kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Claus Pedersen

Claus Pedersen er navnet på flere personer:

 Claus Pedersen (cykelsport) – sportsdirektør hos , far til Mads Pedersen og Martin Pedersen.
 Claus Pedersen (bordtennisspiller) – en dansk bordtennisspiller.
 Claus P. Pedersen – en dansk politisk aktivist.
 Tømrerclaus – en dansk musiker (Claus Clement Pedersen)
Claus Pedersen (bordtennisspiller)

Claus Jørn Pedersen (født 4. november 1948-) er på nationalt plan den suverænt mest vindende danske bordtennisspiller gennem tiderne.

Han blev dansk mester i herresingle 15 gange og var i finalen hvert år i perioden 1967-84. Derudover blev han dansk mester otte gange i herredouble, fire gange i mixed double og tre gange for hold. Som ungdomsspiller vandt han fire danmarksmesterskaber.

Internationalt opnåede han 375 landskampe og er dermed den danske idrætsmand, der har opnået flest landskampe uanset sportsgren. Han opnåede sin bedste placering på verdensranglisten i 1979, hvor han var placeret som nummer 30.

Som veteranspiller blev han i 2012 for første gang verdensmester i herresingle. Det var i rækken for spillere over 60 år. I 1996 vandt han VM-bronze i herresingle for spillere over 40 år og guld i herredouble med Li Yuxiang fra Tyskland. Han vandt også guld i herredouble i 2008. Her var det sammen med landsmanden Niels Ramberg i rækken for spillere over 60 år.

Claus Pedersen er æresmedlem af bordtennislubben Sisu/MBK i Aarhus.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Tjek fødselsår
Bordtennisspillere fra Danmark
Preben Wolf

Preben Wolf (født 19. oktober 1918) var en dansk lektor i sociologi på Københavns Universitet. Han blev i 1945 jurist og har været beskæftiget inden for politi- og anklagemyndigheden og været fængselsinspektør. Sammen med Kaare Svalastoga har han skrevet bogen Social rang og mobilitet.

Forfatterskab 

Kåre Svalastoga og Preben Wolf: Social Rang og Mobilitet; Gyldendals Uglebøger 1962 

Sociologer fra Danmark
Jurister fra Danmark
Cyclops langnæbbede myrepindsvin

Cyclops langnæbbede myrepindsvin (Zaglossus  attenboroughi) er et kloakdyr der lever på Ny Guinea. Det latinske navn har det fået til ære for Sir David Attenborough. Det danske navn skyldes at den bl.a. lever i Cyclops bjergene i Irian Jaya.

Kloakdyr
Pindsvin
Flemming Balvig

Flemming Balvig (17. marts 1944 i Slagelse) er kriminolog og professor ved Københavns Universitet. Han blev magister i sociologi i 1972 og dr.jur. i 1988 begge fra Københavns Universitet. Han har i mange år forsket i og blev i 1996 professor i kriminologi. Balvig blev i 2011 Ridder af Dannebrog.

Eksterne henvisninger 
 Profil af Flemming Balvig

Referencer 

Jurister fra Danmark
Sociologer fra Danmark
Professorer fra Københavns Universitet
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog
Personer fra Slagelse
Alumni fra Københavns Universitet
Hedeboegnen

Hedeboegnen eller blot Heden betegner trekantområdet mellem København, Roskilde og Køge. Navnet refererer til, at området var skovløst i en periode, hvor det meste af Danmark var skovklædt. Området er frugtbart. Det siges afgrænset af Køge Å i syd og Værebro Å i nord, mens grænsen mod øst og vest knytter sig til byernes placering og udstrækning; egnen er ikke  skarpt afgrænset. Det er kulturhistorisk et regionalt landbosamfund, der er påvirket af at være opland til landets hovedstad.

Hedebosyning stammer fra denne egn.

Roskilde
Høje-Taastrup
Køge
Bartons langnæbbede myrepindsvin

Bartons langnæbbede myrepindsvin (Zaglossus bartoni) er et kloakdyr der lever på nordøst- og syd-Ny Guinea. Den lever primært i 2000 til 3000 meters højde, og er 55-60 cm lang.

Den kan kendes fra de andre medlemmer af slægten på antallet af kløer. På forfødderne har den fem kløer, på bagfødderne har den kun fire kløer.

Denne art kendes også under det ukorrekte videnskabelige navn Zaglossus bubuensis (Laurie, 1952).

