kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alexander Brown

Kenneth Nikolaisen, kendt under kunsternavnet Alexander Brown, (født 1982 i Taulov-Skærbæk) er en dansk producer og DJ, som har vundet flere priser og bl.a. har samarbejdet med Morten Hampenberg. 

Navnet Alexander Brown har oprindelse i henholdsvis Alexander den Store og Emmett Brown, som er den skøre videnskabsmand i filmene Tilbage til fremtiden. Han er blevet nomineret til Danmarks bedste DJ fire gange.

Baggrund 
Brown kommer fra Taulov-Skærbæk og blev far som 21-årig.

Karriere 
Alexander Brown startede som DJ i en alder af 15 år. Han blev hurtigt en del af diskoteksmiljøet, blandt andet som frivillig DJ på VLR og senere på et diskotek i Nyborg.

Gennembruddet kom i efteråret i 2009 med "Skub til taget", som blev lavet sammen med Morten Hampenberg og Yepha som sanger. Sangen blev skrevet i Skærbæk.

Den 21. oktober 2013 udgav Alexander Brown sin første EP kaldet #Human, som er den første ud af i alt 4 EP'er som udgives inden sommeren 2014. I 2015 blev han nomineret til Årets danske clubnavn ved Danish Music Awards for "Jack In A Box" feat. Jack Savoretti, men hæderen gik til TooManyLeftHands for "Too Young To Die".

Diskografi

EP'er 

 #Human (2013)
 #X (2014)

Singler

Referencer

Eksterne henvisninger  
 Danish Deejay Awards 2013 - Alexander Brown 

Soundcloud
LastFM
Spotify

Dj's fra Danmark
Tyrkiet ved sommer-OL 2012

Tyrkiet deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Medaljevinderne 
 

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Nick Nielsen

Nick Nielsen (født 10. juni 1975) er en grønlandsk politiker valgt ind i landstinget for partiet Siumut, og siden landstingsvalget 2013 været Uddannelses-, kultur- og ligestillingminister i Regeringen Aleqa Hammond. Han er uddannet civilingeniør (cand.polyt) og teknisk direktør i Qaasuitsup Kommunia.

Eksterne henvisninger

Kilder 

Politikere fra Siumut
Medlemmer af Landsstyret
Tjek fødselsår
Civilingeniører
Fanebærer

En fanebærer er en person, der bærer en fane, og fanebærere findes i alle de sammenhænge, hvor man finder faner.
Til OL er fanebærerne således aktive under åbnings- og afslutningsceremonierne.
I militæret har mange enheder en fane, og under kamp har fanen været et oplagt samlingspunkt, såvel som et oplagt sted for modstanderen at angribe.
Også en del foreninger har faner, og i nogle af disse foreninger har man på generalforsamlingen valgt fanebærere.

Se også 
 Fanejunker
 Danmarks fanebærere ved OL

Flag
Carl Johan Rasmussen

Carl Johan Rasmussen (21. januar 1946 — 21. december 2018) var en dansk politiker og regionsrådsmedlem i Region Midtjylland siden 2009 valgt for Socialdemokraterne. Han var i perioden 1990 til 1994 borgmester for Hadsten Kommune.

Eksterne henvisninger 
 Personlig politikerprofil for Carl Johan Rasmussen (A)

Fodnoter 

Borgmestre i Hadsten
Borgmestre fra Socialdemokraterne
Ebenezer Howard

Sir Ebenezer Howard (29. januar 1850 i London - 1. maj 1928 i Welwyn Garden City, Hertfordshire, England) var en engelsk byplanlægger og grundlægger af havebybevægelsen (en. garden city movement) efter udgivelsen i 1902 af bogen Garden Cities of Tomorrow.

Det første forsøg på at virkeliggøre Howards idéer var Letchworth Garden City i Hertfordshire omkring 60 km nord for London; den har i 2011 ca. 30.000 indbyggere.

Se også 
 Afsnit om havebyer i artiklen om byplanlægning

Eksterne henvisninger

Referencer 



Byplanlæggere
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Esperanto
Personer fra Storbritannien
Vittus Qujaukitsoq

Vittus Qujaukitsoq (født 5. oktober 1971 i Qaanaaq) er en grønlandsk politiker og organisationsmand, der fra 5. april 2013 til 24. april 2017 bestred en række centrale ministerposter i Aleqa Hammond og Kim Kielsens regeringer. Han er stifter og leder af partiet Nunatta Qitornai. Han blev den 5. maj 2018 udnævnt som Minister for Råstoffer, Arbejdsmarked, Indenrigsanliggender og Nordisk Samarbejde, og da Parti Naleraq forlod regeringssamarbejdet i september 2018 blev Vittus Qujaukitsoq udnævnt som Minister for Finanser og Nordisk Samarbejde under Kim Kielsens mindretalsregering.

