kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stefan Semmler

Stefan Semmler (født 5. maj 1952 i Zschopau) er en tysk tidligere roer og dobbelt olympisk guldvinder.

Karriere

Rokarriere 
Semmlers internationale karriere begyndte i den østtyske otter, hvor han i 1973 var med til at blive national mester og europamester. Fra 1974 og frem koncentrerede han sig om fireren uden styrmand, og han han var med til at blive verdensmester i denne disciplin allerede første år, en bedrift han gentog året efter.

Ved OL 1976 i Montreal var østtyskerne derfor storfavoritter, og de stillede med samme besætning, som havde vundet VM de to foregående år: Andreas Decker, Siegfried Brietzke, Wolfgang Mager og Semmler. De indledte med at vinde deres heat i ny olympisk rekordtid, hvilket de gentog i semifinalen. I finalen var de igen dominerende og vandt guldet sikkert, mens Norge fik sølv og Sovjetunionen bronze.

Østtyskerne fortsatte med at dominere klassen og vandt VM-guld i 1977 og 1979, men måtte se Sovjetunionen vinde i 1978, mens østtyskerne fik sølv dette år. Den østtyske besætning forblev i disse år den samme, som havde vundet OL-guld i 1976.

Til OL 1980 i Moskva var østtyskerne derfor igen store favoritter, også selv om Mager denne gang var erstattet af Jürgen Thiele. Med sikker sejr i indledende heat kvalificerede de sig direkte til finalen (der var denne gang ikke semifinaler), og her var østtyskerne igen sikre og vandt med mere end tre sekunders forspring til Sovjetunionen på andenpladsen, mens Storbritannien vandt bronze.

Han var derudover med til at blive østtysk mester i firer med styrmand i 1974 og i firer uden styrmand i 1974, 1975, 1977, 1978 og 1979.

Videre karriere 
Semmler er uddannet ingeniør inden for telekommunikation, men studerede senere idræt ved DHfK i Leipzig og blev træner i vandsport.

OL-medaljer 
 1976:  Guld i firer uden styrmand
 1980:  Guld i firer uden styrmand

VM-medaljer 
 VM i roning 1974:  Guld i firer uden styrmand
 VM i roning 1975:  Guld i firer uden styrmand
 VM i roning 1977:  Guld i firer uden styrmand
 VM i roning 1978:  Sølv i firer uden styrmand
 VM i roning 1979:  Guld i firer uden styrmand

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Tyskland
Deltagere for DDR ved sommer-OL 1976
Deltagere for DDR ved sommer-OL 1980
Olympiske mestre fra DDR
Ingoda

Ingoda (, ) er en flod der løber i Zabajkalskij kraj i Rusland. Den er 708 km lang, med et afvandingsareal på 37.200 km². 

Den har sit udspring i Khentijbjergene i den sydvestlige del af Zabajkalskij kraj, og løber mod nordøst i en bred dal mellem Jablonovyjbjergene og Tjerskijbjergene. Ved byen Tjita drejer floden mod sydøst, og dalen bliver smallere, mens floden løber gennem flere bjergrygge. Omring 20 km opstrøms fra byen Sjilka løber Ingoda sammen med floden Onon, og danner Sjilka som senere fortsætter i Amur. Middelvandføringen ved mundingen er 72,6 m³/sek.

Ingoda er islagt fra først i november til slutningen af april. De nederste dele af floden er sejlbare.

Byen Tjita ligger ved floden. Den transsibiriske jernbane går gennem Ingodadalen.

Kilder 

 
Floder i Zabajkalskij kraj
Onon

Onon (, ; mongolsk: Онон гол,  ) er en flod i Mongoliet og Zabajkalskij kraj i Rusland. Den er 1.032 km lang med et afvandingsareal på 96.200 km². Den har sit udspring på østskråningen af Khentijbjergene. De øverste 298 km af floden er i Mongoliet. Omkring 20 km opstrøms fra byen Sjilka løber Onon sammen med floden Ingoda og danner floden Sjilka.

Øvre Onon er et af de områder, hvor Djenghis Khan hævdes at være blevet født og opvokset.

Onon er floden Amurs fjerneste tilløb, og flodsystemet Amur—Sjilka—Onon udgør sammenlagt en af verdens ti længste floder på 4.252 km længde (2.874 km + 560 km + 1.032 km).

