kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bulgaria Air

Bulgaria Air er det nationale flyselskab fra Bulgarien. Selskabet har hub og hovedkontor på Sofia Lufthavn i landets hovedstad Sofia. Bulgaria Air blev etableret i 2002.

Selskabet opererede i november 2011 ruteflyvninger til over 25 europæiske destinationer.

Historie 
Bulgaria Air blev grundlagt i 2002 på resterne af det konkursramte Balkan Bulgarian Airlines. Bulgariens transport- og kommunikationsminister erklærede i november 2002 selskabet for landets nationale luftfartsselskab. De første flyvninger fandt sted 4. december 2002. Navnet og det første logo blev bestemt efter afholdelse af en offentlig konkurrence. Bulgaria Air var fra starten ejet af den bulgarske stat.

I 2006 blev Bulgaria Air privatiseret. I samarbejde med bulgarske virksomheder blev det investorerne bag Hemus Air, der i konkurrence med italienske Air One, købte ejerskabet over flyselskabet. Balkan Hemus Group betalte cirka 6.6 millioner euro og lovede at investere yderligere 86 millioner € over de næste fem år. Hemus Air og datterselskabet Viaggio Air navn og brand blev efterfølgende ændret til Bulgaria Airs.

Flyflåde 
I oktober 2011 bestod flåden i Bulgaria Air af 15 fly med en gennemsnitsalder på 15.5 år.

Eksterne henvisninger 

 Bulgaria Airs officielle hjemmeside

Referencer 

Flyselskaber fra Bulgarien
Etableret i 2002
Sofia
Wilhelm von Luckner

Johann Heinrich Wilhelm greve von Luckner (født 29. januar 1805 i Plön, død 19. februar 1865 på Schloss Altfranken ved Dresden) var en dansk diplomat.

Han var søn af grev Ferdinand von Luckner og var kgl. dansk kammerherre, hofjægermester og gesandt i Dresden.

3. oktober 1836 ægtede han i Baden-Baden Amalie Wilhelmine Emilie (Minna) grevinde von Reichenbach-Lessonitz (født 31. december 1816 i Kassel), uægte datter af kurfyrste Vilhelm II af Hessen-Kassel og Emilie grevinde von Reichenbach-Lessonitz født Ortlepp, og 1838 fødte hun ham en søn, grev Nikolaus Alfred Arthur von Luckner. Allerede 1839 blev parret skilt, fordi von Luckner havde udenomsægteskabelige forhold. 21. december 1847 indgik han dog sit andet ægteskab med samme Amalie, der i mellemtiden var blevet gift Freifrau von Watzdorf. 1849 fødte hun ham sønnen, grev Nikolaus Rudolf Gustav Alfred Felix von Luckner.

Han var bygherre for Schloss Altfranken ved Dresden. 1850 havde han købt riddergodset Gross-Dittmannsdorf, hvor han lod sit nye slot opførte i nygotik. Bygningen stod færdig 1852 og var tegnet af Carl Alexander Heideloff.

Hans hustru Amalie døde 28. juli 1858, hvorpå von Luckner genoptog sit udsvævende liv og ofte tog til Baden-Baden for at more sig. Den ældste søn døde imidlertid 1864 af nervefeber, og formentlig på grund af mental uligevægt tog Wilhelm von Lucker i november samme år til kurbadet Bad Kreuznach, men vendte i januar 1865 hjem til sit slot, hvor han den 19. februar begik selvmord ved at skyde sig. 

Han og hustruen er begravet i familiekapellet i Pesterwitz.

Kilder 
 Jan-Uwe Schadendorf: Luckner 

Grever fra Danmark
Gesandter fra Danmark
Personer fra Plön
Personer der har begået selvmord
Wilhelm
Tyskere i 1800-tallet
Kammerherrer fra Danmark
Hofjægermestre fra Danmark
Nikolaus von Luckner

Nikolaus Godefridus greve von Luckner (30. november 1750 i Venlo – 27. marts 1824 i Plön) var en holstensk godsejer og amtmand, bror til Ferdinand von Luckner.

Han var søn af marskal af Frankrig Nikolaus Luckner, der blev henrettet i 1794, og 	Johanna Cornelia født Cuijpers. Allerede året efter blev faderens ry rehabiliteret, og sønnen fik udleveret faderens marskalstav.

