kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oyggjatíðindi

Oyggjatíðindi, på dansk Øtidende, er en færøsk ugeavis, som i 1977 blev grundlagt af politikeren Lasse Klein, som var dens redaktør 1978–1982. Avisen udkom  første gang den 25. november 1977. Oyggjatíðindi begyndte som en afdeling af avisen Norðlýsið og blev siden en selvstændig lokalavis for Eysturoy, og fra 1982 landsdækkende. 

Oyggjatíðindi har redaktion i Hoyvík, den er partipolitisk uafhængig og udkommer hver fredag. Avisen er overvejende skrevet af journalisten Dan Klein, som også er redaktør siden 1982. Avisen er kendt for sine ofte kritiske meninger om færøsk politik. Oplaget var 2009 på 3.500 aviser.

Redaktører 
 Arni S.F. Joensen 1977–1978
 Sigmund Poulsen 1978
 Lasse Klein 1978–1982
 Dan Klein 1982–d.d.

Ekstern Henvisning 
Oyggjatíðindis hjemmeside

Aviser fra Færøerne
Etableret i 1977
Aviser på færøsk
Allan Seiden

Allan Seiden er en amerikansk historiker, forfatter og fotograf, bosiddende i Honolulu, Hawaii.

Seiden flyttede fra New York til Honolulu I 1974, hvor han har bidraget med adskillige kulturelle værker om Hawaii øerne, hvoraf mange af hans artikler og fotografier fra øerne er blevet bragt i adskillige magasiner og aviser, nationalt og internationalt.

Seiden har modtaget flere priser og æresbevisninger for sine artikler og fotografier.

Bibliografi 
 Flowers of Hawaii
 Kauai The Garden Isle
 Maui The Valley Isle
 From Fishponds to Warships: Pearl Harbor – A Complete Illustrated History
 Hawaii the Royal Legacy
 Waikiki, Magic Beside the Sea
 The Hawaiian Monarchy
 Hawaii, the Aloha State
 Hawaii, The Big Island
 Flowers of Hawaii
 Diamond Head, Hawaii's Icon
 Flowers of Aloha
 The Art of the Hula, The Spirit, the History, the Legends
 Moods of paradise, Maui Waikiki, Oahu, The gathering place
 Pearl Harbor Images Of An American Memorial
 Vulcano!!

Eksterne henvisnger og kilder 
 Billeder fra Hawaii af Seiden
 From Fishponds to Warships: Pearl Harbor – A Complete Illustrated History 

Fotografer fra USA
Faglitterære forfattere fra USA
Tjek fødsels- og dødsår
Historikere fra USA
Studs Terkel

Louis "Studs" Terkel (født 16. maj 1912, død 31. oktober 2008) var en amerikansk radiovært og forfatter, der var kendt for sine samtaler med "almindelige" amerikanere som indgik i en lang række af radioudsendelser med basis i Chicago, som han stod bag. Samtalerne blev også publiceret i en række bøger, han udgav.

Studs Terkel var uddannet jurist, men arbejdede efter endt uddannelse på hotel og var senere med i en teatertrup. Efterhånden gik han i gang med at lave radio og tv, men han blev sortlistet i mccarthyismens dage i 1950'erne, hvilket betød, at han ikke længere kunne lave tv. I stedet koncentrerede han sig om radio og havde et fast program, The Studs Terkel Program, i perioden fra 1952-1997. Det blev sendt hver hverdag i hele perioden, og her interviewede han en række kendte gæster som Bob Dylan og Leonard Bernstein.

I 1956 udgav han sin første bog, og den blev fulgt op af flere andre. I en del af bøgerne interviewede han en række mennesker, der havde oplevet depressionen i 1930'erne, og disse samtaler blev han meget berømt for. Nogle af samtalerne blev også udsendt i radioprogrammerne.

Eksterne henvisninger 
 

 

Faglitterære forfattere fra USA
Radioværter fra USA
Sjóvinnubankin

Sjóvinnubankin (på dansk: Fiskeriindustribanken) var den næststørste bank på Færøerne. Banken blev stiftet den 6. oktober 1932 af Føroya Skipara og Navigatørfelag (Færøernes Skipper- og Navigatørforening) for at skaffe bedre finanseringsmuligheder til den færøske fiskeindustri. Banken åbnede første gang den 15. december 1932 i Tórshavn.

