kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Morgengryets Port

Morgengryets Port (, , hviderussisk Вострая Брама) blev bygget mellem 1503 og 1522 som en del af bymuren om Vilnius, hovedstaden i Storfyrstendømmet Litauen. Porten er også kendt som Medininkai-porten, da den førte til landsbyen Medininkai syd for Vilnius samt Astra broma, afledt af litauisk astra, som betyder skarpe. I slutningen af 1700-tallet, ved Polens deling blev Litauen en del af Rusland, og de russiske myndigheder beordrede byportene nedrevet, bortset fra Morgengryets Port, som er den eneste, der er bevaret. .

I 1500-tallet opbevaredes ofte religiøse relikvier i byens porte for at beskytte byen mod angreb og velsigne de rejsende. Kapellet i Morgengryets Port indeholder et ikon af den hellige Jomfru Maria. Ikonet siges at have mirakuløse virkninger. I århundreder har billedet været et af symbolerne for Vilnius og mål for tilbedelse fra både katolske og ortodokse indbyggere. Tusindvis af offergaver pryder væggene og mange pilgrimme fra nabolandene kommer for at bede foran ikonet. Messer holdes på både litauisk og polsk.

Den 4. september 1993 bad Pave Johannes Paul II i kapellet ved Morgengryets Port. Kirkefestival for den hellige Jomfru Maria, barmhjertighedens mor, afholdes i den tredje uge af november og har stor betydning for Vilnius ærkebispdømme.

Efter 2. verdenskrig blev dyrkelsen af Vor Frue af Morgengryets Port udbredt i litauiske og polske samfund verden over og fortsætter i mange kirker inviet til Jomfru Maria i Europa og Amerika. Den største kirke, der er viet til Vor Frue af Morgengryets Port er Sankt Marias kirke i Gdańsk, Polen.

Galleri

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Aušros Vartai Om Morgengryets Port 

Seværdigheder i Vilnius
Senamiestis
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Vilnius
Renæssance
Byporte
Colin Bell

Colin Bell (MBE) (født 26. februar 1946 i Hesleden, England, død 5. januar 2021) var en engelsk fodboldspiller, der spillede som midtbanespiller. Han var på klubplan primært tilknyttet Manchester City, hvor han spillede i 13 sæsoner og var med til at vinde både det engelske mesterskab, FA Cuppen og Pokalvindernes Europa Cup. Han spillede også for Bury F.C. samt San Jose Earthquakes i USA.

Bell blev desuden noteret for 48 kampe og ni scoringer for Englands landshold. Han repræsenterede sit land ved både EM i 1968 og VM i 1970.

Titler 

Engelsk 1. division
 1968 med Manchester City

FA Cup
 1969 med Manchester City

Football League Cup
 1970 og 1976 med Manchester City

Pokalvindernes Europa Cup
 1970 med Manchester City

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Footballdatabase.eu spillerinfo

Fodboldspillere fra England
Fodboldspillere fra Bury F.C.
Fodboldspillere fra Manchester City F.C.
Fodboldspillere fra San Jose Earthquakes
Personer tildelt Member of the Order of the British Empire
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1968
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1970
Allan Clarke

Allan John Clarke (født 31. juli 1946 i Willenhall, England) er en tidligere engelsk fodboldspiller og træner, der spillede som angriber. Han var på klubplan tilknyttet Walsall, Fulham, Leicester City, Leeds United og Barnsley. Længst tid tilbragte han hos Leeds, hvor han var tilknyttet i ni sæsoner og var med til at vinde det engelske mesterskab og nå finalen i Mesterholdenes Europa Cup i 1975.

Clarke blev desuden noteret for 19 kampe og ti scoringer for Englands landshold. Han repræsenterede sit land ved VM i 1970 i Mexico.

Efter sit karrierestop gjorde Clarke karriere som træner, og stod i spidsen for blandet andet Barnsley, Leeds United og Scunthorpe.

