, medicinen, hvilket resulterer i at Bernard er tæt på at dø. Skandalen lurer, men man får den afværget. Et normalt ægteskab mellem Thérèse og Bernard er imidlertid umuligt og Thérèse idømmes en slags husarrest af familien, som hun dog til sidst lykkes at bryde ud af og flytte alene til Paris, hvor hun kan leve sit liv som hun ønsker sig det.

Medvirkende
 Audrey Tautou: Thérèse Desqueyroux
 Gilles Lellouche: Bernard Desqueyroux
 Anaïs Demoustier: Anne de la Trave
 Catherine Arditi: Madame de la Trave
 Isabelle Sadoyan: Tante Clara
 Francis Perrin: Monsieur Larroque
 Jean-Claude Calon: Monsieur de la Trave 
 Max Morel: Balion Françoise Goubert	 
 Françoise Goubert: Balionte 
 Stanley Weber: Jean Azevedo

Eksterne henvisninger
 
 

Franske film fra 2012
Fransksprogede film
Annethia Teresa Lilballe

Anne Lilballe (Annethia) (født 15. april 1965) er uddannet skuespiller fra Den Danske Scenekunstskole 1988-1992.

Hun har bl.a. medvirket i Barda  og Bryggeren (DR), Forsvar (TV2), spillefilmene Familien Gregersen (Ragnar Graasten Film) og Klatretøsen (Nimbus Film) og teaterforestillinger på Odense Teater, Team Teatret og Holbæk Teater. Hun står bag en række egenproduktioner samt metoden Fire Faser 12 Principper med støtte fra Undervisningsministeriet og Dansk Skuespillerforbund.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 
 
 

Skuespillere fra Danmark
Gruppeløse i Europa-Parlamentet

Gruppeløse (fransk: Non-Inscrits forkortet NI; , forkortet NA) er medlemmer af Europa-Parlamentet (MEP), som ikke er med i nogle anerkendte politiske grupper i Europa-Parlamentet.

Europaparlamentsmedlemmerne kan være medlem af et nationalt parti eller et europæisk parti, men for at etablere en politisk gruppe i Europa-Parlamentet skal der være mindst 25 EP-medlemmer fra mindst syv forskellige medlemsstater. Gruppemedlemsskab giver adgang til økonomiske midler og udvalgsposter, men medlemmerne vil være ideologisk bundne. 

Spændet i de politiske ideologier blandt gruppeløse spænder fra socialliberalisme til populisme, konservatisme, nationalkonservatisme og nationalisme. Til trods for dette var de fleste gruppeløse i 2009 stærkt højreorienterede.

I 2014 var der omkring 30 gruppeløse Europaparlamentsmedlemmer. 

Fra 1999-2004 havde Danmark tre gruppeløse EP-medlemmer fra JuniBevægelsen.

Kilder 

Grupper i Europa-Parlamentet
Rocky Mountain National Park

Rocky Mountain National Park er en nationalpark i delstaten Colorado i USA. Parken blev etableret 26. januar 1915, og er på 1.078 km². Denne del af bjergkæden Rocky Mountains har økosystemer beliggende i varierende højder fra over 150 bredzonesøer til bjergøkosystemer og subalpine skove til alpin tundra. Et righoldigt dyreliv bestående af blandt andre muldyr, bighornfår, sortbjørne og pumaer, holder til i de vulkanske bjerge og gletsjerdale. Det over 4.000 meter høje bjerg Longs Peak og søen Bear Lake er populære udflugtsmål.

En fjerdedel af Rocky Mountain National Park ligger højere end trægrænsen, og parken har i alt 60 bjergtoppe over 3.700 meters højde. Den højeste top er Longs Peak på  4.346 moh. Der er flere mindre gletsjere her. Vandskellet mellem Stillehavet og Atlanterhavet går gennem parken, og floden Colorado River har sine kilder i parken.

