kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nymindegab Kro

Nymindegab Kro er en dansk kro og hotel beliggende i landsbyen Nymindegab i Varde Kommune. Kroen blev kongelig privilegeret landevejskro i 1862, og har siden fungeret som kro.

Historie 
Kroen blev officielt landevejskro i 1862, da Jes Kristensen købte den firlængede bondegård, og officielt indviede en kro på stedet. Der havde dog været drevet beværtning på stedet før, da zoolog H. N. Krøyer allerede i 1843 i forbindelse med en undersøgelse af det lokale fiskeri, satte spørgsmål ved kroens placering på det øde sted, og fiskernes indtagelse af brændevin.

Nymindegabmalerne begyndte i sidste halvdel af 19. århundrede at leje sig ind på kroen i sommermånederne, hvor de lavede en masse skitser, som senere blev færdiggjort hjemme i København. Malerne benyttede kroen til omkring 1. verdenskrig, og mange af deres værker findes i dag på Nymindegab Museum.

Omkring år 1900 overlod krofatter Jes Kristensen stedet og driften til sønnen Jens Lassen Kristensen. Han opførte en ny længe til gården, da de oprindelige gæsteværelser var placeret ovenover kostalden, med tilhørende lugtgener.

I 1936 udbrød der brand i laden, og ilden bredte sig til hele kroen, som efterfølgende brændte ned til grunden. Derefter overlod ejer Jens Kristensen ejerskabet, og opgaven om at genopbygge kroen til næste generation i familien, Mette og Andreas Kristensen. I 1937 opførte de nye krobygninger, nogle hundrede meter vest fra de oprindelige bygninger. Indtil slutningen af 1930'erne ejede kroen også dansestedet "Valhalle", der var beliggende på modsat side af vejen. Under besættelsen brændte kroen igen i 1942, og blev året efter genopført. I 1944 døde Andreas Kristensen, og hustruen Mette stod tilbage med tre sønner i alderen fra to måneder til fem år. Til trods for dette fortsatte hun driften af kroen.

Nymindegab Kro blev overtaget af de nuværende ejere i 2000, der har gennemført store tilføjelser og ændringer på stedet.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Nymindegabs Kro's officielle websted

Kroer i Danmark
Etableret i 1862
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Varde Kommune
Monotoni (matematik)

I matematik siges en funktion at være monoton, dersom den enten er voksende eller aftagende i sin definitionsmængde. Eksempelvis er funktionen  monotont voksende mens  er aftagende.

En undersøgelse af en funktions monotoniforhold består i at dele funktionens definitionsmængde op i såkaldte monotoniintervaller, så funktionen i hvert delinterval er enten voksende eller aftagende.

Definition 
Funktionen  siges at være voksende dersom  medfører . Tilsvarende siges funktionen  at være aftagende dersom  medfører . Med disse definitioner er en funktion både voksende og aftagende, netop hvis den er konstant. Alternativt kan man sige at en funktion har positiv vækst henholdsvis negativ vækst i stedet for at sige at f er voksende henholdsvis.

Monotoni kan også defineres ud fra grafens sekanter, idet en funktion er voksende netop hvis alle sekanter har hældning større end eller lig med nul og en funktion er aftagende netop hvis alle sekanter har hældning mindre end eller lig nul.

Funktionen siges at være strengt voksende dersom  medfører , og den siges at være strengt aftagende dersom  medfører . Vær opmærksom på den skarpe ulighed mellem  og , der udgør forskellen på de to definitioner.

Hvis grafen for en funktion ikke har vandrette stykker, så er der ingen forskel på begreberne voksende og strengt voksende, og tilsvarende er der ikke forskel på begreberne aftagende og strengt aftagende. Specielt er konstante funktioner de eneste analytiske funktioner, som har et monotoniinterval, hvor funktionen er monoton uden at være strengt monoton.