Der findes fire underarter af det langnæbbede myrepindsvin:
 Zaglossus bartoni bartoni Thomas, 1907.
 Zaglossus bartoni clunius Thomas og W. Rothschild, 1922.
 Zaglossus bartoni diamondi Flannery og Groves, 1998.
 Zaglossus bartoni smeenki Flannery og Groves, 1998.

Eksterne henvisninger 

Kloakdyr
Pindsvin
Makrovirus

En makrovirus er en malware som ikke er så udbredt mere som den var før. Den kommer ind via en diskette og med normale programmer som Word og Excel. Denne type malware var en af de første, og den begyndte at sprede sig fra computer til computer lang tid før internettet blev så udbredt som det er i dag.

 

Computervirus
Zaglossus

Zaglossus (de langnæbbede myrepindsvin) er en slægt af myrepindsvin. De langnæbede myrepindsvin findes kun på Ny Guinea. Deres vægt ligger på 5 – 10 kg og den totale længde: 45 – 90 cm.

Arter 
Slægten har 3 nulevende medlemmer:
 Det langnæbbede myrepindsvin (Z. bruijni).
 Cyclops langnæbbede myrepindsvin (Z. attenboroughi).
 Bartons langnæbbede myrepindsvin (Z. bartoni).

Eksterne henvisninger 

 Flannery, T.F. & Groves, C.P. "A revision of the genus Zaglossus (Monotremata, Tachyglossidae), with description of new species and subspecies." Mammalia 62, 3, 367-398, 1998
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Genus Zaglossus

Kloakdyr
Pindsvin
Mala

En mala eller japa mala (sanskrit: माला, mālā) er en buddhistisk eller hinduistisk bedekrans, der først og fremmest er kendt fra Indien, Himalaya-regionen og Tibet. Kransen anvendes til at tælle mantraer eller bønner, og hjælper med til bedre at kunne koncentrere og fordybe sig i bønnen eller mantraet og deres indhold uden at skulle holde styr på antallet af bønner. Denne praksis kaldes på sanskrit japa, og derfor anvendes også betegnelsen japa mala om bedekransen. 

En mala bedekrans indeholder oftest 108 perler, og man gentager sit mantra eller sin bøn samtidig med at man med tommelfingeren "bladrer" frem i bedekransen. Både inden for hinduismen, buddhismen og flere andre østerlandske religioner (baseret på Dharma) er tallet 108 et helligt tal, og det er grunden til at mantraer gentages 108 gange og at der er 108 perler i mala-bedekransen.

Buddhisme
Hinduisme
Janus (gud)

Janus er den romerske gud for al begyndelse og afslutninger. 

Man har ment, at januar er opkaldt efter ham; men gamle romerske almanakker viser, at måneden oprindeligt var opkaldt efter Juno, gudernes dronning. Janus' fest blev dog fejret 9. januar under navnet agonium, hvor man ofrede en vædder i Regia (på Forum Romanum), som man tænkte sig, havde været kong Numa Pompilius' bolig. Denne ceremoni mentes at være indstiftet af kong Numa selv. 

Janus blev påkaldt som den første af guderne i liturgier, ovenikøbet foran Jupiter. Rækkefølgen var: "Janus, Jupiter, fader Mars, Quirinus" - på latin: "Jane, Iupiter, Mars pater, Quirine". (Quirinus var sabinernes gud på Quirinalhøjen i Rom.)

Starten af dagen, måneden og året var viet til ham. Man har tænkt sig, at der måske var en tidlig kult til hans ære på Janiculum-højden i Rom, idet de gamle romere tolkede navnet Janiculum som "Janus' by".

Janus og en vandnymfe fra Latium, Camasene, var forældre til Tiberinus, der druknede i floden Albula, som derfor blev opkaldt efter ham under navnet Tiberen.

Janus var en gammel, rent italisk guddom, uden nogen parallel i græsk mytologi. Janus blev tilbedt tilbage i  Romulus' tid og før grundlæggelsen af Rom. Hos romerne optrådte han som vogter af døråbninger (januae) og fritstående, ceremonielle buegange (jani), som der fandtes mange af i Rom. Overtroen knyttet til en romersk hærs afrejse skabte idéen om heldige og uheldige måder at marchere gennem en janus på. Den mest berømte i Rom var Janus Geminus (= Janus tvillingen), som var Janus' helligdom på den nordlige side af Forum. Det var en enkel bygning i bronze med dobbelte døre i hver ende. Disse blev kun lukket, når der var fred i Romerriget. Historikeren Livius hævdede, at de kun havde været lukket to gange i løbet af tiden fra kong Numa Pompilius i 600-tallet f.Kr. og Augustus.

