kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pearys ekspedition til Grønland 1891-1892

Pearys ekspedition til Grønland 1891-1892 var en polarekspedition, hvor Robert Edwin Peary, sr. satte sig for at undersøge, om Grønland var en ø, eller var en halvø til nordpolen. Peary sejlede fra Brooklyn i New York den 6. juni 1891 om bord på "SS Kite". Ombord var Aboard Josephine Diebitsch Peary, hvilket gjorde hende til den første kvinde på en polarekspedition. En ekspedition for at finde Peary blev arrangeret af Philadelphia Academy of Natural Sciences i 1892.

Besætning 

Besætningen bestod ved siden af Robert E. Peary af følgende medlemmer: 
 dr. Frederick Albert Cook, kirurg og etnolog
 John M. Verhoeff, mineralog og meteorolog
 Langdon Gibson, ornitolog
 Matthew Alexander Henson, 
 Eivind Astrup,
 Josephine Diebitsch Peary, Pearys hustru
Han blev ledsaget af professorerne Benjamin Sharp og J.F. Holt begge zoologer fra akademiet.
 William E. Hughes, ornitolog
 dr. Robert N. Keely, jr., kirurg
 Levi Walter Mengel, entomolog
 Alexander C. Kenealy, korrespondent for New York Herald
 Frazer Ashhurst og 
 W.H. Burk

Polarekspeditioner
Volkswagen Type 3

Volkswagen Type 3, 1500/1600, bilmodel fra Volkswagen, lanceret i 1961.

Type 1 er den velkendte VW-boble, Type 2 er VW-busserne og Pickup-modellerne (Rugbrødet). Deraf betegnelsen Type 3 for VW 1500/VW 1600.

Historie 
Efter succesen med Type 1 ville Volkswagen øge modelprogrammet med en noget større bil. Grundkonstruktionen med luftkølet boxermotor monteret længst tilbage beholdte man, men Type 3 fik lidt større karosseri, og var også mere bekvem at køre i. 1,5-liters motoren, som også fandtes i Type 1, konstrueredes delvis om, så den blev lavere (såkaldt "pandekagemotor"). Det gjorde, at man fik plads til et lille bagagerum ovenpå motoren, hvor Type 1 bare havde et lille rum bagved bagsædets ryglæn.

Modeller af Volkswagen Type 3:
 
 Volkswagen  1500.  Limousine, modelår 1962 præsenteredes i august 1961. Typnr. 31: 1493 cm³, 45 hk/3800 v/min. 4-cylindret boxermotor, 1 karburator. Normalbenzin. Bagagerum for og bag, tilgængelig udefra.

 Volkswagen 1500 Variant/Kombi præsenteredes februar 1962. Typnr 36.  Bilen kunne leveres med en ekstra fjeder over bagakslen, hvilket øgede nyttelasten fra 450 til 530 kg.

 Volkswagen 1500 S Limousine og Variant, modelår 1964, præsenteredes august 1963. 1493 cm³, 54 hk/4200 v/min. 4-cylindret boxer, 2 Solexkarburatorer. Superbenzin.

 Volkswagen 1600 TL,  1584 cm³, 54 hk/4000 v/min. 2 Solexkarburatorer. Den tredje model af type 3, bilen præsenteredes i august 1965. Bilen var af fastback-model. Men den havde mindre bagagerum bagi på grund af den lille bagklap. Beklageligt var at modellen aldrig fik en stor bagklap; det havde formentligt gjort bilen mere praktisk og populær. En nyhed var skivebremser for.

Fra august 1967 fik biler bestemt til USA-markedet elektronisk benzinindsprøjtning, noget som på de øvrige markeder først kunne fås fra og med juli 1968.