I 1951 kom Sjóvinnubankin i økonomiske problemer pga. af mange konkurser i den færøske fiskeflåde. Banken var tæt på konkurs, men kom på ret kurs igen. Den 6. oktober 1992, på 60 års dagen for bankens stiftelse, kom Sjóvinnubankin endnu en gang i økonomiske problemer. Denne gang pga. den færøske, økonomiske krise. Med hjælp fra den danske regering kom det færøske lagting banken til undsætning, og en konkurs blev undgået. Jørn Astrup Hansen blev sat i spidsen for oprydningsarbejdet og blev direktør i Sjóvinnubankin. Den 1. januar 1994 fusionerede Sjóvinnubankin med Færøernes største bank, Føroya Banki, som også havde undgået konkurs med hjælp fra de to førnævnte aktører. Den nye bank fortsatte under navnet Føroya Banki med Sjóvinnubankins logo. I 2010 skiftede Føroya Banki navn til BankNordik og fik nyt logo. Jørn Astrup Hansen fortsatte som direktør for banken frem til 2005.

Kilder 

 N.J. Arge og Jógvan Arge: Bankabókin – Sjóvinnubankin 50 ár; Sjóvinnubankin, Tórshavn 1983
 Jørn Astrup Hansen og Jóan Pauli Joensen: Føroyar og bankarnir í 100 ár; Føroya Banki, Tórshavn 2006

Ophørt i 1993
Banker fra Færøerne
Etableret i 1932
Fossbankin

Fossbankin  var en færøsk privatejet bank, som blev stiftet i 1986 i de økonomiske gode tider på Færøerne af familien Foss. Banken gik konkurs i 1991 under den færøske finanskrise. Banken havde én filial i den færøske hovedstad Tórshavn.

Banker fra Færøerne
Etableret i 1986
Ophørt i 1991
Jordskælvet i Quetta 1935

Jordskælvet i Quetta 1935 (Engelsk:The 1935 Balochistan Earthquake) (Urdu:بلوچستان زلزلہ) skete den 31. maj 1935 kl 3:02 om natten ved Quetta, Baluchistan, Pakistan, dengang del af Britisk Indien. Jordskælvet havde en størrelse på 7.7 Mw og imellem 30.000 og 60.000 mennesker mistede livet. Dette gør det til et af de dødeligste jordskælv, som har ramt Sydasien.  

De fleste døde i provinshovedstaden Quetta. De første kommunikeer udfærdiget af regeringen talte om totalt 20.000 mennesker begravede under ruinerne, 10.000 overlevende og 4.000 sårede. Byen blev svært beskadiget og forberedt til at blive forseglet for omverdenen under militær bevogtning. Alle landsbyerne mellem Quetta og Kalat var ødelagt, og briterne frygtede, at dødstallet var endnu større i de omliggende byer; det blev senere anslået til ikke engang at være tæt på antallet af omkomne i Quetta.

I de undersøgelser som blev foretaget efter jordskælvet, blev der ikke fundet nogen hævning i forkastningszonerne sydvest for Quetta, men der blev konstateret en 20 cm hævning vest for byen. Overfladedeformationen strakte sig 105 km fra sydsiden af Chiltan bjergkæden og til Kalat, mest i form af  2-20 cm revner i overfladelaget. Det kunne konstateres, at jordoverfladen på den vestlige side af revnerne nær Mastung  havde hævet sig i gennemsnit 80 centimeter og nogle steder flere meter. 

Kommunikationslinjer blev afbrudt, da telegraftrådene fra Kalat og Quetta til Chaman og Jacobabad knækkede, men et radiolink blev etableret med Shimla. Transportruterne blev ikke alvorligt skadet, skønt fem afsnit af Quetta-Nushki jernbanelinjen måtte laves om, da de førte ind i en zone af springvand. Udbredt vandudstrømning blev observeret i dalen nordvest for Quetta. Muddervulkaner blev også rapporteret fra dette sted såvel som fra nær landsbyen Thok i nærheden af Surab. Sidstnævnte muddervulkanudbrud varede ni timer.