Selv om Janus som regel karakteriseres ved to ansigter, der kigger i hver sin retning (Janus Geminus eller Bifrons), optrådte han enkelte steder som Janus Quadrifrons (Janus med fire ansigter). Tidlige romerske mønter bærer hans portræt med to ansigter, det ene skægget og det andet glatbarberet. Langt senere, i renæssancen, kom de to ansigter til at symbolisere ikke kun fortid og fremtid, men også visdom.   

De to ansigter giver ham overblik og gør ham i stand til at se både frem og tilbage på samme tid. Han kan se en sag fra to sider – han er objektiv og uvildig.

Janus symboliserede forandring og overgange som fra fortid til fremtid, fra en tilstand til en anden, fra en vision til en anden og fra et univers til et andet. Derfor blev Janus tilbedt ved begyndelsen af indhøstningen samt ved såtiden, så vel som ved bryllupper, fødsler og andre begyndelser.

På engelsk fik man ordet janitor, fra 1620'erne med betydningen "dørvogter", fra latin ianitor med den samme betydning.

Henvisninger 

Romerske guder
Stillingsfuldmagt

Stillingsfuldmagt er en speciel type fuldmagt, hvor bemyndigelsen er baseret på sædvane og/eller lovbestemmelser, der knytter sig til en fysisk persons stilling i en virksomhed. Stort set alle ansættelsesforhold indebærer en stillingsfuldmagt i en eller anden form.

Inden for lovbestemte stillingsfuldmagter er prokura den væsentligste, mens der inden for sædvanebestemte fuldmagter i sagens natur ikke er nogen nærmere defineret form eller indhold. Når det skal vurderes om en fuldmagtsgiver (her arbejdsgiveren) er bundet af fuldmægtigens (her arbejdstagerens) dispositioner, lægges der vægt på hovedsageligt to parametre. For det første vurderes værdien og sædvanligheden af handlen i forhold til hvad der er typisk for den pågældende stilling. For det andet medregnes det, om fuldmægtigen var nødt til at handle inden for kort tid, således at en chance måtte antages at være forbigået såfremt der skulle indhentes særskilt fuldmagt.

Sædvanebestemte stillingsfuldmagters indhold er især interessante for direktører og ansatte i detailhandelen, mens bemyndigelsen for ansatte i industriproduktion, der ikke har kontakt med omverdenen i forbindelse med deres arbejde, ikke er af særlig stor betydning.

Man tilbagekalder en stillingsfuldmagt ved at fjerne den pågældende person fra hans stilling. Det er altså ikke nok blot at opsige personen, da dette ikke giver noget signal til omverdenen om, at han ikke længere er bemyndiget til at handle på virksomhedens vegne.

Kilder 
 Grundlæggende aftaleret, Mads Bryde Andersen, 2. udgave
 Selskabsret, Erik Werlauff, 4. udgave
 Kapitel 6 i Hans Viggo Godsk Pedersen & Anders Ørgaard: Almindelig kontraktret. 6. udgave. 2020. Djøf Forlag. 

Jura
Retsvidenskab
Aftaleret
Juridiske begreber
Tegningsberettiget

En tegningsberettiget er en fysisk person, der har ret til at afgive formueretligt bindende løfter og indgå gensidigt bebyrdende aftaler på et selskabs vegne. Ifølge aktieselskabsloven er alle bestyrelsesmedlemmer og direktører tegningsberettigede, men det er dog muligt for selskabet at enten udvide eller indskrænke dette udgangspunkt i selskabets vedtægter, f.eks. ved at kræve at mindst to af de nævnte personer i forening er en betingelse for at forpligte selskabet.

Se også 
Fuldmagt
Prokura
Stillingsfuldmagt

Kilder 
Erik Werlauff, Selskabsret, 4. udgave

Selskabsret
Vestfronten

Vestfronten betegner primært Tysklands vestlige fronter mod især Frankrig og England under 2. verdenskrig og mod Frankrig under 1. verdenskrig. I begge krige var spredningen af kræfterne på to fronter medvirkende til Tysklands nederlag. I 1. verdenskrig var kampene på vestfronten meget voldsomme, hvilket er beskrevet i Erich Maria Remarques bog Intet nyt fra Vestfronten.