Tvetydighed 
Der er ikke fuldkommen enighed i dansksprogede matematikbøger om at skelne mellem voksende og strengt voksende (henholdsvis aftagende/strengt aftagende). I mange danske lærebøger i matematik bruges begrebet voksende kun om funktioner, som er strengt voksende og begrebet aftagende kun om funktioner, som er strengt aftagende. Man kan bruge begrebet svagt voksende for funktioner som ovenfor kaldes voksende. Hvis man beskæftiger sig med funktioner, som ikke nødvendigvis er analytiske, og vil være helt sikker på ikke at blive misforstået, bør man derfor undgå at bruge ordet voksende alene uden at specificere, om man mener strengt eller svagt.

Relation til differentialregning 
Ofte vil man bruge differentialregning til at undersøge om en funktion f er voksende, idet der gælder at f er voksende i et interval netop hvis

Ofte undersøges en funktions monotoniforhold ved at differentiere funktionen, idet der gælder at funktionen er voksende, hvis f' er mindst nul og tilsvarende at funktionen er aftagende hvis f' er højst nul.

Ved hjælp af differentialreging kan man tegne en monotonilinje for en funktion.

Bog 

 Hebsgaard, Thomas m.fl. (1989): Matematik Grundbog 2. Forlaget Trip, Vejle.

Referencer 

Funktioner
Varėna

Varėna () er en by i Alytus apskritis, i Dzūkija i det sydlige Litauen med 9.240(2011) indbyggere. Varėna ligger ved floden Varėnė, der udmunder i Merkys.

Historie 

Byen blev grundlagt i 1862 ved Warszawa-Sankt Petersborg jernbanen, 4 km syd for Senoji Varėna (Gammel Varėna). Dengang som en lille stationsby, der efter en stabil udvikling blev den centrale bydel i Varėna. I mellemkrigstiden, efter første verdenskrig, var byen besat af Polen, og omdøbt "Orany". Byen lå nært den daværende polsk-litauiske grænse, i Wilno-Troki poviat () i Wilno Voivodskab. I 1939, efter den tysk-sovjetiske invasion af Polen, blev Varėna atter en del af Litauen.

Den 9. september 1942 blev alle byens jøderne spærret inde i den lokale synagoge. Den dag, selv om tyskerne havde forsøgt at forhindre ham i at gøre det, præsten Jonas Gylys ind i synagogen og opfordrede jøderne at være modig i deres sidste timer i stedet konvertere til kristendommen.

På den følgende dag, eller ifølge en anden kilde, samme dag blev alle jøder ført fra synagogen til Eserekiai, en lille skov nær landsbyen Druckūnai, 1,5 km fra Varėna. To store massegrave var blevet gravet der 25 meter fra hinanden, en til mænd og en til kvinder. Litauiske nationalister tvang ofrene i grupper mod gravene og skød dem der, hvorefter morderne plyndrede ofrene for deres ejendele.

Ifølge Jägerrapporten blev 831 jøder fra Varėna (og de omkringliggende områder) - 541 mænd, 149 kvinder og 141 børn - dræbt den dag.

I 1946 blev omkring 2000 polakker blev hjemsendt til Polen.

Efter industrialiseringen i 1970'erne, voksede byen hurtigt. I øjeblikket er der 9.240 indbyggere i Varėna. Varėna distriktkommune er den største og mest skovrige kommune i Litauen.

Galleri

Kendte Varenere 
 Den litauisk maler og komponist Mikalojus Konstantinas Čiurlionis blev født i Sena Varėna i 1875.
 Ausra Fridrikas, håndboldsspiller

Venskabsbyer 
  Prenzlau, Land Brandenburg, Tyskland
  Mikołajki, voivodskabet Ermland-Masurien, Polen
  Nesterov, Kaliningrad oblast, Rusland
  Skurup, Skåne län, Sverige

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Mordet på jøder i Varėna under anden verdenskrig på yadvashem.org, hentet 3. maj 2016 

Byer i Alytus amt
Kommuner i Alytus amt
Grefsen Station

Grefsen Station (Grefsen stason) er en jernbanestation på Gjøvikbanen i Norge. Den ligger i bydelen Nordre Aker i Oslo, 6,6 km fra Oslo S og nord for Sinsenkrysset. Trods navnet ligger stationen ikke i kvarteret Grefsen men på jorderne fra de gårde, der har lagt navn til kvartererne Storo og Nordre Åsen. I begyndelsen af 1900-tallet blev området dog i en plan omtalt som Sandaker, hvilket i dag er navnet på kvarteret umiddelbart vest for stationen.