Ute- og arapahoindianere boede i området før europæerne kom, men udnyttelsen af landskabet var ikke intensiv. Stephen Harriman Long (1784–1864) og hans «Long Expedition» besøgte området i 1820. Longs Peak er opkaldt efter ham, men han besteg det ikke. Enos A. Mills (1870–1922) regnes som initiativtager til naturfredningen. 

Parken ligger nordvest for byen Boulder i Colorados del af Rocky Mountains. Parken har fem informationscentre, og har hovedkontor ved  Beaver Meadows Visitor Center, som er et National Historic Landmark tegnet af elever ved Frank Lloyd Wrights arkitektskole Taliesin West. Parken kan nås via tre veje, US Highway 34 og 36, og Colorado State Highway 7. Highway 34, kendt som Trail Ridge Road gennem parken, går fra byen Estes Park på østsiden af bjergene  til Grand Lake, Colorado mod sydvest. Vejen går helt op til 3.713 moh., og er lukket om vinteren pga. sne.

Parken har grænse til de beskyttede områder Roosevelt National Forest (nord og vest) Routt National Forest (nordvest) og Arapaho National Forest (sydvest). Grænsene for parken er blevet udvidet gennem årene, den største udvidelse var i 1929.

Se også
Nationalparker i USA

Eksterne kilder/henvisninger 

Officielt websted

Nationalparker i USA
Colorado
Rocky Mountains
Taiko

Taiko (japansk: 太鼓, taikō) er en betegnelse for en række japanske slagtøj instrumenter i form af tromme. Taiko består af en 'trommekrop', skind som er trukket over trommekroppen i begge ender af trommekroppen. Fremstillingsprocessen af taiko varierer blandt producenterne.

Taiko har mytologisk oprindelse i den japanske folketradition. Historisk blev japanske mænd sendt til Korea med henblik på at studere tromning. Det skønnes at taiko blev introduceret i Japan gennem koreansk og kinesisk kulturel indflydelse mellem 300–900 e. Kr. Deres funktion har været varieret gennem historien lige fra kommunikation, militær aktioner, teaterforestillinger, religiøse ceremonier, festivalsoptog og underholdning. I og uden for Japan anvendes taiko eksempelvis inden for Kendo (japansk fægtning).

Reference 

Percussion
Kultur i Japan
Hakama

Hakama (japansk: 袴, hakama) er en traditionel japansk benklæde. Oprindeligt blev de kun båret af mænd, men i dag bliver hakama båret af både mænd og kvinder. Hakama bliver bundet til hoften og falder ned til anklerne og anvendes også inden for adskillige japanske kampdiscipliner, fx Kendo.

Japansk beklædning
Kødfarvet gøgeurt

Kødfarvet gøgeurt (Dactylorhiza incarnata) er en 7-65 cm høj orkidé. Den er udbredt over det meste af Europa, Nordafrika og Tyrkiet til Kaukasus. Arten vokser i fugtige græsområder, klitlavninger, marsk, mose og eng. Kødfarvet gøgeurt har smalle blade, der er bredest nær basis og med en bådformet spids. De er sædvanligvis uplettede. Stænglen er hul. Blomsterne er kødfarvet røde, men kan i nogle tilfælde være hvidlige. I Danmark findes også underarten lobelii, klitgøgeurt.

Kødfarvet gøgeurt er vidt udbredt i Norden og vokser i Sverige især i kalkrige enge. Den er i Danmark ret almindelig i enge og kær på Øerne samt i Øst-, Syd- og Nordjylland. I resten af landet er den sjælden.

Underarter 
Den almindelige underart og varietet af kødfarvet gøgeurt, subsp. incarnata var. incarnata, kendes på, at blomsterakset normalt udgør mindre end ⅓ af plantens højde

Klitgøgeurt 
Den i Danmark meget sjældne underart klitgøgeurt, subsp. lobelii vokser i klitlavninger langs Nordjyllands vestkyst. Den er mere kompakt end subsp. incarnata med en blomsterstand, der normalt fylder mere end halvdelen af plantens højde. Klitgøgeurt er opført i kategorien "Sårbar" i den danske rødliste.