Kilder

Eksterne henvisninger 

Bifloder til Sjilka
Vandløb i Mongoliet
Floder i Zabajkalskij kraj
Halės turgus

Halės turgus () er et marked på Pylimo gatvė, i bydelen Senamiestis, Vilnius, Litauen, tæt på Rådhuspladsen i Vilnius og Morgengryets Port. Den historisk viden om området hvor Halė marked ligger er meget ringe. Der omtalt et mindre herskabshus på stedet i 1700-tallet. I den anden halvdel af 1800-tallet var der et kornmarked på stedet.

Bygningen 
I 1904-1906 blev markedshallen bygget som en muret bygning med metalspær, som da var unikt i Litauen. Ved byggeriet blev anvendt en række nye teknologiske løsninger som stål, jernbeton og buer med komplekse profil. Ved åbningen af markedet i 1906 var bygningen en af de mest moderne i Vilnius, og er forblevet næsten uændret til i dag. Bygningen er tegnet af arkitekten og ingeniøren Vaclavas Michnevičius.

Det renoverede Halės turgus 
Frem til 2006 gennemgik markedshallen på Halė marked en skånsom renovering, og fremstår nu som et moderne marked i den historiske bygning. I hallen er der stande med æg og fjerkræ, fisk, kød, et bredt udvalg af pølser og småproducenter fra omegnen af Vilnius sælger Lašiniai (saltet/røget svinefedt). Hjemmebagerier sælger brød bagt efter oprindelige opskrifter ligesom der tilberedes og sælges halvfabrikater som fyld til kibinai. På markedspladsen udenfor hallen, der bugner af billigt tøj og husgeråd, har lokale landmænd fra Vilnius-området stande med økologiske grøntsager, krydderurter og æbler ligesom vilde bær og tørrede, syltede eller friske svampe fra Dzūkija og dåser med lakse-kaviar fra Kamtjatka udbydes.

Historiske fund 
Ved renoveringen af Halė marked gravede man sig gennem adskillige historiske perioder. Selvom der ikke var nogen optegnelser om bebyggelse før 1700-tallet på stedet, fandt man kælderen af en bygning fra 1600-tallet. Gulvet var dækket af strøelse, og på gulvet fandt man skår af glas og skåle. Højere lag havde afsløret keramik fra 1700-tallet og hollandske kakler og keramik fra 1800-tallet.

Kilder

Se også 
 Kalvarijų turgus
 Gariūnų turgus
 Litauisk køkken

Eksterne henvisninger 
 Historiske billeder fra Halė marked 
 Halė marked på YouTube

Seværdigheder i Vilnius
Senamiestis
Markeder i Vilnius
Tomasz Kucharski

Tomasz Bogusław Kucharski (født 16. februar 1974 i Gorzów Wielkopolski) er en polsk roer og dobbelt olympisk guldvinder.

Karriere 
Kurcharski kom i 1997 til at ro letvægtsdobbeltsculler sammen med Robert Sycz. Det var en succes fra første sæson, da duoen blev verdensmestre samme år, en bedrift de gentog året efter.

Kucharski og Sycz blev regnet blandt favoritterne ved OL 2000 i Sydney, og de vandt da også sikkert både deres indledende heat og deres semifinale. I finalen lagde polakkerne sig i spidsen fra løbets begyndelse, og her blev de, så de sikrede sig guldet, mens italienerne Elia Luini og Leonardo Pettinari fik sølv og franskmændene Pascal Touron og Thibaud Chapelle bronze.

Kucharski og Sycz vandt derpå VM-sølv hvert af de tre følgende år, alle tre gange efter Luini og Pettinari. Disse to nationer var derfor blandt de helt store favoritter ved OL 2004 i Athen, men begge blev besejret i indledende heat (polakkerne af danskerne Mads Rasmussen og Rasmus Quist) og måtte dermed igennem opsamlingsheats, hvilket begge klarede. I semifinalerne blev italienerne overraskende elimineret, mens polakkerne vandt deres heat, og i finalen lagde de sig i spidsen fra start, og der blev de og sikrede sig et nyt sæt guldmedaljer, mens franskmændene Frédéric Dufour og Pascal Touron fik sølv og grækerne Vasilios Polymeros og Nikos Skiathitis fik bronze.

Kucharski og Sycz fortsatte med at ro sammen nogle år, men indstillede karrieren inden OL 2008 i Beijing.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Polen
Deltagere for Polen ved sommer-OL 2000
Deltagere for Polen ved sommer-OL 2004
Olympiske mestre fra Polen
Robert Sycz

Robert Sycz (født 15. november 1973 i Warszawa) er en polsk roer og dobbelt olympisk guldvinder.