Historie og udformning 
Stationen blev etableret 20. december 1900 som endestation for Gjøvikbanen, der på det tidspunkt ikke gik længere end til Røykenvik. Stationsbygningen der blev opført ved den lejlighed er en særpræget teglstensbygning i gotisk stil, tegnet af Paul Due. De to første år var stationen midlertidig endestation for persontogene, indtil krydsningen af Etterstad blev færdig, og banen kunne fuldføres i 1902. Den var tænkt som udgangspunkt for Nordbanen og en planlagt ringbane nord for Oslo. I dag er Grefsen Station en af meget få stationer, der stadig er betjent, men der er ikke længere billetsalg på stationen. Stationens remise, pakhus og den bevarede drejeskive bruges ikke længere til jernbaneformål.

Alnabanen, godsbanen mellem Grefsen og Alnabruterminalen, grener fra mod øst i den sydlige ende af stationen. Fra stationens nordlige ende var der tidligere et sidespor til forskellige industrivirksomheder i Nydalen, blandt andet Christiania Spigerverk, men det er nu afkortet ved Storo, og et omfattende net af godsspor er fjernet.

Der er sporforbindelse fra Grefsen Station til T-banen, sådan at man kan transportere T-banemateriel på jernbanesporene. Derimod er det ikke muligt at køre med jernbanemateriel på T-banen.

Vis-à-vis med stationen ligger der en sporvognsremise ved Storoveien. Den blev åbnet i 1957 og erstattede remiserne ved Slemdalsveien, Garderveien og Harald Hårfagres gate i Majorstua samt Homansbyen ved Sporveisgata, der efterhånden blev nedlagt. På grund af remisen er Grefsen Station også sporvognsstoppested og endestation. Station og sporvej er dog adskilt af Ring 3, så forbindelsen mellem dem sker via en gangtunnel.

Fremtid 
I 2006 åbnedes den sidste del af T-baneringen gennem dele af stationsområdet på sin vej mellem Storo og Sinsen. Det er planen at bygge en gangbro, der vil give en bedre forbindelse mellem Grefsen Station og T-banestationen Storo.

For sporvognenes vedkommende er det et problem, at de kører parallelt med T-baneringen mellem Storo, Sinsen og Carl Berners plass. Trafikselskabet Ruter har imidlertid lagt op til, at linje 13 og 17 ikke som nu skal ende ved Grefsen Station, men at linje 13 skal ende ved Disen, og at linje 17 skal gå ad en ny tracé ad Trondheimsveien til Tonsenhagen.

Litteratur

Noter

Eksterne henvisninger 

 

Stationer på Gjøvikbanen
Etableret i 1900
Jernbanestationer i Oslo
Glamsbjerg IF

Glamsbjerg IF er en dansk fodboldklub fra Glamsbjerg på Vestfyn. Klubben bedste seniorhold spiller pt. i serie 1.

Eksterne henvisninger 
 
 https://glamsbjergif.wordpress.com

Fodboldklubber under DBU Fyn
Assens Kommune
Åneby Station

Åneby Station (Åneby stasjon) er en jernbanestation på Gjøvikbanen, der ligger ved byområdet Åneby i Nittedal kommune i Akershus fylke i Norge. Stationen består af to spor med to perroner og en gul stationsbygning i træ tegnet af Gerhard Fischer. Stationen er ubemandet og har heller ikke billetautomater.