I Quetta blev jernbaneområdet fuldstændig ødelagtk og alle husene var jævnet med jorden med undtagelse af Government House, som lå i ruiner. En fjerdedel af kaserneområdet blev ødelagt, og militærudstyr samt Royal Air Force-enheden led svær skade. Det blev rapporteret, at kun 6 ud af 27 flyvemaskiner kunne flyve efter den første rystelse. En regimentsavis for 1. bataljon af Queen's Royal Regiment udstationeret i Quetta skrev i november 1935:

Efterskælv 
Der var flere efterskælv lige indtil oktober samme år. Det største var den 2. juni 1935. Det var på 5,8 Mw og forårsagede yderligere skader i  Mastung, Maguchar og Kalat, men ingen i Quetta.

Referencer

Se også 
 Jordskælvet i Baluchistan 1945
 Jordskælvet i Kashmir 2005
 Jordskælvet i Baluchistan 2008
 Indiske Plade

Eksterne henvisninger 
 1935 Quette Earthquake Dawn
 1935 Quette Earthquake photos
 The Quetta Earthquake 1935
 Queen's Royal Surrey Accounts 
 The Great Quetta


Quetta 1935
Begivenheder i 1935
Trevor Dudley-Smith

Trevor Dudley-Smith (født 17. februar 1920, død 21. juli 1995), var en engelsk forfatter, født i Bromley, Kent, England.

Dudley-Smith har aldrig skrevet under eget navn, men anvendte følgende navne i sit forfatterskab, Elleston Trevor, Adam Hall, Simon Rattray, Howard North, Roger Fitzalan, Mansell Black, Trevor Burgess, Warwick Scott, Caesar Smith og Lesley Stone.

Dudley-Smith boede i Spanien og Frankrig før han flyttede til USA i 1973 og bosatte sig i Phoenix, Arizona.

Børnebogsforfattere fra Storbritannien
Krimiforfattere fra Storbritannien
Thrillerforfattere fra Storbritannien
Romanforfattere fra England
So Far, So Good... So What!

So Far, So Good... So What! er det tredje studiealbum fra det amerikanske thrash metal-band Megadeth. Det blev udgivet af Capitol Records i 1988. En remikset og remastered udgave med flere bonusnumre blev udgivet i 2004. Det er bandets eneste album indspillet med Chuck Behler og Jeff Young.

"In My Darkest Hour" blev skrevet af Dave Mustaine kort efter hans tidligere Metallica-bandkollega Cliff Burton's død, og Mustaine har dedikeret sangen til ham.

"Anarchy in the U.K." er en coverversion af en Sex Pistols-sang med forkert sangtekst. Sex Pistols-guitarist Steve Jones optrådte med Megadeth på nummeret.

Spor 
 "Into the Lungs of Hell" [Instrumental] (Dave Mustaine) – 3:22
 "Set the World Afire" (Mustaine) – 5:48
 "Anarchy in the U.K." (Sex Pistols-cover) (Johnny Rotten, Steve Jones, Glen Matlock, Paul Cook)  – 3:01
 "Mary Jane" (Mustaine, David Ellefson) – 4:25
 "502" (Mustaine) – 3:29
 "In My Darkest Hour" (Mustaine, Ellefson) – 6:26
 "Liar" (Mustaine, Ellefson) – 3:20
 "Hook in Mouth" (Mustaine, Ellefson) – 4:39

Bonusspor på genudgivelsen 
 "Into the Lungs of Hell] (Paul Lani Mix)" (Mustaine) – 3:31
 "Set the World Afire (Paul Lani Mix)" (Mustaine) – 5:52
 "Mary Jane (Paul Lani Mix)" (Mustaine, Ellefson) – 4:08
 "In My Darkest Hour (Paul Lani Mix)" (Mustaine, Ellefson) – 6:11

Hitlisteplaceringer

Fonoter

Eksterne henvisninger 
 Officiel webside 

Megadeth-album
Album fra 1988
Præsidentvalget i USA 1888

Det amerikanske præsidentvalg 1888 blev afholdt 6. november 1888. Valgets resultat blev præget af det amerikanske valgsystem, idet den siddende præsident, Grover Cleveland, fik flest stemmer, men tabte valget, da modkandidaten, Benjamin Harrison, opnåede flest valgmænd og dermed blev ny præsident.

