kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bad Münder am Deister

Bad Münder am Deister er en by og kommune i det centrale Tyskland, beliggende under Landkreis Hameln-Pyrmont i delstaten Niedersachsen. Kommunen ligger på sydsiden af det 405 meter høje bakkedrag Deister, omkring 15 km nordøst for Hameln.

Geografi 
Bad Münder er beliggende i Sünteldalen ved Bundesstraße 442. Området er omgivet af de skovklædte småbjerge Deister og Süntel i Weserbergland, nord for Hameln. Floden Hamel løber gennem byen.

Bad Münder har siden områdereformen (fra 1. januar 1973) hørt under Landkreis Hameln-Pyrmont og består af nedenstående 16 kommunedele og landsbyer:

Eksterne kilder og henvisninger 

Byer i Niedersachsen
Byer i Kreis Hameln-Pyrmont
Kommuner i Niedersachsen
Carl Gustaf Nordin

Carl Gustaf Nordin (2. januar 1749 – 14. marts 1812) var en svensk statsmand og lærd. 

Nordin, som 1774 blev docent i Upsala og det følgende år lektor ved gymnasiet i Hernøsand, viste allerede fra begyndelsen af sin virksomhed som historisk forsker en fremragende kritisk skarpsindighed og stor grundighed, egenskaber, som bidrog til at Nordin 1782 kaldtes til Stockholm for at samle og udgive kilderne til Sveriges tidligere historie. Dette hverv blev dog aldrig udført, da Nordin snart kom ind i politikken.

Den kirkelige forvaltning havde under Gustaf III været præget af mange misbrug, og navnlig var simonien meget almindelig, særlig da Schröderheim var den egentlig ledende. Nordin havde optrådt herimod, og da han på rigsdagen 1786 havde spillet en betydelig rolle, blev han samme år selv den fornemste ved kirkens styrelse og en slags kultusminister. Instruktionen for den "ecklesiastike beredning" var forfattet af Nordin selv. 

Nordin havde dog mange fjender, og 1789 måtte han træde tilbage, uagtet han havde gjort Gustaf III ikke ubetydelige tjenester på den stormende rigsdag samme år. Nordin var, om end uden for styrelsen, dog ret indflydelsesrig, og 1791 begærede Gustaf III atter råd af ham; at rigsdagen i Gefle kom i stand, har Nordin haft stor del i; på denne rigsdag var han den, der ledede præstestanden. 

Marts 1792 indtrådte Nordin atter i "Allmänna beredningen" og "Finanskonseljen", men med kongens død samme måned var det forbi med hans indflydelse, og juli 1792 måtte han vende tilbage til Hernøsand, hvor han 1805 blev biskop. Han deltog i rigsdagen 1800 i Norrköping; 1809 og 1810 var han på rigsdagene medlem af konstitutionsudvalget og det hemmelige udvalg. 

Nordin var meget fremragende som historisk samler; de "Nordinska samlingarna" af håndskrifter, næsten 2000 bind i forskellige videnskabsgrene, blev efter hans død erhvervede af Upsala Universitet og opbevares på dettes bibliotek. Nordin var medlem af det svenske Akademi fra dets stiftelse 1786. Hans børn adledes under navnet af Nordin; slægten uddøde på mandssiden 1874 og på kvindesiden 1899. Nordins dagbog er udgiven i "Historiska Handlingar" VI 1868.

Kilder 
 

Biskopper fra Sverige
Historikere fra Sverige
Filologer fra Sverige
Politikere fra Sverige
Medlemmer af Svenska Akademien
Personer i den gustavianske periode
Salmonsens
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Medlemmer af Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien
Personer fra Stockholm
Julius Weissenborn

Christian Julius Weissenborn (13. april 1837 i Friedrichs-Tanneck ved Eisenberg – 21. april 1888 i Leipzig) var en tysk fagottist, komponist og underviser.

Biografi 
Weissenborn var i perioden 1857 til 1887 solofagottist ved Gewandhausorchester Leipzig og fra 1882 til 1887 den første professor i fagot på Hochschule für Musik und Theater Leipzig. Efter nogle få forsøg på at komponere romantiske værker for fagot påbegyndte han i stedet sit forfatterskab inden for lærebøger til fagot. Disse bøger bruges stadig i dag til som standardværker i fagotundervisningen.