Nikolaus von Luckner ejede godserne Blumendorf og Schulenburg. Han var konferensråd og blev 1781 amtmand over Reinfeld og Traventhal Amter med sæde på Traventhal Slot. 19. maj 1808 overtog han også embedet som amtmand over Plön og Ahrensburg Amter og efterfulgte August Hennings. Han fik dermed sæde i en lejlighed på Plön Slot. Han varetog embederne til sin død i 1824.

5. juni 1779 ægtede han i Husby Kirke på Fyn Adamine Gottlobine komtesse Wedell-Wedellsborg (19. maj 1760 i København – 13. november 1832 i Plön), datter af grev Hannibal Wedell. Parret fik 11 børn.

Kilder 
 Om slægten Luckner (PDF)  - linket virker ikke.

Godsejere fra Slesvig og Holsten
Amtmænd fra Holsten
Grever fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Nikolaus
Konferensråder fra Danmark
Kidde (virksomhed)

Kidde er en gruppe af virksomheder, der fremstiller og distribuerer brandalarmer og brandslukningsudstyr. I dag er Kidde-gruppen et brand og en selvstændig division indenfor United Technologies Corporation.

History
Selskabet blev grundlagt af Walter Kidde i 1917 i USA. 

Firmaet voksede hurtigt op gennem 1920erne og etablerede i 1935 en filial i Colnbrook, Storbritannien, som første led i en oversøisk ekspansion.

Fusioner 
Selskabet blev opkøbt af Williams Holdings i 1988, og blev året efter slået sammen med Graviner (et andet Williams Holdings selskab) til Kidde Graviner. I 1993 blev Williams Holdings opkøbt af Dunford Hepburn.Kidde Graviner blev derefter adskilt fra Williams Holdings i 2000.

I 2005 blev Kidde opkøbt af  United Technologies Corporation for 2,8 mia. dollars og slået sammen med Chubb Security, der også var et tidligere Williams Holdings selskab, og adskillige andre varemærker til UTC Fire & Security.
Kidde er dog stadig et selvstændigt varemærke indenfor den nye koncern.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
Kidde Group Global portal
Kidde Fire Protection
Kidde-Fenwal
Kidde-Czech
Kidde Fire Safety Europe
Kidde Fire Trainers

Fremstillingsvirksomheder fra USA
United Technologies Corporation
Gunnar Bjarnarson

Gunnar Bjarnarson (5. september 1917 – 14. november 2004) var en dansk modstandsmand, der var medlem af modstandsgruppen Holger Danske.

Han blev optaget i gruppen omkring Josef Søndergaard ("Tom") fra Stjerne Radio sidst i juli måned 1943. Allerede den 24. august 1943 var Bjarnarson optaget i inderkredsen af gruppen og var blandt de seks mænd, som ødelagde Forum ved sabotage. I 1944 blev han taget af tyskerne og sendt i koncentrationslejr, men overlevede. Den 24. august 1945 medvirkede han ved gruppens rekonstruktion af begivenhederne for pressen.

Kilder 
 Sprængningen af Forum 1943 (baseret på oplysninger i Peter Birkelund: Holger Danske Sabotage og likvidering 1943-45)
 Billed-Bladets reportage 24. august 1945 

Medlemmer af Holger Danske
Ofre for nazismen fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Island
Danmarks ambassadører i Norge

Dette er en liste over Danmarks gesandter og ambassadører i Norge.

Danmark etablerede gesandtskab i Oslo (dengang Christiania), da unionen mellem Norge og Sverige blev opløst i 1905. Efter 2. verdenskrig blev gesandtskabet opgraderet til ambassade (se Danmarks ambassade i Oslo).

 1905-1910: Henrik Grevenkop-Castenskiold
 1910-1919: Otto Krag
 1919-1928: J.C.W. Kruse
 1928-1932: Andreas Oldenburg
 1932-1939: Henrik Kauffmann
 1939-1949: Oscar O'Neill Oxholm

Efter det tyske angreb på Norge den 9. april 1940 fulgte gesandt Oxholm med Norges konge og regering ved tilbagetrækningen til Nordnorge. Da kongen og regeringen begav sig til England, rejste Oxholm efter aftale med den norske regering via Finland til København. I Oslo omdannedes gesandtskabet efter tysk krav til Danmarks konsulære repræsentation i Norge, fra november 1940 ledet af generalkonsul H.H. Schrøder, indtil Oxholm efter krigens afslutning kunne vende tilbage.

