kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Albert Desjardins

Michel Albert Desjardins (født 28. april 1838 i Beauvais, død 21. januar 1897 sammesteds) var en fransk retslærd, bror til Achille Arthur Desjardins.

Desjardins, der var Dr. phil. et jur., blev 1864 knyttet til det jur. Fakultet i Nancy, 1869 i Paris.
Efter Afslutningen af Krigen mellem Frankrig og Tyskland blev D. 1871 Medlem af
Deputeretkammeret, hvor han tilhørte højre Centrum, blev 1873 Understatssekretær i
Kultusministeriet, 1875 i Indenrigsministeriet, 1877 Prof. i Strafferet i Paris. I Besiddelse af omfattende
Interesser og Kundskaber indskrænkede D. sig ikke alene til en streng Fagforfattervirksomhed,
inden for Retsvidenskaben behandlede han baade Romerret og Retshistorie, borgerlig Ret, Proces
og Strafferet. Efter bl.a. at have udg. Essai sur les plaidoyers de Démosthène (1862), De
l'enseignement de droit d'aprés Bacon (1865) og De l'histoire critique des lettres (1866), skrev
han Le pouvoir civil au concile de Trente (1869, ny Udg. 1870) og det priskronede Les moralistes
français du seizième siècle (1. og 2. Udg. 1870). Som Kriminalist fulgte han de Veje, der var
betraadte af Rossi, Faustin Hélie og Ortolan, hvis Éléments de droit pénal (5. Udg., I-II,
1885) han udgav; af D.s strafferetlige Arbejder skal fremhæves: Traité du vol dans les
principales législations de l'antiquité et spécialement dans le droit romain (1881),
Les cahiers des États-généraux en 1789 et la législation criminelle (1883) og
La méthode experimentale appliquée au droit criminel en Italie (1892).

Kilder 

 

Jurister fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Fransksprogede forfattere
Franskmænd i 1800-tallet
Katolske kardinaler

Kardinalerne, også kendt som "Kirkens Prinser", der i dag lever og, uanset om de har eller ikke har ret til at stemme under pavevalget, er med i denne liste. Alle kardinalerne der har ret til at stemme skal være under 80 år og ikke være kardinaler in pectore, blandt de vigtigste betingelser. I dag er der 201 levende kardinaler, hvor 116 af dem har stemmeret, og 85 uden stemmeret.

Denne liste af nuværende kardinaler er blevet delt op i kontinent, alder og land i alfabetisk rækkefølge, for en bedre, nemmere og klarere forståelse og fortolkning af listen. Alligevel er det en ordensbar liste. Det vil sige, for eksempel, at for at se kardinalerne i alfabetisk rækkefølge ifølge deres efternavn, skal man klikke på boksen øverst på "Navn" kolonnen.

Afrika

Asien

Europa

Nord- og Centralamerika

Oceanien

Sydamerika

Henvisninger 

Kardinaler
Lister over personer
Bert Stern

Bert Stern (født Bertram Stern den 3. oktober 1929 i Brooklyn, New York, død 26. juni 2013) var en amerikansk fotograf.

Biografi 

I 1959 regisserede han dokumentarfilmen Jazz on a Summer's Day, som handlede om Newport Jazz Festival i 1958. I 1999 blev filmen udvalgt til at blive bevaret i det amerikanske National Film Registry. 

Stern arbejdede som fotograf under indspilningen af Stanley Kubricks Lolita, og tog pressebillederne af Sue Lyon. Han har også fotograferet kendte personer som Audrey Hepburn, Elizabeth Taylor, Twiggy, Gary Cooper, Madonna, Louis Armstrong, Kylie Minogue og Drew Barrymore, og har herudover taget en masse rejse- og reklamebilleder.