 Slag i 1. verdenskrig:
 Slaget ved Somme
 Slaget ved Verdun
 Slag i 2. verdenskrig:
 Slaget om Frankrig
 Luftslaget om England
 Operation Overlord, der indledes med D-dag (invasionen i Normandiet)
 Operation Dragoon – invasionen i Sydfrankrig
 Operation Market Garden
 Slaget ved Schelde
 Slaget i Ardennerne
 De vestallieredes invasion af Tyskland

Se også 
 Østfronten

1. verdenskrig
2. verdenskrig
Slag under 1. verdenskrig
Slag under 2. verdenskrig
Benny Schytte

Benny Schytte (født 1949) er kultursociolog og tidligere forskningsmedarbejder på Statens Byggeforskningsinstitut (2001-2008). I dag er han selvstændig med egen foredrags- og rådgivningsvirksomhed inden for udendørs lege- og læringsmiljøer, byrum m.v. samt studieture i København og Berlin. Fra 1992 - 2002 var han formand for Dansk Legeplads Selskab og redaktør af DLS's tidsskrift Legepladsen. Medlem af Kulturrådet for børn, Kulturministeriet 1990-1994. Modtog i 1980 Idrættens PH-pris Gerlev-prisen. I 2005 modtog han Peter Sabroe-prisen, Peter Sabroe-seminariet, Århus for udvikling af pædagogisk idræt samt udbredelse af kendskab til nye lege- og læringsmiljøer. I 2017 modtog han ERNA-prisen, som uddeles af Dansk Historisk Pædagogisk Forening ’til et menneske, som har ydet en særlig indsats i forhold til foreningens mål og arbejde, eller som via sit virke har placeret sig i dansk, pædagogisk historie’. Han er bestyrelsesmedlem i Dansk Pædagogisk Historisk Forening siden 2018 og tidligere bestyrelsesmedlem i Boldklubben FREM og Hafnia-hallen, København (2017 - 2019). Hans nyeste bog fra 2020 er Legepladsens Pædagogik - om leg, legepladser og pædagogik.

Bibliografi 
Benny Schytte er forfatter eller medforfatter på en række bøger om leg, idræt og udendørs lege- og idrætsmiljøer. Foruden bogudgivelserne har han deltaget i flere forskningsprojekter.
 Folkeskolens udeanlæg: Otte eksempler,  (Statens Byggeforskningsinstitut, 2006)
 En idrætslegeplads skal ligge i vejen!,  (Lokale- og Anlægsfonden, 2004)
 Gode udemiljøer ved nordiske skoler,  (By og Byg, 2004)
 Leg og læring ude: Udvikling af udearealerne på Kalvehave Skole,  (Statens Byggeforskningsinstitut, 2004)
 Udendørspædagogik: Boglig dannelse og sanselig erfaring,  (Oversættelse, Børn & Unge, 2001)
 Idræt som opdrager,  (Munksgaard, 1976)
 Tagfat: Om idræt i det pædagogiske arbejde,  (Børn & Unge, 1991)
 Leg med idræt,  (Ungdomsringen, 1990)
 Klubsport som med- og modspiller: Resultater og erfaringer fra Ungdomsringens Idrætsprojekt,  (Landsforeningen Ungdomsringen, 1989)
 Grønland – Norden,  (Nordiska Ministerrådet, 1985)

Eksterne henvisninger 
 Benny Schyttes hjemmeside.

Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Sociologer fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Leif Thomsen

Leif Thomsen er kultursociolog. Hans speciale er byudvikling. Han er forskningsleder ved Center for tværfaglige urbane studier,
Kunstakademiets Arkitektskole, forkortet KACTUS.

Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Sociologer fra Danmark
Mehmet Ümit Necef

Mehmet Ümit Necef (født 17. december 1952 i Antalya, Tyrkiet) er en dansk kultursociolog.

Han er magister i kultursociologi fra Københavns Universitet (1992), ph.d. og lektor ved Syddansk Universitet, Center for Mellemøststudier. Hans fagområde er indvandrerforskning og indvandrerpolitik. 

I 2016 var han medlem af det udvalg, der skulle vælge tyve værdier, der skulle til afstemning om Danmarkskanonen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Egen hjemmeside 

Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Sociologer fra Danmark
Ansatte ved Syddansk Universitet
Debattører fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer fra Tyrkiet
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Alumni fra Københavns Universitet
Flemming Røgilds

Flemming Røgilds (født 31. januar 1945 i Aarhus, død 14. oktober 2021 i København) var en dansk digter og kultursociolog. Han var forsker ved Institut for Sociologi, Københavns Universitet. Hans arbejdsområder var etnicitet, kulturmøde, racisme, ungdomskultur.