Stationen blev oprettet som holdeplads 27. maj 1905, tre år efter Gjøvikbanens åbning i 1902. Oprindeligt hed den Aaneby, men navnet blev ændret til Åneby i april 1921. I 1945 blev den opgraderet til station. Stationen blev fjernstyret 13. december 1971 og gjort ubemandet 20. marts 1972.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Gjøvikbanen
Etableret i 1905
Jernbanestationer i Viken
Árborg

Sveitarfélagið Árborg er den største kommune i det sydlige Island. Den blev etableret i 1998. Den største by i kommunen er Selfoss. Eyrarbakki og Stokkseyri er to landsbyer på sydkysten og Sandvíkurhreppur er den adsministrative region mellem de tre byer.

Området blev repræsenteret i den femte episode i første sæson af tv-serien Documentary Now! som vært for en Al Capone Festival.

Venskabsbyer 

Árborg venskabsby med:
  Arendal, Norge
  Kalmar, Sverige
  Savonlinna, Finland

Se også 
 Kommuner i Island

Referencer 

Islands geografi
Kommuner
Varingskollen Station

Varingskollen Station (Varingskollen stasjon eller Varingskollen holdeplass) er en jernbanestation på Gjøvikbanen ved Nittedal i Akershus fylke i Norge. Stationen består af et enkelt spor med tilhørende perron og læskur. Den er ikke betjent og har ikke billetautomater. Stationen ligger i umiddelbar nærhed af Varingskollen skisenter.

Stationen blev oprettet i 1932 under navnet Løvstad, men det blev ændret til det nuværende navn 31. maj 1964. I 2015 blev stationen moderniseret med en ny perron.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Gjøvikbanen
Etableret i 1932
Jernbanestationer i Viken
Universitetet i Akureyri

Universitetet i Akureyri eller Háskólinn á Akureyri som det hedder på islandsk) er et universitet i Islands fjerdestørste by, Akureyri der ligger i den nordøstlige del af øen. Det blev etableret den. 5. september 1987, og er siden vokset så det i dag indeholder sundhedsvidenskab, humaniora, samfundsvidenskab og en handelshøjskole og fakultet for naturvidenskab. I efterårssemestret 2014 havde universitetet over 2.000 studerende, hvoraf halvdelen var fjernstuderende, hvilket gør det til den største udbyder af fjernstudier i landet.

Universitetet i Akureyri samarbejder med andre islandske universitetter og driver Universitetscenter Vestfirðir (Háskólasetur Vestfjarða) som ligger i Ísafjörður, og tilbyder to kandidatgrader; én i kyst og marineledele og én i marinennovation. Derudover samarbejder universitet med andre nordiske universiteter om at udbyde nordiske studier og polarjura på kandidatniveau.

I 2004 opførte man en ny forskningsbygning kaldet Borgir.

Eksterne henvisninger 
  (tilgængelig på både islandsk og engelsk)

Universiteter i Island
Etableret i 1987
Harpa (koncerthus)

Harpa er et koncert- og operahus i Islands hovedstad Reykjavík. Byggeriet huser Islands symfoniorkester og den islandske opera.

Harpa åbnede i maj 2011 og er tegnet af det danske arkitektkontor Henning Larsen Architects i samarbejde med kunstneren Olafur Eliasson som tegnede den karakteristiske facade i stål og glas.

Da Island blev ramt af en økonomisk krise i oktober 2008 blev byggeriet standset, men efter nogle måneder blev opførelsen genoptaget marts 2009. I en periode var Harpa det eneste offentlige byggeprojekt på hele øen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Harpas hjemmeside 
 "Harpa Concert Hall - in pictures" fra TheGuardian.com

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Reykjavik
Kultur i Reykjavik
Spillesteder
Etableret i 2011
Jan Oblak

Jan Oblak (født 7. januar 1993) er en professionel fodboldspiller hos den spanske klub Atlético de Madrid og Sloveniens fodboldlandshold, hvor han spiller som målmand.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Atlético Madrid
Virupskolen