To-kreds bremsesystem kom på årsmodel 1968 (midten af 1967). Fra årsmodel 1969 kom der ny bagaksel, dobbeltledede drivaksler (undtaget Variant). Køreegenskaberne blev betydeligt bedre i og med at hjulene fjedrede op og ned. Det gamle pendulakselsystem indebar at hjulenes vinkel mod vejen varierede med fjederbevægelserne, noget som ikke mindst kunne give problemer ved skarpe sving, eftersom det yderste baghjul i værste fald "trak sig ind under bilen" og mistede størstedelen af vejgrebet.

Samme pendulakselkonstruktion anvendes af de fleste andre fabrikanter af biler med hækmotor, eksempelvis Porsche, Tatra og Škoda. Specielt Porsche og Tatra blev kendt for sine dårlige kurveegenskaber. Det lykkedes endda Sveriges Televisions motorprogram Trafikmagasinet i 1978 at vælte en ny Škoda ved en såkaldt  elgtest, en test man udsatte alle testbiler for.

Årsmodell 1970 fik nye kofangere efter amerikanske normer. Fronthjelmen blev lidt højere for at mindske fodgængerskader. I forbindelse med dette blev bagagerummet større.

I juli 1973 fremstilledes den sidste Volkswagen Type 3. Totalt produceredes der 2 584 904 stk. VW Type 3.

Eksterne links

Type 3
Biler introduceret i 1961
Biler fra 1960'erne
Biler fra 1970'erne
Baghjulstrukne biler
Biler med hækmotor
Mona Hatoum

Mona Hatoum (født 1952 i Beirut) er en libanesisk-født palæstinesisk video- og installationskunstner. Hun har siden 1975 været bosat i London, og senere også i Berlin.

Historie 
I to år studerede hun grafisk design på Lebanese American University i Beirut. Da den Libanesiske borgerkrig brød ud i 1975 var Hatoum på besøg i London, og hun valgte derfor at gå i eksil i den britiske hovedstad. Her begyndte hun kunststudier på Byam Shaw School of Art og Slade School of Fine Art.

I 2004 modtog Hatoum Sonningprisen for sin kunstneriske produktion.

Eksterne henvisninger 

 Mona Hatoum på whitecube.com 
 Mona Hatoum på Den Store Danske Encyklopædi
 

Personer fra Beirut
Personer fra Palæstina
Kunstnere
Modtagere af Sonningprisen
Fremont (Ohio)

Fremont er en by i og er county seat af Sandusky County, Ohio, USA. Byens befolkning var 16.734 i 2010.

Eksterne henvisninger 

 

Byer i Ohio
Volkswagen Iltis

Volkswagen Iltis Type 183, er en bilmodel fra Volkswagen lanceret i 1979.

Volkswagen Iltis "Ilder" var fra slutningen af 1970'erne til starten af 1990'erne en del af "Bundeswehr"s vognpark. Bilen afløste Volkswagen Typ 181 og efterfulgtes af Mercedes Geländewagen. Køretøjet brugtes til en række opgaver inden for det vesttyske forsvar. Den solgtes også civilt men blev aldrig nogen succes. 

Volkswagen Iltis er et firehjulstrukket terrænkøretøj. Den benzindrevne version har en motorvolumen på 1,7 liter og 75 hk, mens turbodieselversionens motorvolumen er på 1,6 liter og har 69 hk.

Bilens udformning er tydeligvis inspireret af de erfaringer Auto Union havde gjort ved konstruktionen, fremstillingen og anvendelsen af terrænbilen "DKW Munga", som blev fremstillet af Auto Union fra 1956 til 1968, og fortrinsvis blev leveret til den tyske forbundshær "Bundeswehr" . (VW havde midt i 1960-erne overtaget Auto Union og dermed DKW fra Mercedes-Benz.)

Det firehjulstræk som udvikledes til Iltis inspirerede til satsningen på Audi quattro. Modellen er en Volkswagen, men udvikledes og byggedes af Audi i Ingolstadt. Efter produktionens ophør hos VW solgtes produktionen til Bombardier, som fremstillede modellen bl.a til det canadiske forsvar.