Flemming Røgilds har udgivet digtsamlinger og har flere gange modtaget kunstydelser og rejsestipendier fra Statens Kunstfond.

Han debuterede i Hvedekorn i 1972 og i bogform i 1973 med digtsamlingen Ekkotyven.

Udvalgt bibliografi 
 i Hvedekorn (1972)
 Ekkotyven (Jorinde & Joringel, 1973)
 Sommerglæder (Attika, 1978)
 Jeg har et par øjne der ikke kan lyve (Borgen, 1980)
 Den fascistiske lærestreg  (Akademisk forlag, 1982)
 Havet slår tiden ihjel (Borgen, 1983)
 Reinkarnationens aske (Borgen, 1985)
 Stemmer i et grænseland - en bro mellem unge indvandrere og danskere? (Politisk Revy, 1995)
 Charlie Nielsens rejse - vandringer i multikulturelle landskaber (Politisk Revy, 2000)
 De udsatte. Bander, kulturmøder, socialpædagogik (Politisk Revy, 2004)
 Jeg elsker fredage. Udvalgte digte (Politisk Revy, 2005)
 Glemsel - mørke - lys (Jorinde & Joringel, 2010)

Referencer 

Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Sociologer fra Danmark
Digtere fra Danmark
Personer fra Aarhus
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Signe Arnfred

Signe Arnfred (født 22. januar 1944 i Nykøbing S.) er kultursociolog. Hun voksede op i et hjem præget af den grundtvigske højskole, blev student fra Akademisk Studenterkursus i 1962 og magister i kultursociologi fra Københavns Universitet i 1973. Hun var først adjunkt og blev siden lektor på RUC. Hendes forskning drejer sig særlig om kønsforhold, kvinders vilkår og udviklingen i Mozambique.

Arnfred modtog KRAKA-prisen  i 2012.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Sociologer fra Danmark
Marxister fra Danmark
Ansatte ved Roskilde Universitet
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Modtagere af KRAKA prisen
Feminister fra Danmark
Alumni fra Københavns Universitet
Wilhelm Christmas-Møller

Wilhelm Christmas-Møller (født 21. april 1931, død 27. maj 1995) var en dansk historiker, som i en årrække var knyttet til Institut for Statskundskab ved Københavns Universitet.

Christmas-Møller var cand.mag. i historie og pædagogik (1969). Sideløbende med studierne arbejdede han i Forsvarets Efterretningstjeneste. Ved folketingsvalget 1964 opstillede han som konservativ kandidat, men blev ikke valgt. Sidenhen ændrede han politisk anskuelse og blev aktiv i 1970'ernes og 80'ernes fredsbevægelse på venstrefløjen.

Blandt hans værker kan særligt fremhæves disputatsen fra 1993 om onklen John Christmas Møller, Christmas.

Bibliografi 
 Småstatsforskning og komparativ udenrigspolitik : en diskussion af to forskningstilgange, 1975
 Some thoughts on the scientific applicability of the small state concept : a research history and a discussion, 1981
 Christmas Møllers politiske læreår, , 1983
 Arbejdspapir / Institut for Samfundsfag, Københavns Universitet : Vesteuropas sikkerhedspolitik - bør den ændres?, 1983
 Vesteuropas sikkerhedspolitik - bør den ændres?, 1983
 Fodnoter og fredspolitik : det parlamentariske spil om Danmarks sikkerhed, , 1985
 Niels Bohr og atomvåbnet, , 1985
 I demokratiets navn, , 1986
 Christmas : Christmas Møller og Det konservative Folkeparti, , 1993
 Obersten og kommandøren : efterretningstjeneste, sikkerhedspolitik og Socialdemokrati 1945-1955, , 1995

Kilde: Søgning i bibliotek.dk

Kilder

Ekstern henvisninger 
 Nekrolog fra Københavns Universitet ()

Historikere fra Danmark
Wilhelm
Biografiforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Antikommunister fra Danmark
Janine Morgall Traulsen

Janine Morgall Traulsen er sociolog og lektor på Det Farmaceutiske Fakultet ved Københavns Universitet.

Hun tog en BA i sociologi i USA i 1980 og en fil.dr.-grad i Lund, Sverige, i 1991.