Arbejdsliv 
Han har arbejdet som tolk i Grønlands Hjemmestyre, overenskomstforhandler og råstofkonsulent i fagforbundet SIK og i fem omgange været ministersekretær for diverse landsstyremedlemmer fra Siumut. Qujaukitsoq har desuden været sekretariatschef i Sisimiut Erhvervsråd, direktionssekretær i Royal Greenland, direktionssekretær og kommunikationsmedarbejder i Nukissiorfiit, kommunikationschef i KNI og medlemssekretær for Lars-Emil Johansen i Folketinget.

Politisk karriere 
Vittus Qujaukitsoq meldte sig som ung ind i Siumut og har været organisations- og partisekretær for partiet. Han blev udnævnt til minister for finans- og indenrigsanliggender af landstyreformand Aleqa Hammond, og bestred posten i perioden 5. april 2013 til 12. december 2014.

Han stillede op til landstingsvalget i 2014 for Siumut, men blev ikke valgt ind i Grønlands Landsting. Fra 12. december 2014 til 24. april 2017 var han minister for erhverv, arbejdsmarked, handel og udenrigsanliggender i landsstyreformand Kim Kielsens regering, og oktober 2015 til februar 2016 tillige finansminister og minister for råstoffer.

I april 2017 blev han frataget posten som minister for udenrigsanliggender og forlod efterfølgende Naalakkersuisut i protest. Qujaukitsoq tabte i juli samme år et kampvalg om formandsposten i Siumut til den siddende partiformand Kim Kielsen med stemmerne 48-19; han forlod efterfølgende Siumut i utilfredshed med Kielsens kompromisøgende linje over for den danske regering. Qujaukitsoq stiftede derefter partiet Nunatta Qitornai i september 2017 og blev ved landstingsvalget 25. april 2018 indvalgt som partiets eneste repræsentant.

Hobbyer 
Qujaukitsoq er interesseret i Grønlands historie. Han har forsket i Grønlands naturressourcer og deres udnyttelse, og er selv en ivrig prospektor og mineraljæger. Qujaukitsoq har trænet flere forskellige former for asiatisk kampsport (taekwondo, goju-ryu karate, aikido og iaido), og er stifter af verdens nordligeste taekwondoklub beliggende i Qaanaaq.

Kilder

Referencer 

Politikere fra Siumut
Medlemmer af Landsstyret
Møns Museum

Møns Museum er et kulturhistorisk museum i Stege på Møn. Museet har til huse i Empiregården, der er en gammel købmandsgård. Museet er en del af Museum Sydøstdanmark og tjener desuden som lokalarkiv for Møn.

Møns museum blev grundlagt i 1914, men blev først indrettet i Empiregården, der ligger lige ved siden af Mølleporten, i 1958.

Den permanente udstilling indbefatter en udstilling om Stege Havn, Møns historie fra 1660-2000 samt en udstilling om migration på Møn. Der er kulturhistoriske samlinger fra Møn, Bogø, Farø og Lindholm og udstillingen rummer desuden en samling oliemalerier og kobberstik, der viser kystområder i kommunen, samt en smykkesamling.

Referencer 

Museum
Museer i Region Sjælland
Historiske museer i Danmark
Stege
Museer etableret i 1914
Robert V. Schmidt

Robert Valdemar Schmidt (født 29. februar 1880 i Fredericia, død 2. januar 1960 i Virum) var en dansk arkitekt i Kolding i starten af 1900-tallet. Han var med til lægge grundstenen for Landsforeningen Bedre Byggeskik.

Robert V. Schmidt havde i 1912 indbudt en række "indflydelsesrige Mænd" (og én kvinde) til at deltage i et forberedende møde på Charlottenborg i København. Det var lykkedes Robert V. Schmidt at samle en temmelig magtfuld kreds af delegerede fra alle tænkelige lag af byggeriet, samt en række erhvervsfolk, lokalpolitikere og folketingsmedlemmer.

Mødet afholdtes den 18. marts 1912 og førte til nedsættelsen af et bredt udvalg, der skulle arbejde for at oprette "en Landsforening for et bedre Byggeskik."