Kilder

Eksterne links 

Militærkøretøjer

Iltis
Biler introduceret i 1961
Biler fra 1960'erne
Biler fra 1970'erne
Pemmikan

Pemmikan er en blanding af tørret kød, tørrede bær og fedt, med højt energiindhold. Blandingen blev udviklet af amerikanske indianere, og har lang holdbarhed. Pemmikan er blevet anvendt blandt andet på tidlige polarekspeditioner og i militære stridsrationer. Blandt andet brugte Roald Amundsen og Robert Falcon Scott pemmikan, da de rejste til Sydpolen i 1911/1912. Også Ejnar Mikkelsen og Iver P. Iversen brugte pemmikan på deres tur til Grønland i 1909, der er beskrevet i bogen Farlig tomandsfærd. 

I dag er Pemmikan også mærkenavn på et energitilskud til hunde.

Kødretter
Niels Nørløv Hansen

Niels Nørløv Hansen (født 28. februar 1973 i Roskilde) er en dansk filminstruktør, uddannet fra Den Danske Filmskole i 2001.

Filmografi

Film 
 Olsen-banden Junior (2001) − Instruktørassistent
 Halalabad Blues (2002) − Indspilningsleder
 Kongekabale (2004) − Indspilningsleder
 Pusher II (2004) − Instruktørassistent
 Bølle Bob og Smukke Sally (2005) − Instruktørassistent, indspilningsleder
 Pusher 3 (2005) − Instruktørassistent
 Veninder (2005) − Indspilningsleder
 Råzone (2006) − Skuespiller
 De fortabte sjæles ø (2007) − Indspilningsleder
 Anja og Viktor - Brændende kærlighed (2007) − Instruktør, historie
 Oldboys (2009) − Teknisk instruktør
 Sandheden om mænd (2010) − Indspilningsleder, skuespiller
 Smukke mennesker (2010) − Instruktørassistent, indspilningsleder
 Min bedste fjende (2010) − Instruktørassistent, indspilningsleder
 Klassefesten (2011) − Instruktør
 Min søsters børn og guldgraverne (2015) − Instruktør

Tv-serier 
 2900 Happiness, afsnit 6-11 (2008) − Instruktør
 Sommer, afsnit 17-18 (2008) − Instruktør
 Den som dræber, afsnit 2-3 (2010) − Instruktør

Eksterne henvisninger 
 

Filminstruktører fra Danmark
Personer fra Roskilde
Xenonlampe

En xenonlampe er en lyskilde, hvor lyset genereres i et udladningsrør fyldt med ædelgassen xenon. Typisk for en xenonpærer er lavt energiforbrug sammenlignet med glødelamper, ligesom de tænder hurtigere end lysstofrør. De er ikke egnede til at tænde og slukke ofte. Xenonlamper er ofte brugt i motorkøretøjers forlygter på grund af dens meget høje luminans og gode farvegengivende egenskaber.

Eksterne henvisninger 

 Xenonlampe på Den Store Danske Encyklopædi

Lamper
Køretøjsbelysning
Jesper Rasmussen (billedkunstner)

Jesper Rasmussen (født 19. april 1959 på Langeland) er en dansk billedkunstner.

Kunstnerisk praksis 
Jesper Rasmussen arbejder med skulptur, installation, grafik, fotografi, film og publikationer mm, særligt med udgangspunkt i undersøgelser af rum, arkitektur og landskab. Har bl.a. udført en lang række digitalt manipuleret fotografier af bygninger og interiører, hvor alle tegn på menneskelig tilstedeværelse er bortretoucheret.

Siden 1981 har Jesper Rasmussen udgivet og redigeret det eksperimenterende kunsttidsskrift Pist Protta sammen med Åse Eg Jørgensen og Jesper Fabricius. Jesper Rasmussen var i perioden 1986-91 medlem af kunstnergruppen Solkorset, som han var medstifter af. Gruppen eksperimenterede med kollektive arbejdsprocesser og udførte flere store, spektakulære ruminstallationer.

