kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
SAFEGE

SAFEGE er en forkortelse for det franske konsortium Société Anonyme Française d' Etude de Gestion et d' Entreprises (på engelsk: French Limited Company for the Study of Management and Business) og udtales SAY-fij på engelsk.

Konsortiet, der består af 25 virksomheder, herunder dækproducenten Michelin og bilkoncernen Renault, er et konsulent- og ingeniørfirma. Det blev dannet i 1919 som Société Auxiliaire Française d'Électricité, Gaz et Eau, et holdingselskab med interesser inden for privat produktion og distribution af vand, gas og elektricitet. Da disse offentlige forsyningsvirksomheder i 1947 blev nationaliseret, blev selskabet det ingeniør- og konsulentfirma, som det er i dag, og fik navnet Société Anonyme Française d'Études, de Gestion et d'Entreprises.

I dag er selskabet et datterselskab af Suez Environnement og har specialiseret sig som konsulentfirma inden for vand- og miljøteknik, men ikke kun (købte IDC osv.). Det vigtigste marked er Frankrig med 60 % af omsætningen. Selskabet er også leder af flere konsortier, der modtager partier fra EF's FWC'er (6, 11 og medleder de 2).

Eksterne henvisninger 

 Monorail society: Technical Page - Safege. Retrieved May 25, 2008.
 SAFEGE company Web site, in English
 SAFEGE in Poland website

Jernbaneanlæg
Kollektiv trafik
Virksomheder fra Frankrig
Miljøvirksomheder
Gyro Monorail

Gyromonorail, gyroskopisk monorail, gyrostabiliseret monorail eller gyrocar er betegnelser for et landkøretøj med en enkelt skinne, der bruger den gyroskopiske virkning af et roterende hjul til at overvinde den iboende ustabilitet ved at balancere på toppen af en enkelt skinne.

Monorailen er forbundet med navnene Louis Brennan, August Scherl og Pjotr Shilovsky, som hver især byggede fungerende prototyper i fuld skala i begyndelsen af det 20. århundrede. En version blev udviklet af Ernest F. Swinney, Harry Ferreira og Louis E. Swinney i USA i 1962.

Gyro-monorailen blev aldrig udviklet ud over prototypestadiet.

Den vigtigste fordel ved monorailen, som Shilovsky nævner, er undertrykkelsen af jagtsvingninger, som var en hastighedsbegrænsning, som konventionelle jernbaner havde på det tidspunkt. Det er også muligt at foretage skarpere sving end de 7 km svingradius, der er typisk for moderne højhastighedstog som TGV'er, fordi køretøjet automatisk vil hælde i sving som et fly,[1] så der ikke opleves nogen centrifugalacceleration i siden af toget.

En stor ulempe er, at mange vogne - herunder passager- og godsvogne, ikke kun lokomotivet - ville kræve et konstant drevet gyroskop for at holde sig oprejst.

I modsætning til andre midler til at opretholde balancen, såsom lateral forskydning af tyngdepunktet eller brug af reaktionshjul, er det gyroskopiske balancesystem statisk stabilt, således at styresystemet kun tjener til at give dynamisk stabilitet. Den aktive del af balancesystemet kan derfor mere præcist beskrives som en rulningsdæmper.

Bibliografi

Eksterne henvisninger 

 Monorail Society Special Feature on Swinney's monorail
 Gyroscope Railroad

Jernbaneanlæg
Kollektiv trafik
Vestmakedonien

Vestmakedonien  (græsk: Δυτική Μακεδονία, Dytiki Makedonia) er et af tretten periferier i Grækenland. Den er inddelt i de regional enheder (tidligere præfekturer: Florina, Grevena, Kastoria og Kozani.

Geografi 
Periferien ligger i den nordvestlige del af landet og grænser til periferierne Centralmakedonien i øst, Thessalien i syd, Ípiros i vest, samt til staterne Nordmakedonien og Albanien i nord. Meget af Vestmakedonien er bjergland, hvilket også ses i fordelingen af befolkningen, som er omtrent 300,000 indbyggere. De fleste af indbyggere bor i landbrugsområderne. Hovedstaden Kozani har næsten 50.000 indbyggere. Andre byer er Ptolemaida (32.775 indb.), Grevena (16.704 indb.), Florina (14.318 indb.) og Kastoria (13.959 indb.).