Værker (udvalg) 

 Fagott-Schule mit theoretischen Erläuterungen – Leipzig : Hofmeister, 1952 
 Fagott-Studien op. 8 – C. F. Peters
 Fagott-Studien op. 8 Teil II, Für Vorgeschrittene – C. F. Peters
 Fünf kleine Stücke für Fagott und Klavier – Hofheim (Taunus), Leipzig : Friedrich Hofmeister, 1994  
 Capriccio für Fagott und Klavier op. 14 – Leipzig : Friedrich Hofmeister, 1953

Eksterne henvisninger

Referencer 

Fagottister
Komponister fra Tyskland
Romantikkens komponister
Musikpædagoger
Hochschule für Musik und Theater "Felix Mendelssohn Bartholdy" Leipzig

Hochschule für Musik und Theater "Felix Mendelssohn Bartholdy" Leipzig (forkortet HMT Leipzig) er et statsligt musikkonservatorium i Leipzig. Det blev grundlagt i 1843 af pianisten, komponisten og kapelmester ved Gewandhausorkesteret, Felix Mendelssohn Bartholdy, under navnet Conservatorium der Musik og er det ældste musikkonservatorium i Tyskland. Det udviklede sig hurtigt til at blive en af de mest velrenommerede i Europa.

Konservatoriet er et af 365 steder udvalgt i 2009 af Tysklands regering og ministeriet for industri og handel til kampagnen Deutschland – Land der Ideen.

Navn 
Konservatoriet har haft flere navne

 1843–1876: Conservatorium der Musik
 1876–1924: Königliches Konservatorium der Musik zu Leipzig
 1924–1941: Landeskonservatorium der Musik zu Leipzig
 1941–1944: Staatliche Hochschule für Musik, Musikerziehung und darstellende Kunst
 1946–1972: Staatliche Hochschule für Musik – Mendelssohn-Akademie
 1972–1992: Hochschule für Musik "Felix Mendelssohn Bartholdy"
 fra 1992: Hochschule für Musik und Theater "Felix Mendelssohn Bartholdy" Leipzig

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside

Universiteter i Tyskland
Musikkonservatorier
Tysklands regeringer

Tysklands regering (tysk: Bundesregierung eller Bundeskabinett) er den føderale udøvende magt i Tyskland. Den består af kansleren og et antal ministre. Tysklands nuværende forbundsregering er regeringen Olaf Scholz.

Kansleren bliver valgt af Forbundsdagen og derefter formelt udnævnt af præsidenten sammen med sine ministre. Kansleren og ministrene må aflægge en ed i parlamentet ved indsættelsen.

Den føderale regering har sæde i Berlin. Enkelte ministerier ligger i Bonn. De ministerier, som har hovedsæde i Bonn, har også et andensæde i Berlin.

Tysklands delstater har sine egne regeringer. Den føderale regerings kompetence er begrænset gennem føderal lovgivning til bestemte områder. Alle andre områder er delstaternes ansvar.

Liste over Tysklands forbundsregeringer 
 1949–1953 Regeringen Konrad Adenauer I
 1953–1957 Regeringen Konrad Adenauer II
 1957–1961 Regeringen Konrad Adenauer III
 1961–1962 Regeringen Konrad Adenauer IV
 1962–1963 Regeringen Konrad Adenauer V
 1963–1965 Regeringen Ludwig Erhard I
 1965–1966 Regeringen Ludwig Erhard II
 1966–1969 Regeringen Kurt Georg Kiesinger
 1969–1972 Regeringen Willy Brandt I
 1972–1974 Regeringen Willy Brandt II
 1974–1976 Regeringen Helmut Schmidt I
 1976–1980 Regeringen Helmut Schmidt II
 1980–1982 Regeringen Helmut Schmidt III
 1982–1983 Regeringen Helmut Kohl I
 1983–1987 Regeringen Helmut Kohl II
 1987–1991 Regeringen Helmut Kohl III
 1991–1994 Regeringen Helmut Kohl IV
 1994–1998 Regeringen Helmut Kohl V
 1998–2002 Regeringen Gerhard Schröder I
 2002–2005 Regeringen Gerhard Schröder II
 2005–2009 Regeringen Angela Merkel I
 2009–2013 Regeringen Angela Merkel II
 2013–2018 Regeringen Angela Merkel III
 2018-2021 Regeringen Angela Merkel IV
 siden 2021 Regeringen Olaf Scholz

