kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ringdue

Ringduen også kaldet skovduen (latin: Columba palumbus) er en duefugl i familien egentlige duer. Arten er den største og mest almindelige danske due.

Kendetegn 
Ringduen er karakteristisk ved sin grønne og hvide nakke-halsplet og sit hvide bånd på overvingen, som ses i flugt. Den kan forveksles med hulduen, som dog har to sorte streger på hver vinge og mangler hvidt hals- og nakkebånd.

Levevis 
Ringduen er en meget almindelig byfugl i villa- og sommerhushaver. Dens rede består af en bunke småpinde og placeres i træer i haver, levende hegn og skove. Yngleperioden starter i april og slutter først om efteråret. Ringduen er monogam (danner par) og lægger kun to æg, men får til gengæld tre kuld.

Den optræder overalt i Danmark. Cirka halvdelen af de danske ringduer overvintrer i Sydvesteuropa. Samtidig kommer mange nordiske ringduer også til Danmark om efteråret, hvor de gerne bliver, hvis der er rigeligt med føde. Ringduen kan dermed optræde som både træk- og standfugl.

Ringduen lever af frø og korn.

Jagt 
Ringduen er en af de mest yndede jagtdyr. Årligt skydes 2-300.000 ringduer. På grund af den store bestand og disses skader på landbrugsafgrøder, gives der mange dispensationer fra Naturstyrelsen til regulering af ringduer. Dette foregår ofte som trækjagt med brug af lokkefugle og kunstigt skjul (camouflage af jægeren) i forbindelse med regulering om efteråret (september-oktober) i bestemte egne af landet.

Kilde/Eksterne henvisninger 
 DOF's beskrivelse af Ringduen.

Danmarks fugle
Duefugle
Europas fugle
Tyrkerdue

Tyrkerduen () er en slank lille due, der er udbredt i Europa og Asien samt introduceret til dele af Nordamerika, Japan og de Caribiske øer. Artens oprindelige udbredelsesområde menes at være Sydasien, men den har siden spredt sig via Tyrkiet til Europa. Den ynglede første gang i 1950 i Danmark, hvor den nu er almindelig mange steder i nærheden af menneskelig bebyggelse.

I følge græsk mytologi skulle tyrkerduen være en forvandlet hårdtarbejdende tjenestepige, der klagede over sin ringe løn og bad om frigivelse. Lønnen var 18 (græsk: decaocto) pengestykker om året.

Kendetegn 
Tyrkerduen er lyst beigegrå eller sandfarvet med lang hale og forholdsvis smalle vinger med afrundet, mørke vingespidser. Den har et tydeligt sort, halvcirkelformet nakkebånd. Den er 31-34 cm lang og har et vingefang på mellem 48-56 cm. Tyrkerduen kan ikke forveksles med andre duearter, som er væsentlig større og mere buttede.

Dens stemme er en monoton kurren gu-kuu-gu, hvilket skulle have givet den artsnavnet decaocto, der betyder 18 på græsk og kan udtales som dens kurren.

Indvandring til Danmark 
Omkring 1930 begyndte tyrkerduen at vandre mod nordvest fra det sydøstlige Europa. Den var i 1938 nået til Østrig, i 1945 til Tyskland og i 1948 til Danmark. Der yngler 20-50.000 par i Danmark (år 2000).

Yngel 
Tyrkerduen yngler mellem marts og november og får 3-4 kuld à 2 æg, som ruges i 14-18 dage. Ungerne er flyvefærdige efter 17 dage.

Jagt 
1. juli 2020 blev tyrkerduen fredet i Danmark, og må ikke jages.

Referencer

Litteratur 
 Tommy Dybbro og Frands Carlsen: "Havens fugle", 2. udgave, 1. oplag, Politikens Forlag 2003,

Eksterne henvisninger 

 Dansk Ornitologisk Forening: Tyrkerdue (Streptopelia decaocto)

Duefugle
Fugle fra Eurasien
Jan Hertz

Jan Hertz (født 8. juli 1949 i Hellerup) er en dansk skuespiller, instruktør, scenekunstner og tidligere teaterdirektør.

