kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brorfelde-observatoriet

Brorfelde Observatorium er et astronomisk observatorium (IAU-kode 054) ved Brorfelde syd for Holbæk på Sjælland. Fra indvielsen i 1953 og frem til 1996 var det en gren af Københavns Universitets observatorium. I 2009 blev observatoriet frasolgt, og i 2012 blev det købt af Holbæk Kommune, som i dag driver observatoriet som et opdagelsescenter med fokus på astronomi, geologi, natur og teknik. Observatoriet indeholder i dag stadigvæk tre teleskoper, hvoraf Schmidt-teleskopet er det største professionelle teleskop i Danmark. Universitetets personale er i dag flyttet til Rockefeller Complekset i København.

Meridiankredsen 
I 1953 blev Carlsberg Meridiankredsen, som var datidens mest nøjagtige meridiankreds, opstillet i Brorfelde. Efter 30 år blev den flyttet til kanarieøen La Palma, hvor den blev udfaset i 2013. Meridiankredsen blev brugt til at observere stjernernes positioner vha. astrometriske målinger. Teleskopet blev i sin tid brugt til at måle tæt på 100 millioner stjernepositioner i Mælkevejen.

Schmidt teleskopet 

Brorfelde Schmidt-teleskopet, der blev bygget på værkstedet i Brorfelde og taget i brug fra 1965, havde oprindeligt en blænde på 50 cm og en spejldiameter på 75 cm. Det er dog blevet ombygget flere gange og har i dag en fri blænde på 45 cm, en spejldiameter på 77 cm og indeholder efter en omfattende renovering i 2015-2017 nu et 4500 × 3600 pixel CCD-kamera.

Fredning 
Området er på 40 hektar land og indeholder 11 bygninger, som er fredede, også stedets nattemørke er som den eneste af sin slags i Danmark fredet.

Personer med relation til observatoriet 
 Bengt Strömgren, dansk astronom
 Poul Jensen, dansk astronom
 Karl Augustesen, dansk astronom

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Københavns Universitet om Schmidt-teleskopet på Brorfelde 
 Det Kongelige Bibliotek om observatoriet
 Planetariets populærformidling om Bengt Strömgrens tilknytning til observatoriet 
 Støtteforeningen "Brorfeldes Vennekreds"
 Fredningsafgørelse for stedet  

Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Holbæk Kommune
Københavns Universitet
Etableret i 1953
Observatorier i Danmark
Danske Medier

Danske Medier er en brancheorganisation for private danske medievirksomheder. Foreningen har knap 300 medlemsvirksomheder, som tilsammen udgiver flere end 1.000 medier.

Danske Medier blev stiftet den 13. marts 2012 af syv brancheforeninger: Danske Dagblades Forening, Danske Specialmedier, Foreningen af Danske Interaktive Medier (FDIM), Dansk Magasinpresses Udgiverforening, Ugeaviserne, Radioerne og Digitale Publicister.

Medlemstyper 
Danske Medier har flere forskellige typer af medievirksomheder som medlemmer: Dagblade, magasiner, ugeblade, digitale medier, fagblade, tidsskrifter, specialmedier, ugeaviser og radiostationer.

Indsatsområder 
Danske Medier varetager de private medievirksomheders interesser i Danmark og i EU. Foreningens politiske fokusområder er bl.a. mediestøtte, økonomiske rammevilkår for mediebranchen, markedsføringslovgivning samt regulering af det digitale marked med fokus på databehandling og annoncering.

Danske Medier arbejder desuden for at fremme ytrings- og pressefrihed. Foreningen er med til at varetage den danske tradition for selvjustits på medieansvarsområdet. Danske Medier er således sammen DR og TV-2 med til at finansiere Pressenævnet, som træffer afgørelse i klager over artikler og udsendelser, der er bragt i medier, som er omfattet af medieansvarsloven.

Danske Medier arbejder også med at dokumentere brugen af medier og annonceomsætningen på medieområdet. Det sker via mediemålinger, som Danske Medier enten står for eller har andel i, og via en række analyser af markedsudviklingen.