 1949-1956: Mathias Wassard
 1956-1959: Hans Jakob Hansen
 1959-1962: Alex Mørch
 1962-1965: Torben Rønne
 1965-1968: John Knox
 1968-1971: Eggert Adam Knuth
 1971-1973: Aage Hessellund Jensen
 1974-1979: Hans Erik Trane
 1979-1980: Sven Ebbesen
 1980-1985: Troels Oldenburg
 1986-1992: Hans Tabor
 1992-1996: Hans Henrik Bruun
 1996-2001: Ib Ritto Andreasen
 2001-2005: Sten Lilholt
 2005-2010: Theis Truelsen
 2010-2013: Hugo Østergaard-Andersen
 2013-2017: Torben Brylle
 2017-2021: Jarl Frijs-Madsen
 2021-: Louise Bang Jespersen

Kilder 
 

Lister over personer fra Danmark
Norge
Danmarks ambassadører i Østrig

Dette er en liste over Danmarks gesandter og ambassadører i Østrig. Har den givne person haft en anden titel som udsending, fremgår det af listen. Siden 1662 har Danmark – med enkelte kortere afbrydelser – haft en fast diplomatisk repræsentation i Wien (se Danmarks ambassade i Wien).

Akkrediteret hos kejseren af Østrig (1804-1918) 
For den forudgående periode se Danmarks gesandter i Det tysk-romerske Rige.

 1804-1805: Armand François Louis de Mestral de Saint-Saphorin (Danmarks udsending i Wien siden 1790, døde i embedet)
 1805-1810: Nicolaus Nissen (chargé d'affaires)
 1810-1811: Frederik Anton Wedel-Jarlsberg (døde i embedet)
 1812-1816: Christian Bernstorff
 1817-1835: Joachim Bernstorff
 1834: Frederik Ditlev Reventlow (vikar)
 1835-1847: Georg Heinrich von Löwenstern
 1847-1862: Henrik Bille-Brahe
 1851-1852: Wulff Scheel-Plessen (vikar)
 1862-1864: Johan Bülow
 1865-1880: Christian Frederik Falbe
 1880-1884: Fritz Kiær
 1884-1890: Joachim Sigismund Ditlev Knuth
 1890-1893: Poul de Løvenørn
 1893-1897: Frederik Wilhelm Sponneck
 1897-1908: William Ahlefeldt-Laurvig
 1908-1910: Herman Anker Bernhoft
 1910-1912: Henrik Grevenkop-Castenskiold
 1912-1913: Erik Scavenius
 1913-1919: Flemming Lerche (chargé d'affaires)

Republikken Østrig I (1918-1938) 

 1919-1921: Flemming Lerche
 1922-1931: Poul Victor Bigler (i tiden 1926-31 honorær (ulønnet) gesandt)
 1932-1938: J.C.W. Kruse (boede i Rom)
 1938-1945: Østrig indlemmet i Det tyske Rige

Republikken Østrig II (fra 1945) 
Siden 1960 har Danmarks udsendinge haft titel af ambassadør

 1946-1953: Hans Jakob Hansen (boede i Bern)
 1953-1959: Constantin Brun (boede i Bern)
 1959-1960: Bodil Begtrup (boede i Bern)
 1960-1965: Sigvald Alexander Kristensen
 1965-1971: Aksel Christiansen
 1971-1974: John Knox
 1974-1977: Christian D. Holten Eggert
 1977-1981: Jørn Stenbæk Hansen
 1981-1984: Gunnar Schack Larsen
 1984-1989: Jens Christensen (1921-2021)
 1989-1991: Henrik Munck Netterstrøm
 1992-1993: Ole Lønsmann Poulsen
 1993-1997: Jørgen Rud Hansen Bøjer
 1997-2001: Henrik Wøhlk
 2001-2005: Torben Mailand Christensen
 2005-2006: Gunnar Ortmann
 2007-2010: Hugo Østergaard-Andersen
 2010-2013: Torben Brylle
 2013-2018: Liselotte Kjærsgaard Plesner
2018-heute: René Rosager Dinesen

Kilder 
 Liste tilgængelig hos den danske ambassade i Wien

Lister over personer fra Danmark
Østrig
Danmarks gesandter i Det tysk-romerske Rige

Dette er en liste over Danmarks gesandter i Det hellige romerske imperium af den tyske nation (Det tysk-romerske Rige). Har den givne person haft en anden titel som udsending, fremgår det af listen. 