Jan Hertz er uddannet fra udenlandske skoler. og fra Skuespillerskolen ved Aarhus Teater i 1974. Han var kunstnerisk leder af turneteatret Gentofte Scenen 1978-1981. Han var fra 1989 til 1997 direktør for Amager Scenen, og Tivolis underholdningschef 1999-2001. Instruktionsopgaver i Danmark og i Sverige.

Udvalgt filmografi 
 Piger i trøjen 2 (1976)
 Fængslende feriedage (1978)
 Attentat (1980)
 Den kroniske uskyld (1985)
 Elvis Hansen - en samfundshjælper (1988)
 Mord i Paradis (1988)
 Krummerne (1991)
 Krummerne 2 - Stakkels Krumme (1992)
 Kærlighed ved første desperate blik (1994)
 Olsen-bandens sidste stik (1998)
 Den eneste ene (1999)
 Klinkevals (1999)
 Bag det stille ydre (2005)
 Krummerne - Så er det jul igen (2006)

Tv-serier 
 En by i Provinsen (1977-1980)
 Charlot og Charlotte (1996)
 Krummernes Jul (1996) (julekalender)

Eksterne links 
 Jan Hertz' personlige hjemmeside
 

Skuespillere fra Danmark
Teaterinstruktører fra Danmark
Personer fra Hellerup
Personer i Kraks Blå Bog
Teaterledere fra Danmark
Peter Wimsey

Lord Peter Death Bredon Wimsey er den fiktive hovedperson og amatørdetektiv i en række detektivromaner og noveller af forfatterinden Dorothy L. Sayers.

Peter Wimsey beskrives som den typiske aristokrat, velklædt, med grå øjne, hørfarvet hår, et "fjollet" ansigt, ubestemmelig mund og lang næse. Han bærer monokel, der benyttes som lup.

Han bor Piccadilly 110A i London. Efter ægteskabet flytter han til Audley Square i Mayfair. Wimseyfamiliens slægtsgods er Bredon Hall, Duke's Denver i Norfolk.

Blandt hans interesser er at samle inkunabler, og han har både midler og viden til det.

Biografi
Lord Peter Wimsey er født i 1890 som anden søn af Mortimer den 15. hertug af Denver og Honoria Lucasta, som optræder som enkehertuginde i bøgerne.

Hans familie består af hans ældre bror Gerald den 16. hertug af Denver, hans søster lady Mary, hans svigerinde Helen og hans nevø Saint-George.
Han er uddannet på Eton og opnår en grad i historie på Balliol College ved Oxford Universitet. Her markerede han sig som den bedste cricketspiller i Balliols historie.

Under Første Verdenskrig tjente han som major, indtil en træfning nær Caundry begravede ham. Han blev reddet af sin oppasser Mervyn Bunter, men led af granatchok, som voldte ham problemer især i de første bøger. Bunter bliver efter krigen ansat som Lord Peters butler og hjælper ham med hans undersøgelser.

Bibliografi
Lord Peter Wimsey optræder i:

Romaner 
 Peter Wimsey vækker politiet (1923)
 Et væld af beviser (1926)
 Naturlig død ? (1927)
 Mysteriet i Bellonaklubben (1928)
 Giftmordet (1931)
 Peter Wimsey finder fem falske spor (1931)
 Peter Wimsey vejrer mord (1932)
 Annoncer, der dræber (1933)
 De ni klokkeslag (1934)
 Peter Wimsey i Oxford (1935)
 Peter Wimseys hvedebrødsdage (1937)
 Adel forpligter (1998) Færdiggjort af Jill Paton Walsh på baggrund af noter efterladt af Dorothy L. Sayers

Noveller 
 Manden med kobberfingrene
 Katten i sækken
 Lord Peter og jokeren
 Stridens æble 
 De løbende skridt
 En smagssag
 Dragehovedet
 Den stjålne mavesæk
 Spejlbilledet
 Det utrolige kvinderov
 Ali Babas hule
 Tand for tand
 Damekvadrillen
 Striding Folly
 Den plagede politibetjent
 Tallboys

Fiktive detektiver
Klippedue

Klippeduen (Columba livia) er en duefugl af egentlige duer.