Resultatet af valget blev, at demokraten Cleveland fik i alt 5.534.488 stemmer mod republikaneren Harrisons 5.443.892 stemmer (henholdsvis 48,6% og 47,8% af de afgivne stemmer). Stemmernes fordeling betød imidlertid, at Harrison opnåede 233 valgmænd, mens Cleveland blot fik 168. Dette svarede til, at Harrison vandt 20 stater mod Clevelands 18.

Udover disse to opstillede et parti, der arbejdede for et alkoholforbud, samt et arbejderparti, begge kandidater til valget, men ingen af dem opnåede større tilslutning.

Det er kun fem gange i historien sket, at den kandidat, der opnåede størst stemmetal, ikke også vandt valget. Udover i 1888 skete det i 1824, 1876, 2000 og 2016.

Nomineringer 
Demokraterne opstillede uden problemer den siddende præsident, Cleveland, og som hans vicepræsidentkandidat blev valgt Allen G. Thurman.

Republikanerne opstillede sammen med Harrison vicepræsidentkandidaten Levi P. Morton.

Valgkampen 
I sin præsidentperiode havde Cleveland haft rimeligt held med at få renset ud i korruption og opportunisme i Washington D.C., men det var ikke lykkedes for ham at få gennemført en toldreform, og den kom til at præge valgkampen. Republikanerne krævede høje toldsatser for at beskytte landets industri, mens demokraterne var fortalere for den frie handel.

Selve agitationen for kandidaterne foregik på noget uens vilkår. Harrison havde via partiets aktivister indsamlet en efter tiden ganske pæn sum penge, som han brugte til effektiv markedsføring. Han holdt en lang række taler fra sin veranda i Indiana, som blev dækket af aviserne. I modsætning hertil afholdt Cleveland sig, som det var tradition for en siddende præsident på de tider, fra at føre selvstændig valgkamp. Det overlod han i stedet til vicepræsidentkandidaten Thurman, der imidlertid var 75 år og ikke havde samme kræfter som den tyve år yngre Harrison.

En episode i valgkampens slutning kan have haft stor betydning for udfaldet: En republikaner skrev under et påtaget navn et brev til den engelske ambassadør og bad om råd, idet han udgav sig for at være indvandret englænder. Ambassadøren anbefalede ham at stemme på Cleveland, og da dette blev offentliggjort, havde det den effekt, at store grupper af irsk-amerikanere stemte på Harrison. Dette betød blandt andet, at Harrison vandt svingstaten New York, hvilket var med til at afgøre valget.

1888
USA 1888
Richard Florida

Richard Florida (født 1957 i Newark, New Jersey) er en amerikansk professor af italiensk afstamning. Han er i dag bosat i Toronto i Canada og Washington D.C. i USA. Han er ophavsmanden til begrebet den kreative klasse.

Richard Florida har han været professor ved Rotman School of Management ved University of Toronto siden 2007. Han forsvarede sin doktorgrad ved Columbia University i 1986. Efter han var færdig med doktorgraden blev han tilknyttet Heinz School of Public Policy ved Carnegie Mellon University frem til 2005. Han var derefter et par år ved George Mason University's School of Public Policy.

Floridas fagområder er økonomi, statsvidenskab, geografi, sociologi og socialvidenskad med specielt fokus på byplanlægning.

Han er en storsælgende forfatter samt rådgiver for såvel byer som virksomheder over hele jorden, som for eksempel som IBM, BMW, Apple og Microsoft. Hans opsigtsvækkende teorier om byers kreative klima samt den effekt, de har på stedets næringsudvikling, har forårsaget en verdensomspændende debat om urbanisme og værdiskabning.

Bibliografi (udvalg) 

 2002: The Rise of the Creative Class
 2005: The Flight of the Creative Class – The New Global Competition
 2008: Who's Your City?

Florida har været medforfatter på flere andre udgivelser.