1648 – med den westfalske fred, der afsluttede Trediveårskrigen – begynder den tid, hvor nationalstaterne betjener sig af diplomater til at varetage deres indbyrdes forbindelser. Indtil da blev der kun lejlighedsvist udsendt kortere gesandtskaber eller ambassader med specifikke opgaver. Siden 1662 har Danmark – med enkelte kortere afbrydelser – haft en fast diplomatisk repræsentation i Wien (se Danmarks ambassade i Wien).

Akkrediteret hos den tysk-romerske kejser (indtil 1806) 

 1650-1653: Christian Rantzau
 1657-1658: Christoffer Sehested
 1662-1679: Andreas Pauli von Liliencron
 1681: Andreas Pauli von Liliencron (igen)
 1683: Franz Mayer von Mayersheim
 1685-1687: Christoph Gensch von Breitenau
 1687-1690: Ditlev Nicolas Piper von Løwencron (fungerende chef)
 1690-1691: Andreas Pauli von Liliencron (igen)
 1691-1693: Johann Christoph von Urbich (chargé d'affaires)
 1694-1695: Georg Ernst Wedel Jarlsberg
 1696-1700: Johann Christoph von Urbich (igen, chargé d'affaires)
 1700-1701: Thomas Balthazar von Jessen
 1701-1703: Johann Christoph von Urbich (igen, chargé d'affaires)
 1703-1710: Frederik von Weiberg
 1710: Giambattista Velo
 1711-1720: Frederik von Weiberg (igen)
 1721-1722: Lorentz Reichwein
 1722-1740: Christian August von Berckentin
 1740-1749: Gerhard Ernst Franck de Franckenau (chargé d'affaires, døde i embedet)
 1749-1750: Christian Gottfried von Johnn (chargé d'affaires)
 1750-1781: Johann Friedrich Bachoff von Echt
 1781-1784: Cuno Hans von Vieregg
 1784-1788: Christian Frederik Güldencrone
 1788-1789: Ferdinand von Luckner (chargé d'affaires)
 1790-1805: Armand François Louis de Mestral de Saint-Saphorin (døde i embedet)
 1805-1806: Nicolaus Nissen (chargé d'affaires, fortsat som dansk udsending i Wien indtil 1810)

I 1804 blev Kejserriget Østrig oprettet, og i 1806 blev Det tysk-romerske Rige nedlagt. For danske udsendinge i Wien efter 1806, se Danmarks ambassadører i Østrig.

Kilder 
 Liste tilgængelig hos den danske ambassade i Wien

Lister over personer fra Danmark
Tysk-romerske Rige, Danmarks gesandter i Det
Tysk-romerske rige
Commotio (Nielsen)

Commotio, opus 58, er et værk for orgel af Carl Nielsen. Han komponerede det mellem juni 1930 og februar 1931 som sit sidste større værk.

Den første offentlige opførelse foregik i Aarhus Domkirke den 14. august 1931, hvor værket blev spillet af Emilius Bangert.

Eksterne links 

Link til Carl Nielsen Udgavens praktisk/videnskabelige digitale udgave:
 Klaver- og Orgelværker
 Commotio, opus 58: Forord og indledning på side xlix; Trykte noder på side 203

Noter 
 Foltmann, Niels Bo. "Carl Nielsen Commotio", Carl Nielsen Udgaven, Det Kongelige Bibliotek, København 2006,  / 978-87-598-1468-0

Orgelmusik
Kompositioner af Carl Nielsen
Musik i 1931
Commotio

Commotio kan henvise til flere artikler:
 Commotio cerebri er den latinske betegnelse for hjernerystelse.
 Commotio, opus 58 er et stykke orgelmusik skrevet af Carl Nielsen.
Wichfeld

Wichfeld er en dansk adelsslægt tilhørende brev- og lavadelen. Slægten lever stadig og er beskrevet i Danmarks Adels Aarbog 1953.