Klippeduen findes forvildet i byer, hvorfor den tit kaldes bydue. Den lever vildt i bjergegne fx på Gibraltarklippen. Udseendet varierer meget, men billedet til højre viser et eksemplar der ligner vildformen.

I Danmark yngler den i huller i bygninger, under tage osv.

Se også
 Tamdue

Referencer

Eksterne henvisninger 

Duefugle
C. August Dupin

C. August Dupin er en fiktiv detektiv i Edgar Allan Poes romaner.

I Poes novelle The murders in the Rue Morgue fra 1841 møder man for første gang detektiven C. August Dupin, der fra sin stol ved deduktion alene opklarer et mord. Der kom kun to noveller mere om Dupin, The Purloined Letter fra 1845 og The Murder of Mary Roget fra 1850 men novellerne regnes for de første i den populære kriminalromangenre og figuren Dupin blev brugt som model af forfatteren Arthur Conan Doyle for hans berømte figur Sherlock Holmes. På den måde fik novellerne, der ikke synes af meget i Edgar Allan Poes forfatterskab, en kæmpe indflydelse.

Fiktive detektiver
Karl Lohmann

Kriminalkommisær Karl Lohmann er en fiktiv detektivfigur der optræder i en række film af den tyske Filminstruktør Fritz Lang. Oprindeligt spillet af skuespilleren Otto Wernicke, senere af Gert Fröbe.

M fra 1931 er den første film hvor Kommisær Lohmann optræder.

Fiktive detektiver
Dick Tracy

Dick Tracy er en tegneserie om detektiven Dick Tracy (oprindeligt Plainclothes Tracy). Serien blev skabt af Chester Gould, og den udkom første gang d. 4. oktober 4, 1931 i avisen Detroit Mirror. Den blev distribueret af Chicago Tribune New York News Syndicate. Gould skrev og tegnede serien indtil 1977.

Dick Tracy har optrådt i utallige film første gang i 1937, senest i Dick Tracy fra 1990 med Warren Beatty og Madonna på rollelisten.

Fiktive detektiver
Tegneseriefigurer
Lady de Winther

Lady de Winther er en af de første kvindelige skurke i litteraturens historie. Hun blev skabt af Alexandre Dumas til romanen De tre musketerer og optræder af gode grunde kun i denne ene roman (hun bliver henrettet). I romanen kaldes hun som oftest Milady.

Fiktive spioner
Fiktive skurke
De tre musketerer
Jernbaneloven af 8. maj 1894

Jernbaneloven af 8. maj 1894 – Lov nr. 88 om anlæg og drift af private jernbaner - er en af de tre store jernbanelove fra 1894, 1908 og 1918, der indeholdt hjemmel til anlæg og drift af de fleste danske privatbaner.

Indtil 1. april 1904 kunne der gives eneret til anlæg og drift af de i 1894-loven nævnte baner. Staten betalte halvdelen af anlægsomkostningerne. Eneretten gjaldt til 1. januar 1990, men staten kunne mod kompensation overtage banerne 25 år efter åbningen.

Det var specielt for 1894-loven, at eneretshaveren kunne vælge at anlægge banen med smalspor ned til 1.000 mm. Den ret blev udnyttet på De Bornholmske Jernbaner, Horsens-Bryrup og Kolding-Egtved.

24 af de 29 projekter blev gennemført indenfor lovens tidshorisont - Varde-Nørre Nebel dog uden sidebane. 3 projekter blev overført til 1908-loven og gennemført senere. Kun 2 projekter (Næstved-Karrebæksminde og Hurup-Agger) samt sidebanen Billum-Esbjerg blev aldrig gennemført.