Eksterne henvisninger 

 Regeringens officielle hjemmeside (på tysk)

Regeringer
Dietrich Reinkingk

Dietrich Reinkingk (født 10. marts 1590, død 15. december 1664) var en tysk jurist og dansk kansler.

Reinkingk, som vistnok 1616 blev professor i Giessen, virkede derefter i forskellige embedsstillinger. 1648 blev Reinkingk kansler for regeringskancelliet for hertugdømmerne i Glückstadt, 1650 præsident for overappellationsretten i Pinneberg. 

I kongeriget beskæftigede han sig blandt andet med processen mod Ulfeldt. Reinkingks forhold til statsomvæltningen i 1660 er ikke nøjere oplyst, et udkast til en arvefølgeordning udarbejdedes af ham 1661.

Som statsretlig forfatter tilhørte Reinkingk fortiden. Monarkiet var den bedste regeringsform, men op over alle monarkier hævede sig det af Gud anordnede, i Apokalypsen forudsagte tysk-romerske kejserdømme, hvoraf alle andre aflededes. 

Guds Ord var al regeringskunsts bedste rettesnor. Hans skrifter vandt stor udbredelse, men er gennemgående hverken synderlig originale eller dybtgående.

Jurister fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Embedsmænd fra Danmark
Kongeriget

Kongeriget kan henvise til:

 Kongeriget (tv-serie) fra 1998-2002, instrueret af Jens Folmer Jepsen

Se også 
 Kongerige
 Kongeriget Burgund (flertydig)
Deister

Deister er en række skovklædte bakker eller småbjerge i den tyske delstat Niedersachsen, omkring 25 km. sydvest for byen Hannover, i Calenberger Bergland i den nordligste del af det Niedersächsisches Bergland. Området ligger i landkreisene Schaumburg, Hameln-Pyrmont og Region Hannover. 
Nogle regner også Deister som en del af Weserbergland.

Deister går i en nordvestlig retning fra Springe i syd til Rodenberg i nord. Den næste række, der ligger i den sydlige del kaldes Lille Deister. De er omgivet af Springe, Wennigsen, Barsinghausen, Bad Nenndorf, Rodenberg og Bad Münder (mod uret, begyndende i syd). Det har en samlet længde på 21 km, og stiger i Höfeler til en højde på 395 meter. Det højeste punkt er Bröhn med 405 moh.

Fra det 17. århundrede og frem fandtes flere kulminer, de sidste blev forladt i 1950'erne. Sandsten fra stenbrud i Altenhagen blev brugt i flere vigtige byggerier over hele Europa, herunder operahuset i Hannover og Rigsdagsbygningen i Berlin.

Bjerge 
Deisterkammmen er mellem 277 m (Nienstedter Pass) til over 400 m høj. Det højeste punkt er med 405 moh. Bröhn.

 Bröhn (405 moh.) – med Annaturm
 Höfeler (395 moh.) – med Flugsicherungsanlage
 Reinekensiekskopf (382 moh.) – med Nordmannsturm
 Hohe Warte (379 moh.)
 Fahrenbrink (376 moh.)
 Großer Hals (361 moh.) – med Fernmeldeturm
 Ebersberg (355 moh.)
 Bielstein (Steilfelsen, 344 moh.) med Schutzhütte
 Egge (339 moh.) 
 Kniggenbrink (312 moh.) 
 Kalenberg (310 moh.) 
 Strutzberg (198 moh.) – med Belvedereturm

Eksterne kilder og henvisninger 

 Website zum Deister 
 Deister, Deistertürme, Radweg Deisterkreisel 
 Ehemaliger Kohlebergbau im Deister 
 Ausflugsziele im Deister 

Bjerge i Tyskland
Niedersachsens geografi
Region Hannover
Landkreis Schaumburg
Landkreis Hameln-Pyrmont
Gustaf Fröding

Gustaf Fröding (født 22. august 1860 på godset Alster i Värmland, død 8. februar 1911, Stockholm) var en svensk digter. Han var søn af løjtnant Ferdinand Fröding og Emilia Fröding (datter af biskop Agardh). 