Ved kgl. patent af 23. juli 1777 blev landsdommer Jørgen Wichmand (1729-1797) til Engestofte og broderen, senere oberst Thomas Frederik Wichmand (1726-1803), optaget i den danske adel med navnet Wichfeld. De var sønner af købmand Bertel Wichmand (1677-1732).

Da Jørgen Wichfeld ikke havde sønner, arvede Thomas Frederik Wichfeld Engestofte. Han var fader til kammerherre og oberstløjtnant Henning Wichfeld (1767-1846), som opførte hovedbygningen på Engestofte, og som var fader til kammerherre og politiker Jørgen Wichfeld (1800-1888). Hans søn, hofjægermester Henning Wichfeld (1849-1907) og dennes søn Jørgen Adalbert Wichfeld (16.8. 1885-30.7. 1966) ejede begge Engestofte, som derefter gled ud af slægtens eje. Sidstnævnte var gift med modstandskvinden Monica Emily Wichfeld, født Massy-Beresford (1894-1945). Parret var bl.a. forældre til ligeledes frihedskæmper og forfatter Varinka Corina Wichfeld, gift Muus (9.2. 1922-18.12. 2002), som var gift med modstandsmanden Flemming Bruun Muus (1907-1982).

Jørgen Wichfeld (1800-1888) var også far til Karen Elisabeth Marie Christine Wichfeld (1847-1926), som var stiftsdame. Henning Wichfeld (1849-1907) var fader til gesandt Hubert Wichfeld (1886-1979).

Kilder 
 Jørgen Wichfelds biografi i Dansk Biografisk Leksikon

 
Adelsslægter fra Danmark
Jørgen Wichfeld

Jørgen Wichfeld er navnet på flere personer:

 Jørgen Wichfeld (landsdommer) (1729-1797) – dansk godsejer og vicelandsdommer
 Jørgen Wichfeld (politiker) (1800-1888) – dansk godsejer og politiker
 Jørgen Adalbert Wichfeld (1885-1966) – dansk godsejer og modstandsmand
Kaj Andersen (atlet)

Kaj Andersen (11. august 1899-?) var en dansk maskinarbejder, atlet og badmintonspiller, i atletik som medlem af AIK 95 og Sparta IF (1924) og i badminton i Københavns Badminton Klub

Andersen vandt danske mesterskaber i stangspring 1929 med et spring på 3,50. Han vandt to danske mesterskaber i badminton 1931 og 1933, deltog i to landskampe mod Wales og Holland 1934. Han blev 1935 Danmarks første professionelle badminton instruktør.

Danske mesterskaber 
Atletik
  1931 Stangspring 3,60
  1929 Stangspring 3,50
  1926 Stangspring 3,40
  1924 Stangspring 3,30
  1923 Stangspring 3,50
Badminton
  1933 Herre single
  1931 Herre single

Eksterne henvisninger 

 DAF i tal Kaj Andersen 
 Dansk Sportsleksikon udgivet i samarbejde med Dansk Idræts-Forbund. Redaktion Axel Lundqvist Andersen og Jørgen Budtz-Jørgensen. Bind 1 og 2. Standard-forlaget 1944

Stangspringere fra Danmark
Atleter fra AIK 95
Atleter fra Sparta Atletik
Badmintonspillere fra Danmark
Trænere fra Danmark
Løsepenge

Løsepenge er det, som kræves i afpresning for at løslade en fange eller en genstand.

Historisk 
Julius Cæsar blev taget til fange af pirater i nærheden af øen Farmakonisi og holdt fanget, til der blev betalt 50 talenter for at løskøbe ham. Piraterne havde først forlangt 20 talenter, men Cæsar følte selv, at han var mere værd. Efter hans løsladelse vendte han tilbage med løsepengene, indfangede og korsfæstede piraterne.

I middelalderens Europa var betaling af løsesum en vigtig del af krigsførelsen. En ridder, især adelig eller kongelig, kunne udløse en stor sum løsepenge, hvis han blev fanget i live frem for at blive dræbt på slagmarken. Det bidrog til udviklingen af heraldik, som tillod riddere at vise deres identitet og indirekte deres løsesums værdi. Som eksempler kan nævnes Richard Løvehjerte og Bertrand du Guesclin.