Lovens projekter 
 fra Nykøbing Sjælland til Holbæk
 fra Tølløse over Ruds Vedby til et punkt på Slagelse-Værslev Banen - anlagt Tølløse-Høng
 fra et punkt på Tølløsebanen til Sorø - anlagt Sorø-Vedde
 fra Kalvehave over Skovshuse til Vordingborg og Masnedsund
 fra Præstø til et punkt på statsbanen mellem Lundby og Haslev - anlagt Præstø-Næstved
 fra Hillerød til Frederiksværk
 fra Helsingør til Hornbæk
 fra Køge til Borup - ændret i 1908-loven til Kværkeby og i 1913 til Ringsted eller Kværkeby, anlagt Køge-Ringsted
 fra Kagerup til Helsinge
 fra Næstved til Karrebæksminde – overført til 1908-loven, men ikke anlagt
 fra Lyngby til Vedbæk
 fra Rønne over Aakirkeby til Nexø med sidebane til Almindingen - anlagt med smalspor
 fra Kerteminde til Odense eller Ullerslev og evt. fra Kerteminde til Dalby - anlagt Odense-Kerteminde-Dalby
 fra Svendborg til Nyborg
 fra Nørresundby over Sæby til Frederikshavn
 fra Nørresundby til Fjerritslev
 fra Fjerritslev til Thisted
 fra Aalborg til Hadsund - lovens eneste bane, der skulle være normalsporet
 fra Svenstrup over Nibe til Aars
 fra Lemvig over Harboøre til Thyborøn
 fra Nymindegab over Billum til Varde med sidebane fra Billum til Esbjerg - anlagt Varde-Nørre Nebel uden sidebanen
 fra Horsens til Vinding, evt. Bryrup - anlagt Horsens-Bryrup med smalspor
 fra Hammel enten syd om Brabrand Sø til Aarhus eller til Brabrand - anlagt Hammel-Aarhus syd om søen
 fra Give til Herning – overført til 1908-loven og anlagt som statsbane
 fra Hurup over Vestervig til Agger - ikke anlagt
 fra Vejle gennem Vejleådalen til Vandel
 fra Kolding til Egtved - anlagt med smalspor
 fra Ebeltoft til Thorsager - anlagt Ebeltoft-Trustrup
 fra Rødkærsbro over Kjellerup til Silkeborg - overført til 1908-loven, men kun som Rødkærsbro-Kjellerup, og Kjellerup-Silkeborg kom først med igen i 1918-loven

Eksterne kilder/henvisninger 
 Lovteksten

Se også 
 Jernbaneloven af 27. maj 1908
 Jernbaneloven af 20. marts 1918
 Jernbaneloven af 29. marts 1924 - om de sønderjyske landsdele
 Danske jernbaner

1894
Skuespilchef

Skuespilchef er betegnelsen for den kunstneriske leder af teaterafdelingen på Det Kongelige Teater. På de fleste teatre er der en kunstnerisk leder. På mange teatre er vedkommende også teaterdirektør, men på Det Kongelige Teater, hvor man udover skuespil også har ballet, opera, og koncerter, er den øverste chef teaterchefen.

Arbejdsområde 
Skuespilchefen ansættes normalt for 4 år ad gangen. Personen har ansvaret for repertoiret, dvs. hvad der spilles på teatret, og er chef for det kunstneriske personale, bl.a. skuespillere, instruktører, scenografer m.fl.Under sig har skuespilchefen en administrationschef til at varetage de mere administrative opgaver. Derudover har skuespilchefen en fast stab til at varetage de forskellige opgaver der knytter sig specifikt til skuespillet.

Skuespilchefer på Det Kgl. Teater 
 1966-74: Torben Anton Svendsen
 1975-78: Carlo M. Pedersen
 1978-86: Lone Bastholm
 1986-89: Bent Frandsen
 1990: Ib Thorup
 1991-93: Litten Hansen
 1994-96: Birgitte Price
 1996-2004: Klaus Hoffmeyer 
 2004-08: Mikkel Harder Munck-Hansen
 2008-2015: Emmet Feigenberg
 2015-: Morten Kirkskov

Stillingsbetegnelser
Teater
Nagada-kulturen

Nagada-kulturen var en egyptisk kultur omkring det 4. årtusinde f.Kr. Nagada-kulturen opstod syd for Badari-kulturen, som den først levede parallelt med, men siden erstattede. Den kongemagt, som senere skulle udvikle sig til faraoernes herske over de to egyptiske kongedømmer, grundlagdes sandsynligvis i Nagada-kulturens eliter.