Kilder og henvisninger 

 
Periferier i Grækenland
Wuppertaler Schwebebahn

Wuppertaler Schwebebahn er en svævebane i Wuppertal, Tyskland.

Dens oprindelige navn er Einschienige Hängebahn System Eugen Langen (Eugen Langen Monorail Overhead Conveyor System). Det er den ældste elektriske højbane med hængevogne i verden og er et enestående system i Tyskland.

Anlægget med højbanestationer blev designet af Eugen Langen og først tilbudt til byerne Berlin, München og Breslau, som alle afslog det, og det blev bygget i Barmen, Elberfeld og Vohwinkel mellem 1897 og 1903; det første spor åbnede i 1901. Jernbanestrækningen er skyld i de oprindelige byers vækst og deres endelige sammenlægning til Wuppertal. Schwebebahn er stadig i brug som et normalt middel til lokal offentlig transport og transporterer ifølge årsberetningen for 2008 25 millioner passagerer årligt. Der blev bestilt nye togvogne i 2015, kaldet Generation 15, og den første nye vogn blev taget i brug i december 2016.

Schwebebahn kører på en strækning på 13,3 kilometer i en højde på ca. 12 meter over floden Wupper mellem Oberbarmen og Sonnborner Straße (10 kilometer eller 6,2 miles) og ca. 8 meter over dalvejen mellem Sonnborner Straße og Vohwinkel (3,3 kilometer eller 2,1 miles). På et sted krydser jernbanen motorvej A46. Hele turen tager ca. 30 minutter. Schwebebahn opererer inden for VRR-transportforeningen og accepterer billetter udstedt af VRR-selskaberne.

Galleri

Eksterne henvisninger 

 WSW Mobility
 Wuppertal at UrbanRail.net
 The Monorail Society
 1903 Film of "The Flying Train"
 Tim Travel about the Schwebebahn
 gallery of the Schwebebahn

Jernbaneanlæg
Kollektiv trafik i Tyskland
Wuppertal
Jakov Gotovac

Jakov Gotovac (født 11. oktober 1895 i Split, død 16. oktober 1982 i Zagreb, Kroatien) var en kroatisk komponist og dirigent.

Gotovac studerede komposition og direktion i Wien hos Joseph Marx. Han har skrevet den mest kendte opera fra Kroatien Ero s onoga svijeta (Ero fra den Verden) (1933-1935). Gotovac har også skrevet orkesterværker, kammermusik, korværker, sange og andre operaer etc. Han var dirigent på det Kroatiske National Teater (1923-1958), og dirigerede mange orkestre i Zagreb til sin død i 1982.

Udvalgte værker 

 "Symfoniske hjul" (1926) - for orkester
 "Ero fra den Verden" (1933-1935) - komisk opera
 "Dansene fra Bunjevci" (1960) - for orkester
 "Sange af begejstring" (1955) - for kor

Eksterne henvisninger 
 om Jakov Gotovac

Komponister fra Kroatien
Dirigenter
Personer fra Split
Božidar Kunc

Bozidar Kunc (født 18. juli 1903 i Zagreb, Kroatien - død 1. april 1964 i Detroit, Michigan, USA) var en kroatisk komponist, pianist, cellist, sanger og lærer.

Kunc studerede cello, komposition og klaver på Musikkonservatoriet i Zagreb og på Zagreb Universitet. Han underviste i klaver og sang på Musikkonservatoriet i Zagreb (1941-1951). Kunc kom til New York i (1951), hvor han underviste i komposition og klaver privat, og optrådte som koncertpianist med bla. Detroit Symfoniorkester. Kunc har skrevet orkesterværker, koncertmusik, kammermusik, klaverstykker og solostykker for mange instrumenter etc.

Udvalgte værker 

 Idyl - for orkester
 På Nilen - for sopran og orkester
 Violinkoncert i G-mol - for violin og orkester
 2 Nocturner - for klaver

Eksterne henvisninger 
 om Bozidar Kunc

Komponister fra Kroatien
Pianister fra Kroatien
Cellister
Sangere fra Kroatien
Lærere
Personer fra Zagreb
Ejby Å

Ejby Å er et lille sjællandsk vandløb, der løber i det sydlige Horns Herred fra Uglestup Mose og landsbyen Torkilstrup lidt nord for Holbækmotorvejen og ud i Isefjorden.