Byggerier 
 1908 - Forskolen med en gymnastiksal (Blæsbjergade i Kolding) - I dag Nicolai Biograf & Cafe og en del af Nicolai For børn komplekset
 1911 - Stationsbygninger til Kolding Sydbaner til Vamdrup og Hejlsminde
 1917 - Samtlige stationer på Troldhedebanen fra Kolding til Troldhede.
 1922 - "Kobberhuset" Hyrdestræde 7, Kolding - bindingsværkshus med kobberbeklædt nordgavl
 1922 - Haderslevvej 22, Kolding
 1923 - Domicil for A/S Midtjysk Kafferisteri (Smedegade 21 i Herning)
 1923 - Haderslevvej 25, Kolding (Nordisk Solar Compagni)

Referencer

Litteratur 
 L.L. Sørensen: Huse og Pladser i Kolding, 1992, 45, 80, 83; Kolding Folkebl. 28.2.1930 (50 år).

Eksterne henvisninger 
 
 
 herningshuse.dk  - Maj 2013

Personer fra Fredericia
Danskere i 1900-tallet
Arkitekter fra Danmark
Nyklassicistiske arkitekter
Rusland ved sommer-OL 2012

Rusland deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Storbritannien ved sommer-OL 2012

Storbritannien deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Holland ved sommer-OL 2012

Holland deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Norge ved sommer-OL 2012

Norge deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer 

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Paul Du Bois-Reymond

Paul Du Bois-Reymond (født 2. december 1831 i Berlin, død 7. april 1889) var en tysk matematiker, bror til Emil Du Bois-Reymond.

Efter at have været knyttet til universitetet i Heidelberg først som repetent, senere som ekstraordinær professor, virkede Du Bois-Reymond som ordentlig professor, først i Freiburg (fra 1870), senere i Tübingen (fra 1874), og ansattes endelig 1884 ved den tekniske højskole i Berlin. Hans arbejder, der behandler partielle differentialligninger, særlig deres geometriske tydning, bestemte integraler, konvergens med mere, er dels afhandlinger i Crelles "Journal", "Mathematische Annalen" og andre steder, dels enkelte særskilt udgivne værker som Beiträge zur Interpretation der partiellen Differentialgleichungen mit drei Variabeln (1864) og Allgemeine Funktionentheorie, hvoraf Du Bois-Reymond dog kun fik fuldført 1. del (1882). I sidstnævnte værk polemiserer han skarpt mod den moderne aritmetiske behandling af irrationaltallene, hvori den gamle betragtning af disse som forhold mellem linjestykker forlades.

Kilder 

 

Matematikere fra Tyskland
Ansatte ved Heidelbergs Universitet
Ansatte ved Freiburgs Universitet
Ansatte ved Tübingens Universitet
Jonas Brøndum

Jonas Brøndum (født 27. august 1989) er en dansk standupkomiker, som debuterede i 2012 ved DM i stand-up-comedy, hvor han nåede semifinalen. Under 10 måneder senere vandt han "Danish open i stand-up".
I 2014 var han en af de "3 nye håb" til Zulu Comedy Galla, hvor han optrådte i 2 minutter i Operaen foran størstedelen af den danske komikerverden.

I 2017 blev han nummer 3 ved DM i stand-up-comedy.

Jonas kommer oprindeligt fra Fyn. Han har siden 2010 studeret til lærer i Roskilde, hvor han også er bosat.

Referencer 

Standupkomikere fra Danmark
Miriam Welte

Miriam Welte (født 9. december 1986) er en tysk tidligere cykelrytter, som særligt gjorde sig bemærket inden for banecykling. 

Som U/23-rytter lavede hun gode resultater og blev blandt andet europamester i 500 m på tid i 2006 og i sprint og keirin i 2008. Hendes første store seniorsejr kom, da hun var med til at vinde VM-guld i holdsprint i 2012.

Hun repræsenterede Tyskland ved OL 2012 i London, hvor hun stillede op i holdsprint sammen med Kristina Vogel, som også var hendes makker ved VM tidligere på året, hvor de i øvrigt to gange forbedrede verdensrekorden. De var derfor blandt favoritterne i disciplinen og blev nummer tre i kvalifikationsrunden, selvom de tabte til kineserne Gong Jinjie og Guo Shuang, der forbedrede verdensrekorden i deres møde. I første runde besejrede de det franske hold og satte igen tredjebedste tid, hvilket egentlig kvalificerede dem til kampen om bronzemedaljerne. Men det britiske hold med en bedre tid blev diskvalificeret, hvorpå tyskerne gik i finalen og her igen kom op mod Gong og Guo. Kineserne var nok engang hurtigst i finalen, men også de blev efterfølgende diskvalificeret og måtte nøjes med sølv, mens Vogel og Welte fik guldmedaljerne. 