Danske Medier arrangerer desuden en række arrangementer for ansatte i mediebranchen.

Ledelsen 
Louise Brincker adm. direktør

Thomas Rønnow, vice adm. direktør

Marianne Bugge Zederkof, direktør Danske Medier Research

Referencer

Eksterne henvisninger 
 www.danskemedier.dk
 https://www.pressenaevnet.dk

Medier
Maritime

Maritime er en af  Togos fem regioner og den eneste der ligger ud til havet. Det er også den mindste region i størrelse, men den største i antal indbyggere, da hovedstaden Lomé ligger i Maritime. Mod nord grænser den til regionen Plateaux, mod syd til  Atlanterhavet, mod vest til Ghana og mod øst danner floden Mono grænse til Benin. Den er inddelt i præfekturene Golfe, Lacs, Lomé, Vo, Yoto og Zio.

Togos regioner
MatematikFessor

MatematikFessor er en af Danmarks største online læringsportaler. MatematikFessor retter sig mod lærere, elever og forældre. Produktet er udviklet af EduLab ApS.
MatematikFessor er et undervisningssystem til alle klassetrin i grundskolen og er samtidig Danmarks mest benyttede digitale fagportal til matematik.

Manden bag EduLab ApS og MatematikFessor er Kasper Holst Hansen. Han solgte virksomheden til Egmont i 2020.

Eksterne henvisninger 
 MatematikFessors hjemmeside 

Læringsnetsteder
Matematik og kultur
Almindelig krybmos

Almindelig krybmos (Amblystegium serpens) er et meget almindeligt mos i Danmark.

Det vokser både på jord, sten og træ, og danner flade måtter af trådfine, mere eller mindre uregelmæssigt fjergrenede skud. De knap 1 mm lange blade er æglancetformede, jævnt tilspidsede og tandede mod spidsen. Bladene er udspærrede i fugtigt vejr. De 1-3 cm lange, teglrøde seta er ofte talrige.

Kilder 
 Andersen, A.G. et al. Den danske mosflora. I. Bladmosser, 1976, Gyldendal, .

Eksterne henvisninger 

Amblystegiaceae
Planter i Danmark
Torque (halssmykke)

En torque (eng: torc, af latin: torquere, at vride) er arkæologernes betegnelse for vredne halssmykker, som anvendtes af kelterne fra 5. til 1. århundrede f.Kr. Smykkerne blev tildelt romerske soldater som æresbevisninger.

Se også 
 Leekfrith torques
 Stirling Torques

Smykker
Caspar Scheuren

Caspar Johann Nepumuk Scheuren (22. august 1810 – 12. juni 1887) var en tysk maler og illustrator.

Liv 
Efter en uddannelse i sin fader Aegidius Johann Peter Joseph Scheurens atelier uddannede han sig som landskabsmaler fra 1829 til 1835 på Kunstakademiet i Düsseldorf. I udviklingen af sin romantiske kunststil udgjorde studierejser et vigtigt element ligesom forbilleder som Carl Friedrich Lessing og Johann Wilhelm Schirmer samt litteratur af Walter Scott bidrog til denne udvikling.

Casper Scheuren er en repræsentanter for Düsseldorfskolen og er en af det 19. århundredes mest betydende malere fra Rhin-området.

I de fleste af hans billeder behandlede han de fra sagn og historier kendte områder omkring Rhinen (Rhinromantikken). Allerede i 1830 opgav han landskabsmalerierne i oliemaling og skabte en ny genre af allegorisk udsmykkede, fint tegnede og yndefuldt kolorerede tegninger, illustrationer, dedikations- og erindringsblade, hvori landskab, personer og ornamentik er kombineret på fantasifulde måder. Disse værker blev hyppigt reproduceret.

Fra 1839 boede han i Düsseldorf. Aachens Historiske Forening satte en mindeplade på hans fødehus i Aachen i 1839.