Udspringet er 32 meter over havet.
Åen er 7 kilometer lang og har et afvandingsområde på omkring 22 kvadratkilometer.
Udspringet ved Uglestup Mose er fredet.
Fra Torkilstrup løber åen nordpå og krydser Munkholmvej og Nordre Ryesvej hvor den får en mere nordvestlig retning.
Omkring 100 meter nord for Munkholmvej ligger det fredede fortidsminde Svinestihøjene, der er omkring 10 meter fra åen.
Før den når Elverdamsvej løber den ved en fredet stenbestrøget eng hvor der er en kæmpesten.
Kæmpestenen er rødfarvet fra kalifeldspatkorn med spredte hvide plagioklaskorn.
Fra Elverdamsvej løber åen videre på sydsiden af kyst- og sommerhusområdet Kyndeløse Sydmark, hvor den passerer Åvej og Ejbybrovej.
Den sidste del af åen løber i den fredede Ejby Ådal med skrænter og stor artsrigdom.

Henvisninger 

Vandløb på Sjælland
Lejre Kommunes geografi
Rønne-Ystad

Rønne-Ystad er en færgerute mellem Rønne på Bornholm, og Ystad i Sverige. Siden 2018 har den været betjent af rederiet Bornholmslinjen.
Rederiet bruger primært færgen HSC Express 1 til besejling af ruten. I højsæsonen hvor der er behov for ekstra kapacitet bruges færgen HSC Max som supplement til HSC Express 1. Max bruger elektricitet fra land i Rønne, når denne ligger længere tid i havn.

I tilfælde af at vejret ikke tillader sejlads med de nuværende hurtigfærger indsættes den konventionelle færge M/F Povl Anker på ruten. Dette betyder dog en længere overfartstid.

Før Bornholmslinjen overtog sejladsen på denne rute i 2019 stod Bornholmstrafikken for betjeningen af denne rute.

I 2022 forventedes HSC Express 5 indsat på ruten mellem Rønne og Ystad, det blev dog april 2023. Denne færge er ifølge Bornholmslinjen verdens største katamaranfærge.

Noter 

Transport på Bornholm
Ystad
Ystad
Ivan Brkanovic

Ivan Brkanovic (født 27. december 1906 i Skaljari, Montenegro, død 20. februar 1987 i Zagreb, Kroatien) var en kroatisk komponist, dirigent, lærer og dramaturg.

Brkanovic studerede komposition på Musikkonservatoriet i Zagreb (1932-1935). Han underviste som lærer i komposition på Schola Cantorum i Paris, og på Musikkonservatoriet i Sarajevo. Brkanovic har skrevet 5 symfonier, orkesterværker, kammermusik, 3 strygerkvartetter, balletmusik, suiter, korværker, filmmusik etc. Han var dirigent for Zagrebs Filharmoniske Orkester fra (1954). Brkanovic blev udnævnt som musikalsk rådgiver for Kroatisk National Teater i Zagreb i (1951). Han var tillige formand for det Bosniske Musiker Forbund (1950-1951), samt det Kroatiske Musiker Forbund (1953-1955). Han er fader til komponisten Željko Brkanović.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1935) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1946) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1947) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1948) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1949) - for orkester
 "Åh Kroatien, "Figuren af mit oprørske land"" (1951) - for orkester
 3 Strygerkvartetter (1933-1983)
 "Dalmatisk Diptych" (1953) - for sangsolister, kor og orkester

Kilder og henvisninger 

 om Ivan Brkanovic

Komponister fra Kroatien
Dirigenter
Lærere
Dramaturger
Personer fra Skaljari
Luna Alcalay

Luna Alcalay (født 21. oktober 1928 i Zagreb, Kroatien - død 9. oktober 2012 i Wien, Østrig) var en jødisk kroatisk født østrigsk komponist, professor, pianist og lærer.

Alcalay studerede klaver og komposition på Musikkonservatoriet i Wien hos Bruno Seidlhofer og Alfred Uhl. Hun studerede videre med et stipendium i Rom (1958). Alcalay har skrevet orkesterværker, kammermusik, koncertmusik, musik for mange soloinstrumenter etc. Hun underviste som professor og lærer i klaver på Musik Akademiet for Udøvende Kunst i Wien, hvor hun var bosat til sin død i 2012. Alcalay har vundet flere komposition priser som feks. Darmstadt prisen (1963/1964), Berliner Prisen (1972) og Byens Pris i Wien (1992).