Noter 

Flerårige urter
Gøgeurt (Dactylorhiza)
Kylling Marengo

Chicken Marengo er fransk ret, der består af kylling sautéret i olie med hvidløg og tomat, der serveres sammen med spejlæg og krebs. Retten minder om kylling à la Provençale, men hvor  tilføjelsen af æg og krebs, som er traditionel for Kylling marengo, bliver udeladt. Den oprindelige ret blev navngivet for at fejre Slaget ved Marengo under Napoleonskrigene i juni 1800.

Historie 
Ifølge en populær historie blev retten lavet første gang efter Napoleon besejrede den østrigske hær i Slaget ved Marengo ved  Marengo syd for Torino, Italien, da hans kok Dunand indsamlede ingredienser i og omkring byen (fordi forsyningsvognen endnu ikke var nået frem) og fremstillede retten med hvad han kunne finde. Ifølge denne legende nød Napoleon retten så meget, at han fik den serveret efter hvert eneste slag, og da Durand senere havde flere ingredienser til rådighed og byttede krebsene ud med svampe og tilføjede vin til opskriften, nægtede Napoleon at spise det, da han troede at det ville ændre hans krigslykke.

Denne farverige historie er givetvis en myte; Alan Davidson skriver at tomater ikke var tilgængelige på dette tidspunkt, og den første opskrift, der blev udgivet, ikke har dem med. En mere plausibel forklaring på oprindelsen af retten er at den blev lavet af en kok på en restaurant til at ære Napoleons sejr.

Referencer 

Kødretter
Kyllingekød
Schumann-resonans

Schumann-resonans (SR) er flere toppe i den ekstreme lavfrekvente (ELF) og nogle toppe i den super lavfrekvente (SLF) del af jordens elektromagnetiske spektrum. Schumann-resonanserne er en verdenomspændende elektromagnetisk resonans, som anslås af lynudladninger i det område som findes mellem jordoverfladen inkl. især havoverfladen og ionosfæren.

Beskrivelse
Dette globale elektromagnetiske resonansfænomen er navngivet efter fysikeren Winfried Otto Schumann, som forudsagde det matematisk i 1952. Schumann-resonans eksisterer, fordi rummet mellem jordoverfladen og den elektrisk ledende ionosfære virker som en elektromagnetisk bølgeleder. Jordens begrænsede størrelse får denne bølgeleder til at virke som en resonanshulrum for elektromagnetiske bølger i det ekstreme lavfrekvente frekvensbånd. Hulrummet anslås naturligt af energi fra lynnedslag. Schumann-resonansfrekvenser iagttages i spektret af det naturlige elektromagnetiske baggrundsstøj, som enkeltstående toppe på ekstremt lavfrekvente frekvenser (ELF) omkring 7,8, 14,3, 20,8, 27,3 og 33,8 Hz.

Grundfrekvensen i schumann-resonansen er en stående bølge i jordens ionosfærehulrum, med en bølgelængde som er lig med jordens omkreds. Denne lavfrekvente (og højintensive) bølge hos schumann-resonansen optræder med en frekvens på omkring 7,8 Hz. Yderligere resonansfrekvenser optræder med ca 6,5 Hz mellemrum, en egenskab som skyldes atmosfærens sfæriske geometri. Toppene har en spektral bredde på omkring 20% grundet dæmpning. Den ottende overtone ligger på ca. 59,9 Hz.

Schumann-resonanser anvendes til at måle den globale lynaktivitet.

Geofysik
Ionosfære
Atmosfærisk elektricitet
Havoverflade

Havoverflade eller havniveau er et nulpunkt, som man refererer til i angivelser om højder, eksempelvis meter over havet. Dens beliggenhed påvirkes af en række faktorer over kortere og længere tidsperioder.