Hans værker anslås i dag at omfatte 300 malerier, mere end 400 trykte grafikker og over 600 akvareller.

Eksterne henvisninger 

Malere fra Tyskland
Illustratorer fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Stirling Torques

Stirling torques var et fund af fire torques, en slags vredne halskæder fra Jernalderen (fra mellem 300 og 100 f.Kr.) og som bevidst blev begravet. De blev fundet ved hjælp af en metaldetektor på en mark ved Blair Drummond, Stirlingshire i Skotland den 29. september 2009. Skatten er beskrevet som den mest betydningsfulde opdagelse af jernaldersmykker i Skotland og er af international betydning. De blev vurderet til £462.000, og efter offentliggørelsen blev de inddraget af National Museums of Scotland i marts 2011.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 "Metal detectorist on first trip finds iron-age treasure" The Guardian
 "Treasure hunt novice struck £1m gold on first outing" The Times
 "£1m golden hoard rewrites history of ancient Scotland" The Times
 "Treasure hunter found £1m haul on first outing" The Telegraph
 "On first time out with his metal detector, amateur treasure hunter finds £1m hoard of ancient golden jewellery" Daily Mail
 "Amateur 'stunned' after £1m find" BBC

Arkæologiske fund fra Storbritannien
Oldsager fra Jernalderen
Englands historie
Genstande i guld
Depotfund
Omar Karami

Omar Abdul Hamid Karami (også stavet som Karamé og Karameh, ; født 7. september 1934, død 1. januar 2015) har to gange været Libanons premierminister. Hans første periode som premierminister varede fra 24. december 1990, da Selim al-Hoss afgav magten, til 13. maj 1992. Han blev igen premierminister 21. oktober 2004, men måtte gå af 28. februar 2005 som følge af mordet på tidligere premierminister Rafik Hariri og de efterfølgende enorme folkelige protester, kendt som Cederrevolutionen. Omar Karami døde den 1. januar 2015 i en alder af 80 år efter længere tids sygdom.

Opvækst og uddannelse 
Karami blev født ind i en sunni-muslims familie i An Nouri, nær Tripoli, i det nordlige Libanon, d. 7. september 1934. Han er søn af tidligere premierminister og befrielseshelt Abdul Hamid Karami og bror til Rashid Karami, der nåede at være premierminister for Libanon i alt otte gange inden han blev myrdet i 1987. Karami har en juragrad fra Det Libanesiske Universitet.

Karriere 
Karami gik ind i politik efter mordet på sin bror og blev i 1991 valgt ind i det libanesiske parlament for Tripoli. Han er og har længe været stærk tilhænger af tætte bånd med nabostaten Syrien.

Efter mordet på tidligere premierminister Rafik Hariri i begyndelsen af 2005 blev Syrien af mange oppositionsmedlemmer anklaget for at have stået bag. Det blev krævet, at Syrien skulle trække alle sine styrker og hele sit sikkerhedsapparat ud af Libanon, hvilket Karamis pro-syriske regering var imod. Nogle oppositionsleder anklagede endda Karamis regering for selv at have været indblandet i mordet. På trods af et officielt forbud mod offentlige protester, fandt flere og flere folkelige demonstrationer sted især i Beirut, og oppositionen planlagde at stille et mistillidsvotum. Karami valgte at komme dette i forkøbet og annoncerede 28. februar 2005 at hans regering ville gå af, og at parlamentsvalg ville blive afholdt.

10. marts, ti dage efter regeringens tilbagetræden og efter en række pro-syriske demonstrationer afholdt af bl.a. Hizbollah, valgte præsident Emile Lahoud at genindsætte Karami som premierminister og bad ham forme en ny regering. Karami fik samlet et flertal af parlamentsmedlemmerne bag sig og opfordrede alle partier til at deltage i en national samlingsregering.