I juni 1962 tog han nok det billede som blev hans mest kendte, da han fotograferede Marilyn Monroe, som senere skulle vise sig at blive én af hendes sidste professionelle fotoserier. Stern tog 2571 billeder af hende over en periode på tre dage. De blev taget i forbindelse med en fotoopgave for Vogue, og blev efter Monroes død, seks uger senere, kendt som «The Last Sitting». I 1982 publicerede Stern nogen af billederne i bogen af samme navn, før han senere offentliggjorde alle billederne i Marilyn Monroe: The Complete Last Sitting. I 2008 genskabte han disse fotos i Vogue med Lindsay Lohan som model.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Officiel hjemmeside for Bert Stern
 
Bert Stern hos Art Directors Club Hall of Fame 2006

Fotografer fra USA
Personer fra New York
Hans Peter Thrige

Hans Peter Thrige (9. januar 1792 i København – 14. januar 1827) var en dansk skolemand, far til Søren Bloch Thrige.

Thrige var en søn af prokurator Søren Thrige (d. 1804) og Else Christence f. Koch (d. 1845). Da forældrenes ægteskab var blevet opløst 1792, blev han opdraget hos sin morfader i Horbelev præstegård, men da hans moder 1804 indgik et nyt ægteskab, med J.M. Hertz, der samme år var blevet domprovst i Roskilde, kom han i Roskilde Skole.

Derfra blev han dimitteret 1809 med udmærkelse, hvilket han ligeledes opnåede så vel ved 2. eksamen som ved den teologiske embedseksamen, som han underkastede sig 1814. 1812 havde han vundet Københavns Universitets Guldmedaille for besvarelsen af en historisk prisopgave. Efter endt eksamen blev han straks ansat ved Roskilde Katedralskole, og efter at have disputeret for den filosofiske doktorgrad 1819 blev han 1820 overlærer ved samme skole. Hans hovedfag var historie og geografi.

Han omtales som en fortrinlig lærer, men en tidlig død rev ham bort 1827. 1819 havde han ægtet Margarethe Christiane Marie Bloch (født 1798 død 1866), datter af rektor S.N.J. Bloch. Hun blev senere gift med sin svoger professor P.D.C. Paulsen.

Som forfatter mindes Thrige især på grund af sin doktordisputats: Historia Cyrenes, particula prior, som han senere fuldstændig omarbejdede og afsluttede, men først efter hans død blev den 1828 udgivet af svigerfaderen. Det er en værdifuld kilde til alle antikke kildesteder der omtaler Cyrenaikas historie, og således stadig brugbar for nutidens historikere. Det blev derfor genudgivet i Italien i 1940.

Henvisninger 
 

Skolefolk fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Historikere fra Danmark
Personer fra København
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
S.B. Thrige

Søren Bloch Thrige (18. marts 1820 i Roskilde – 1. juli 1901 i København) var en dansk skolemand og historisk forfatter, søn af Hans Peter Thrige.

Thrige styrede med dygtighed den danske latinskole i Haderslev 1850-64, og udvist fra Slesvig efter 1864 ledede han derefter i København "Haderslev Læreres Skole", som dog efter en kort blomstring blev nedlagt 1890.

Thrige har forfattet nogle i sin tid meget udbredte historiske skolebøger og talrige populære historiske småskrifter, dertil en flittig fremstilling af Danmarks Historie i vort Aarhundrede (2 bind 1889).

Han blev titulær professor 1853 og Ridder af Dannebrog 1859. Han er begravet på Vestre Kirkegård. Der findes en buste af Rohl Smith 1871 og et litografi 1861 fra I.W. Tegner & Kittendorff.

Eksterne henvisninger 
 
 Biografi i Dansk biografisk Lexikon

Skolefolk fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Historikere fra Danmark
Personer fra Roskilde
Riddere af Dannebrog
Faglitterære forfattere fra Danmark
Titulære professorer fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Idrees Sulieman

Idrees Sulieman (født Leonard Graham 27. august 1923 i St. Petersburg, Florida – 25. juli 2002 samme sted) var en amerikansk jazzmusiker (trompet), kendt både som tidlig bebop-udøver og for sine mangeårige ophold i Skandinavien.