Virupskolen er en folkeskole i Hjortshøj, 14 km fra Århus centrum. Der går ca. 600 elever og 85 medarbejdere på skolen, hvilket gør den til en forholdsvis lille skole i kommunen.
Virupskolen er omgivet af skov og mark i sydenden af byen. Der er også tre store fodboldbaner, en bålhytte, multibane og fritidsklub inden for højest en kilometers afstand. Før i tiden var der skole i huset på Smedebakken 14 i byens nordlige ende, lige ved siden af Hjortshøj Kirke, men i 1963 åbnede Virupskolen. Alle eleverne og lærerne fra Brandstrup Skole blev dermed flyttet til den større skole.

Skolen tilhører Århus kommune.

Eksterne links 
 Virupskolen.dk 

Folkeskoler i Aarhus Kommune
Det nationale Čiurlionis kunstmuseum

Det nationale Čiurlionis kunstmuseum () er et konglomerat af kustmuseer i Litauen. Museerne er primært dedikeret til at udstille og formidle værker af den litauiske komponist og maler Mikalojus Konstantinas Čiurlionis.

Museerne blev oprettet i Kaunas i 1921, åbnede et midlertidigt galleri i 1925. Museet blev omdøbt Vytautas den Stores kulturmuseum i 1936 og fik sit nuværende navn i 1944. Museet blev udvidet i 1969.

M. K Čiurlionis Kunstmuseum i Kaunas indeholder mere end 355.000 udstillingsgenstande. Museets samling omfatter Mikalojus Konstantinas Čiurlionis kreative arv, litauisk folkekunst fra det femtende til det tyvende århundrede, litauisk kunst og brugskunst, bl.a. Mykolas Elvyras Andriolis' og Jono Rustemos malerier, antik verdenskunst, udenlandsk kunst og brugskunst, folkekunst og de litauiske kunstneriske arkiver.

Museets afdelinger 
Museet har afdelinger såvel i Kaunas som Druskininkai.
 Mykolo Žilinskos kunstgalleri () (Kaunas)
 Litauens historiske præsidentpalads () (Kaunas)
 Kaunas billedgalleri () (Kaunas)
 Keramik museum () (Kaunas)
 Mikalojus Konstantinas Čiurlionis' mindesmuseum () (Druskininkai)
 Antanas Žmuidzinavičius' mindesmuseum () (Kaunas)
 Djævelens museum () (Kaunas)
 Adele og Paulius Galaunės hus () (Kaunas)
 Liudas Truikys' og Marijona Rakauskaitės mindesmuseum () (Kaunas)
 Juozas Zikaras mindesmuseum () (Kaunas)
 Vytautas Kazimieras Jonynas' galleri () (Druskininkai)

Galleri

Noter

Eksterne henvisninger 

 Hjemmeside for Det nationale Čiurlionis kunstmuseum 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Litauen
Kultur i Litauen
Litauens historie
Etableret i 1921
Kaunas
Lisbeth Bonde

Lisbeth Bonde (f. 7. maj 1956) er en dansk kunstskribent.

Hun er cand.mag. i dansk og kunsthistorie ved Københavns Universitet. Kunstredaktør ved Dagbladet Information 1994-2002. Skribent på Weekendavisen 2002-2013. Skriver nu for Kristeligt Dagblad, Bo Bedre og Kunsten.nu.

Hun har skrevet og redigeret en række bøger om kunst, heriblandt Manual til dansk samtidskunst (sammen med Mette Sandbye, 2006) og Hvorfor kunst? (2007, sammen med Maria Fabricius Hansen).

Siden 2014 formand for AICA - Foreningen af danske kunstkritikere.

Kunsthistorikere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Gabriel Saab

Gabriel Saab (født 1923 i Kairo, Egypten - død 2003) var en egyptisk komponist og lærer af libanesisk afstamning.