Nagada-kulturen bød på mange måder på nye teknologiske fremskridt, særligt indenfor keramikken. I Nagada-perioden begyndte man i Egypten at producere krukker af mergel, der teknisk er svært at bearbejde, men til gengæld giver en hård, kompakt højkvalitetskeramik. Lertøjet blev derfor også eksporteret – i den samtidige nubiske kultur har man fundet mange af disse egyptiske varer, særligt krukker.

Egentlige byområder opstod også i denne tid, hvilket gav plads til sociale eliter, der igen medførte udvikling i den egyptiske dødekult. I et enkelt tilfælde fra Hierakonpolis har man fundet en grav med et fem meter langt vægmaleri, ligesom gravgaver var hyppigt, og der i flere tilfælde blev bygget tilstødende kamre til gravene til gravgodset.

Eksterne links 

Egypten i antikken
Stenalder
Badari-kulturen

Badari-kulturen er en ægyptisk stenalder-kultur, der er fundet spor efter på Nilens østbred. Badari-kulturen lægger sig tidmæssigt som et overlap mellem Merimde-kulturens afslutning omkring år 4.400 f.Kr. og Nagada-kulturens opståen omkring 3.800 f.Kr. Badari-kulturen boede i små landsbyer i det frugtbare land omkring Nilen, og de levede  af landbrug og husdyrhold såvel som jagt og fiskeri.

Badari-kulturens døde blev begravet i fosterstilling med øjnene mod vest iført tøj og med en række personlige ejendele. Dette er de første tegn på den egyptiske dødekult.

Stenalder
Egypten i antikken
Merimde-kulturen

Merimde-kulturen var en kultur i den egyptiske stenalder. 50 kilometer nordvest for Kairo ligger Merimde Beni Salame, den ældste kendte stenalderbebyggelse i Egypten. Bebyggelsen går formodentlig så langt tilbage som til det 6. årtusinde f.Kr. Kulturen forsvinder til fordel for Badari-kulturen omkring midten af det 5. årtusinde f.Kr.

Egypten i antikken
Stenalder
Ole Neumann

Ole Neumann (født 16. oktober 1947 i København) er en dansk film-barnestjerne. Mest kendt som "Lille Per" i de otte oprindelige Far til fire-film og siden som Martin, godsejerens barnebarn, i de tre film om Næsbygaard.

Efter filmkarrieren indledte Ole Neumann en karriere som musiker. Gruppen spillede blandt andet i Star Club i Hamburg. Først i 1970'erne etablerede han sig som fotograf efter et tilløb som fotograf ved Weekend Sex.

Har medvirket i følgende 13 film,
 Far til fire (film) (1953)
 Fløjtespilleren (1953)
 Far til fire i sneen (1954)
 Far til fire på landet (1955)
 Far til fire i byen (1956)
 Far til fire og onkel Sofus (1957)
 Far til fire og ulveungerne (1958)
 Far til fire på Bornholm (1959)
 Det skete på Møllegården (1960)
 Far til fire med fuld musik (1961)
 Kampen om Næsbygaard (1964)
 Næsbygaards arving (1965)
 Krybskytterne på Næsbygaard (1966)

Noter

Eksterne henvisninger 
 
 Spor & fraklip på oleneumann.dk

Personer fra København
Børneskuespillere fra Danmark
Khepri

Khepri var i ægyptisk mytologi guden for fornyelsen og for solopgangen – om dagen varetoges solens rolle af Ra og om aftenen af Atum. Khepri blev afbildet som en skarabæ.

Egyptiske guder
Neith

Neith var en egyptisk gudinde for krig og for jagt, i visse variationer også ophøjet som skabergudinde. Hun blev tilbedt i Memphis-området og Nil-deltaet.

Neith afbildes bærende Nedre Egyptens krone eller et skjold med pile over kors. Dette tegn blev mistolket af de senere generationer af Egypten, som en væv. Dette er en af grundene til at hun fik sin status som skabergudinden, fordi hun skabte verden med sin væv, dette er grunden til at et af tegnene er et Væv. 
  