Jesper Rasmussen har en lang række solo- og gruppeudstillinger bag sig, ligesom han er repræsenteret på danske kunstmuseer, bl.a. ARoS, Arken, Kunsten Aalborg og Statens Museum for Kunst.

Jesper Rasmussen gik kortvarigt på Det Kongelige Danske Kunstakademis Billedkunstskoler 1984-85. og er ellers autodidakt.

Medlem af Akademiraadet 2002-08 og af Statens Kunstfonds Indkøbs- og Legatudvalg 2008-10.

Lektor ved Det Jyske Kunstakademi 2004-07 og rektor samme sted 2007-2015.

Hædersbevisninger 
Statens Kunstfonds tre-årige arbejdsstipendie 1999-2001

Ole Haslunds Kunstnerfonds Hæderslegat 2006

Carl Nielsen og Anne Marie Carl-Nielsens Legat 2008

Billedhugger Kai Nielsens Mindelegat 2009

Tildelt Eckersberg Medaillen af Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster 2009

Udgivelser 
Kubus – Ruminstallationer af Solkorset, 1995

Landskab og Flyver, 1999

Out of Space, 2007

Another Sense of Place, 2013

Links 
Jesper Rasmussens hjemmeside

Space Poetry

GMW

Susanne Ottesen

Billedkunstnere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Rudolf Varberg

Rudolf Varberg (født 28. februar 1828 i Aarhus, død 8. maj 1869) var en dansk forfatter og politiker.

Han blev 1845 student, skrev tidlig til "Corsaren" og gik frivillig med i krigen 1848. 1848—51 var han medarbejder af "Kjøbenhavnsposten", sluttede sig 1852 til "Dagbladet" og tog fra 1860 virksom del i redaktionen af den nye "Folkets Avis". I 1854 havde Varberg taget juridisk eksamen, blev 1859 landstingssekretær og 1862 justitssekretær i Sø- og Handelsretten; endelig var han 1864—66 folketingsmand og viste her særlig interesse for straffelovens behandling. Som politiker hørte han til det nationalliberale partis venstre fløj. Foruden et par politiske flyveskrifter (Hvad har Rigsdagen udrettet? 1855) og talrige litterære anmeldelser skrev han flere udpræget fritænkeriske afhandlinger. Oprindelig knyttet til Frederik Dreyers kreds vedblev han lige til sin død at være en radikal fornægter, vantro ganske særlig over for sjælens udødelighed.

Kilder 

 

Journalister fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Folketingsmedlemmer i 1860'erne
Personer fra Aarhus
Travemündegade

Travemündegade er en gade i Århusgadekvarteret i Nordhavnen i København, der ligger mellem Antwerpengade og Århusgade. Gaden er opkaldt efter den tyske havneby Travemünde. Gaden blev etableret sammen med bebyggelsen omkring den i 2014-2016.

Historie og bebyggelse 
Gaden ligger ligesom resten af Århusgadekvarteret i et område, der indtil 2014 var en del af Københavns Frihavn med begrænset adgang for offentligheden. Endnu i 2012 var denne del af området fuldstændigt ubebygget, den tilstødende Antwerpengade fandtes endnu ikke, og Århusgade var ikke ført så langt mod øst. I forbindelse med områdets ophør som frihavn var det imidlertid blevet besluttet at omdanne det til en ny bydel med boliger og erhverv, hvilket blandt andet medførte anlæg af flere nye gader, heriblandt denne. Københavns Kommunes Vejnavnenævnet ønskede at følge traditionen med at give gadenavne efter et bestemt tema, i dette tilfælde internationale havnebyer. Indstillingen blev godkendt på Teknik- og Miljøudvalgets møde 21 januar 2014 med virkning fra 1. marts 2014, hvor den nye gade fik navnet Travemündegade. De omkringliggende grunde var allerede solgt, og allerede året var bygninger i fuld færd med at skyde op på begge sider af den nye gade.