Udvalgte værker 

 Sætning - Violinkoncert - for violin og orkester
 Anslag - for 2 pianister

Eksterne henvisninger 
 om Luna Alcalay

Komponister fra Kroatien
Komponister fra Østrig
Professorer fra Østrig
Pianister fra Østrig
Lærere
Personer fra Zagreb
ALWEG

Alwegbahn er navnet på en stående monorail. Allerede i 1940'erne blev der i Hamborg udført indledende arbejde på dette område. Med økonomisk støtte fra initiativtageren og den svenske multimillionær Axel Lennart Wenner-Gren blev der efter grundlæggelsen af Forbundsrepublikken Tyskland bygget en testbane i Köln-Fühlingen under ledelse af de tyske jernbaneingeniører Josef Hinsken og Georg Holzer. Trods store forventninger blev det aldrig til en realisering i de tysktalende lande, med undtagelse af panoramabanen. Der blev realiseret nogle enkelte linjer, hovedsagelig i Asien-Stillehavsområdet. Især brugen i de enkelte Disney-forlystelsesparker blev kendt.

Eksterne henvisninger 

 Alwegbahn på WISOVEG, teknisk-historisk webportal
 Præsentation af testbanen i massemedierne, britisk interesse, yderligere langdistanceplaner og projektundersøgelser på indgangssiden under "Ikke bygget".
 Årsager til fiaskoen, henvisninger til Transrapid, langdistancetrafik
 Den høje jernbane af forspildte chancer, artikel om Alweg-bogforfatter Reinhard Krischer
 |Reinhard Krischer om paralleller til Alweg og Transrapids historie, herunder Maglev-drev
 Reinhard Krischer Engelsk Alweg Archive
 Jena Alweg-projektet og den populærvidenskabelige modtagelse i DDR
 Side af Hitachi, producent af mange asiatiske monorails 
 SCHUCO-modellen for Alwegbahn som et eksempel på intensiv offentlig opmærksomhed
 Der Spiegel 3/1956: Morgendagens forretning
 DHM-objektdatabase

Jernbaneanlæg
Kollektiv trafik
Jurgis Karnavičius (1884-1941)

Jurgis Laurino Karnavičius  (født den 5. maj 1884 i Kaunas i Det Russiske Kejserrige (i dag Litauen), død den 22. december 1941) var en litauisk komponist, professor, lærer og bratschist.

Han var født ind i en russiseret ortodoks familie i Kovno. Da han var tre måneder gammel, flyttede familien til Vilno. Som ung studerede han i Petrograd (nuværende Sankt Petersborg), hvor han i 1908 dimiterede fra Petrograd Kejserlige Universitet som jurist. I 1910 dimitterede han fra vokalklassen på Petrograds konservatorium og i 1912 fra kompositionsklassen fra konservatoriet.

Fra 1912 til 1927 underviste han i Petrograd (senere Sankt Petersborg og Leningrad), afbrudt af militærtjeneste 1914-17 og et opholdt som krigsfange i Josefstadt i Wien. Han blev udnævnt som professor i 1919. I 1927 vendte han tilbage til Litauen, hvor han indtil 1933 var violist for Kaunas Teaterorkester. Fra 1933-1941 underviste han ved konservatoriet i Kaunas (professor fra 1938).

Han skrev orkesterværker, kammermusik, scenemusik, klavermusik og sange og operaer, som han var specielt optaget af. Han var med til at udvikle operaen i Litauen ved at indføre litauiske folkemelodier og folklore i en blanding med klassisk romantisk stil.

Har var far til Jurgis Karnavičius, der var pianist og leder af det litauiske konservatorium (1949-1983) samt farfar til Jurgis Karnavičius, pianist og leder af det litauske akademi for musik og teater.

Udvalgte værker 
 Opera - Gražina (1933)
 Opera - Radvila Perkūnas (1936)
 Ballet - Baroko (1938)
 Ballet - Unge hengivne mennesker (1941)
 Kantate - Skovens historie (Užugirio pasaka, 1934)
 Kantate - Fyrtårnet (Švyturio sargas, 1935)
 Symfonisk digt - Litauisk fantasi (Lietuviškoji fantazija, 1925)
 Symfonisk digt - Oval portræt (Ovalinis portretas, 1928)
 4 strygekvartetter (1913-1925)

Eksterne henvisninger 
 om Jurgis Karnavicius

Komponister fra Litauen
Professorer
Bratschister
Lærere
Personer fra Kaunas
Jeronimas Kačinskas

Jeronimas Kacinskas (født den 17. april 1907 i Viduklė, Kovno guvernement i Det Russiske Kejserrige (i dag beliggende i Litauen), død den 15. september 2005 i Boston, Massachusetts, USA) var en litauisk født amerikansk komponist, organist og lærer.