Egyptiske gudinder
Amaunet

Amaunet (staves på talrige måder) var en egyptisk urgudinde og en personifikation af nordenvinden. Det blev sagt, at hun ikke behøvede en mand, og hun blev derfor kaldt "moder, der var fader".

Sammen med sin ægtemand Amun udgjorde de det 4. gudepar i ottegudekredsen fra Hermopolis.
Parret Amun og Amaunet stod for usynligheden.

Amaunet blev afbildet som en slange eller med slangehoved. Hun har desuden den nedreegyptiske krone.

Med tiden smeltede hun sammen med Neith til Neith-Amaunet.
Grækerne identificerede Amaunet med deres egen Athene.

Egyptiske gudinder
Frugtbarhedsgudinder

et:Ament
Siliciumdioxid

Siliciumdioxid også kendt som silica er den kemiske samlebetegnelse for stoffer med sumformlen (SiO2). Stoffet tilhører gruppen af silikater. Krystallint SiO2 findes vidt udbredt som mineralet kvarts.

Siliciumoxid bruges som bæremateriale til bl.a. katalysatorer på samme måde som alumina, og kaldes i denne forbindelse silica. Det ses også brugt som lakering på aluminium i f.eks. spektrofotometre, for at hindre oxidation.

Siliciumdioxid benyttes som antiklumpningsmiddel i mange tørre fødevarer som forefindes på pulverform. Et eksempel er kakaodrik til opblanding i mælk.

Siliciumforbindelser
Oxider
Keramiske materialer
Aalborg Privatbaner

Aalborg Privatbaner (APB) var et fælles driftsselskab, der blev dannet af de tre privatbaneselskaber, der 1897-1900 oprettede jernbaner omkring Aalborg og fra starten havde et vidtgående samarbejde om hovedkontor, fælles godsstation, remise og værksted.

16. oktober 1902 etablerede de selskabet Nordjyllands Forenede Privatbaner, som ændrede navn til Aalborg Privatbaner efter at der i 1913 også opstod privatbaner omkring Hjørring. 

Selskabet lukkede sammen med de sidste baner 1. april 1969.

Selskaber og strækninger 
 Fjerritslev-Frederikshavn Jernbane (FFJ)
 (Aalborg-)Nørresundby-Fjerritslev
 (Aalborg-)Nørresundby-Sæby-Frederikshavn
 (Aalborg-Dronninglund-)Ørsø-Asaa
 Aars-Nibe-Svenstrup Jernbane (ANSJ), fra 1910 Aalborg-Hvalpsund Jernbane (AHB)
 (Aalborg-)Svenstrup-Nibe-Aars-Hvalpsund
 Aalborg-Hadsund Jernbane (AHJ)
 Aalborg-Hadsund

FFJ, der i virkeligheden drev to baner, ejede halvdelen af APB, mens ANSJ/AHB og AHJ hver ejede en fjerdedel. Udgifterne til maskindepotet og godsstationen blev oprindeligt delt i forholdet 6:3:2. Fra 1946 ændredes det, så udgifterne til godsstationen blev fordelt efter banernes indtægt og udgifterne til maskindepotet efter deres kulforbrug.

Langt det meste rullende materiel var ejet af de enkelte baner, og kun 4 lokomotiver, 1 motorvogn, 1 skinnebusbivogn, 7 tørvevogne og 2 hjælpevogne bar ejendomsmærket APB.

Værksted og remise 
Privatbanernes fælles værksted og remise blev bygget i 1901 efter planer fra DSB's daværende maskindirektør Otto Busse. Foruden daglig vedligeholdelse skulle de kunne udføre reparationer og ombygninger, så det var et stort værkstedskompleks og en rundremise med 18 spor, der blev opført for enden af Hjulmagervej.

En voldsom brand raserede værkstederne i 1928, men de blev genopbygget med hensyntagen til, at der nu var kommet andre materieltyper til: skinnebusser og vejkøretøjer (busser, lastbiler og påhængsvogne).

Aalborg G 
Aalborg G station, der blev indviet 8. december 1902, var toglederstation og fælles lokomotiv- og godsstation for Aalborg Privatbaner. Den havde ikke persontrafik, for alle 4 baner fik fuld optagelse på Aalborgs store nye banegård, da den åbnede, også i 1902.