Vogel og Welte genvandt VM i holdsprint i både 2013 og 2014, og i 2014 vandt Welte vandt desuden VM i 500 m på tid. Inden EM i 2014 var Welte kommet til skade, da hun var blevet forbrændt på sin ene fod, hvilket handicappede hende en del under mesterskaberne. Hun bed smerterne i sig, så hun og Vogel trods alt vandt sølv ved den lejlighed.

Welte deltog igen ved OL 2016, hvor hun stillede op i tre discipliner. Først skulle hun sammen med Vogel søge at forsvare deres guldmedaljer i holdsprint fra legene fire år tidligere. De kvalificerede sig til første runde i tredjebedste tid, og i første runde satte de igen tredjebedste tid og kvalificerede sig dermed til kampen om bronze. Gong Jinjie og hendes ny makker Zhong Tianshi vandt guld foran russerne Darja Sjmeleva og Anastasija Vojnova, mens Vogel og Welte sikrede sig bronzen mod det australske par. Derefter stillede hun op i keirin, men blev blot nummer 25, mens hun i individuelt sprint blev nummer 11. 

I 2017 vandt hun EM i 500 m på tid, og i 2018 vandt hun igen VM i holdsprint samt i 500 m på tid. Efter et par sæsoner med lidt mindre prangende resultater valgte hun overraskende at indstille sin karriere i efteråret 2019.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Miriam Weltes hjemmeside

Kvindelige cykelryttere fra Tyskland
Cykelryttere ved sommer-OL 2012
Cykelryttere ved sommer-OL 2016
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2012
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2016
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2016
Olympiske mestre fra Tyskland
Olympiske bronzemedaljevindere fra Tyskland
Folkets Park (Malmø)

Folkets Park  er en forlystelsespark, der ligger ved Amiralsgatan, i kvarteret Möllevången i Malmø, Skåne i det sydligste Sverige. Oprindeligt blev parken indrettet som en privat park af Frans Suell. I 1891 blev den købt af Socialdemokraterne. Ethundrede år senere, i 1991, besluttede det borgerlige flertal i Malmö kommune at kommunen skulle købe parken og ændre navnet til Malmöparken - et navn som ikke er slået igennem.

Historik 

Folkets Park i Malmø blev etableret 1891. Parken blev hurtigt en succes, da den næsten umiddelbart blev samlingsplads for arbejdere. I august 1909 samledes mere end 13.000 arbejdere i parken for at strejke. I 1926 blev Folkets Parks politiske karakter ændret til en almindelig forlystelsespark, da man begyndte at opføre karruseller. Folkets Parks storhedstid inledtes i slutningen af 1930'erne og fortsatte indtil den første halvdel af 1950'erne. Antallet af besøgende steg i sommersæsonen fra 4.000 til 5.500 daglige besøgende.
Rekordåret var 1947 med 742.309 besøgende. I 1955 antog antallet af besøgende i Folkets Park omkring 650.000. I begyndelsen af 1960'erne blev antallet af besøgende halveret til 310.000, og i begyndelsen af 1970'erne var tallet faldet til under 200.000.

Folkets Park sygnede hen, og i 1991 besluttede byrådet, under borgerlig ledelse, at overtage parken og dens administration. I slutningen af 1990'erne blev en løsning for parkens videre udvikling diskuteret, og det blev besluttet at drive parken som et projekt i en fem-årig periode. Fra 2001 til 2006 drev repræsentanter for Gatukontoret, Malmö Fritid, Kultur Malmö, Stadsdelsförvaltningen för Södra Innerstaden, Stadsfastigheter og Kulturföreningen parken som et fælles projekt.

I 2006 blev det anslået, at antallet af besøgende var på 900.000. Om sommeren er Folkets Park stadig Malmøs mest populære mødested. Det svenske Tillväxtverkets statistik over Sveriges mest besøgte turistmål angiver parken som nummer to i landet med 2.650.000 besøgende i 2009.