Titler 

Engelsk 1. division
 1974 med Leeds United

FA Cup
 1972 med Leeds United

Charity Shield
 1969 med Leeds United

Eksterne henvisninger 
 Footballdatabase.eu spillerinfo
 Soccerbase.com managerinfo 

Fodboldspillere fra England
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1970
Fodboldspillere fra Walsall F.C.
Fodboldspillere fra Fulham F.C.
Fodboldspillere fra Leicester City F.C.
Fodboldspillere fra Leeds United F.C.
Fodboldspillere fra Barnsley F.C.
Fodboldtrænere fra England
Githa Ben-David

Githa Ben-David (født 23. november 1961 i Horsens) er en dansk lydterapeut, sanger, komponist og forfatter, uddannet fra Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i København 1987 med hovedfag i klassisk saxofon.

Githa Ben-David er forfatter til det eneste omfattende værk om vokal lydterapi i tre bind, der er skrevet i Skandinavien, studerede indisk sang hos Mangala Tiwari i Indien, og har skabt sit eget lydterapeutiske system. Githa Ben-David arbejder tæt sammen med forskere fra hele verden, og anses for at være en af de få, der har erfaring på området.

Githa Ben-David er gift med musiker og forfatter Lars Muhl, som hun også danner par med på scenen. Sammen har de skabt Gilalai - institut for Energi & Bevidsthed, som også er et forlag.

Diskografi 
 Sound of Light (2001)
 Tonen fra himlen – Øve-CD (2002)
 Rising (2005)
 Tryllesange – musisk indlæring af tabeller og andet (2007)
 To Heal The Space Between Us – Lars Muhl & Githa Ben-David (2011)
 Sound in Silence (2014)
 Zeros – Lars Muhl & Githa Ben-David (2015)
 Hung Song (Gilalai 2019)

Bibliografi 
 Tonen fra himlen (Borgens Forlag 2002)
 Syng dig Fri (Universal Gratefulness 2008)
 Lyd er liv – vokal lydhealing (Gilalai 2011)
 Liluja (Gilalai 2015)
 Hjælp - En personlig historie om kronisk tungmetalforgiftning og hvordan man bliver den kvit (Gilalai 2018)
 Heal the Pineal - Detox with Hung Song (Gilalai 2020)

Filmography 
 The Note from Heaven (Gilalai 2017)

Eksterne henvisninger 
 Githa Ben-David

Personer fra Horsens
Musikere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Freden i Fredrikshamn

Freden i Fredrikshamn () var en fredsaftale mellem Sverige og Det russiske kejserdømme, undertegnet den 17. september 1809. Fredsaftalen afsluttede krigen om Finland og både forhandlinger og undertegnelse skete i den nuværende finske by Fredrikshamn (). Rusland blev repræsenteret ved Nikoláj Rumjántsev og David Alopaeus (Ruslands ambassadør i Stockholm), mens Sverige blev repræsenteret ved general Kurt von Stedingk, tidligere svensk ambassadør i Skt. Petersburg og oberst Anders Fredrik Skjöldebrand.

I henhold til aftalen måtte Sverige afgive dele af landskabet Lapland og Västerbotten (øst for Torne älv og Muonio älv), Åland og alle landskaber øst for disse. De afståede områder kom til at danne Storfyrstendømmet Finland og blev i 1812 tillagt Vyborgs län, som Rusland havde erobret i 1700-tallet. Sammen med Borgå lantdag og Alexander 1.s ed dannede freden i Fredrikshamn grundstenene for det selvstyrende Storfyrstendømme Finland med egen administration og egne institutioner og lagde derved grunden for den udvikling, som ledte til opblomstringen af finsk kultur, til lige rettigheder for det finske sprog og endelig i 1917 til Finlands selvstændighed.