Efter at have spillet med Fats Navarro i skoledagene, var han i «Carolina Cotton Pickers» (1939-43) og Earl Hines' orkester (1943-44) før han etablerede sig i New York som en del af det gryende bebop-miljø. Her indspillede han flere numre i samarbejde med Mary Lou Williams og Thelonious Monk (1947), og spillede i orkestre under ledelse af Count Basie, Cab Calloway og Lionel Hampton.
Han antog navnet Idrees Dawud ibn Sulieman efter at have konverteret til islam.
Han var bosat i Stockholm (1961-64) og København (1964-82) og spillede bl.a. med Danmarks Radios Big Band under Thad Jones, samt sammen med andre amerikanere der på dette tidspunkt opholdt sig i Europa, såsom Don Byas, Bud Powell og Kenny Clarke.

Eksterne henvisninger 
 jazzhouse.org har en kort nekrolog
 online.no/trfinne med billede af J. Sulieman fra Randi Hultins jazzhjem

Jazzmusikere fra USA
François Xavier Joseph Danneskiold-Løvendal

François Xavier Joseph greve Danneskiold-Løvendal (fr.: Lowendal) (født 28. december 1742 i Warszawa, død 20. september 1808 i 's-Gravenhage) var en dansk-fransk officer og diplomat.

I Frankrig 
Han var søn af fransk marskal Ulrik Frederik Woldemar rigsgreve Løvendal og dennes 2. hustru. Knap to år gammel kom han til Frankrig, og 1747 udnævntes han til kaptajn og kompagnichef i faderens regiment, som han arvede ved dennes død 1755. 1759-1763 deltog han i Syvårskrigen som adjudant hos svogeren, senere generalløjtnant Lancelot Turpin de Crissé. Hans regiment opløstes 1760, og han fik intet i stedet; 1770 blev han brigader, og i denne egenskab deltog han i Den amerikanske Frihedskrig. Han udmærkede sig, blev kommandant på Guadeloupe og udnævntes 1779 til maréchal de camp, hvorefter han blev hjemkaldt. Løvendal, der ved sin fødsel var dansk friherre og tysk rigsgreve, fik 4. august 1786 patent som greve af Danneskiold-Løvendal.

Ved den franske revolution blev han pekuniært ødelagt, han emigrerede og fik en kommando i fyrsten af Condés hær. Han havde ejet det store slot Château de la Ferté de La Ferté-Saint-Aubin nær Chambord, som han mistede ved revolutionen.

I Danmark 
1795 kom han til Danmark. I januar 1798 blev han dansk generalmajor og kort efter chef for Marinekorpset, som han beholdt i 5 år. Fra 1801-03 var han ekstraordinær gesandt i Sankt Petersborg; sidstnævnte år forflyttedes han i samme egenskab til Haag, hvor han døde 20. september 1808. Danneskiold-Løvendal blev 1801 hvid ridder; han var en statelig repræsentant for l'ancien régimes adel, men en tarvelig diplomat. I året 1772 ægtede han Charlotte Marguerite Elisabeth de Bourbon (1754-1838), legitimeret datter af Charles de Bourbon, hertug af Charolais. Han var fader til Carl Valdemar Danneskiold-Løvendal.

Kilder 
 August Tuxen, "Danneskjold-Løvendal, François Xavier Joseph", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Eksterne henvisninger 

 

Generalmajorer fra Danmark
Gesandter fra Danmark
Francois Xavier Joseph
Grever fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer i Syvårskrigen
Grever fra Tyskland
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Officerer fra Frankrig
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer fra Warszawa
Godsejere fra Frankrig
Carl Valdemar Danneskiold-Løvendal

Carl Valdemar greve Danneskiold-Løvendal (30. januar 1773 i Paris – 20. december 1829) var en fransk-dansk officer.