I 2005 blev det tidligere "Sommerfuglehus" i Amiralsgatan 35 ombygget til café, som rummer Cuba Café, en Cubansk caférestaurant med musikarranementer, der har åbent torsdag, fredag og lørdag.

Fra 2017 har Folkets Park arrangeret Street Food Malmö, som i 2018 åbner 27. april, med madboder med bl.a. "Nordic Street Food".

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Folkets Parks officielle hjemmeside  
 Cuba Cafés hjemmeside  

Forlystelsesparker i Sverige
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Malmø
Etableret i 1891
Seværdigheder i Malmø
Nordre Folgefonna

Nordre Folgefonna er den nordligste af de tre isbræer som udgør Folgefonna. Den er den næststørste af disse tre med et areal på 26 km² og den trettende største i Norge (uden Svalbard). Bræen ligger i kommunerne Jondal, Ullensvang, Kvinnherad og Odda i Vestland fylke.

Det højeste punkt på bræen er 1.640 meter over havet, og det laveste er 990 meter over havet.

Se også 
 Gletsjere i Norge

Eksterne kilder og henvisninger 

 Spørteggbreen på Store norske leksikon

Gletsjere i Vestland
Jondal
Ullensvang
Kvinnherad
Odda
Edgar Ende

Edgar Karl Alfons Ende (23. februar 1901 - 27. december 1965) var en tysk surrealistisk maler og far til fantasy- og børnebogsforfatteren, Michael Ende.

Ende gik i årene 1916-1920 på kunstskolen i Altona. I 1922 giftede han sig med Gertrude Strunck, men de blev skilt blot fire år efter. I 1929 giftede han sig igen, samme år som hans søn Michael Ende blev født. Endes surrealistiske malerier tiltrak i 1930'erne betydelig opmærksomhed, men blev efterfølgende fordømt af den nazistiske regering. I 1936 forbød nazisterne ham at male og udstille hans værker. I 1940 blev han indkaldt til Luftwaffe til at betjene antiluftskyts.

Størstedelen af hans malerier blev ødelagt under bombningen af München i 1944, hvilket gjorde hans overlevende værker fra før krigen ekstremt sjældne. I 1951 mødte Ende den kendte surrealist, André Breton, der beundrede hans arbejde og som officielt erklærede ham surrealist. Ende fortsatte med at male surrealistiske malerier indtil han i 1965 døde af en blodprop i hjertet.

Endes malerier har tilsyneladende haft stor indflydelse på sin søns skriverier. Det ses bl.a. i scenen, der skildrer det surrealistiske drømmemaleri fra Yor's Minroud i Den uendelige historie (Die Uendliche Geschichte), og det bliver gjort tydeligt i Michael Endes bog Spejlet i spejlet (Der Spiegel im Spiegel), som er en samling af noveller baseret på Edgar Endes surrealistiske værker.

Eksterne henvisninger 

Malere fra Tyskland
Personer fra Altona
Tyskere i 1900-tallet
Surrealisme
Nimandsudvalget

Nimandsudvalget, formelt Rigsdagens Samarbejdsudvalg, var et dansk parlamentarisk stående udvalg, der blev nedsat 2. juli 1940 af de partier, der indgik i Samlingsregeringen efter Tysklands besættelse af Danmark (Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, Det Konservative Folkeparti, Venstre og Retsforbundet). Udvalget bestod af to medlemmer fra hvert parti og et fra Retsforbundet. 

De fem partier udtalte i forbindelse med udvalgets oprettelse, at det bestod af de partier, der ønskede "den bestående forfatning bevaret som grundlag for det politiske liv" dvs. den eksisterende parlamentariske styreform videreført. Følgelig afviste de fem partier at give Nazistpartiet, Danmarks Kommunistiske Parti og Bondepartiet repræsentation i udvalget.

Betydning
Udvalget kom til at spille en hovedrolle i dansk politik i krigsårene, idet den muliggjorde forhandlinger for lukkede døre uden medvirken af de ikke-demokratiske partier og besættelsesmagten. Det var umuligt at gennemføre i Rigsdagen, da møderne i Folketinget og Landstinget var åbne for offentligheden. 

Udvalget fungerede som koordinationsudvalg mellem de fem partier og som et kontroludvalg over for regeringen. Da de fem partier havde et stort flertal i både Folketinget og Landstinget, var det forventeligt, at en afgørelse i udvalget automatisk ville have flertal i Rigsdagen.