Karriere 
Sycz begyndte med at ro letvægtssinglesculler, men selv om han opnåede ganske glimrende resultater, heriblandt en syvendeplads ved OL 1996 i Atlanta, tog karrieren først for alvor fart, da han i 1997 kom til at ro letvægtsdobbeltsculler sammen med Tomasz Kucharski. Det var en succes fra første sæson, da duoen blev verdensmestre samme år, en bedrift de gentog året efter.

Kucharski og Sycz blev regnet blandt favoritterne ved OL 2000 i Sydney, og de vandt da også sikkert både deres indledende heat og deres semifinale. I finalen lagde polakkerne sig i spidsen fra løbets begyndelse, og her blev de, så de sikrede sig guldet, mens italienerne Elia Luini og Leonardo Pettinari fik sølv og franskmændene Pascal Touron og Thibaud Chapelle bronze.

Kucharski og Sycz vandt derpå VM-sølv hvert af de tre følgende år, alle tre gange efter Luini og Pettinari. Disse to nationer var derfor blandt de helt store favoritter ved OL 2004 i Athen, men begge blev besejret i indledende heat (polakkerne af danskerne Mads Rasmussen og Rasmus Quist) og måtte dermed igennem opsamlingsheats, hvilket begge klarede. I semifinalerne blev italienerne overraskende elimineret, mens polakkerne vandt deres heat, og i finalen lagde de sig i spidsen fra start, og der blev de og sikrede sig et nyt sæt guldmedaljer, mens franskmændene Frédéric Dufour og Pascal Touron fik sølv og grækerne Vasilios Polymeros og Nikos Skiathitis fik bronze.

Kucharski og Sycz fortsatte med at ro sammen nogle år, men gik hver til sit inden OL 2008 i Beijing. Senere roede Sycz dobbeltsculler med en ny makker, inden han sluttede karrieren i letvægtsdobbeltfireren.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Polen
Deltagere for Polen ved sommer-OL 1996
Deltagere for Polen ved sommer-OL 2000
Deltagere for Polen ved sommer-OL 2004
Olympiske mestre fra Polen
Troels Møller

Troels Møller har flere betydninger:

 Troels Møller Pedersen, en skuespiller og lydbogsindlæser.
 Troels Møller (trommeslager), en trommeslager i Warm Guns.
Aedh af Skotland

Aedh (også Aed eller Aodh) (født ca. 840, død 878 i Strathallan) var konge af Skotland fra 877 til sin død året efter.

Han efterfulgte sin bror Konstantin. Kort tid efter at han kom til magten, blev han dræbt af Giric, som havde konspireret med Aedhs nevø Eochaid. De efterfulgte ham i et samkongedømme.

Kun lidt er kendt om ham. Det er usikkert, om det var ham Konstantin udnævnte til tronfølger. Han var gift, men hans kones navn, og hvornår de giftede sig, er ikke kendt. Hans søn Konstantin blev senere konge af Skotland, og en yngre søn, Donald, blev konge af Strathclyde i 908. 

Efter at han blev dræbt, er det muligt, at han blev begravet i Maiden Stone i Aberdeenshire.

Huset Alpin
Konger af Skotland
Konstantin 1. af Skotland

Konstantin (Causantín mac Cináeda) (født 836, død 877) var konge af Skotland fra 863 til sin død. Han var søn af kong Kenneth I, og efterfulgte sin onkel Donald I på tronen.

Gennem det meste af sin tid som konge kæmpede han mod vikinger eller prøvede at ekspandere riget sydover. I 864 angreb Olav Kvite af Dublin, men han blev hurtigt slået af Konstantin. Der var derefter fred med de nordiske konger en tid, indtil Torstein den Røde ledte nye angreb. Disse blev også hurtigt slået tilbage. 

I 872 fik han myrdet Arthgal af Strathclyde, som var hans svoger, og tog dermed kontrol over det sydlige Skotland. 

Selv om han normalt udmærkede sig som en god leder i strid, bestak Konstantin også sine rivaler for at bevare freden. Dette var en politik, som senere skulle blive brugt i Skotland af en engelsk konge, Ethelred den rådvilde, i år 1000. 