I forbindelse med sagen om Blekingegadebanden blev det dokumenteret, at gruppen ville kræve en løsesum på 300 millioner kroner for at frigive Gad Rausings søn Jörn Rausing. Kidnapningen blev opgivet.

En løsesum kræves typisk for en kidnappet person. Men det sker også at tyve kræver løsepenge for at returnere stjålne effekter. I 1987 brød tyve ind den argentinske formand Juan Peróns grav og stjal hans hænder. Tyvene forlangte 8 millioner amerikanske dollars for at returnere dem. Løsesummen blev ikke betalt og det vides ikke, hvor hænderne er.

Noter
Jørgen Wichfeld (landsdommer)

Jørgen Wichfeld, ved dåben Wichmand (1. november 1729 på Engestofte – 19. december 1797 sammesteds) var en dansk godsejer og landsdommer.

Jørgen Wichmand var søn af den velstående købmand i Nykøbing Falster Bertel Wichmand (1677-1732), der ved sin handel havde tjent sig en formue og købt hovedgården Engestofte, og Bodil Cathrine From (død 1760, gift 2. gang 1735 med højesteretsassessor, konferensråd Rasmus Rasmussen, død 1753). Han afkøbte efter sin moders død 1760 sine søskende deres arvepart i Engestofte gård og gods og styrede sine ejendomme, som han 1776 forøgede ved tilkøb af Ulriksdal, med stor dygtighed. 1770 fik han bevilling til at oprette en pudder- og stivelsefabrik på Engestofte. I Lolland-Falsters Landsting havde han sæde fra 1769, da han udnævntes til vicelandsdommer, indtil 1787, uden dog at rykke op til virkelig landsdommer. 1777 optoges han i adelstanden med navnet Wichfeld, og 1779 fik han titel af etatsråd. Efter den "utrættet duelige" mands død, 19. december 1797, gik hans ejendomme, da han
selv var ugift, ifølge hans dispositioner over til hans brodersøn Henning Wichfeld med forpligtelse til deraf at oprette stamhuset Engestofte.

Han er begravet i Engestofte Kirke. Der findes et portrætmaleri af Wichfeld af Isaac Wacklin fra 1749, som tidligere fandtes på Engestofte.

Kilder 
 G.L. Wad, "Jørgen Wichfeld", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Danske Herregaarde XIX: Engestofte.

Eksterne henvisninger 
 

Jørgen 1
Godsejere fra Danmark
Landsdommere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Personer fra Lolland
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Fabrikanter fra Danmark
Etatsråder fra Danmark
Human Touch

Human Touch er det niende studiealbum af Bruce Springsteen, udgivet i 1992 af Columbia Records. Albummet blev også udgivet samme dag, som hans tiende album, Lucky Town. Human Touch var dog det mest populære af de to, og toppede som nummer #2 på Billboard 200 listen.

Trackliste 
Alle sange er skrevet af Bruce Springsteen, undtagen de noterede.

Medvirkende 
 Bruce Springsteen – guitar og forsanger, bass på "57 Channels (And Nothin' On)"
 Randy Jackson – bass
 Jeff Porcaro – trommer/percussion
 Roy Bittan – keyboards
 Patti Scialfa – harmony vokal på "Human Touch" og "Pony Boy"
 Michael Fisher – percussion på "Soul Driver"
 Bobby Hatfield – harmony vokal på "I Wish I Were Blind"
 Bobby King – støttevokal på "Roll of the Dice" og "Man's Job"
 Sam Moore – støttevokal på "Soul Driver", "Roll of the Dice", "Real World" og "Man's Job"
 Tim Pierce – guitar på "Soul Driver" og "Roll of the Dice"
 David Sancious – harmony orgel på "Soul Driver" og "Real Man"

Eksterne henvisninger 

Album fra 1992
Bruce Springsteen-album
Rasmus Rasmussen (højesteretsdommer)

Rasmus Rasmussen (ca. 1680 – 31. januar 1753) var en dansk højesteretsassessor.

Han blev sekretær i Danske Kancelli 29. september 1719, hvilket han var til 19. august 1746, blev assessor i Højesteret 20. oktober 1722, assessor i Kancelliet 11. december 1730 og konferensråd 11. oktober 1752. Han døde året efter.