Der er altid blevet diskuteret hvilken diagnose Gustaf Fröding havde, men fakta er han ofte var indlagt på sindsygehospitaler. Han menes at være arveligt disponeret. Moderen led af en fødselspsykose og var indlagt på Sankt Hans Hospital i Danmark efter hans fødsel.
Han studerede på Uppsala universitet fra 1880, og kort tid efter han startede, døde hans far Løjtnant Ferdinand Fröding. Han var en velhavende värmlandsk fabriksejer, og Gustaf Fröding arvede en del penge. Størstedelen af disse penge blev sløset bort, og man mener det var her Gustaf Fröding grundlagde sin alkoholisme. Da han vendte tilbage til Värmland to år senere, havde han hverken sin eksamen eller penge. 

Efter Uppsala blev han ansat som skribent ved Karlstads tidningen. Han debuterede i 1891 med den lille digtsamling Guitarr och dragharmonika. Den beskrev värmlandske folketyper og var skrevet med humor og vemod. Den blev populær og kom hurtigt i 2. oplag.
I 1894 kom Nye dikter, i 1896 hans hovedværk Stänk och flikar, i 1897 Nytt och gammalt og i 1898 Gralstänk. Disse samlinger gjorde ham til en af 1890'ernes mest folkekære og populære digtere. På den indholdsmæssige side arbejde han med de varme beskrivelser af det värmlandske folk, med megen humor og festlighed. Desuden var der en del alharmoni som del af modernismen, hvor han følte sig fremmed og identitetsløs. Formmæssigt arbejdede han også eksperimenterende med den lyriske form.

Udmærkelser 
Det findes utal af stipendier og priser som bærer Frödings navn. Et af disse er Uppsala studentkårs Frödingsstipendium, der er blevet uddelt hver tredje år siden 1923. En anden årlig lyrikpris er (Gustaf Fröding-sällskapets lyrikpris).

Der er opkaldt flere veje og lign. efter Gustaf Fröding. I Sverige findes i Karlstad Hotel Fröding Best Western. På Karlstad Universitet findes Frödingsalen. Og vejen Gustaf Frödingsgata samt Frödingshöjd.
 
Desuden findes vejene: Gustaf Frödings väg i Falkenberg, Frödingsgatan i Filipstad, Frödingsvägen i Skoghall, Sunne, Frödingsplan i Kristinehamn, Frödings allé i Lerum, Frödingvägen i Olofström, Frödingsväg i Edane, Västerås.

I Norge findes Gustaf Frödings veg i Lillehammer.

I Danmark findes Frödingsvej i Randers og Frødings Alle i Søborg i Gladsaxe kommune.

Digte (i udvalg) 
 Anita (1884)
 En hög visa (1891)
 En ghasel (1891)
 Vackert väder (1891)
 Våran prost (1891)
 Jonte och Brunte (1891)
 Det var dans bort i vägen (1891)
 Världens gång (1891)
 En fattig munk från Skara (1891)
 Clown Clopopisky (1894)
 Tre trallande jäntor (1894)
 Bergslagstroll (1894)
 Den gamla goda tiden (1894)
 Säv, säv, susa (1894)
 En syn (1894)
 Hans högvördighet biskopen i Växjö (1894)
 Ett gammalt bergtroll (1896)
 Gråbergssång En morgondröm (1896)
 Lelle Karl-Johan (1896)
 Ur kung Eriks visor (1896)
 Det borde varit stjärnor (1896)
 Sagoförtäljerskan'' (1896)

Eksterne henvisninger 
 

 

Digtere fra Sverige
Personer fra Värmland
Svenskere i 1800-tallet
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Lars von Engeström

Lars von Engeström (født 24. december 1751, død 19. august 1826) var en svensk diplomat og statsmand,
søn af biskop Johan Engeström, bror til Jacob og Johan von Engeström.