Til sidst blev vikingerne hans bane. En gruppe fra Dublin, som var på plyndringstogt i Skotland, slog sig til i Fife, og Konstantin mødte dem for at drive dem ud. I 877 faldt han i kamp mod vikinger ved "Den sorte hule" (Inverdovat) i Forgan, Fife. 

Han blev efterfulgt af sin bror Aedh, og hans søn Donald blev konge efter Eochaids og Girics samkongedømme.

Huset Alpin
Konger af Skotland
Piktere
Kongshøj (Sydslesvig)

Kongshøj (dansk) eller Königshügel (tysk) er en naturlig forhøjning med en forhistorisk gravhøj. Højen ligger øst for Selk Nor i den umiddelbare nærhed af vikingebyen Hedeby i Haddeby Sogn i Sydslesvig i den nordtyske deltstat Slesvig-Holsten. Et sydslesvigsk folkesagn nævnes højen i forbindelse med den forhistoriske danske konge Sigtryg. Navnet henviser til en tidligere funktion som kongelig højsæde. Kongshøjen har en højde på i alt 42 meter.

Gravhøj 
I 1938 blev der gennemført arkæologiske udgravninger, der viste at højen på bakken allerede blev opført i forhistorisk tid. Gravhøjen var 27 til 35 m i diameter og omtrent 3,50 m høj. Arkæologer fandt tre stenkredse og en stendynge, i hvilken de kunne formode en trækiste, hvilket peger til den ældre broncealder.

Kongshøjen fik sit nuværende navn efter kongen Sigtryg, som skulle være begravet her. Efter et andet folkesagn blev en grusom konge muret ind af oprørske bønder. Over ham hængte de et brød, hvilket han næppe kunne nå med tungen. Efter han fandt sultedøden byggede de den store høj over ham.

Nordøst for Kongshøjen ved vadestedet mellem Haddeby og Selk Nor stod den såkaldte Store Sigtrygsten (nu erstattet af en kopi). Originalen står på museet i Hedeby.

Anden slesvigske krig 

Under den dansk-tyske krig 1864 var den strategisk beliggende høj i nærheden af byen Slesvig og Dannevirket en vigtig forpost for den danske hær, især i dagene før rømningen af Dannevirke. Det var det sted, hvor en af de større forpost-fægtninger med mange ofre fandt sted inden rømningen. Efter at den preussiske feltmarskal Wrangel havde givet ordre til at erobre forterrænet foran Dannevirket kom det den 3. februar 1864 til en række hårde kampe, bl.a. ved Kongshøj, som østrigske tropper erobrede fra danskerne. Den danske hær mistede 404 mand, mens østrigerne mistede 430 mand .

På højens top står i dag et østrigsk mindesmærke med navnene af de de faldne østrigske soldater fra 2. Slesvigske Krig. I nærheden findes mange mindesmærker fra krigen i 1864, blandt andet et dansk mindesmærke ved Bustrupdam.

Eksterne henvisninger

Noter 

Nordiske gravhøje
Bakker i Sydslesvig
Sjilka (flod)

Sjilka (, ) er en flod i Zabajkalskij kraj i det sydøstlige Rusland. Den er 560 km lang, med et afvandingsareal på 206.000 km². Den dannes ved sammenløbet af floderne Onon og Ingoda. Ved Shilkas sammenløb med Argun på den russisk-kinesiske grænse dannes floden Amur. Floden er sejlbar i hele sin længde.

Langs floden ligger byerne Sretensk og Sjilka.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 
Floder i Zabajkalskij kraj
Königshügel

Königshügel (tysk) eller Kongshøj (dansk) er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Hohner Harde i den vestlige del af Kreis Rendsborg-Egernførde. Kreis Rendsborg-Egernførde ligger i den centrale del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Königshügel er beliggende cirka 8 km vest for Rendsborg i Königsmoor ved floiden Sorge. Mod syd går Bundesstraße 202 fra Rendsborg mod Ejdersted, og mod øst Bundesstraße 77 fra Rendsborg mod Slesvig by.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens websted
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2013 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Rendsborg-Egernførde
Argun

Argun kan henvise til flere steder:
 Argun (Tjetjenien) – en by i republikken Tjetjenien i Rusland
 Argun (Kaukasus) – en flod i Tjetjenien i Rusland
 Argun (Sibirien) – en flod i Zabajkalskij kraj i Rusland
Peter Mayntz

Peter Laurits Mayntz (6. september 1807 på Landhøj Mølle ved Svendborg – 29. juni 1876) var en dansk godsejer, senere proprietær og politiker.