I august 1949 oprettedes et Trafikkontor med en trafikinspektør, så stationsforstanderen på Aalborg G mistede funktionen som togleder. I stedet blev godsekspeditøren stationsforstander. Men DSB overtog 1. september 1957 privatbanernes rangering og 1. november 1959 deres godsekspedition. Pakhuset, der lå omtrent midtvejs oppe ad den nuværende Dag Hammarskjöldsgade, blev revet ned, da gaden blev anlagt.

Navnet Aalborg G dækkede nu kun over maskindepotet. Desuden lå APB's hovedkontor stadig i stationsdelen af Aalborg G, men bygningen var nu alt for stor og blev afkortet i sydenden. Den ligger endnu på Jyllandsgade 20 - stærkt moderniseret.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 
 Nordjyllands Jernbaner
 Remisen for Aalborg Privatbaner
 jernbanen.dk

Se også 
 Danske jernbaner

Tidligere jernbaneselskaber i Danmark
Privatbaner
Tungt vand

Tungt vand er vand, der har fået erstattet et eller begge brintatomer H med den tungere, stabile isotop ²H – eller D (for deuterium). F.eks. DHO eller D2O.

Deuterium består populært sagt af en neutron, en proton og en elektron. Dermed er deuterium ca. dobbelt så tungt som 1H = H, da deuterium har en neutron, en proton og en elektron, hvor 1H kun har en proton og en elektron.

Tung is, lavet af frossent tungt vand D2O, har en massefylde på 1,108 g/cm3 og vil derfor synke i almindeligt vand.

Anvendelse 
D2O anvendes i nogle typer atomreaktorer som neutron-moderator. 

Tungt vand blev også anvendt under 2. verdenskrig af tyskerne, som brugte det i deres forsøg på at udvikle atombomber. Det blev da fremstillet på en fabrik i Rjukan i Telemarken, Norge. Der bliver ca. produceret 12 tons tungt vand pr. år.

Eksterne henvisninger 
 Federation of American Scientists article on the production of heavy water
 Heavy Water: A Manufacturers Guide for the Hydrogen Century (PDF file)
 Straight Dope Staff Report: Is "heavy water" dangerous? 

Vand
Kemi
Wadjet

Wadjet var skytsgudinden for Nedreegypten og personificeredes derfor i den ene af de to kroner, den egyptiske farao bar. Hendes navn betyder "Den grønne". Hun kunne også symbolisere soløjet, og var dermed Ras datter. Sammen med sit modstykke, Nekhbet, beskyttede hun farao. Wadjet blev også betragtet som den der bragte egypterne den grønne vegetation.

Egyptiske gudinder
Thueris

Thueris (græsk: Θουέρις eller Taweret og Thoeris), modergudinde i det gamle Egypten. Associeredes med de to andre egyptiske modergudinder, Isis og Hathor. Thueris var beskytter af gravide og ammende kvinder. Thueris afbildedes som en drægtig flodhest.

Se også 

Egyptiske gudinder
Frugtbarhedsgudinder
Jordbrugsgudinder
Sobek

Sobek var en egyptisk frugtbarhedsgud. Han blev portrætteret med et krokodille-hoved og levede i Nilen, floden der var skyld i områdets frugtbarhed. Han var gud for helbredning, og han var tilbedt over hele Egypten. I mellemtiden (2040-1782 BCE) opstod der forskellige kulter rund om i Egypten, hvor man opdrættede krokodiller. Igennem krokodillernes liv, blev de opvartet som selve guderne. 1 speciel krokodille blev valgt til "den ultimative" som skulle ofres til guderne fordi den enten kunne være den største, eller opførte sig på en bestemt måde. 

Egyptiske guder
Fertilitetsguddomme
Nun

I ægyptisk mytologi var Nun personifikationen af Urhavet, hvori Urhøjen, det første land, rejste sig under verdens skabelse. Han blev afbildet med et hoved som en frø. Hans kvindelige form var Naunet.

Egyptiske guder