Hendes forskningsområder ligger inden for medicinsk sociologi, socialfarmaci og samfundsfarmaci

Eksterne henvisninger 

 Engelsksproget hjemmeside på DFU 

Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Sociologer fra Danmark
Ansatte ved Danmarks Farmaceutiske Universitet
Ansatte ved Københavns Universitet
Prins af Wales

Prins af Wales (; ; ) er en titel, som almindeligvis tildeles den engelske (siden 1707 britiske) tronfølger. Rettelig burde titlen oversættes som fyrste af Wales, men den forkerte oversættelse er med tiden blevet legio.

Prins William fik titlen af sin far Charles 3. af Storbritannien dagen efter dronning Elizabeth 2. af Storbritannien var død.

Lister over Prinser af Wales

Prins af Wales som walisisk titel

Prins af Wales som titel til den engelske eller britiske heir-apparent 

Den længst siddende prins af Wales er var Charles III. Han er også den længst siddende heir apparent i britisk historie.

Se også 
 Prince of Wales-tern

Referencer 

Kongelige titler
Tronfølgere
Det britiske monarki
Maximian Herculius

Marcus Aurelius Valerius Maximianus Herculius (ca. 250 – juli 310) var romersk kejser 286-305 og 307-310, kendt som Diocletians medhersker.

Han var officer af pannonisk bondeslægt, som havde kæmpet sig op gennem systemet og var krigskammerat med kejser Diocletian. Året efter dennes magtovertagelse blev han medkejser i Vesteuropa. I realiteten var han underkejser og synes at have været loyal.

Maximian gjorde Milano til sin hovedstad og for første gang reducerede Rom til en provinsby. Generelt synes han at have arbejdet energisk på at genoprette ro og sikret grænserne bl.a. ved omfattende felttog mod germanerne. England var 286-297 tabt efter et mytteri, men bragtes atter under kontrol af Maximians svigersøn og underkejser Constantius I Chlorus. Over for Senatet optrådte Maximian gennemgående meget autoritært, mens hans deltagelse i kristenforfølgelserne var mere halvhjertet.

Ved Diocletians abdikation 305 afgik Maximinus modvilligt, men da hans søn Maxentius året efter ved efterfølgeren Constantius' død udnævnte sig til hersker, gik den gamle atter ind i politik og udråbtes til kejser for at støtte sønnen. De følgende år blev meget forvirrede. Først nedkæmpede Maximian og Maxentius Constantius' officielle efterfølger og sikrede derefter vestriget mod militær indgriben fra øst. 308 blev de uvenner, åbenbart på grund af Maximians ambitioner; han blev fordrevet til Frankrig efter et mislykket fremstød mod Rom og samarbejdede herefter med Konstantin I den Store, som var blevet hans svigersøn. 310 brød han også med Konstantin, blev fanget af ham og døde i fængslet under mystiske omstændigheder (mord eller selvmord).

Eksterne henvisninger 

 http://www.roman-emperors.org/maxherc.htm

Tjek fødselsår
Kejsere fra Romerriget
Romerske kejsere der har begået selvmord
Santeria

Santeria er en afro-cubansk religion, der kom til Cuba med slaverne fra Afrika. Da de fik forbud mod at dyrke deres guder, blandede de Santeriaens Orishas sammen med katolicismens helgener, så de kunne dyrke deres tro i al hemmelighed.

Slaverne var hovedsageligt af Yoruba-stammen – et folk, som havde regeret hele vest-Afrika i mere end 900 år. De havde opbygget en gudereligion, som minder meget om den nordiske, el. den græske gude-panteon. F.eks. er Changu tordenguden, med sine dobbeltøkser, men han er for lunefuld ("capricioso, bruto") til at kunne tage noget ansvar. De ansvarlige er: Oggún, Ochosi, og Elegguá. Disse bliver også kaldt Los Guerreros, Krigerne.
 
Da de kom til Cuba blev et stort slag udkæmpet mellem forskellige vestafrikanske folkeslag, og dem der vandt solgte de tabende folk til europæere som slaver. Efter at have overlevet turen over Atlanterhavet, var slaverne tvunget til at konvertere til den katolske tro før de måtte betræde den jord de kom ind på. Imidlertid bibeholdt de deres "åndedyrkelse" i det skjulte, og senere fik de lov til at dyrke dem i kirkerne. Hermed opstod Santeria-religionen, som en synkretisme mellem de afrikanske Orishas, og de katolske helgener og Jomfru-åbenbaringer.

Religioner
Kultur i Cuba