Karami havde ikke formået at danne en ny regering d. 13. april 2005, og valgte igen at træde tilbage. Dette bidrog til det kaos, Libanon allerede befandt sig i efter drabet på Hariri, idet der nu ikke var nogen regering til at udskrive de valg, der efter planen skulle holdes i maj.

Referencer 

Politikere fra Libanon
Scottish Cup 1895-96

Scottish Football Association Challenge Cup 1895–96 var den 23. udgave af Scottish Football Association Challenge Cup, nutildags bedre kendt som Scottish Cup. Første runde blev spillet den 11. - 18. januar 1896, og turneringen blev afsluttet den 14. marts 1896, hvor Heart of Midlothian FC vandt finalen over Hibernian FC med 3-1. Sejren var Hearts' anden i turneringens historie.

Turneringen blev historisk, fordi semifinalerne for første gang i Scottish Cups historie ikke havde deltagelse af et hold fra Glasgow. Til gengæld var tre hold var Edinburgh i semifinalerne, hvoraf to af holdene gik videre til finalen. Og for første og hidtil sidste gang blev Scottish Cup-finalen spillet i hovedstaden.

Resultater

Heart of Midlothian FC's vej til sejren

Første runde

Anden runde 

Seksten hold spillede om otte pladser i kvartfinalerne.

Kvartfinaler 

I kvartfinalerne spillede de otte vindere fra ottendedelsfinalerne om fire pladser i semifinalerne.

Semifinaler

Finale

Kilder / eksterne henvisninger 
 London Hearts Supporters Club – Scottish Cup Results for 1895-96 
 RSSSF – Scotland Cup Results 1873/74-1877/78 and 1889/90-1995/96 
 IFFHS: Scottish Cup 1895–96 
 Scottish FA – Scottish Cup Final Archive – 1895/96 - Final

Noter 

Sæsoner i Scottish Cup
Fodbold i 1895
Fodbold i 1896
Kai Flor

Kai Flor (22. maj 1886 i København – 3. september 1965) var en dansk kunst- og musikkritiker og oversætter.

Han var søn af grosserer Niels Flor (død 1946) og hustru Camilla f. Hansen (død 1933). I 1905 blev Kai Flor student fra Borgerdydskolen i København, tog filosofikum og debuterede som digter i 1910 i Illustreret Tidende. Hans hovedvirksomhed blev kritikken, og Flor var fra 1910 redaktionssekretær ved Gads danske Magasin, fra 1912 litterær medarbejder ved Hovedstaden og fra 1914 medarbejder ved Berlingske Tidende. Kai Flor var medstifter af og indtil 1956 formand for Musikanmelderringen af 1924. Han var tillige kasserer for Dansk Tonekunstnerforening, næstformand for dansk-italiensk forening Dante Alighieri, medlem af bestyrelsen for Johanne Stockmarrs Mindelegat og for Det Kongelige Danske Haveselskab, i forretningsudvalget for Friluftsteatret i Dyrehaven og medlem af Modstandsbevægelsens kunstneriske Udvalg. Han var Ridder af Dannebrog.

Ud over digtsamlinger, operatekster og dramatiseringer rummer Flors forfatterskab bøger om bl.a. musik, poesi, billedkunst og arkitektur. Han har oversat en lang række bøger til dansk.

28. februar 1915 ægtede han Mary Rosendal (21. april 1891 i Ousted – ?), datter af proprietær A.H. Rosendal og hustru Ingeborg f. Willumsen.

Kilder 
 Kai Flor hos Litteraturpriser.dk
 Kraks Blå Bog 1957

Eksterne henvisninger 
 Kai Flor på Dansk Forfatterleksikon

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Kunstkritikere fra Danmark
Musikkritikere fra Danmark
Digtere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1900-tallet
Riddere af Dannebrog
Oversættere fra Danmark
Erhvervshistorikere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Studenter fra Københavns Åbne Gymnasium
Per B. Jeppesen

Per B. Jeppesen (født 29. september 1960) er en dansk lokalpolitiker og forhenværende borgmester. I perioden 2002-2006 var han borgmester i den daværende Skive Kommune for Socialdemokraterne. Han havde været byrådsmedlem siden 1982. Ved kommunalvalget 2005 til den nye sammenlagte Skive Kommune fik han kommunens højeste personlige stemmetal med 7.076 stemmer ud af 27.882 gyldige stemmer i alt, men måtte afgive borgmesterposten til Venstres Flemming Eskildsen som var den daværende borgmester i Sundsøre Kommune.