På den vestlige af gaden opførte KPC og Danica Ejendomme karreen Central Park efter tegninger af Årstiderne Arkitekter i 2015-2016. Karreen ligger som en overgang mellem nybyggeriet i kvarteret og de ældre ejendomme i det tilstødende kvarter Den røde by, som arkitekterne har ladet sig inspirere af. Trods navnet ligger den ikke ved en park, men til gengæld støder den op til en lille plads med træer og legepladsen Legehavet på den vestlige del af Antwerpengade.

På den østlige side opførte Kuben Byg og Casa Nord boligbebyggelsen Havnehuset efter tegninger af Tegnestuen Vandkunsten i 2014-2015. Boligbebyggelsen var den første af sin slags i Århusgadekvarteret og rummer butikker, 50 lejligheder, privat gårdmiljø i første sals højde og fælles taghaver. Næsten alle lejligheder har altaner, men trods bygningens navn har de færreste udsigt til havnen på grund af omkringliggende byggeri. Til gengæld kan beboerne prale af at have været de første til at flytte ind det nye kvarter, hvilket skete fra 30. april 2015.

Eksterne henvisninger 

 Navngivning af veje og pladser i Nordhavnens første etape , Teknik- og Miljøudvalgets møde 21. januar 2014, Københavns Kommune.
 Interaktivt kort over Århusgadekvarteret , Nordhavn.

Noter 

Gader i Nordhavnen
Leonard Landois

Leonard Landois (født 1. december 1837 i Münster i Westfalen, død 16. november 1902 i Greifswald) var en tysk fysiolog. Han var bror til Hermann Landois.

Landois studerede i Greifswald, blev Dr. med. 1861 og derefter 1868 ekstraordinær, 1872 ordentlig professor i fysiologi. Hans videnskabelige arbejde strækker sig over mange områder, men især arbejdede han med blodet (Die Lehre von Arterienpuls, 1872; Die Transfusion des Blutes, 1875; Beiträge zur Transfusion des Blutes ("Deutsche Zeitschrift für Chirurgie" 1878) og hjertesygdommenes kliniske fysiologi. Landois påviste således forkammerpulsbølgen ved aortainsufficiens og hæmatografien. Man skylder ham også erkendelsen af den periostale dannelsesmetode af dyrenes horn og af varmecentret i hjernebarken. Han beskrev først af alle angina pectoris 1866 og ataksien 1876 og angav kromsyre-kvægsølvmetoden til studiet af nerveelementerne, 1872, en metode, hvis rækkevidde han næppe selv overskuede, og som senere i anden form blev optaget af Camillo Golgi. Mest bekendt er hans Lehrbuch der Physiologie des Menschen (1880, 13. oplag), en bog, der i særlig grad tager hensyn til kliniken og den praktiserende læges behov.

Kilder 

 

Fysiologer fra Tyskland
Ansatte ved Greifswalds Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Münster
Hermann Landois

Hermann Landois (født 19. april 1835 i Münster, død 20. januar 1905 sammesteds) var en tysk zoolog. Han var bror til Leonard Landois.
 
Landois studerede først teologi og blev præsteviet 1859; allerede forinden havde han tillige studeret naturvidenskaberne og blev 1863 Dr. phil. i Greifswald. I 1862 blev han professor i 
naturvidenskaberne ved landbrugsskolen i Burg Botzlar og blev derpå 1869 docent og 1873 professor ved Akademiet i Münster; han var tillige direktør for det zoologiske og anatomiske museum. Foruden lærebøger i zoologi og botanik (særlig Lehrbuch der Zoologie, udgivet sammen med Bernard Altum, og Der Mensch und die drei Reiche der Natur, 3 bind, udgivet sammen med Martin Krass) har han navnlig udgivet en række arbejder over insekterne og særlig studeret deres lydgivende organer. Hans hovedarbejder er: Die Ton- und Stimmapparate der Insecten (i "Zeitschrift für wissenschaftliche Zoologie, 17. bind, 1867); Thierstimmen'' (1875).