Efter 1770-82 at have gjort tjeneste i de centrale embedskontorer i Stockholm blev von Engeström chargé d'affaires i Wien og sendtes derefter 1787 til Polen, i begyndelsen uden noget specielt hverv. Senere blev han gesandt i Warszawa. Von Engeström modvirkede her ivrigt Rusland, han bidrog til oprettelsen af forbundet mellem Preussen og Polen, og fik Gustaf III af Sverige til at opgive sine planer om Polens krone.

1792-93 var von Engeström hjemme i Sverige som hofkansler, derefter var han indtil 1795 gesandt i London, 1798-1803 i Berlin. Efter 1803 fik han ikke nye poster af Gustaf IV Adolf, da han som følge af sine franske sympatier ikke havde dennes fulde Tillid. 

Efter statsomvæltningen i 1809 fik han, efter en kort tid på posten som kancelipræsident, den nyoprettede post som "Statsminister for Udenrigsforhold" og betragtedes i tiden derefter som Sveriges egentlige førsteminister. Hans indflydelse var imidlertid ikke dominerende.

Da Jean Baptiste-Bernadotte (senere Kong Karl 14. Johan) var blevet valgt til kronprins, og de facto hdve overtaget ledelsen af Sveriges udenrigspolitik, føjede von Engeström. sig efter den ny magthaver, skønt han
vist ikke altid sympatiserede med denne. På indenrigspolitiken havde han mere indflydelse.

Von Engeström vandt ikke ry som en stor statsmandsbegavelse eller reformator, men han var vidende, virksom og praktisk dygtig. Ikke ringe betydning havde han som kansler for Lunds Universitet (1810-24). Han fremviste i den forbindelse stor interesse for videnskab og forskning, og en varm kærlighed til universitetet. Hans ledelse af universitetet havde næsten patriarkalsk Karakter; den bidrog til at hæve universitetet op til en storhedstid, betegnet bl.a. af Navne som Esaias Tegnér og Carl Adolph Agardh.

I 1824, i en alder af 72, trak von Engeström sig tilbage til  godset Jankowicz i preussisk Polen, som han havde tilegnet sig i 1790 ved sit ægteskab med grevinde Rozalia Drya-Chlapowska. Her døde han i 1826. Hans store
håndskriftsamling indlemmedes 1864 i Kungliga biblioteket i Stockholm. En række af hans efterladte skrifter er udgivet af Elof Tegnér, med titlen
"Minnen och anteckningar af Lars v. E.".

Udenrigsministre fra Sverige
Personer i den gustavianske periode
Grever fra Sverige
Personer fra Skåne
Medlemmer af Kungliga Vetenskapsakademien
Medlemmer af Kungliga Musikaliska Akademien
U/21 Europamesterskabet i fodbold 2013

U-21 Europamesterskaberne i fodbold 2013 vil blive det 19. i rækken af officielle europamesterskaber for U-21-landshold, arrangeret af UEFA. Det vil blive afholdt i Israel, der blev valgt af UEFAs eksekutivkommitte den 27. januar 2011. De øvrige kandidater til at afholde mesterskabet var Bulgarien, Tjekkiet, England og Wales.

Stadioner

Slutrunden

Gruppe A

Gruppe B

Slutspil

Overblik

Finale

Kilder 
 Grafisk opstilling af kampprogram, uefa.com 
 Officiel siden om U/21-EM 
 Israel awarded U21 Championship in 2013, uefa.com 27. januar 2011 
 Kampprogram, uefa.com 
 Gruppestillinger, uefa.com 

EM i fodbold
Fodbold i 2013
HUSUM Wind

HUSUM Wind er en international fagmesse og mødested for firmaer inden for vindenergibranchen i Husum i Sydslesvig. Messen afholdes hvert andet år på byens nye messeområde. Blandt udstillere er både producenter af vindmøller, tjenesteudbydere, leverandører og repræsentanter fra videnskab og forskning. Det nyåbnede NordseeCongressCentrum ved siden af messehallerne danner rammen for supplerende fagkonferencer. 