Jeppesen blev administrerende direktør i Kulturcenter Limfjord i Skive i marts 2010, men blev fyret i november 2011. 14. november 2012 blev han kendt skyldig i mandatsvig og idømt seks måneders betinget fængsel og 120 timers samfundstjeneste ved Retten i Viborg. Han var ikke kandidat ved kommunalvalget 2013 året efter. Ved kommunalvalget 2017 stillede han op for Skive-Listen og fik comeback i byrådet. Han var opstillet som nr. 2 på listen, og blev listens topscorer med 845 personlige stemmer. Han fik genvalgt på Skive-Listen ved kommunalvalget 2021.

Referencer 

Borgmestre fra Socialdemokraterne
Borgmestre i Skive
Bedrageridømte fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Freden i Bukarest (1918)

Freden i Bukarest var en fredsaftale mellem Rumænien på den ene side og Østrig-Ungarn, Bulgarien, Tyskland og det Osmanniske Rige på den anden. Den blev indgået efter at man var nået til et dødvande efter felttoget i 1916–17 og Rumæniens isolation efter Ruslands ensidige udtræden af 1. verdenskrig (se Brest-Litovsk freden). Den blev underskrevet i Buftea, nær Bukarest den 7. maj 1918.

Traktatens vigtigste betingelser 
 Rumænien skulle tilbagegive det sydlige Dobrogea og afstå den sydlige del af det nordlige Dobrogea (se kortene) til Bulgarien, mens resten af provinsen forblev under Centralmagternes fælles kontrol.
 Rumænien skulle give Østrig-Ungarn kontrollen over passene i Karpaterne (se kort).
 Rumænien skulle lade Tyskland leje sine oliekilder i 90 år.
 Centralmagterne anerkendte indlemmelsen af Bessarabien i Rumænien

Efterspil 
Alexandru Marghiloman underskrev traktaten i Buftea (nær Bukarest) den 7. maj 1918; men kong Ferdinand 1. af Rumænien nægtede at underskrive den (selv om traktaten var blevet ratificeret af deputeretkammeret den 28. juni og af senatet den 4. juli 1918).

Selv om Bulgarien fik en del af det nordlige Dobrogea, fortsatte det med at presse Tyskland og Østrig-Ungarn for at få hele provinsen, herunder det fællesområde, som var blevet skabt med traktaten. Efter forhandlinger blev der underskrevet en protokol i Berlin den 25. september 1918 om overdragelse af fællesområdet til Bulgarien af Tyskland, Østrig-Ungarn, Osmanniske Rige og Bulgarien. Til gengæld gik Bulgarien ind på at afstå den venstre bred af Maritsafloden til Tyrkiet. Denne aftale fik imidlertid en kort levetid, for efter 4 dage, den 29. september måtte Bulgarien kapitulere til de fremrykkende allierede styrker.

Traktaten blev undsagt i oktober 1918 af Alexandru Marghilomans regering og efterfølgende nullificeret af betingelserne i Våbenstilstanden i Compeigne den 11. november 1918.

I 1919 blev Tyskland i forbindelse med Versaillestraktaten tvunget til at opgive alle de fordele, som det havde opnået i Traktaten i Bukarest i 1918. De territoriale afståelser til Østrig-Ungarn og Bulgarien blev annulleret i Saint-Germain-traktaten (1919), Trianon-traktaten (1920) and Neuilly-sur-Seine-traktaten (1919).