Traktaten fik en henvisning til tsar Alexanders løfte om at beholde gamle love og privilegier i Finland, men aftalen gav ingen formelle garantier vedrørende indbyggernes juridiske stilling, da de russiske forhandlere afviste dette, og de svenske forhandlerne var ikke i en position til at afkræve sådanne. Tilsvarende formuleringer var normale i fredsaftaler, men det var også almindeligt, at de blev overtrådt. Under russificeringsperioden 90 år senere hævdede den russiske regering, at aftalen ikke blev brudt, og at ingen udenforstående magt derfor kunne intervenere, sagen angik kun tsaren, som havde afgivet det oprindelige løfte. 

Under forhandlingerne forsøgte de svenske udsendingene at sikre Åland for Sverige.

Eksterne henvisninger 

 Fredstraktaten fra «Freden i Fredrikshamn» (svensk) 

Finlands historie
Svenske fredsaftaler
Rusland i 1800-tallet
Begivenheder i 1809
Sverige i 1800-tallet
Jeff Astle

Jeffrey "Jeff" Astle (13. maj 1942 – 19. januar 2002) var en engelsk fodboldspiller, der spillede som angriber. Han var på klubplan primært tilknyttet Notts County og West Bromwich Albion. Med West Bromwich var han med til at vinde både FA Cuppen og Liga Cuppen. I 1970 blev han desuden topscorer i den bedste engelske række. 

Astle blev desuden noteret for fem kampe for Englands landshold. Han repræsenterede sit land ved VM i 1970.

Titler 

FA Cup
 1968 med West Bromwich Albion

Football League Cup
 1966 med West Bromwich Albion

Eksterne henvisninger 
 Footballdatabase.eu spillerinfo
 FIFA.com spillerinfo 

Fodboldspillere fra England
Fodboldspillere fra Notts County F.C.
Fodboldspillere fra West Bromwich Albion F.C.
Fodboldspillere fra Weymouth F.C.
Fodboldspillere fra Atherstone Town F.C.
Fodboldspillere fra Dunstable Town F.C.
Fodboldspillere fra Hillingdon Borough F.C.
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1970
HŠK Zrinjski Mostar

HŠK Zrinjski Mostar er en fodboldklub hjemmehørende i den Bosniske by Mostar i provinsen Hercegovina. Klubben blev stiftet i 1905, men fra afslutningen af Anden Verdenskrig og frem til 1992 var den bandlyst af det kommunistiske styre i Jugoslavien og dermed inaktiv. Klubben er opkaldt efter en kroatisk kendisfamilie Zrinjski. Klubbens fans er således den kroatiske del af byens indbyggere, i modsætning til de bosniske, der støtter op om Velez Mostar.

Titler 
 Bosniske mesterskaber (8): 2005, 2009, 2014, 2016, 2017, 2018, 2022, og 2023.

Europæisk deltagelse

Referencer 

Fodboldklubber i Bosnien-Hercegovina
Etableret i 1905
Mostar
Drammen Håndballklubb

Drammen Håndballklubb er en norsk håndboldklub fra Drammen som spiller i Eliteserien på herresiden. Holdet spiller i blå trøjer og blå shorts, og trænes af Bent Dahl.

DHK blev stiftet 3. marts 1992. Det var generalforsamlingerne i de to klubber Reistad IL (Lier) og Sturla IF (Drammen), der vedtog at danne "overbygningsklubben" DHK efter at NHF havde givet sit samtykke til sammenlægningen af de respektive klubbers seniorafdelinger. Fordi Reistad ILs håndballherrer rykkede op i eliteserien samme sæson kunne DHK debutere i Drammenshallen i efteråret 1992 som eliteseriehold. DHK rykkede dog ned i 2. division i foråret 1993. Sæsonen efter rykkede holdet direkte op i eliteserien igen, denne gang med Kent Harry Anderson som træner.