Han var den eneste søn af generalmajor François Xavier Joseph greve Danneskiold-Løvendal. Kun 14 år gammel blev han løjtnant og 2 år senere kaptajn i den franske hær; men revolutionen afbrød hans militære karriere i fødelandet. Han tog til Danmark, hvor han 1793 blev kammerherre og kort efter fændrik i den kgl. Livgarde til Fods. 1796 blev han sekondløjtnant, 1801 premierløjtnant, og 1807 blev han som kaptajn og kompagnichef forsat til det danske Livregiment, hvor han 1813 blev major. Løvendal, der i 1801 havde det uheld at miste nogle depecher, som han skulle bringe til Sankt Petersborg, var i øvrigt en dygtig officer, der i det af ham selv beskrevne Felttog ved Nedreelben 1813 gjorde fortrinlig fyldest som dansk adjudant hos Louis-Nicolas Davout; hans nærmeste foresatte betegner ham som "en Mand af ære og meget nøjagtig i Tjenesten". Da Danmark efter freden i Kiel gik over til Frankrigs fjender, kom Danneskiold-Løvendal i en meget vanskelig situation. Han blev behandlet som fange og kunne først i maj 1814 forlade Hamborg. Danneskiold-Løvendal, der 1810 blev underfører i drabantkorpset, ansattes 1823 som bataljonskommandør i Prins Christian Frederiks Regiment, men måtte 5 år efter tage afsked på grund af svagelighed. Han døde ugift 20. december 1829 som slægtens sidste mand.

Hans 3 uægteskabelige men legitimerede børn blev 1823 adlet Løwensøn. Den slægt uddøde 1915.

Kilder 
 August Tuxen, "Danneskiold-Løvendal, Carl Valdemar", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Thomas Hansen Erslew, Almindeligt Forfatterlexicon for Kongeriget Danmark med tilhørende Bilande fra 1814
 Meddelelser fra Krigsarkivet.

Officerer fra Danmark
Militærfolk fra Frankrig
Grever fra Danmark
Carl Valdemar
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Paris
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Romandiet Rundt 2010

Romandiet Rundt 2010 var den 64. udgave af Romandiet Rundt og blev arrangeret fra 27. april til 2. maj i Schweiz. 

Udover de 18 ProTour-hold blev Cervélo TestTeam og BMC Racing Team inviteret.

Alejandro Valverde vandt samlet foran Simon Špilak, men blev senere udelukket og frataget alle resultaterne.

Etaper

Prolog 
27. april 2010 – Porrentruy – Porrentruy, 4,3 km (ITT)

1. etape 

28. april 2010 – Porrentruy – Fleurier, 175,6 km

2. etape 

29. april 2010 – Fribourg – Fribourg, 171,8 km

3. etape 

30. april 2010 – Moudon – Moudon, 23,4 km (ITT)

4. etape 
1. maj 2010 – Vevey – Châtel-Saint-Denis, 157,9 km

5. etape 
2. maj 2010 – Sion – Sion, 121,8 km

Resultater

Samlet stilling

Sprintkonkurrencen

Bjergkonkurrencen

Ungdomskonkurrencen

Eksterne henvisninger 
 

Cykelløb i 2010
2010
Laetitia Bruun

Laetitia Jacqueline Kim Bruun født 1994 en dansk atlet som er medlem af Sparta Atletik tidligere i Odense Atletik/OGF.

Bruun blev som 16-årig sølvmedaljevinder ved de dansk mesterskaber i trespring 2010 med 12,25, hvilket er dansk ungdomsrekord og kun to cm fra juniorrekorden.

Bruun blev nummer 21 ved UVM i Lille 2011, hvor hun i sit første spring i trespringskvalifikationen forbedrede den danske juniorrekord fra 2002 med to cm til 12,29.