Han blev gift 1735 med Bodil Cathrine From (død 1760), som i første ægteskab havde været gift med Bertel Wichmand (1677-1732), og som var mor til Jørgen Wichfeld.

Han er begravet i Roskilde.

Kilder 
 Den danske civile Centraladministrations Embedsetat 1660-1848, København: Bianco Luno 1889, s. 120. Online hos Google Books
 Omtale i Jørgen Wichfelds biografi i Dansk Biografisk Leksikon

Danskere i 1700-tallet
Højesteretsdommere fra Danmark
Konferensråder fra Danmark
Tove Bruunstrøm Madsen

Tove Brunnstrøm Madsen gift Jensen (10. oktober 1920 i København) er en tidligere dansk svømmer, som deltog i Sommer-OL i 1936 i Berlin, i disciplinen 100 meter rygsvømning hvor hun blev nummer syv. Hun svømmede også på det danske hold i 4 × 100 meter fri stafet som blev nummer fem. Hun vandt DM på 100 meter rygsvømning 1936 og satte 1935-1937 ni danske rekorder på distancen og forbedrede rekorden fra 1,22,0 til 1,15,3. Hun nåede også en 4.plads på EM 1938 på distansen.

Tove Brunnstrøm var gift med svømmeren Finn Jensen (1914-1987)

Eksterne henvisninger 

 
 Dansk Sportsleksikon udgivet i samarbejde med Dansk Idræts-Forbund. Redaktion Axel Lundqvist Andersen og Jørgen Budtz-Jørgensen. Bind 1 og 2. Standard-forlaget 1944

Svømmere fra Danmark
Personer fra København
Lucky Town

Lucky Town er det tiende studiealbum af Bruce Springsteen, udgivet i 1992 af Columbia Records. Albummet blev udgivet samme dag, som hans niende album Human Touch.

Trackliste 
Alle sange er skrevet af Bruce Springsteen.

. "Better Days"
. "Lucky Town"
. "Local Hero"
. "If I Should Fall Behind"
. "Leap of Faith"
. "The Big Muddy"
. "Living Proof"
. "Book of Dreams"
. "Souls of the Departed"
. "My Beautiful Reward"

Medvirkende 
 Bruce Springsteen – guitar, forskellige instrumenter, forsanger
 Gary Mallaber – trommer
 Randy Jackson – bas guitar på "Better Days"
 Ian McLagan – orgel på "My Beautiful Reward"
 Roy Bittan – keyboard på "Leap of Faith", "The Big Muddy" og "Living Proof"
 Patti Scialfa – støttevokal på "Better Days", "Local Hero" og "Leap of Faith"
 Soozie Tyrell – støttevokal på "Better Days", "Local Hero" og "Leap of Faith"
 Lisa Lowell – støttevokal på "Better Days", "Local Hero" og "Leap of Faith"
 Anton S. Trees – lydteknisk assistent
 Scott Hull – digital editor
 Sandra Choron – design
 Alexander Vitlin – fotograf
 James Wright – garderobe
 David Rose – fotograf

Eksterne henvisninger 

Album fra 1992
Bruce Springsteen-album
Air Malta

Air Malta er det nationale flyselskab fra Malta. Selskabet er ejet af den maltesiske stat og har hub og hovedkontor på Malta International Airport i byen Luqa. Air Malta blev etableret i 1973.

Selskabet opererede i november 2011 ruteflyvninger til over 30 europæiske destinationer.

Historie 
I starten af 1970'erne søgte den maltesiske regering udenlandsk hjælp til at etablere et flyselskab på øen. Det blev Pakistan International Airlines der blev udvalgt til at starte et flyselskab op. Navnet blev Air Malta, efter et tidligere flyselskab fra Malta. Air Malta blev stiftet 31. marts 1973 og først flyvning blev foretaget 1. april 1974. Fra starten blev der fløjet til seks destinationer med to wet leased Boeing 720 fly. Senere blev der indkøbt tre Boeing 720 og de to leasede flymaskiner blev købt.

Flyflåde 
I november 2011 bestod flåden i Air Malta af 11 fly med en gennemsnitsalder på 6.4 år. Det var fem eksemplarer af Airbus A319-100 og seks af typen Airbus A320-200.

Eksterne henvisninger 

 Air Maltas officielle hjemmeside

Referencer 

Flyselskaber fra Malta
Etableret i 1973