Eksterne henvisninge 
 Klubbens hjemmeside 

Håndboldklubber fra Norge
Etableret i 1992
Håndballklubb
Lille Blåkilde

Lille Blåkilde er en kilde, som udspringer ved Buderupholm i Gravlev Ådal. Den er den mest vandrige kilde i området. Fra sprækker i den højtliggende kalk i undergrunden strømmer der 90 liter vand ud i sekundet. Den bæk, der dannes, udmunder efter et ganske kort løb i Lindenborg Å. Året rundt ligger vandets temperatur på 7-8 °C.

Eksternt henvisninger 

 Naturstyrelsen: Lille Blåkilde
 Rold Skov Natur- og Kulturcenter: Vandet
 Rold Skov Leksikon 
 Foto på panoramio: 1 , 2 , 3 

Vandløb i Danmark
Kilder i Danmark
Rebild Kommunes geografi
Rold Skov
Den finsk-sovjetiske ikke-angrebspagt af 1932

Den Finsk-sovjetiske ikke-agrebspagt fra 1932 var en ikke-angrebspagt indgået i 1932 mellem de daværende stater Finland og Sovjetunionen. Aftalen blev udvidet med tillæg i 1933 og rettet i 1934. Pagten blev ensidigt opsagt af Sovjetunionen i 1939 efter en operation mod byen Mainila med egne tropper, hvilken man efterfølgende tillagde Finland skylden for.

Baggrund 

Sovjetunionen indgik i 1930-erne en række ikke-angrebspakter med sine nabolande efter den japanske invasion i Manchuriet til støtte for dette lands selvstændighed. Sovjetunionen ønskede med disse aftaler at sikre sine grænser. Aftaler blev indgået med Estland, Letland og Polen, og som det sidste land med Finland i 1932.

Indhold 

Begge lande lovede i traktaten at respektere de daværende indbyrdes grænser således, som disse var blevet fastlagte ved freden i Dorpat (Tartu) den 14. oktober 1920. Desuden udtaltes, at "begge kontraherende parter forpligter sig til at afholde sig fra ethvert angreb på hinanden". Som angreb skulle betragtes "enhver voldshandling, der krænker den anden høje kontraherende parts territoriale integritet og helhed eller politiske uafhængighed, selv om den gennemføres uden krigserklæring og med tilsidesøttelse af krigens kendetegn" (§ 1).

Ved angreb på den ene part fra tredjelands side skulle den anden part forholde sig neutral. Hvis derimod den ene part foretager et angreb på tredjeland havde den anden part ret til uden forudgående varsel at opsige traktaten (§ 2).

Begge parter forpligtede sig til ikke at indgå traktater, aftaler eller konventioner, der var "åbenlyst fjendtlige" mod den anden kontraherende part og formelt eller reelt stridende mod den indgåede traktat (§ 3).

Endelig erklærede begge parter, at eventuelle tvistigheder skulle bilægges ved fredelige midler, om fornødent ved at oprette "et forligsnævn, hvis rettigheder, sammensætning og virksomhed fastslås ved en særlig tillægsaftale, der skal udgøre en integrerende del af denne traktat" (§ 5).

Traktatens forlængelse og opsigelse 

Traktatens gyldighedsperiode blev ved aftale i Moskva den 7. april 1934 forlænget til 31. december 1945, hvilken blev underskrevet af Finlands daværende udenrigsminister Aarno Yrjö-Koskinen og Sovjetunionens udenrigskommissær Maksim Litvinov.

Traktaten blev opsagt af Sovjetunionen den 28. november 1939, to dage inden at Sovjetunionen angreb Finland under en påviseligt forfalsket påstand om finsk angreb på en sovjetisk landsby Mainila. I henhold til traktaten skulle det fastlagte forligsnævn have været indkaldt for at undersøge de sovjetiske påstande, men Sovjetunionen nægtede at lade nævnet indkalde og undersøge episoden.