Danske mesterskaber 
  2012 Trespring-inde 12,33
  2011 Trespring 12,23
  2011 Trespring-inde 11,77
  2010 Trespring 12,25

Personlige rekorder 
 Trespring: 12,29 Lille 6. juli 2011 (Dansk junior rekord)
 Længdespring 5,74 Østerbro Stadion 4. juni 2010
 Højdespring: 1,64 NRGi Arena, Århus 14. juni 2009

Eksterne henvisninger 
 Statletik.dk – Profil – Laetitia Bruun
 Blå Atletikbog for Laetitia Bruun

Atleter fra Odense Atletik/OGF
Atleter fra Sparta Atletik
Trespringere fra Danmark
Cab Calloway

Cabell "Cab" Calloway III (født 25. december 1907 i Rochester, New York, død 18. november 1994 i Hockessin, Delaware), var en amerikansk jazzorkesterleder, vokalist og skuespiller.

Han blev født i Rochester, New York, men voksede op i Baltimore, Maryland.

Sammen med sit orkester Missourians indspillede han Minnie the Moocher, som blev et stort hit i begyndelsen af 1930'erne, og som de fremførte på den berømte Cotton Club.

Han medvirkede i flere film, blandt andre The Big Broadcast (1932), Stormy Weather (1943) og Cincinnati Kid (1965). I 1980 lærte en ny generation ham at kende gennem hans rolle som Curtis i The Blues Brothers.

I begyndelsen af 1950'erne turnerede han i Europa med Porgy og Bess og i 1970'erne medvirkede han i broadwayopsætningen af Bubbling Brown Sugar.

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Jazzvokalister fra USA
Orkesterledere
Personer fra New York
Friedrich Lahrs

Friedrich Lahrs (født 11. juli 1880 i Königsberg, død 14. april 1964 i Thüringen) var en østpreussisk arkitekt, kunsthistoriker og højskolelærer. Hans mest berømmede værker tæller kunstakademiet i Königsberg og Immanuel Kants mausoleum.

Eksterne henvisninger 

Arkitekter fra Tyskland
Kunsthistorikere fra Tyskland
Personer fra Königsberg
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Arthur Desjardins

Achille Arthur Desjardins (født 8. november 1835 i Beauvais, død 15. januar 1901 i Paris) var en fransk retslærd, bror til Albert Desjardins.

Desjardins, der 1859 blev stedfortræder for den kejserlige prokurør, virkede i Marseille og Aix, hvor han steg til Generaladvokat, 1873 Formand for Appellationsretten i Douai, 1874 Generalprokurør i Rouen, 1875 Generaladvokat ved Kassationsretten, hvor han i Kraft af sin fremragende Dygtighed spillede en stor Rolle.

Desjardins udfoldede tillige en omfattende og flersidig Forfattervirksomhed: Essais sur les confessions de saint Augustin (1852), Théorie des excuses en droit criminel (1858), det bekendte De l'aliénation et de la préscription des biens de l'état, des départements; des communes et des établissements publics dans le droit ancien et moderne (1862), États-Généraux 1355-1614 (1871), La nouvelle
organisation judiciaire (1872), Questions sociales et politiques (1893), Les devoirs, essais sur la morale de Cicéron (2. Udg. 1893), De la liberté politique dans l'État moderne (1894) og P. J. Proudhon, I-II (1896).

Desjardins' Hovedværk er det berømte Traité de droit commercial maritime, I-IX (1878-90). Desjardins, der tillige skrev en Del folkeretlige Afh., var Medlem af Institut de droit international; ved Instituttets Sammenkomst i Kbhvn 1897 var han Mødets Vicepræsident.

Kilder 
 

Jurister fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Ernest Desjardins

Ernest Desjardins (født 30. september 1823 i Noisy-sur-Oise, død 22. oktober 1886 i Paris) var en fransk oldgransker, bror til Abel Desjardins.