Mayntz var søn af mølleejer, tidligere skolelærer Mikael Hansen Mayntz. Som 25-årig overtog han møllen og var fra 1837 sammen med to morbrødre ejer af herregården Klingstrup, som han bestyrede. Han var medstifter 1852 af Sparekassen for Svendborg og Omegn. 1853 overtog han 1/3 af Klingstrup som en proprietærgård på 11 tønder hartkorn, som han kaldte Ny Klingstrup, og opførte dens hoved- og ladebygninger. Han var medstifter af Svendborg Amts landøkonomiske Forening, i hvis 3. distrikt han valgtes til formand 1857, medlem af det lokale sogneforstanderskab, hvor han var formand fra 1842, og udfoldede i det hele taget stor virksomhed i offentlige forhold. Han sluttede sig til Oktoberforeningen.

I maj 1854 udtrådte to konservative medlemmer af Landstinget, stiftamtmand I.J. Unsgaard og gårdejer Adolph Jørgensen, og ved suppleringsvalget for 6. kreds lykkedes det først kun mølleejer M.G. Krag at nå absolut flertal, mens Mayntz, som havde stillet op, kun blev nr. 4 med 56 stemmer. Der var yderligere fire kandidater. Ved omvalget blev Mayntz dog klart vinderen og blev genvalgt ved det ordinære valg i 1855, men lod sig ikke genopstille i 1859. På tinge, hvor han sad fra 23. august 1854 til 20. juni 1859, var han konservativ.

Han vendte tilbage til Rigsdagen i 1864, hvor han med held stillede op i Svendborgkredsen (Svendborg Amts 3. valgkreds) til folketingsvalget og nu repræsenterede Bondevennerne. Han slog den hidtidige konservative repræsentant, borgmester J.C. Jessen, der havde haft mandatet siden 1858. Mayntz genvalgtes 1866 som tilhænger af den gennemsete Grundlov, men trak sig tilbage 12. oktober umiddelbart inden valget 1866 og anbefalede J.A. Hansen til sin efterfølger.

Han var gift med Marie Caroline Hansen (16. juni 1819 – 20. maj 1887). De stiftede i 1875 P.L. Mayntz og Hustrus Familielegat.

Referencer

Kilder 
 Victor Elberling, Rigsdagens Medlemmer gennem 100 Aar, bind 2, København: J.H. Schultz Forlag 1950, s. 45-46.
 Omtale på Fynhistorie.dk

Proprietærer fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Personer fra Fyn
Politikere fra Bondevennerne
Kommunalpolitikere fra Danmark
Folketingsmedlemmer i 1860'erne
Landstingsmedlemmer i 1850'erne
Legatstiftere fra Danmark
Argun (Sibirien)

Argun (, ; ; mongolsk: Эргүнэ мөрөн, ; manchuisk: ) er en  1.620 km lang flod, der danner dele af grænsen mellem Rusland og Kina.

Floden udspringer på vestsiden af bjergkæden Store Khingan i Indre Mongoliet. Ved Hulunsøen får den tilløb af bifloden Kherlen Gol (Herlen He), som er 1.220 km lang og kommer fra bjergområderne øst for Ulaanbaatar i det centrale Mongoliet. Argun er sejlbar 428 km op fra udmundingen i Amur.

Ved dens sammenløb med floden Sjilka dannes floden Amur.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Bifloder til Amur
Floder i Zabajkalskij kraj
Vandløb i Kina
Peter Seiichi Shirayanagi

Peter Seiichi Shirayanagi (白柳 誠 17. juni 1928 i Hachioji nær Tokyo i Japan – 30. december 2009 i Tokyo) var en af den katolske kirkes kardinaler. Han var ærkebiskop af Tokyo 1970-2000, og blev kreert til kardinal i 1994. 

Han var aktiv i bestræbelserne for at hele sårene etter anden verdenskrig, og han grundlagde en gruppe af præster, søstre og legefolk som i 1989 overfor kinesiske katolikker udtrykte den dybeste beklagelse for de forbrydelser som blev begået af den kejserlige japanske hær. I tillæg fremmede han en aktion med millioner af underskrifter for en atomnedrustningsaftale i Stillehavsregionen.