Saab studerede komposition på Musikkonservatoriet i Paris (1946-1953). Han emigrerede til Canada (1967), hvor han studerede videre på Musikkonservatoriet i Montreal.
Saab har skrevet 2 symfonier, orkesterværker, kammermusik etc. Han er inspireret af Jean Sibelius, Pjotr Tjajkovskij og egyptisk folklore. Skrev sin første symfoni i en alder af 65 år.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1997) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (2003) - for orkester

Kilde 
 Om Gabrial Saab på musicweb-international.com 

Komponister fra Egypten
Lærere
Shin-Ichiro Ikebe

(født 15 september 1943 i Mito, Ibaraki-præfekturet, Japan) er en japansk komponist og professor.

Ikebe studerede komposition på Tokyo national University of Arts and Music hos bl.a. Akio Yashiro, og blev senere lærer og professor i komposition på Tokyo College of Music. Han er specielt Verdens berømt som en fremragende film komponist til både tv og det store lærred.

Ikebe har skrevet 11 symfonier, orkesterværker, operaer, filmmusik, balletmusik, 2 klaverkoncerter, violinkoncert, korværker og traditionel japansk musik.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1967) - for orkester
 "lille Symfoni" (1969 Rev. 1973) - for kammerorkester
 Symfoni nr. 2 "Trias" (1979) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Ego phano" (1984) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1990) - for orkester
 Symfoni nr. 5 "Simplex" (1990) - for orkester
 Symfoni nr. 6 "Om de enkelte koordinater" (1993) - for orkester
 Symfoni nr. 7 "Til sympatien for et drop" (1999) - for orkester
 Symfoni nr. 8 "Jorden / bønnen" (2013) - for orkester
 Symfoni nr. 9  (2013) - for sopran, baryton og orkester
 Symfoni nr. 10 "For den kommende tid" (2015) - for orkester
 2 Klaverkoncerter (1967, 1987) - for klaver og orkester
 Violinkoncert (1981) - for violin og orkester
 "Balladen om Narayama"  (1983) - filmmusik
 "MacArthur's børn" (1984) - filmmusik

Kilde 
 Om Shin-Ichiro Ikebe på musicweb-international.com

Eksterne henvisninger 
 

Komponister fra Japan
Lærere
Professorer fra Japan
Etnefjorden

Etnefjorden er en fjordarm af Ølsfjorden og Hardangerfjorden i Etne kommune i Sunnhordland i Vestland fylke i Norge. Fjorden har indløb mellem Dreganeset i den nordlige del af Vindafjord kommune (tidligere Ølen) i syd og Børkjenesklubben i nord, og strækker sig 8,5 km østover til Etnesjøen, kommunecentret i Etne. Et stykke inde deler fjorden sig i to grene. Den ene går sydøstover og kaldes Osvågen, mens den anden går mod nordøst og videre ind til Etne.

Omkring Osvågen er flere gårde, heriblandt Osnes, Eiriksvik, Gjerdsvik og Eikanes. Ved Etnesjøen, inderst i fjorden, munder Etneelva ud.

Referencer 

Fjorde i Vestland
Fjorde i Rogaland
Skinkelsborg

Skinkelsborg (ikke at forveksles med 'Skindelborg') er et voldsted eller borg i Sønderskoven i Sønder Stenderup ved Lillebælt og opad Solkær Enge. Stedet er benævnt Skinkelsborg Voldsted i Generalstabens Kort. 
Skinkelsborg består af en firesidet borgbanke adskilt af en grav og en lavere voldlignende banke. Terrænet omkring voldstedet har formentlig været ret ufremkommeligt i middelalderen. Dengang gik søen eller fjordarmen helt op til borgen og rundt omkring lå de store skove helt ud til søen.

Voldstedet består af en ca. 35 m. bred og 3,5 m. høj ujævnt kvadratisk hovedbanke. Den befæstede gård har formentligt været opført af træ.
Der har ligget en neolitisk (Yngre stenalder) boplads på den holm, hvor Skinkelsborg senere blev opført.