Økonomer fra USA
Sociologer fra USA
Personer fra Newark
Niels Hav

Niels Hav (født 7. november 1949) er en dansk digter og forfatter bosat i København.

Hav debuterede i bogform i 1981 med novellesamlingen Afmægtighed forbudt og har skrevet både digt- og novellesamlinger. Tildelt Statens Kunstfond´s 3-årige stipendium og en række arbejdslegater . Har rejst i Europa, Asien, Nord- og Sydamerika. Seneste udgivelser Grundstof (Gyldendal 2004), We Are Here (Book Thug 2006), U odbranu pesnika (RAD, Beograd 2008), De gifte koner i København (Jorinde & Joringel 2009), Øjeblikke af lykke (Det Poetiske Bureaus Forlag 2020) og Moments of Happiness (Anvil Press 2021). Bidrag i antologier og tidsskrifter på dansk, engelsk, spansk, italiensk, tyrkisk, hollandsk, arabisk, hebraisk, kinesisk mv. 

Han er far til rapperen Benjamin Hav fra Benal.

Bibliografi 
 Hunden (1981) - Novelle
 Afmægtighed forbudt (1981), Hekla – Noveller
 Glæden sidder i kroppen (1982), Jorinde & Joringel – Digte
 Øjeblikket er en åbning (1983), Hekla – Noveller
 Sjælens geografi (1984), Hekla – Digte
 Ildfuglen, okay (1987), Hekla – Digte
 Den iranske sommer (1990), Gyldendal – Noveller
 God´s blue Morris, A selection of poems (1993), Crane Editions. Translated by Patrick Friesen & P.K.Brask
 Når jeg bliver blind (1995), Gyldendal – Digte
 Grundstof (2004), Gyldendal – Digte, 
 We Are Here, poems (2006), Book Thug, Toronto. Translated by Patrick Friesen & P.K.Brask
 U odbranu pesnika (2008), RAD, Beograd. Translated by Milena Rudez & Tanja Simonovic
 De gifte koner i København (2009), Jorinde & Joringel – Digte
 Als ik blind word (2010) Holland
 نيلس هاو : حين يصيرُ أعمى
 De Iraanse zomer (2011), Holland
 Udate žene u Kopenhagenu (2012), Bosnia, 
 Øjeblikke af lykke (2020), 
 Moments of Happiness (2021),

Referencer 

Digtere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Spanskgrønt

Basisk kupriacetat (kobberacetat dvs. eddikesurt kobbersalt), dannes som et grønt, giftigt overtræk på kobbergenstande, når de kommer i berøring med eddike, sure frugter m.m. Også kaldet giftiggrøn. Tidligere meget benyttet til malerier, tapeter og lign.

Farvestoffer
Maleri
Kobberforbindelser
Blyhvidt

Blyhvidt, basisk blykarbonat, PbCO3, Pb(OH)2, er et hvidt, stærkt blyholdigt pigment (tørfarve). Det kendes også under navnet kremserhvidt. Det har især været brugt i linoliemaling, idet blystofferne fremmer linoliens hærdning. Blyhvidt har, foruden stærkt sundhedsskadelige effekter, den uheldige egenskab, at den farves sort af svovlbrinte sort. Det er mindre egnet til akvarelmaleri og temperamaleri og helt uegnet til freskomaleri.

Farven blev tidligere flittigt benyttet i f.eks. malerier, husmaling m.m. hvilket havde (og har) åbenlyse konsekvenser, både ud fra en æstetisk vinkel og ikke mindst sundhedsmæssigt.

Blyhvidt har været fremstillet langt tilbage i tiden, og ganske tidligt indså man faren ved både fremstillingen og benyttelsen. Adskillige mennesker har lidt af blysyge, en kraftig blyforgiftning. Et alternativt pigment var zinkhvidt, der først kunne produceres i en egnet renhed fra 1845. I 1920 kom også det ikke-giftige og meget bestandige farvestof titanhvidt i handelen. Til anvendelse uden for malerkunsten haves desuden pigmentet lithoponehvidt.

Farvestoffer
Maleri
Hegra Fæstning

Hegra Fæstning, Hegra Festning ligger ved bygden Hegra i Stjørdal kommune i Nord-Trøndelag.