Desjardins studerede klassiske sprog og historie i Paris, blev lærer i historie ved forskellige franske 
latinskoler, forflyttedes 1856 til Paris og blev 1861 udnævnt til professor i geografi ved École normale, 
siden tillige professor og underdirektør ved École des hautes études; 1875 blev han medlem af
instituttet og endelig 1881 Léon Réniers efterfølger som professor i romersk arkæologi ved 
Collège de France. D. foretog med statsunderstøttelse flere rejser til Italien, Ungarn,
Donau-fyrstendømmerne og til Østerlandene, særlig for at studere og aftegne mindesmærker fra romertiden,
afskrive indskrifter o. desl. 1854 udgav han Essai sur la topographie du Latium og 1855
Voyage d'Horace à Brindes; 1857 overdroges det ham at redigere beretningerne om møderne
i Académie des inscriptions; 1866 udg. D. Aperçu historique sur les embouchures du Rhône (med
15 Kort), der prisbelønnedes af Akademiet; 1874 -75 Desiderata du Corpus inscriptionum
latinarum de l'Académie de Berlin, tillæg og rettelser til Berlin-akademiets store latinske
indskriftsamling. Da Ungarns Videnskabernes Akademi vilde udgive Nationalmuseets romerske
mindesmærker og indskrifter, valgte det D. til dets udgiver: Acta Musei Nationalis Hungarici,
Monuments épigraphiques du Musée national hongrois (1873). Hans hovedværker er Géographie
historique et administrative de la Gaule Romaine (5 Bd, 1876-94; sidste bind udg. efter hans Død)
og La Table de Peutinger (1869-76). D. har også skrevet artikler i Revue des deux mondes
og i mange videnskabelige tidsskrifter; anonymt udgav han 1869 Guide dans l'Égypte ancienne et moderne.

Kilder 

 

Historikere fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Abel Desjardins

Jacques Jules Abel Cochon Desjardins (født 26. juli 1814 i Paris, død 21. juli 1886 i Douai) var en fransk historiker, bror til Ernest Desjardins.
 
Desjardins har blandt andet skrevet Vie de Jeanne d'Arc (1854, 3. oplag 1885). 1852-54 samlede han i Italien vigtige dokumenter til belysning af forbindelsen mellem Frankrig og Toscana, udgivne under titlen Négociations diplomatiques de la France avec la Toscane (1859-85).

Kilder 

 

Historikere fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Det kringlede hus

Det kringlede hus er titlen på en roman af Agatha Christie, som blev udgivet i England i 1949 med originaltitlen Crooked House. Den kombinerer genrerne kriminalroman og spændingsroman. Kriminalkommisær Taverner og hans uformelle assistent, Charles Hayward optræder ikke i andre af Christies romaner.

Plot 

Charles Hayward, der netop er vendt tilbage fra udenrigstjenesten i Cairo, er fast besluttet på at gifte sig med Sophia Leonides. Imidlertid bliver hendes bedstefar, den særdeles velhavende Aristide Leonides, myrdet, og da Sophia er blandt de mistænkte, giver Charles' far, der er overordnet politiofficer ved Scotland Yard, sønnen muligheden for at medvirke ved opklaringen. 

Der foregår dog ikke megen egentlig opklaring, og der er ikke egentlige beviser mod nogen af de mistænkte. Kompositionen med få spor og den romantiske affære er typiske for Christies tidligere spændingsromaner.  Motivet kan muligvis findes i den afdødes testamente, som er omgærdet med en del mystik, men det kan også være begrundet i had til "den lille, grimme, dynamiske despot". 

Sophias 11-årige lillesøster, Josephine, som altid lytter ved dørene, har tilsyneladende kendskab til morderens identitet, men hun fortier oplysninger for politiet. Charles forsøger at vinde hendes tillid og beskytte hende mod morderen, som måske frygter, at hun kender sandheden. Det er imidlertid en af de mistænkte, der afslører sandheden til sidst. Pointen afsløres i Agatha Christies fortælleteknik.

Charles' far holder en længere belæring om morderes karaktertræk, som måske kan give læseren et fingerpeg om, hvem der står bag drabet.  Han forklarer bl.a., at mordere er forfængelige og har trang til at vise omverdenen, hvor dygtige de er, men også er ensomme, fordi de er nødt til at skjule deres ugerning.