Kilder  

  

Entomologer
Zoologer fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Münster
Joaquín Sorolla

Joaquin Sorolla y Bastida (født 27. februar 1863 i Valencia, død 10. august 1923 i Cercedilla) var en spansk maler.

Et af Sorollas første større arbejder var en scene fra krigen 1808; senere levede han en tid i Rom og udførte her Christi Begravelse. Med begyndelsen af 1890’erne slog hans kunst igennem; hans Margrete gjorde stor lykke i Chicago 1892; i Paris fik han senere grand prix for en uhyggelig levende skildring af syge badende børn. Andre værker Druehøst, Et eksperiment (i et laboratorium), Segovianere, Til søs, Sejlet sys etc. — en frisk og livfuld kunst, ofte med strålende solskin og spillende lys. Han var påvirket af Jules Bastien-Lepages kunst, søgte også tilbage til nationale kilder så som Goya og Diego Velázquez, og blev føreren, også befrugtet af fransk impressionisme, for den naturalistiske spanske skole. På den internationale kunstudstilling i København 1897 sås Sovende dreng i båden.

Galleri

Litteratur 
 Aureliano Beruete y Moret: Joaquín  Sorolla, Madrid 1919
 Rafael Doménech: Sorolla, su vida y su arte, Barcelona 1917

Kilde og eksterne henvisninger 

  bind 21 side 959 skrevet af  amtsforvalter Axel Holck

Malere fra Spanien

Personer fra Valencia
Landois

Landois er et efternavn, der henviser til blandt andre:

 Hermann Landois (1835–1905) – tysk zoolog og universitetslærer
 Leonard Landois (1837–1902) – tysk fysiolog og universitetslærer

Efternavne
Sonning-Fonden

Sonning-Fonden er en dansk fond der årligt uddeler beløb til bygningsbevaring og musikformål. Derudover uddeler fonden hvert andet år Sonningprisen, der bliver betegnet som Danmarks største kulturpris. Fonden blev stiftet i 1949 efter testamentet fra Carl Johan Sonning.

Ved den årlige uddeling bliver der givet cirka 1.500.000 kroner væk, mens modtageren af Sonningprisen siden 2002 har fået et legat på én million kroner.

Fonden og tildelinger administreres af Københavns Universitet, og formand er dets rektor.

Uddelinger

2015 
I 2015 modtog fondens sekretariatet 213 ansøgninger. Heraf blev 40 ansøgninger helt eller delvist efterkommet, og der blev samlet udbetalt et beløb på 1.452.000 kr.

Modtagere
Bygningsrestaurering/istandsættelse:
7 ansøgninger - 700.000 kr. til fordeling

Musikformål:
25 ansøgninger - 552.000 kr. til fordeling

Andre almennyttige kulturelle formål end bygningsrestaurering og musikformål:
8 ansøgninger - 200.000 kr. til fordeling

Se også 
 Léonie Sonnings Musikfond

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Sonning-Fondens officielle hjemmeside
 Sonningprisen på Den Store Danske Encyklopædi

Fonde fra Danmark
Københavns Universitet
Etableret i 1949
Lammershagen

Lammershagen er en by og en kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Selent/Schlesen i den nordlige del af Kreis Plön. Kreis Plön ligger i den østlige/centrale del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Lammershagen er beliggende ved sydbredden af Selenter See, der, efter Großer Plöner See, er den næststørste sø i Slesvig-Holsten. Byen ligger desuden ved Bundesstraße 202 fra Kiel mod Lütjenburg.

I kommunen finder man ud over Lammershagen, landsbyerne Bauersdorf, Bellin og Bullenkoppel samt godserne Friedeburg og Lammershagen.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side   på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Plön
Anders Fredrik Beckman

Anders Fredrik Beckman (født 23. oktober 1812 i Skaraborgs län, død 24. september 1894 på Brunsbo ved Skara) var en svensk teolog. Han var far til Ernst Beckman.