Messen startede i 1989 under navnet Husumer Windtage (Husum Vinddage) med 20 udstillere i en kreaturauktionshal ved udkanten af byen. I 2007 blev den nye store messehalle med sine åbne facader i glas og stål indviet. Hallen råder over et udstillingsareal på cirka 5.000 m2 fordelt på otte haller. I 2010 kom kongrescentret til. 

I 2008 blev handelsmessen omdøbt til HUSUM WindEnergy. Antallet af udstillere voksede støt siden første gang messen løb af stabelen i 1989 og messen blev inden for kort tid verdens største fagmesse for vindenergi. Den voksende popularitet førte dog også til konfrontationer med Hamborg-messen, som i 2014 overtog navnet WindEnergy. Nu arrangerer Hamborg-messen i et rotationsprincip hvert lige år Hamburg WindEnergy, mens Husum-messen arrangerer hvert ulige år HUSUM Wind. 

Messen in Husum er i dag Nordeuropas vigtigste branchetræf for vindenergi og samler de vigtigste aktører fra fra on- og offshore-branchen. I 2017 var der 650 udstillere og omtrent 20.000 besøgende på et udstillingsareal på cirka 27.500 m2. De fleste udstillere kom fra Tyskland og Danmark og der er flere stande af danske virksomheder. I 2017 besøgte Hans Kongelige Højhed Prins Joachim de danske udstillingsstande.

Eksterne links 
 Messens netsted

Referencer 

Wind
Handel
Vindenergi
Messer
Blue Hawaii (sang)

"Blue Hawaii" er en komposition fra 1937, skrevet af Leo Robin og Ralph Rainger. Sangen er indsunget af Bing Crosby til hans film Waikiki Wedding, ligeledes i 1937.

Sangen er i 1958 indsunget af Frank Sinatra og året efter af Billy Vaughn.

Elvis Presleys version 
"Blue Hawaii" er ubestridt bedst kendt i en version med Elvis Presley. Sangen blev anvendt som titelmelodi til hans 1961-film Blue Hawaii og blev indspillet hos Radio Recorders i Hollywood den 22. marts 1961. Udover at udkomme på filmens soundtrack, Blue Hawaii, udkom sangen på albummet Elvis – A Legendary Performer, vol. 2, som kom på gaden i januar 1976. Denne indspilning er en koncertoptagelse fra Honolulu International Center på Hawaii og er optaget den 14. januar 1973.

"Blue Hawaii" er endvidere på CD'en fra 18. juli 1995 Command Performances – The Essential 60's Masters, vol. 2, som er en samling af de bedre af Elvis' filmsange fra 1960'ernes spillefilm.

Kilder 

Elvis Presley-sange
Popsange
Sange fra 1937
Dragon Ball Z: Budokai Tenkaichi

Dragon Ball Z: Budokai Tenkaichi-serien, oprindeligt udgivet som  i Japan, er en serie af kampspil baseret på animeen og mangaen Dragon Ball af Akira Toriyama. Alle spillene blev udgivet af Spike for PlayStation 2, mens de blev udgivet af Bandai i Japan og Atari i alle andre lande fra 2005 til 2007. Det andet og tredje spil blev også udgivet til Nintendo Wii. Bandai's rolle er siden blevet overtaget af det fusionerede Namco Bandai Games, og Atari's PAL-distributionsnetværk blev absorberet i Namco Bandai Partners. Namco Bandai har også taget sig af udviklingen i Nordamerika for fremtidige DBZ-spil siden, og dermed effektivt afsluttet Atari's rolle. Trilogien blev fulgt af Dragon Ball Z: Ultimate Tenkaichi, udgivet i 2011 til PlayStation 3 og Xbox 360.

Fodnoter 

Wii-spil
PlayStation 2-spil
Mangaserier
Animeserier
Audi 50

Audi 50 var en minibil fra Audi bygget mellem 1974 og 1978.

Modellen var udstyret med en 1,1-litersmotor, som fandtes i to udgaver med 50 hhv. 60 hk.

Et år efter introduktion, i 1975, kom modellen som Volkswagen Polo.