Oprindeligt havde den navnet Ingstadkleiva fort.

Fæstningen blev anlagt i perioden 1908 til 1910 med tanke på et svensk angreb.

Fortet blev bygget på baggrund af unionsopløsningen mellem Norge og Sverige.

Eksterne links 
 Hegra Festning
 Hegra Festning/Hegra Fæstning 
 Hegra Festning

Fæstningsanlæg i Norge
Provincial-Lexicon over Dannemark

Provincial-Lexicon over Dannemark er titlen på et topografisk opslagsværk, udgivet 1778 af Hans Holck. Den er en af de tidligste forløbere for J. P. Trap's klassiske værk Statistisk-topografisk Beskrivelse af Kongeriget Danmark, 1858-1860 og en uvurderlig kilde til byer og områders befolkning, bebyggelse, erhverv m.m. i det 18. århundrede.

Den fulde titel er: ''Provincial-Lexicon over Dannemark og Hertugdømmerne Schlesvig og Holsteen indeholdende geographisk og chorographisk Beskrivelse over Stifter, Amter, Herreder, Sogne, Stæder, Kiøb-stæder og Landsbyer, Herregaarde, Slotte, Fæstninger, Sunde, Floder, Søer, Høie etc., med kort dog fuldstændig Efterretning om deres geographiske, oeconomiske og politiske Forfatning, i Form af en Ordbog. Uddraget af de bedste Skrifter. Kbhvn. Trykt hos M. Hallager paa Samlerens eget Forlag 1778.

Opslagsværker fra Danmark
Topografi
Danmarks geografi
Dominion

Dominion var fra begyndelsen af det 20. århundrede den officielle betegnelse for selvforvaltende kolonier i det Britiske Imperium.

Historie 
Brugen af ordet dominion som reference til et bestemt territorium stammer fra det 16. århundrede, hvor det blev brugt til at beskrive Wales fra 1535 til omkring år 1800. 

Dominion som officiel titel blev først tildelt Virginia omkring 1660 og New England i 1686. Disse områder fik dog aldrig halv-autonom eller selvforvaltende status. Canada fik titlen ved konføderationen af de engelske kolonier i Nordamerika i 1867. 

Imperiekonferencen i 1907 var første gang de selvstændigt regerede kolonier Canada og Commonwealth of Australia i sammenhæng blev omtalt som "Dominions". To andre kolonier med egen regering, New Zealand og Newfoundland, fik også tildelt denne titel det år. De blev fulgt af Sydafrika i 1910 og Irland i 1922.

Dominion status blev officielt defineret i Balfour-deklarationen af 1926 og i Westminster statutterne i 1931, som anerkendte disse områder som "autonome fællesskaber indenfor det britiske imperium", hvilket placerede disse stater som ligestillede med Storbritannien, hvilket vil sige at de grundlæggende var selvstændige medlemmer af Commonwealth. Efter 2. Verdenskrig betød afskaffelsen af britisk kolonialisme, at Dominions generelt blev omtalt som Commonwealth realms, og brugen af begrebet blev gradvist mindre indenfor disse lande i tidens løb.

Liste over Dominions 

 Australien
 Canada
 New Zealand
 Sydafrika (indtil 1961)
 Irland (indtil 1937)
 Newfoundland (indtil 1934)

Referencer 

Britiske imperium
Michelle Obama

Michelle LaVaughn Obama (født Robinson, 17. januar 1964 i Chicago, USA) er en amerikansk advokat, der siden 1992 har været gift med den forhenværende amerikanske præsident, Barack Obama.

Michelle Obama er uddannet fra Princeton University og Harvard Law School.

Hun har flere gange optrådt på hitlister over mest velklædte kvinder og er blevet sammenlignet med Jacqueline Kennedy. Hun er den første afro-amerikanske førstedame.

Bøger af Obama 
I 2018 udgav Michelle Obama bogen Becoming (på dansk: Min historie)

Eksterne henvisninger 

Advokater fra USA
USA's førstedamer
Personer fra Chicago
Eduard Dietl

Eduard Dietl (21. juli 1890-23. juni 1944) var en tysk general i 2. verdenskrig.