": Men da han ikke kan tale med nogen om, hvordan han gjorde det, kan han i alt fald tale om selve mordet – diskutere det, fremsætte teorier, endevende det om man så må sige".  Meget tyder på, at dette er forfatterens eget synspunkt; Hercule Poirot dele ved flere lejligheder lignende synspunkter.

Anmeldelser 

Anmeldere karakteriserer normalt denne roman som en god Christie med en interessant pointe.

Danske udgaver 
 Wangel;Wøldike; 1990.
 Aschehoug; 3. udgave; 2007
 Carit Andersen (De trestjernede kriminalromaner, nr. 48); 1960. Titel Det mærkelige hus

Noter

Litteratur 

 Barnard, Robert (1980): A Talent to Decieve, Fontana/Collins
 Osborne, Charles (1982): The Life and Crimes of Agatha Christie,Collins (London) 

Krimier
Bøger af Agatha Christie
Litteratur i 1949
Hvilshøjgård

Hvilshøjgård er et gods beliggende i Øster Brønderslev Sogn.

Ejere 

 1532 Predbjørn Podebusk 
 1600 ca. Otte Christensen Skeel 
 1642 Sten Bille 
 Otte Steensen Bille 
 1671 Holger Bille 
 1682 Kjeld Nielsen Mule 
 1682 Jacob Pedersen Bruun 
 1692 Anne Jespersdatter Hegelund 
 1694 Peder Thomsen Kjærulf 
 1717 ca. Jørgen Nielsen Birch 
 1737 Cort Trap 
 1739 Harboe Lassen Meulengracht 
 1739 Claus Edvard Ermandinger 
 1752 Peder Markvard Rodsteen Lykke 
 1774 Hans Pedersen Kynde 
 1775 Hans Boje 
 1780 Helene Charlotte Schandorff 
 Christen Hass 
 1791 ca. Christen Krøg 
 1814 Mette Kirstine Brandt 
 Johan Fr. Yde 
 1819 Peder Markvor Møller 
 1869 O. N. C. Møller 
 1902 J. Møller 
 1920 Fr. Hartmann 
 1958 F. O. S. Hartmann

Referencer 

Herregårde i Brønderslev Kommune
Herregårde i Hjørring Amt
Hvidstedgård

Hvidstedgård er et gods beliggende i Tårs Sogn.

Ejere 
 Johanne Jensdatter 
 Thomes Jensen Galskyt 
 1543 ca. Vil Thomesen Galskyt 
 Thomes Galskyt 
 1600 Iver Jensen Dyre 
 1647 Henrik Below 
 1674 Matthias Foss 
 1686 Niels Foss og Hans Foss 
 1693 Hans Tøgersen Lassen 
 Jens Jensen Wissing 
 1696 Jesper Jespersen 
 1732 Chr. Fischer 
 1734 justitsråd Poulsen 
 1742 Peder Mortensen Munk 
 1758 Anne Marie Riber 
 1761 Ditlev Fischer 
 1778 Hans Hansen Boje 
 1780 Helene Charlotte Schandorff 
 1782 Erik Jessen Trap 
 1804 Poul Marcussen 
 1811 Peter Severin Møller og Hans Chr. Møller 
 1816 Peter Severin Møller (eneejer) 
 1826 Fr. Thestrup 
 1839 Nicolaj Chr. Ammitzbøll 
 1874 Gomme Jacob Brandt Ammitzbøll 
 1885 Marie Sophie Frederikke Ammitzbøll 
 1909 Laurids Hvidegaard 
 1910 J. Chr. Christensen 
 1924 R. E. A. N. Reymann 
 1930 fru E. Christensen 
 1937 M. C. Holmgaard 
 Aase Falk

Referencer 

Herregårde i Hjørring Kommune
Herregårde i Hjørring Amt