Botanisk navn

Det botaniske navn (eller som det ofte kaldes: "det latinske navn") er det videnskabelige artsnavn for en plante og er en del af den botaniske nomenklatur. Det botaniske navn skrives i en latiniseret form og er derfor internationalt forståeligt. Gartnerlatin er den populære, men også lidt nedsættende betegnelse for gartneres og andre faggruppers brug af latin. Udtrykket kan sidestilles med ”lægelatin” og ”apotekerlatin”.

Det videnskabelige navn er eksklusivt for den art, som har fået det tillagt.

Navneskift 
Hvis man ved navngivningen skulle have overset, at planten allerede er navngivet, vil den derfor bære navnet, indtil man bliver klar over, at der findes en ældre, gyldig betegnelse. Det er det ældste navn, der har førsteprioritet. Det er én af grundene til, at planter kan skifte videnskabeligt navn.

En anden grund er, at navneændringer kan opstå efter undersøgelser af planters DNA. Her kan oversete slægtsskabsforhold afsløres, eller man kan blive klar over, at to arter aldeles ikke er nært beslægtede. I så fald må den ene eller de begge have nyt navn.

Det binominelle system

Carl von Linné var den første, der konsekvent benyttede denne nomenklatur, der har gjort det muligt dels at benævne de levende og uddøde væsner på en ensartet måde og dels at placere dem slægtsskabsmæssigt i forhold til hinanden. I det store og hele har Linnés oprindelige navngivning tilmed vist sig at være holdbar. Hans såkaldt binominelle system (= systemet med dobbeltnavne) er fortsat anvendeligt og også frugtbart, når nye arter skal navngives. 

I dette system består navnet af et slægtssnavn og en artstilføjelse. Som eksempel kan man nævne arten Malus sargentii (Sargents Æble). Her er ordet Malus betegnelsen på den slægt, arten tilhører (her altså: slægten Malus (Æble), og ordet sargentii er artstilføjelsen (som her er en latinisering af personnavnet Sargent). Læg mærke til, at det første navn, slægtsnavnet, altid er med stort begyndelsesbogstav, mens det andet ord altid er med lille.

Principper 
 Slægt (genus) og art (species) anføres altid i artsnavnet, f.eks. Pinus mugo (Almindelig Bjergfyr). Højere taxa anføres aldrig i artsbetegnelsen. Lavere taxa, f.eks. underart, kan anføres, f.eks. Pinus mugo ssp. uncinata (Fransk Bjergfyr)
 Slægtsnavnet skrives altid med stort, lavere taxa altid med lille. Slægts- og artsbetegnelserne anføres sædvanligvis i kursiv
 Den første botaniker, der beskriver en ny art, bestemmer artens navn. Hvis to (eller flere) botanikere beskriver samme art uafhængigt af hinanden, er det den, der først beskrev arten, der bestemmer navnet. Når to arter efter nyere forskning viser sig at være samme art, får arten det ældste af de to navne. Man kan derfor opleve at et navn ændrer sig til et andet.
 Det botaniske navn gør, at man nemt kan søge oplysninger om en plante på et andet sprog. Kender man plantens videnskabelige navn, har det gyldighed inden for alle sprogområder.

Oprindelse 
Mange videnskabelige navne stammer ikke fra latin, men er hentet fra en lang række sprog. Her kan nævnes nogle eksempler:

 Aloë vera (Læge-Aloë)
 Araucaria araucana (Abetræ)
 Litchi sinensis (Litchi)
 Sequoia sempervirens (Rødtræ)

Geografiske betegnelser i de botaniske navne 
 Achaea = Sydgrækenland
 Aegyptus = Ægypten
 Africa = Tunesien
 Albania = Georgien
 Albion = England
 Anatolia = Lilleasien
 Arabia = Sinai-halvøen og Arabien
 Armenia = Armenien
 Armorica = Bretagne
 Asia = Anatolien (Vestlige Lilleasien)
 Baetica = Andalusien
 Belgica = Belgien & Holland
 Bithynia = Nordvestlige Tyrkiet
 Bohemia = Tjekkiet
 Borussia = Preussen
 Britannia = Britannien
 Caledonia = Skotland
 Cambria = Wales
 Cathay = Kina
 Cilicia = Kilikien (Sydøstlige Tyrkiet)
 Cornubia = Cornwall
 Creta = Kreta
 Cyprus = Cypern
 Cyrenaica = Østlige Libyen
 Dacia = Rumænien & Moldova
 Dalmatia = Sydlige Kroatien og Syd- og Vestbosnien
 Dania = Danmark
 Finnia = Finland
 Galatia = Centrale Tyrkiet
 Gallaecia = Galicien
 Gallia = Frankrig
 Germania = Tyskland
 Graecia = Grækenland
 Helvetia = Schweiz
 Hibernia = Irland
 Hispania = Spanien (eller den  Iberiske halvø i det hele taget)
 Hungaria = Ungarn
 Illyricum = Illyrien (i dag: Kroatien, Sydbosnien, Sydvestlige Serbien, Montenegro og nordvestlige Albanien)
 India = Indien
 Islandia = Island
 Italia = Italien
 Iudaea = Israel og Palæstina
 Lappia = Lapland
 Lechia = Polen
 Libya Libyen (Vestægypten og Østlibyen)
 Lituania = Litauen
 Livonia Livland (Centralbaltikum)
 Lusitania =  Portugal
 Macedonia = Makedonien
 Mauretania = Mauretanien (her også: Nordmarokko og Nordvestalgeriet)
 Moesia = Bulgarien og Serbien
 Noricum = Nordslovenien og Sydøstrig
 Norvegia = Norge
 Numidia = Nordøstlige Algeriet og Tunesien
 Palaestina = Palæstina og Israel
 Pannonia = Ungarn  (og også: Nordkroatien og Nordøstslovenien)
 Persia = Iran
 Phoenicia = Libanon
 Polonia = Polen
 Pontus = Nordøstlige Tyrkiet (kystområdet ved Sortehavet)
 Raetia = Nordschweiz
 Ruthenia = Rutenien (Hviderusland, Vestrusland og Vestukraine)
 Sarmatia = Sydbalkan
 Scandinavia = Skandinavien
 Scotia = Skotland
 Scythia = Skytien (her: Ukraine og Kasakhstan)
 Suecia = Sverige
 Syria = Syrien
 Tarraconensis = Katalonien
 Tartaria = (Krim, Ukraine og Sydrusland)
 Terra Australis = Australien
 Thracia = Thrakien (her: Bulgarien, Nordmakedonien, Nordgrækenland & Europæisk Tyrkiet
 Tingitania = Marokko
 Tripolitana = Libyen

Se også

Kilder og eksterne henvisninger 
 Lange, C.B.A. og Jacobsen, N. 2004. Botanisk Nomenklatur .

Latinsk sprog
Botanisk taksonomi