Litteratur 

 Peter de Hemmer Gudme: Finland. Nordens Østvold; København 1940
 Martti Turtola: “Kansainvälinen kehitys Euroopassa ja Suomessa 1930-luvulla”, Talvisodan pikkujättiläinen, 1st, Werner Söderström Osakeyhtiö; 1999; .

Noter 

Finlands historie
Norman Angell

Sir Norman Angell, egentlig Ralph Norman Angell Lane (født 26. december 1872, død 7. oktober 1967) var en engelsk forfatter og parlamentsmedlem for Labour. Han modtog Nobels fredspris i 1933.

Angell voksede op i Frankrig. Han arbejdede en tid som landmand, og derefter som guldgraver i det vestlige USA. Sidenhen blev han ansat indenfor dagbladsbranchen og arbejdede som journalist i USA, Frankrig og England. Angell har beskæftiget sig meget med økonomiske spørgsmål i sine udgivelser, specielt i forbindelse med første verdenskrig. Han mest kendte værk, The great illusion (1910), er oversat til mange sprog.

Eksterne henvisninger 

 Nobelprize.org, Nobels fredspris 1933
 Nobelprize.org, Robert Cecil – Biografi

Faglitterære forfattere fra England
Modtagere af Nobels fredspris
Nobelprismodtagere fra Storbritannien
Journalister fra Storbritannien
Europa-Kommissionen i Danmark

Europa-Kommissionen, Repræsentation i Danmark er EU-Kommissionens officielle kontor i Danmark. Opgaverne for kontoret er udover, at være fast bindeled mellem Danmark og EU for politiske, faglige, offentlige og private organisationer at følger med i den generelle debat. Kontoret støtter ligeledes informationsnetværk, arrangerer konferencer, seminarer, pressemøder m.v.
Via kontorets hjemmeside  informerer Repræsentationen om de vigtigste tiltag og begivenheder på EU-plan med særlig fokus på hvad der har betydning for Danmark og danskerne. Samtidigt tilbyder Repræsentationen abonnement på en flere nyhedstjenester  og udgiver også en app.

Eksterne kilder og henvisninger 

Kommissionen i Danmark
Europa-Kommissionen
The Kovenant

The Kovenant er en norsk Elektronisk / industrial metal band, der blev stiftet den Hamar i 1992, under navnet konvention. I begyndelsen skabte bandet symfonisk black metal, før de gik over til dagens genre. Bandet blev tvunget til at ændre navnet, fordi EMB et svensk band havde copyright på det navn. Animatronic was deres første udgivelse kaldet The Kovenant.

Bandet har vundet Grammy Award i klassen hårde rock to gange. Første gang for album Nexus Polaris the Grammy Award 1998, mens de stadig gik under navnet konvention. For albummet, Animatronic they Grammy Award 1999.

Medlemmer 
 Lex Icon / Nagash blev optaget (Stian Arnesen) – bas og vokal (også i Dimmu Borgir, Troll)
 Psy Coma / Black Heart – guitar
 Angel – Guitar
 Geir Bratland – keyboards (også i Satyricon)
 Küth – trommer

Tidligere medlemmer 
 Hellhammer (Jan Axel Blomberg) – trommer

Diskografi 
 From The Storm of Shadows, demo 1994
 In Times Before the Light, album 1996
 Nexus Polaris, album 1998
 Animatronic, album 1999
 In Times Before the Light (Remix), album 2002
 S.E.T.I. Club EP, EP 2003
 S.E.T.I., album 2003
 Aria Galactica, album 2007

Eksterne henvisninger 

 Officiell webbplats 

Metalgrupper fra Norge
Musikgrupper fra 1992
Ruch Chorzów

Ruch Chorzow er en fodboldklub hjemmehørende i den polske by Chorzów. Med 14 polske mesterskaber er klubben landets mest vindende på det område. Seneste mesterskab ligger dog over 20 år tilbage. Under anden verdenskrig overtog tyskerne klubben og kaldte den for Bismarckhütter SV 99.