Dietl blev født i Bad Aibling i Bayern. Han var søn af en bayersk finansembedsmand . I 1909 blev han i 2. forsøg optaget som officerskadet i 5. Bayriske infanteriregiment. Efter at have studeret på Kriegschule i München blev han udnævnt til løjtnant i oktober 1911. I oktober 1915 blev han forfremmet til premierløjtnant og gjorde tjeneste som leder af et kompagni i sit regiment. I marts 1918 blev han forfremmet til kaptajn. Han blev såret fire gange i kamp under 1. verdenskrig.

Dietl havde kommandoen over den 3. tyske bjergdivision, som deltog i den tyske invasion af Norge den 9. april 1940 (Operation Weserübung). Det meste af hans division blev landsat ved Narvik af en tysk flådestyrke bestående af 10 destroyere under kommando af kommodore
Friedrich Bonte den 9. april 1940. Britiske flådestyrker under ledelse af slagskibet HMS Warspite sænkede alle 10 destroyere, som havde ført Dietls tropper til Narvik, og englænderne generobrede byen, mens Dietls bjergtropper trak sig tilbage til bjergene. De generobrede byen, da briterne opgav deres forsøg på at fordrive tyskerne fra Norge på grund af angrebet på Vestfronten.

Som overbevist nazist og en af Hitlers yndlingsgeneraler var han den første tyske soldat, som den 19. juni 1940 fik egeløv til sit ridderkors.

Dietl fik kommandoen over tyske styrker i Norge og Finland samt i Østeuropa og blev med tiden forfremmet til generaloberst med kommandoen over den 20. bjergarmé på den nordlige del af Østfronten (Murmanskfronten), hvor resultaterne af operation Silberfuchs var skuffende. Den 23. juni 1944 styrtede et Junkers Ju 52 transportfly ned med Dietl, general Thomas-Emil von Wickede, general Karl Eglseer, Generalløjtnant Franz Rossi og tre andre passagerer i nærheden af den lille landsby Rettenegg i Steiermark. Der var ingen overlevende.

Resume af Dietls militære karriere 
Datoer for opnåelse af rang:

 Menig: 29. januar, 1910
 Underofficer: 11. marts, 1910
 Fenrik: 4. maj, 1910
 Løjtnant: 26. oktober, 1911
 Premierløjtnant: 9. juli, 1915
 Kaptajn: 29. august, 1919
 Major: 1. februar, 1930
 Oberstløjtnant: 1. februar, 1933
 Oberst: 1. januar1, 1935
 Generalmajor: 1. april, 1938
 Generalløjtnant: 1. april, 1940
 General over Bjergtropperne: 19. juli, 1940
 Generaloberst: 1. juni, 1942

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Den glemte krigen i nord: Tyskerne angrep Sovjet fra Norge (29. juni 2021) Nettavisen.no

Yderligere læsning 
 Berger, Florian, Mit Eichenlaub und Schwertern. Die höchstdekorierten Soldaten des Zweiten Weltkrieges. Selbstverlag Florian Berger, 2006. .
 Fellgiebel, Walther-Peer. Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939-1945. Friedburg, Germany: Podzun-Pallas, 2000. .

Militærfolk fra Tyskland
Nazister fra Tyskland
Omkomne ved flyulykker
Personer fra Bayern
Modtagere af Blodordenen
Wallgau

Wallgau er en kommune i Landkreis Garmisch-Partenkirchen i Regierungsbezirk Oberbayern i den tyske delstat Bayern.

Wallgau ligger i Region Oberland ca. ti kilometer nord for Mittenwald. Wallgau hører til Werdenfelser Land .
VKT-linjen

VKT-linjen eller Viipuri–Kuparsaari–Taipale linjen (fi: VKT-linja) var en finsk forsvarslinje på det Karelske næs under Fortsættelseskrigen. Den strakte sig fra Viipuri gennem Tali og Kuparsaari langs den nordlige bred af Vuoksi floden, Suvanto og Taipaleenjoki til Taipale på den vestlige bred af Ladoga søen, og drog nytte af de naturgivne muligheder i den østlige del af den ødelagte Mannerheimlinje.

Lokaliteter i Finland i 2. verdenskrig