Kacinskas studerede komposition på Nationalkonservatoriet i Litauen og senere på Musikkonservatoriet i Prag. Han skrev orkesterværker, symfoniske digtninge, koncertmusik, kammermusik, opera, korværker, sange, orgelstykker etc.
Kacinskas underviste som lærer i komposition på Musikkonservatoriet i Vilnius. Han kom i 1949 til USA, hvor han blev organist i Boston, Massachusetts, og senere lærer i komposition på Berklee College of Music (1967-1986).

Udvalgte værker 

 Symfonisk fantasi nr. 1 og 2 (1940, 1960) - for orkester
 Koncert (1931) - for trompet og orkester
 Koncert (1962) - for fløjte og strygeorkester
 4 Strygekvartetter (1937-1997)
 Saxofonkvartet nr. 1 og 2 (1967, 1975) - for 4 saxofoner
 Variationer (1929) - for klaver

Eksterne henvisninger 
 om Jeronimas Kacinskas

Komponister fra Litauen
Komponister fra USA
Organister fra USA
Lærere
AXA

Axa er en fransk international koncern, der har specialiseret sig i forsikring siden oprettelsen, og i formueforvaltning siden 1994.

Axa-gruppen opererer primært i Vesteuropa, Nordamerika, Stillehavsområdet i Indien og Mellemøsten med tilstedeværelse også i Afrika. Det er et konglomerat af uafhængigt drevne virksomheder, der drives i henhold til love og regler i mange forskellige lande. Det er en komponent i Euro Stoxx 50-aktiemarkedsindekset.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Axas hjemmeside
 Axa Forsikrings hjemmeside

Etableret i 1984
Statsejede virksomheder fra Frankrig
Forsikringsselskaber fra Frankrig
SARS-CoV-2-variant Gamma

Lineage P.1 (også 20J/501Y.V3, Variant B.1.1.248 eller den brasilianske COVID-19-variant) er en muteret variant af SARS-CoV-2, den virus der kan føre til sygdommen COVID-19.

Denne variant af SARS-CoV-2 blev først opdaget af National Institute of Infectious Diseases (NIID) i Japan den 6. januar 2021 hos fire personer, der var ankommet til Tokyo efter at have besøgt Amazonas i Brasilien fire dage tidligere.
Den brasilianske statsdrevne Oswaldo Cruz Foundation har bekræftet, at den mener varianten har været til stede i den brasilianske regnskovsiden juli 2020.

Et preprint af en forskningsartikel af Carolina Mus Voloch et al. beskrev slægtskab mellem brasilianske sekventeringer i 2020, og identificerede en ny linje af SARS-CoV-2 − 'B.1.1.248' − i omløb i Brasilien, som var baseret på B.1.1.28. Den beskrives som fremkommet i juli og først opdaget af dem i oktober, men på tidspunktet for offentliggørelse (december 2020) var varianten − skønt efterhånden meget hyppigere end før − i øjeblikket mest at finde i Rio de Janeiro. 

I maj havde deres fund for det meste været af B.1.1.33, men i september var der en betydelig spredning af B.1.1.28, og i oktober og november dominerede den nye variantlinje (B.1.1.248) tre til fire gange over andre klassifikationer fundet ved hjælp af 'pangolin'-værktøjer.
Artiklen identificerer mutationen E484K (til stede i både B.1.1.28 og B.1.1.248) som "bredt fordelt" blandt prøverne (for eksempel 36 af de 38 prøver i et sæt).