Ejere 
Dronning Margrethe I har formentligt beboet Skinkelsborg efter at hun købte gården af Claus Limbek (af den mægtige adelsslægt Limbækkerne) i 1407. Claus Limbæk havde købt af Hennike Limbek, der i sin tid havde købt det af Henneke Skinkel.
Skinkelsborg udgjorde med Sønder Stenderup sit eget Birk og i 1850 stadig sit eget Len.

Voldstedet blev formentlig opgivet i begyndelsen af 1400-tallet efter Margrethe I’s overtagelse.

Fund 

Der er fundet jernalderfund i form af sværd, armbrøst, pile osv. 
 I 1956 blev en falsk shekel af bly fundet på voldstedet. Denne er erklæret for danefæ.
 I 1969 blev der fundet et større antal flintredskaber, som var fremkommet ved pløjning, bl.a. skiveskrabere, skivebor, enkelte tværpile, to stærkt forhuggede neolitiske (Yngre stenalder) flintøkser, samt adskillige stumper af slebne flintøkser.
 I 1993 blev der ved voldstedet fundet en såkaldt turnos (Fransk mønt, også kaldet Gros tournois). Mønten er fra franske Phillip den smukke (Philip den IV)(1285-1314). Mønten er erklæret for danefæ.

Referencer 

Voldsteder i Vejle Amt
Voldsteder i Haderslev Amt
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Kolding Kommune
Turnos

Turnos er en almindelig betegnelse for den franske mønt gros tournois, der prægedes fra 1266.
Navnet kommer af indskriften på møntens bagside TVRONVS CIVIS 'byen Tours'.

Mønten skabt af Louis IX under sin monetære reform af 1260-1263.
Turnos vejer ca. 4,52 gram næsten rent sølv, og er værd 12 deniers tournois

Turnos (Gros tournois) blev oprettet efter syvende Korstog (1248-1254), efter at Louis IX opdagede den arabiske monetære system. Under samme reform, skabes også de første guld mønter , men disse meget begrænset og til et rent politisk formål.

Turnos blev fremstilles i overflod til at passe ind i komplekset monetære system af tiden.

De er blandt de mest efterlignede valutaer i middelalderen.

Der er fundet flere skatte i Danmark, indeholdende Turnorser

Referencer 

Historiske møntenheder
Moskvas Internationale Forretningskvarter

Moskvas Internationale Forretningskvarter (, ), tidligere Moskva City (, ), er et nyt forretningskvarter i Presnenskij rajon i den Centrale administrative okrug i Moskva, der hovedsageligt består af skyskrabere. Flere af Europas ti højeste bygninger findes i kvarteret. Federation Tower er med sine 374 m Europas højeste bygning. Tidligere var OKO også i MMDT med sine 354 m Europas højeste bygning.

Planen er at skabe en blandet bydel, der indeholder såvel kontorfaciliteter, boliger og underholdningsfaciliteter, og bliver det ledende forretningskvarter i Rusland og Østeuropa. Moskvas bystyre igangsatte byggeriet i 1992. Området har areal på en kvadratkilometer og var tidligere et industrikvarter.

Se også 
 De syv søstre (Moskva)

Eksterne henvisninger 

 

Internationale Forretningskvarter
Skyskrabere i Rusland
Seværdigheder i Rusland
Royal Quest

Royal Quest er et fantasi MMO RPG computerspil udviklet af Katauri Interactive og 1C Online Games. Spillerne er i stand til at spille i både PvE- og PvP modes indeni en fantasi- og teknologi baseret verden.

Udvikling 
Spillet blev annonceret den 22. oktober 2010. 
Open beta af den russiske version blev lanceret den 10. april 2012.
Open beta af den engelske version blev gjort tilgængelig via Steam siden 4. august 2014 (tidlig adgang siden 31. juli 2014). 
Royal Quest er blevet udgivet  8. december 2015 i Rusland og 23. december  2015 i verden.
I øjeblikket er den engelske version af spillet tilgængelig via Steam, ARC og stand-alone klient downloades fra den officielle hjemmeside.

References 

Computerspil
Computerspil fra 2015