Kardinaler fra Japan
Katolske biskopper
Ærkebiskopper
Eddie Eagan

Edward Patrick Francis "Eddie" Eagan (26. april 1897 i Denver, Colorado – 14. juni 1967 i Rye, New York) var en amerikansk sportsudøver. Han er den eneste sportsudøver, der har vundet en olympisk guldmedalje ved både Sommer-OL og ved Vinter-OL i forskellige sportsgrene. Svenskeren Gillis Grafström har også vundet guld ved Sommer og Vinter OL, men dette skete i den samme sportgren, nemlig kunstskøjteløb.

Eddie Eagan vandt olympisk guld i boksning i letsværvægt i Antwerpen i 1920, da han i bokseturneringens finale besejrede nordmanden Sverre Sørsdal. Han deltog også i bokseturneringen ved Sommer-OL 1924 uden dog at opnå medalje. Ved Vinter-OL 1932 i Lake Placid vandt han igen en olympisk guldmedalje, da han vandt bobslædekonkurrence i fire-bob sammen med Billy Fiske, Clifford Gray og Jay O'Brien.

Udover den olympiske guldmedalje i 1920 vandt Eagan de amerikanske boksemesterskaber AAU og blev endvidere den første amerikaner, der vandt det britiske mesterskab i boksning, da han under sit studieophold på Oxford University stillede op til de britiske mesterskaber.

Eddie Eagan læste på Yale University og på Harvard Law School, og blev siden advokat og formand for New York State Athletic Commission. Han gjorde tjeneste i hæren som oberst under anden verdenskrig. Han blev gift med den velhavende Colgate-arving Margaret Colgate.

Referencer

Eksterne links 
 

Boksere fra USA
Olympiske mestre fra USA
Olympiske boksere fra USA
Deltagere ved sommer-OL 1920
Boksere ved sommer-OL 1924
Medaljevindere ved vinter-OL 1932
Bobslædeførere fra USA
Finland ved sommer-OL 1928

Finland ved sommer-OL 1928. 69 sportsudøvere, 67 mænd og to kvinder fra Finland deltog i 11 sportsgrene under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. Finland blev kom på en tredjeplads med otte guld-, otte sølv- og ni bronzemedaljer.

Medaljer

Medaljevindere

Noter

Kilder 
 http://www.aafla.org/5va/reports_frmst.htm 
 http://www.olympic.org/athletes 

Lande ved sommer-OL 1928
1928
Jan Wienese

Henri Jan Wienese (født 4. juni 1942 i Amsterdam) er en tidligere hollandsk roer og olympisk deltager.

Wienese vandt bronze ved EM i singlesculler 1966 og 1967 og sølv ved VM i 1966.

Han deltog i singlesculler ved OL i 1968 i Mexico City. Han vandt klart sit indledende heat og sin semifinale, og i finaleheatet rykkede Wienese fra de øvrige roere midtvejs, og han kom i mål som vinder i tiden 7:47.80 minutter, hvilket var godt fire sekunder hurtigere end sølvmedaljevinderen, Jochen Meißner fra Vesttyskland, og næsten ti sekunder bedre end Alberto Demiddi fra Argentina, som vandt bronze. Dermed sikrede Wienese den første hollandske OL-romedalje siden 1924.

OL-medaljer 
 1968:  Guld i single-sculler

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Holland
Deltagere for Holland ved sommer-OL 1968
Olympiske mestre fra Holland
Cesare Ciardi

Cesare Ciardi (født 28. juni 1818, død 13. juni 1877) var en italiensk fløjtenist og komponist.

Biografi 
Ciardi blev født i Prato i en toscansk familie. I 1853 bosatte Ciardi sig i Rusland, hvor han blev ansat som professor Sankt Petersborg Konservatorium og blev Tjajkovskijs fløjtelærer. Ciardi selv spillede som førstefløjtenist i orkestrene tilhørende det kejserlige teater i Sankt Petersborg. Han døde ved Strel'na og blev efterfulgt i sin orkestrale rolle af Ernesto Köhler.

Ciardi havde mange talenter og var således også skulptør og karikatør.

Eksterne henvisninger

Litteratur 
 Goldberg, A. Porträts und Biographien hervorragender Flöten-Virtuosen, -Dilettanten und -Komponisten. Moeck, 1987, reprint of 1906 ed. .
 Pešek, U. and Pešek, Ž. Flötenmusik aus drei Jahrhunderten. Bärenreiter, 1990. .
 Fabbri, R. Cesare Ciardi: un flautista toscano alla corte dello Zar. LIM-AKADEMOS, Lucca, 1999. 

Fløjtenister fra Italien
Komponister fra Italien
Romantikkens komponister