Under besættelsen var samarbejdspolitikken betegnelsen for det nationale sammenhold mellem de fem partier i samarbejdsregeringen. I 1920'erne og 1930'erne havde disse partier stået skarpt over for hinanden, og samarbejdspolitikken var et brud med de foregående 20 års politiske praksis.

I nutiden bruges samarbejdspolitikken som en betegnelse for forholdet mellem den danske regering og den tyske besættelsesmagt fra april 1940 til august 1943. I samtiden blev forholdet mellem de danske og tyske myndigheder kaldt for den henholdende forhandlingspolitik eller forhandlingspolitikken. Betegnelsen angav, at der ikke var tale om et frit samarbejde mellem ligeværdige parter.

Efter at regeringen var trådt tilbage i august 1943, blev udvalget udvidet med en tidligere minister fra hvert af de fire store partier og var dermed blevet til et trettenmandsudvalg.

Kilder

Danmarks politik
Danmark under 2. verdenskrig
Jonas Reckermann

Jonas Reckermann (født 26. maj 1979) er en tysk tidligere beachvolleyspiller, der gennem sin karriere blev både europa-, verdens- og olympisk mester. 

Reckermanns første store internationale medalje kom i 2002, hvor han spillede sammen med Markus Dieckmann, og parret blev europamestre dette år. Året efter vandt de EM-sølv, og i 2004 blev de igen europamestre. Parret var med ved OL samme år i Athen, hvor de nåede ottendedelsfinalen.

I 2005 vandt Reckermann og Dieckmann EM-bronze, mens Reckermann slet ikke var i konkurrence i 2006 på grund af en rygskade. I 2007 og 2008 spillede han sammen med Mischa Urbatzka uden større succes, men det vendte, da han fra 2009 begyndte at spille med Julius Brink. Samme år blev de verdensmestre, og i 2011 vandt de VM-bronze, mens de blev europamestre i både 2011 og 2012.

Brink og Reckermann repræsenterede Tyskland ved OL 2012 i London, og de var sammen med de regerende verdensmestre, brasilianerne Alison Cerutti og Emanuel Rego blandt de største favoritter. De to tyskere vandt da også deres pulje i kvalifikationsrunden, hvorpå de i første runde besejrede et lettisk par, i kvartfinalen et andet brasiliansk par og i semifinalen vandt de over et hollandsk par. Finalen kom til at stå mod Alison og Emanuel, og her vandt tyskerne 23-21, 16-21, 16-14 og var dermed guldvindere, mens brasilianerne vandt sølv og letterne Mārtiņš Pļaviņš og Jānis Šmēdiņš fik bronze.

Reckermann indstillede sin aktive karriere først i 2013 på grund af tilbagevendende rygproblemer.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Sportsfolk fra Tyskland
Olympiske mestre fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2004
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2012
Beachvolleyspillere
Stockton-Darlington Jernbane

Stockton-Darlington Jernbane i det nordøstlige England var verdens første offentlige jernbane for passagerer.

Strækningen 
Banen blev åbent for passagerertrafik i 1825. Banestrækningen var på 40 km (26 miles), og den forbandt byerne Bishop Auckland, Shildon, Darlington, Stockton-on-Tees og Port Darlington (nutidens Middlesbrough.

I dag er Darlington railway station et vigtigt stoppested på East Coast Main Line.

Trukket af heste 
I begyndelsen var for ingen fast køreplan, og passagervognene blev trukket af heste. Det varede dog ikke længe, før man fik damplokomotiver.

Længste jernbane 
Med sine 40 km var stækningen længere end de ældre godsbaner.

Ejere 
I første år blev jernbanen drevet af et selvstændigt selskab (Stockton & Darlington Railway Company). Fra 1863 blev strækningen drevet af større selskaber.

Etableret i 1825
Jernbanestrækninger i Storbritannien
Acta Archaeologica

Acta Archaeologica er et nordisk arkæologisk tidsskrift, der blev grundlagt i 1930. Tidsskriftet indeholder artikler på hovedsprogene om emner inden for arkæologi i Europa med vægt på nordisk forhistorie og middelalder samt nærorientalsk og klassisk arkæologi.

Tidsskriftets hovedredaktører var ved grundlæggelsen Johannes Brøndsted (1930-48), afløst af C.J. Becker (1948-84) og Klavs Randsborg (fra 1984).

Eksterne henvisninger 
 Acta Archaeologica | Gyldendal - Den Store Danske

Tidsskrifter fra Danmark
Arkæologi
Etableret i 1930