Titler 

 Polske mesterskaber (14): 1933, 1934, 1935, 1936, 1938, 1951, 1952, 1953, 1960, 1968, 1974, 1975, 1979 og 1989
 Polske pokalturnering (3): 1951, 1974 og 1996

Førsteholdstruppen

Nuværende spillertrup 2016/17 

 Nuværende spillertrup 2016 (90minut.pl)

Kendte spillere 

  Andrzej Buncol
  Zygmunt Maszczyk
  Krzysztof Pilarz
  Józef Wandzik
  Krzysztof Warzycha
  Ernest Wilimowski

Europæisk deltagelse

Eksterne henvisninger 

 Klubbens officielle hjemmeside
 Ruch Chorzów på 90minut.pl

Etableret i 1920
Fodboldklubber fra Polen
Samuel von Cocceji

Samuel friherre von Cocceji (20. oktober 1679 i Heidelberg – 4. oktober 1755 i Berlin) var en preussisk jurist og politiker, kendt for reformeringen af det preussiske retsvæsen.

Han var 1702 professor ved Viadrina-universitetet i Frankfurt an der Oder, 1723 kammerretspræsident, 1738 preussisk justitsformand og siden 1747 storkansler. Han fik af kong Frederik den Store til opgave at organisere retssystemet i Schlesien, som Preussen netop havde erobret fra Østrig, og reformerede sidenhen dette i hele Preussen. Hans hovedværk var udarbejdningen af det første udkast til Allgemeines Landrecht für die preußischen Staaten. Han blev adlet i 1749.

Også hans far Heinrich Cocceji var en kendt professor i Heidelberg.

Eksterne henvisninger 

Justitsministre fra Preussen
Jurister fra Tyskland
Friherrer fra Tyskland
Personer fra Heidelberg
Yunganggrotterne

Yunganggrotterne (云冈石窟, pinyin: Yúngāng shíkū) ved Datong i Shanxi-provinsen i Kina er sammen med Mogaogrotterne og Longmengrotterne en af de tre mest berømte antikke skulptursteder i Kina.

I 2001 blev Yunganggrotterne opført på UNESCOs Verdensarvliste. De blev til  da Datong var hovedstad for det nordlige Wei-dynasti (北魏) under Heping- og Zhengguangæraene. Arbejdet startede i år 460 og pågik til 525. 

Da den første kejser besteg tronen i Datong var buddhismen rig og omfattende i landet. Efter at kejser Tai wu døde i 452 fik munken Tan Yao  i 460 til opgave at udhugge fem grotter som skulle være center for buddhistisk kunst i det nordlige Kina. Dette arbejde skal bl.a. være  udført sammen med fem indiske munke.

Mellem årene 471 og 494 var tilbedelsen af Buddha udbredt blandt adelen og ved hoffet, og da blev tolv flere grotter udhugget  og Chongfutemplet bygget. Selv efter at det hof-finansierede arbejde var afsluttet i 525, kom munke med lavere rang for at fortsætte med hugge nye grotter. Disse grotter er mindre end de tidligere, mange af dem små og der er over 200af dem.

Under Liao-dynastiet blev der bygget en del af statuerne fornyet og man byggede de "10 templer i Yungang" fra 1049 til 1060, som en beskyttelse af hovedgrotterne. 

Sammenlagt findes der 252 grotter af varierende størrelser og 51.000 statuer på en strækning på omkring én kilometer. Ovenfor grotterne findes ruinerne fra et slot, en mur og et forsvarstårn fra Mingdynastiet. Den største statue er 17 meter høj, og den mindste kun 2 centimeter.

De første grotter er i en stil som minder om  de indiske chaityas og gandharanstilen. Nogle af de store statuer ser ud til at kunne være influeret af statuerne i Bamiyan i Afghanistan (nu ødelagt af taliban). Man kan også genfinde græsk-romerske, iranske og byzantinske træk. Alle disse stilarter  blev blandet med en kinesisk stil, som gør  Yunganggrotterne specielle og til en af menneskehedens største kulturskatte.