Havets overfladeniveau er ikke helt konstant men er steget 16 cm mellem år 1900 og år 2000, med en gennemsnitlig stigning på 1,7 mm/år i tiden 1950-2010, og stiger nu med lidt mere end 3 mm om året.

Historiske globale havniveaustigninger

Baggrunden for de historiske havstigninger er, at isskjoldene under sidste istid i stor udstrækning er afsmeltet og derfor er endt som havvand. Under samme tid er imidlertid jordoverfladen hævet som følge af let forsvundne tryk fra den tidligere is (kaldet isostasi). Processen har været vekslende idet snart havstigning, snart landstigning har været den dominerende. 

Disse forandringer har givet sig mange udslag gennem tiden. Da Skandinavien var dækket af is under sidste istid, lå havoverfladen omkring 120 meter lavere end nu, og Vesterhavet var et fast land kaldet Doggerland. Ligeledes var der en landfast forbindelse mellem Asien og Nordamerika kaldet Beringia der, hvor nu Beringshavet ligger. Ad denne vej kom blandt andet de første mennesker til Amerika. På lignende måde har Østersøens udviklingshistorie været præget af skiftende perioder, hvor det snart var en ferskvands- eller brakvandssø snart havde forbindelse med verdenshavene. Det var således under en periode, hvor Sjælland var landfast med Skåne, at folk fra  Ahrensburgkulturen i tidlig stenalder vandrede nord på fra deres bopladser i Danmark, da rensdyrene, som de især levede af, begyndte at trække videre nord på og langs kysten op til Norge, hvor de udviklede Fosna-Hensbackakulturen og herfra bredte sig til Rogaland og Finnmark.

Den nuværende globale havniveaustigning 

På nuværende tidspunkt stiger det globale havspejl med lidt mere end 3 mm om året. Fra 1993 til 2013 steg vandstanden over hele kloden med 6,5 cm, fra 1900 i gennemsnit 17 til 21 centimeter. Det globale havniveau vil fortsætte med at stige i det 21 århundrede, sandsynligvis i et hurtigere tempo, end hvad der er observeret siden 1993.

Det er indlysende, at havstigninger vil få stor betydning for menneskelivet. Mange byer ligger ved havet og kun få meter over havoverfladen, hvorfor en havstigning vil indebære en oversvømmelse af disse byer og gøre dem ubeboelige medmindre, at de beskyttes med diger eller lignende. Sådanne beskyttelsesforanstaltninger vil imidlertid blive særdeles dyre.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Swedish Sea Level Series, A Climate Indicator
 Sea level rise - How much and how fast will sea level rise over the coming centuries? Past. 
 Sea level rise - How much and how fast will sea level rise over the coming centuries? Present 

Kartografi
Oceanografi
National Historic Landmark

National Historic Landmark (Nationalt historiskt mindesmærke - NHL) er betegnelsen for udvalgte historisk vigtige steder i USA. Pladsen kan være et område eller en bygning af historisk eller kulturel værdi.

Udvalgskriterier 
Hvert NHL udnævnes efter disse kriterier::

 Stedet hvor en historisk betydningsfuld amerikaner levede eller arbejdede
 Steder hvor idealer eller idéer som formede nationen virkeliggjordes
 Arkitektonisk vigtige bygninger
 Steder som kendetegner den amerikanske livsstil (way of life)
 Steder af arkæologisk interesse

Der findes en række historiske steder i USA men kun et fåtal pladser har væsentligt historisk værdi og fået udnævnelsen NHL. Hvert sted udnævnes formelt af USAs indenrigsminister (Secretary of the Interior). I dag findes cirka 2.500 Nationale Historic Landmarks, hvoraf enkelte ligger udenfor USA, f.eks. den amerikanske legation i Tanger, Marokko). NHL-programmet forvaltes af Nationalt Park Service.