Kort

Henvisninger

Eksterne kilder 
 Hele traktatteksten  
 Freden i Bukarest på FirstWorldWar.com  
 Områder som blev afstået til Østrig-Ungarn af Rumænien ved Freden i Bukarest, 1918 

1. verdenskrig
Fredsaftaler
Tysklands historie
Østrigs historie
Rumæniens historie
Bulgariens historie
Tyrkiets historie
Aethalopteryx atrireta

Aethalopteryx atrireta er en natsommerfugl i Cossidae-familien. Det findes i Sydafrika og Botswana.

Kilder 

Møl
Ashanti (region)

Ashanti er en administrativ region beliggende centralt i Ghana med regionshovedstad i byen Kumasi. Den grænser med nord nordvest til regionen Brong-Ahafo, mod syd til Central-regionen, mod sydvest ril Western-regionen og mod øst til Eastern-regionen. Hovedparten af regionens indbyggere er fra ashantifolket, der er en af Ghanas største etniske grupper. Store dele af landets produktion af kakao dyrkes i Ashanti, og regionen er også en vigtig del af Ghanas guldgravningsindustri. Kratersøen Bosumtwi ligger i regionen.

Regionen Ashanti er inddelt i følgende 21 distrikter:
 Adansi North District
 Adansi South District
 Afigya-Sekyere District
 Ahafo Ano North District
 Ahafo Ano South District
 Amansie Central District
 Amansie East District
 Amansie West District
 Asante Akim North District
 Asante Akim South District
 Atwima Mponua District
 Atwima Nwabiagya District
 Botsomtwe/Atwima/Kwanhuma District
 Ejisu-Juaben District
 Ejura/Sekyedumase District
 Kumasi Metropolitan District
 Kwabre District
 Obuasi Municipal District
 Offinso District
 Sekyere East District
 Sekyere West District

Ghanas regioner
Max Unger

Max Unger (26. januar 1854 i Berlin – 31. maj 1918 i Bad Kissingen) var en tysk billedkunstner.

Billedhuggere fra Tyskland
Personer fra Berlin
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Smålands museum – Sveriges glasmuseum

Smålands museum – Sveriges glasmuseum ligger i Växjö i Småland og er länsmuseum for Kronobergs län. 

Museet regnes for Sveriges ældste landsbymuseum med samling af genstande siden 1794 og egne bygninger fra 1885. Museet blev etableret på initiativ af Gunnar Olof Hyltén-Cavallius. Museets navn er fra før de andre län i Småland, Jönköpings og Kalmar län, fik sine egne länsmuseer. Museeumsbygningen blev byggnadsminne i 1983.

Siden 1930'erne har museet lagt vægt på at vise glasindustrien, og efter omfattende om- og tilbygninger blev museet genindviet 1996 som Smålands museum – Sveriges glasmuseum. Fra 1925 til 1940 var den kendte arkitekt Paul Boberg chef for museet.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 

Museer i Sverige
Byggnadsminnen i Kronobergs län
Seværdigheder i Kronobergs län
Museer etableret i 1885
September (flertydig)

September kan henvise til flere forskellige artikler:

 Måneden september

Musik 
 September - sanger
 September - album af September
  September - danske hardrockgruppe

 Sange
 September - udgivet af Deborah Cox
 September - udgivet af Earth, Wind & Fire

Andet 
 September - dansk børnefilm fra 2017 af Lisa Jespersen
Vangsnes

Vangsnes ligger i Vik Kommune i Sogn og Fjordane Fylke i Norge.

Vangsnes er en relativt flad halvø, som ligger ud fra sydsiden af Sognefjorden. Vangsnes er med færge forbundet med Hella i Leikanger og Dragsvik i Balestrand på den nordlige side af Sognefjord.

Vangsnes er mest kendt for den store statue af Fridtjof den Frøkne, som i følge sagaen var konge over Ringerike og Sogn. Det var en populær saga i 1800-tallet både i Tyskland og Storbritannien. Den 22 meter høje statue blev bekostet af Wilhelm 2. af Tyskland i 1913.