Litteratur
James O. Caswell: Written and Unwritten: A New History of the Buddhist Caves at Yungang, Vancouver: University of British Columbia Press Vancouver, 1988

Eksterne henvisninger

 UNESCO World Heritage page about Yungang Grottoes
 Protecting the Yungang Grottoes from Air Pollution Damage

Verdensarven i Kina
Kultur i Kina
Shanxi
Grotter i Kina
Eberhard 3. af Württemberg

Eberhard 3. af Württemberg (den glade) (f. 1364 – d. 16. maj 1417 i Göppingen), var greve af Wurttemberg fra 1392 til 1417.

Eberhards tid som regent bar præg af fredsbevarende diplomatiske forbindelser til nabolandende. Han lod sin søn Eberhard 4. gifte sig med Henriette af Mömpelgard, og derved gik han Mömpelgard grevskabet, som sønnen arvede efter faren i 1409.

Eberhard blev første gang gift med Antonia Visconti, datter af Bernabò Visconti. Sammen med Antonia fik han tre sønner, Eberhard 4. var den eneste der overlevede sin barndom, Antonia døde i 1405. Året efter i 1406 gifter han sig igen denne gang med Elisabeth af Nürnberg, datter af Johan 3. af Nürnberg. I dette ægteskab blev der født en datter Elisabeth.

Se også 
 Liste over Württembergs regenter

Personer fra Tyskland
Grever af Württemberg
Boulevarden (Aalborg)

Boulevarden er en gade i Aalborg Centrum. Gaden blev i 1911 gennembrudt sydfra for skabe forbindelse mellem havnen og byens nye banegård. 

I nord fortsættes Boulevarden af Østerågade, mod syd er der forbindelse til John F. Kennedys Plads, hvor Aalborg Station og busterminal ligger. Gaden er nyrenoveret omkring år 2005, i den forbindelse blev kørebanen indsnævret, således at der er brede fortov der i praksis bruges som gågade. En række udvalgsvarebutikker ligger langs Boulevarden, der også har en del liberale erhverv og restaurationer. Gaden er i dag domineret af en bustrafik.

Referencer 

Gader i Aalborg
Kurfyrstendømmet Köln

Kurfyrstendømmet Köln (ty.: Kurfürstentum Köln eller Kurköln) var et kirkeligt fyrstedømme i det tysk-romerske rige fra midten af 900-tallet til begyndelsen af 1800-tallet. Det udgjorde de områder af ærkebispedømmet Köln, hvor ærkebiskoppen af Köln også udøvede den verdslige magt. Dets område lå i den nuværende tyske delstat Nordrhein-Westfalen. 

Fyrstedømmet styredes af ærkebiskoppen, men sekulariseredes ved mediatisering 1803 med Slutrapport fra den ekstraordinære rigsdeputation.

Gejstlige rigsfyrstendømmer
Köln
Etableret i 953
Ophørt i 1803
John F. Kennedys Plads

John F. Kennedys Plads er en plads i Aalborg Centrum. Pladsen er opkaldt efter USA's præsident John F. Kennedy født 1917, dræbt ved et attentat den 22. november 1963. 

Ved pladsen ligger Aalborg Station, Aalborg Busterminal, Kennedy Arkaden og Ny Troldeborg. I nord fortsættes John F. Kennedys Plads af Boulevarden i nordvest er der forbindelse til Prinsensgade og i øst er der forbindelse ad Jyllandsgade. Pladsen er belagt med granit og beton fliser og er forbeholdt fodgængere. Pladsen huser også en række restaurationer og det tidligere Park Hotel Aalborg, der i dag er omdannet til ungdomsboliger.

Referencer 

John F. Kennedys Plads  på aalborgbibliotekerne.dk

Gader i Aalborg
Torve og pladser i Aalborg