Beckman blev 1836 Dr. phil., 1841 cand. theol. og docent i dogmatik ved Uppsala Universitet. Efter nogle år som lektor i Skara, blev han på ny (1847) lærer ved Uppsala Universitet, 1851 professor og 1863 domprovst sammesteds. 1864—75 var han med iver og nidkærhed biskop i Härnösand, derefter i Skara indtil sin død. Som biskop havde Beckman haft sæde i den sidste stænderrigsdag (1865—66), som gennemførte den nye rigsdagsordning. 1867—72 var han derefter medlem af Riksdagens førstekammer og arbejdede her blandt andet for at skaffe dissenterne almindelige borgerlige rettigheder. Beckman viste sig i hele sin virksomhed og sit store forfatterskab som en besindig og tolerant teolog, der med iver deltog i drøftelsen af alle brændende kirkelige spørgsmål.

1849—51 udgav han Tidskrift för svenska kyrkan, 1861—67 Teologisk tidskrift. Som rektor ved Uppsala Universitet tilrådede han 1859 (i et universitetsprogram) at afskaffe landsforvisningsstraffen or de fra den evangeliske lære frafaldne. Mod Boströms Anmärkningar om helvetesläran skrev han til forsvar for kirkens dogmer Om den eviga osaligheten (1864). Desuden fejdede han med Viktor Rydberg om Kristi guddom (Nya testamentets lära om Kristi gudom (1862) og Är Kristus i sin förut-tillvaro idealmänniskan och icke Gud? (1865).

Kilder 

 

Biskopper fra Sverige
Stiftsprovster
Teologer fra Sverige
Ansatte ved Uppsala Universitet
Faglitterære forfattere fra Sverige
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Præstestandens rigdagsmedlemmer
Medlemmer af førstekammeret i Sveriges Rigsdag
Svenskere i 1800-tallet
Personer fra Västergötland
Martensrade

Martensrade er en by og en kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Selent/Schlesen i den nordlige del af Kreis Plön. Kreis Plön ligger i den østlige/centrale del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Martensrade er beliggende syd for Selenter See ved Bundesstraße 202. Mod sydøst ligger et naturschutzgebiet ved Gödfeldteich.

I kommunen ligger ud over Martensrade, landsbyerne og bebyggelserne Brook, Ellhornsberg, Klinten, Stellböken, Wittenberg og Wittenberger Passau samt godset Wittenberg der siden 1584 har været ejet af slægten Reventlow.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side   på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Plön
William Thomas Beckford

William Thomas Beckford (født 1. oktober 1760 i London, død 2. maj 1844 i Bath) var en engelsk forfatter.

Han var søn af en rig købmand og arvede, 11 år gammel, ved faderens død en årlig indtægt af 100 000 £. Den begavede og ekscentriske mand kunne således fra ganske ung tilfredsstille ethvert af de luner, der fødtes i hans frodige fantasi. Han foretog flere rejser på fastlandet, hvor han mødte Voltaire. Han var parlamentsmedlem i 24 år. Han var en ivrig samler af bøger, kunstsager og sjældenheder og havde en mani for at lade sine sære og storslåede arkitektoniske indfald blive virkelighed, først ved familieejendommen Fonthill Abbey, senere på sin ejendom ved Bath, hvor han døde. Hans ry som forfatter er knyttet til den østerlandske fortælling The History of the Caliph Vathek, som han et par og tyve år gammel skrev på fransk i tre dage og to nætter. En uautoriseret engelsk oversættelse (ved præsten Samuel Henley) udkom 1784, medens Beckford først udgav den franske original 1787. Bogen er et mærkeligt udslag af en rent moderne ånd, hvis yppige fantasi har mættet sig med østerlandske forestillinger. Men bag den rent fantastiske fortælling i dens ofte groteske former mærkes forfatterens åndsoverlegne ironi og humor, der hvert øjeblik bryder igennem og giver det hele en ejendommelig tiltrækning.

Kilder 

 

Forfattere fra Storbritannien
Engelsksprogede forfattere
Briter i 1700-tallet
Personer fra London