Ivar Aasens første oversættelse fra islandsk til nynorsk handlede netop om denne saga. Denne version er væsentlig forskellig fra Esaias Tegnérs sagafortælling, bl.a. i relation til stedbeskrivelse.

Referencer 

Byer i Norge
Tullgarn Slot

Tullgarn Slot () er et royalt slot ved Tullgarnsviken syd for Södertälje i Södermanland i Sverige. Pladsen har aner fra 1200-talet. Et første slotslignende anlæg, Stureborgen, blev opført i slutningen af 1500-tallet. Det nuværende slot opførtes på Magnus Julius De la Gardies initiativ og stod klart 1727.

Tullgarn Slot og flere af bygningerne på området er byggnadsminne siden 1935. Slottet tilhører de elleve royale slotte i Sverige. Det ejes af den svenske stat og forvaltes af Statens fastighetsverk mens den svenske kongefamilie har disponeringsretten. Slottet er åbent for offentligheden i forbindelse med guidede rundvisninger.

Eksterne henvisninger 

 Kongehuset - Tullgarn Slot  
 Statens Fastigetsverk - Tullgarn Slot  
 Upplev Södertälje om Tullgarn Slot 
 Slottsguiden.info om Tullgarn Slot 

Slotte i Sverige
Byggnadsminnen i Södermanlands län
Etableret i 1727
Slaget om Lehola 1215

Slaget om Lehola 1215 (estisk: Lehola lahing 1215, lettisk: Karagājieni uz Ridalu un Sakalu 1215) blev udkæmpet mellem Sværdbroderordenen og esterne nævnte år.

I foråret 1215 hærgede medlemmer af Sværdbroderordenen og deres allierede landskabet Sakala og plyndrede i den nordlige del af dette. Der efter samledes de ved forsvarsværket Lõhavere (Leole), der tilhørte esternes "ældste" (det vil sige leder) Lembitu. Esterne, der befandt sig inden for forsvarsværket, angreb imidlertid fjenden og "satte dem skræk i livet".

På tredjedagen lykkedes det belejrerne at sætte forsvarsværket i brand ved foden af volden, der var af træ og jord. Branden bredte sig opad og fængede palisaderne. Da esterne ikke formåede at slukke branden, var de – efter forgæves at have tilbudt en løsesum – tvunget til at overgive sig.

Under den efterfølgende kristning af esterne trængte fjendehæren ind i resterne af fæstningsværket og "stjal alt af værdi, førte ud heste og kvæg sammen med alle fæ, fik et stort bytte og fordelte det indbyrdes". De tog Lembitu sammen med de øvrige "ældste" med sig, men disse blev snart løsladte efter at have stillet deres sønner som gidsler.

Litteratur 
  
 Ain Mäesalu: Eesti ajalugu (1. osa); Avita 1997;  (Estlands historie, estisk)
 Henriku Liivimaa Kroonika, tõlkinud Richard Kleis; Olion, Tallinn 1993;  (Henrik af Livlands krønike, estisk)

References 

Korstogene
Estlands historie i middelalderen
Elfenbenstårn

Elfenbenstårn er en metafor for intellektuel eller mental afsondrethed, hvor den lærde eller digteren kan flygte til for at undgå den ulærde masses opmærksomhed, eller den misantropiske romantikers selvvalgte ensomhed. I den betydning brugte Charles Augustin Sainte-Beuve det om Alfred de Vignys liv. Udtrykket spredtes i Henry James' ufuldendte roman The Ivory Tower. En i begyndelsen poetisk metafor for en indstilling er blevet nedsættende og ligner nu en forsætlig ignorance over for hverdagen og det gennemsnitlige menneskes liv. Enten direkte nedladende eller i form af forskning, der er så over-specialiseret og esoterisk at den synes ubrugelig og overflødig fra en lægmands synspunkt, akademisk elitisme, snobberi.

Ordet forekommer med en anden betydning i Bibelen. Se Højsangen 7:5.

Metaforer
Elite