Produktionen af Audi 50 ophørte i 1978. Derefter kom Audi først igen med en minibil i 1999, Audi A2.

Tekniske specifikationer

Kilde 
 Betriebsanleitung Audi 50, maj 1974 (tysk)

Eksterne henvisninger 

050
Minibiler
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 1974
Biler fra 1970'erne
Aerzen

Aerzen er en by og kommune i det centrale Tyskland, beliggende under Landkreis Hameln-Pyrmont i den sydlige del af delstaten Niedersachsen. Kommunen ligger 10 km sydvest for Hameln, og 7 km nord for Bad Pyrmont.

Geografi 
Aerzen er beliggende i Weserbergland midt i Hummetal. Nord for selve byen ligger Lüningsberg, mod syd Schierholzberg og Pyrmonterberg. Fra vest mod øst løber floden Humme, der er en 19 km lang biflod til Weser, og i byen munder Grießebach, ud i Humme.

Nabokommuner 
Nabobyer og kommuner er byen Hessisch Oldendorf, byen Hameln, kommunen Emmerthal, byen Bad Pyrmont, samt i Nordrhein-Westfalen byen Barntrup og kommunen Extertal.

Inddeling 
Kommunen består ud over hovedbyen Aerzen af landsbyerne og bebyggelserne: Ahorn, Dehmke, Dehmkerbrock, Edenhall, Egge, Gellersen, Grießem, Groß Berkel, Grupenhagen, Herkendorf, Königsförde, Laatzen, Multhöpen, Reher, Reine, Reinerbeck, Rodenbeck, Schevelstein, Selxen og Wördeholz.

Eksterne kilder og henvisninger 

Byer i Niedersachsen
Byer i Kreis Hameln-Pyrmont
Kommuner i Niedersachsen
New Energy Husum

New Energy Husum er en fagmesse for vedvarende energi i Husum i Nordfrisland. Messen startede i 2002 og afholdes siden 2008 hvert år på byens nye messeområde. Målgruppen er både virksomheder, ingeniører, private husejere og andre interesserede. Ved den sidste messe i marts 2011 var der 250 udstillere i fire haller og cirka 18.000 besøgende. Det samlede udstillingsareal var på 14.000 kvadratmeter. Udstillingerne omfatter sektorer som bioenergi, solenergi, jordvarme, elektriske biler, husstandsvindmøller og andre former for vedvarende energi. Blandt udstillerne er også en række danske producenter, som præsenterer sig på en en fælles dansk stand. 

Det nyåbnede NordseeCongressCentrum ved siden af messehallerne danner rammen for supplerende fagkonferencer med repræsentanter fra politik, brancheforeninger og uddannelsessinstitutioner. Messen bliver arrangeret af Messe Husum & Congress.

Eksterne links 
 Messens netsted 

Husum
Handel
Vedvarende energi
Etableret i 2002
Messer
Emmerthal

Emmerthal er en by og kommune i det centrale Tyskland, beliggende under Landkreis Hameln-Pyrmont i delstaten Niedersachsen. Kommunen ligger ved floden Weser, omkring 6 km syd for Hameln. Hovedby i kommunen er landsbyen Kirchohsen. Emmerthal består af 17 tidligere selvstændige kommuner på begge sider af Weser i Naturpark Weserbergland.

Historie 
I et område på Bückeberg, holdt nazisterne Det 3. riges høstfester.

Kultur og seværdigheder 
Landskabet i Emmerthal er præget af sidedalene til floden Emmer og dalene til Weser og Ilse samt skovene på Bückeberg, Scharfenberg, Hellberg, Ruhberg, Baßberg og Grohnder Forst. Emmerthal ligger ved cykelruten Weserradweg samt turistruten Straße der Weserrenaissance.

Bygninger 

 Schloss Hämelschenburg er et hovedværk i Weserrenæssancen og et af de sidste bevarede renæssanceanlæg i Tyskland.
 St. Marienkirche ved Schloss Hämelschenburg, er en af de ældste protestantiske kirker i Nordtyskland.

Eksterne kilder og henvisninger 

Byer i Niedersachsen
Byer i Kreis Hameln-Pyrmont
Kommuner i Niedersachsen