Noter og referencer
Noter

Referencer

Se også 
 SARS-CoV-2-varianter
 Lineage B.1.1.7, påvist første gang i England i september 2020 (UK eller Kent variant)
 Lineage B.1.351, 'sydafrikansk variant'
 Cluster 5 − en mutation af SARS-CoV-2 som blev opdaget hos mink i Danmark (Se 'minksagen)

Eksterne henvisninger
 "Beskrivelse af udvalgte virusvarianter og mutationer" : "Udvalgte SARS-CoV-2-virusvarianter og mutationer, som [...] Statens Serum Institut holder særligt øje med, da de formodes at være ekstra smitsomme og/eller have nedsat følsomhed for antistoffer". ('Senest redigeret den 28. april 2021') 
 "Science Brief: Emerging SARS-CoV-2 Variants" fra Centers for Disease Control and Prevention, Cdc.gov − Updated Jan. 28, 2021 "... In South Africa, another variant of SARS-CoV-2 (known as 20H/501Y.V2 or B.1.351) emerged independently of B.1.1.7. This variant shares some mutations with B.1.1.7. Cases attributed to this variant have been detected in multiple countries outside of South Africa. This variant was reported in the US at the end of January 2021. ..."
 Den sydafrikanske variant stormer frem i Europa: Den kan gøre et tredje vaccineskud nødvendigt fra Vbn.aau.dk, VBN (Videnbasen), Aalborg Universitets forskningsportal. 26 mar. 2021
 "Emergence and rapid spread of a new severe acute respiratory syndrome-related coronavirus 2 (SARS-CoV-2) lineage with multiple spike mutations in South Africa" fra Medrxiv.org, medRxiv, 22. december 2020. "... a free online archive and distribution server for complete but unpublished manuscripts (preprints) in the medical, clinical, and related health sciences". 


COVID-19
Begivenheder i 2020
Begivenheder i 2021
Bouygues

Bouygues er et fransk industrikonglomerat grundlagt i 1952 af Francis Bouygues og ledet af hans søn Martin Bouygues.

Gruppen er struktureret omkring tre aktiviteter: byggeri med Bouygues Construction, Bouygues Immobilier og Colas, telekommunikation med Bouygues Telecom og medier gennem TF1-gruppen.

I 2020 udgjorde Bouygues salg 34,7 milliarder euro. I slutningen af 2020 var gruppen etableret i 81 lande på fem kontinenter og beskæftigede mere end 129.018 mennesker, herunder 62.901 uden for Frankring.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Bouygues's hjemmeside

Etableret i 1952
Statsejede virksomheder fra Frankrig
Bygge-, konstruktions- og anlægsvirksomheder fra Frankrig
Rasmus Kærså

Rasmus Kærså (29. december 1960) er en dansk rockmusiker, bassist og skuespiller. Han er især kendt for sin medvirken i bandet Moonjam.

Karriere 
Sammen med sin bror, Morten Kærså, og Aske Jacoby, Jens Haack og Peter Andersen begyndte han at optrådte under navnet Moon Jam Band i 1983. Deres første single, "Tiden går på sommersko"/"Only For You", blev indspillet i 1984, og bandet blev formelt etableret i 1985.
Fra 1984 spillede han med i Danseorkestret, der blev startet som et biprojekt. Han stoppede igen i 1986, og startede på fuld tid i Moonjam i 1987.

I begyndelsen af 2000'erne dannede Kærså sammen med sin bror Morten og Klaus Menzer og Morten Kærså bandet The Piano, der udsendte sit debutalbum i 2004. Rasmus Kærså er også kendt fra sit arbejde i bl.a. Græsrødderne.

Privatliv 
Han er søn af skoleinspektør Poul Kærså og børnehave- og musikpædagog Lotte Kærså, og bror til Morten Kærså og Mads Kærså.

Diskografi 
Med Moonjam
 Morten Kærså & Moonjam, 1987
 Østen for solen, 1988
 Bag De Blå Bjerge, 1990
 1991, 1991
 Songs For Saxophone, 1993
 Butterfly, 1994
 Annabella, 1996
 Saxophonesongs Vol. 2, 1997
 Xax xonx, 2000
 Raining in Asia, 2009
 Bandet og Den Uskyldige Morder, 2011

Med Danseorkestret
 Danseorkestret (1985)
 Den Store Kærlighed (1994)

Med The Piano
 Eye Of The Storm (2004)

Andet
 Lotte Kærså & Græsrødderne - Her Bor Jeg  (1996)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Bassister fra Danmark
Musikere fra Danmark
Moonjam
Danseorkestret
Jurgis Karnavičius

Jurgis Karnavičius kan henvise til:

 Jurgis Karnavičius (1884-1941), litauisk komponist
 Jurgis Karnavičius (1912-2001), litauisk pianist, søn af Jurgis Karnavičius (1884-1941)
 Jurgis Karnavičius (født 1957), litauisk pianist, søn af Jurgis Karnavičius (1912-2001)