Historie 
Den 30 juni 1960 blev Sergent Floydmonumentet i Sioux City , Iowa udpeget til det første NHL, først den 9. oktober 1960 præsenterede indenrigsministeren Fred Andrew Seaton dog alle 92 steder som var blevet udpeget til det første NHL.

i 1966 oprettede USAs forbundsregering National Register of Historic Places, en officiel liste over alle nationens historisk betydningsfulde steder. Denne liste omfatter i dag over 80.000 registreringer.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 US National Historic Landmarks Program
 Lise over National Historic Landmarks 
 National Historic Landmarks database 

Amerikansk kultur
Historiske steder i USA
Geding Sø

Geding Sø ligger umiddelbart vest for Tilst i Aarhus Kommune. Det er herfra Egådalen og Egåen har sit udspring. Søen afskæres mod vest af Aarhus-Randers jernbanen.

Indtil 1997, blev der dyrket skisport med opsat skilift på bakkedragene på østsiden af Geding Sø om vinteren, arrangeret af Aarhus Skiklub. Pga. manglende snedække i længere perioder ophørte aktiviteterne.

Søen kendes også fra ældre tid som Gjeding Sø og den skulle ifølge en gammel folkefortælling være dannet under en kølle-kamp mellem to kæmper som boede i henholdsvis Hasle Høj og Borum Eshøj. Under den kamp slog kæmperne også Lading Sø og Brabrand Sø med deres store køller.

Miljøforholdene 
Geding Sø er en kalkrig sø.

Der har været problemer med et forhøjet klorofylniveau i søen den seneste dekade (ca. 3 gange højere end målsætningen). Da den har så lille et oplandsareal er fosfor og kvælstoftilførslen forholdsvist lavt sammenlignet med søerne i Danmark som helhed. På trods af det, er fosfortilførslen alligevel for høj og den eksterne tilførsel fra det omkringliggende landbrug, skal sænkes med 2 kg årligt. Der er også en intern fosfortilførsel og det kan vise sig nødvendigt med en restaurering af Geding Sø, når flere data foreligger.

Som følge af den store jordforureningsag i den nærliggende landsby Mundelstrup Stationsby, er Geding Sø blevet forurenet med arsen. Tilførslen er vurderet som standset, og myndighederne har skønnet at arsen-indholdet vil aftage i fremtiden. Sedimentet har dog fortsat et højt niveau af det giftige stof og Geding Sø er derfor under observation.

Referencer

Kilder 
 By- og Landskabsstyrelsen (Miljøministeriet): Teknisk baggrundsnotat til Vandplan 1.7 Århus Bugt, Bilag 3
 Geding Sø  Tilst Kasted Lokalhistoriske Arkiv

Eksterne links 

Søer i Aarhus Kommune
Naturområder i Aarhus
Vådområder i Danmark
Saigaantilope

Saigaantilope (Saiga tatarica), også bare kaldt saiga, er den eneste antilopeart som findes naturligt i Europa. Arten deles almindeligvis i to underarter, Saiga tatarica tatarica og Saiga tatarica mongolica. Sistnævnte findes kun i Mongoliet. I nyere tid anses begge underarter undertiden som egne arter, Saiga tatarica og Saiga mongolica.

Saigaantilopen har en sandfarvet pels, som om vinteren bliver tyk og hvid. Hannen er noget større end hunnen og har spidse vertikale horn. Hunnen har ikke horn. Dyret adskiller sig fra andre antiloper ved, at den har en stor snabellignende næse. Næsen hjælper til med at opvarme indåndingsluften. En voksen saigaantilope vejer 20–50 kg, er 110–145 cm lang og har en hale på 6–13 cm.

Saigaantilopen forekommer i dag kun i det sydøstlige Rusland, vestlige Kasakhstan, sydlige Sibirien og nordvestlige Kina. På grund af jagt var antilopen så godt som udryddet omkring år 1900. Efter den russiske revolution blev den beskyttet i Sovjetunionen, og antallet voksede kraftigt. Siden omkring 1990 er arten imidlertid igen stærkt truet på grund af ny jagt, hvor man først og fremmest er ude efter hannens horn til kinesisk naturmedicin.

Dyr fra Centralasien
Skedehornede