Filosofisk pædagogik

Filosofisk pædagogik er praktisering af filosofi som pædagogik i form af for eksempel filosofisk undervisning, opdragelse eller dannelse. Den filosofiske pædagogik går tilbage til antikken. De tyske filosoffer Leonard Nelson og Otto Friedrich Bollnow bidrog til at modernisere den filosofiske pædagogik, og de senere år har der været forøget interesse for denne tilgang til pædagogik.

Der findes flere områder og retninger inden for filosofisk pædagogik, som også er udbredte i Danmark:

Områder

Filosofi med børn 
I moderne tid ses ikke mindst filosofi med børn, der er en undervisningsmetode . Tilgangen blev grundlagt af den amerikanske filosof Matthew Lipman, der i 1972 oprettede Institute for the Advancement of Philosophy for Children (IAPC) under Montclair State University. En anden vigtig filosof er Oscar Brenifier, der taler for en meget direkte diskussion i skolen. Han har blandt andet lavet en serie af tænk-selv bøger, der er en hjælp til voksne, som vil tale filosofisk sammen med børn. Ann Margaret Sharp har været med til at udvikle en feministisk filosofi for børn. Det kommer også til udtryk i Maria Vegaras børnebog om den franske feminist og filosof Simone de Beauvoir.

I Danmark er tilgangen især blevet gjort populær af Per Jespersen og Michael Højlund Larsen. Målet er for dem at få børn til at reflektere dybere over tilværelsen og argumentere for deres holdninger. Metoden foregår blandt andet ved, at børn sidder i en rundkreds og diskuterer konkrete filosofisk spørgsmål. Desuden udgav Ann Pihlgren i 2011 bogen Sokratiske samtaler i undervisningen. Denne bog retter sig mod brugen af sokratisk dialog i undervisningen i folkeskolen. Bogen beskæftiger sig med alle sider af livet. Lærke Groth og Dorete Kallesøe udgav i 2016 bogen Lommefilosoffen : håndbog i filosofi med børn. Bogen fokuserer blandt andet på, hvordan man skaber undersøgende fællesskaber. Målet er at fremme børns tænkning. Louise Nabe-Nielsen udgav i 2019 bogen Filosofi i skolen. Undervisning som rum for undren. Her lægges der særlig vægt på at fremme undringen i folkeskolen. Forfatteren er både lærer og filosof, og hendes bog giver praktiske anvisninger på, hvordan filosofien kan implementeres blandt elever i en dansk sammenhæng.

Ved Syddansk Universitet findes siden 2017 forsknings- og udviklingsprojektet ‘Filosofi i skolen’. Her arbejdes blandt andet med dialogisk undervisning og filosofiske færdigheder. Målet er at forøge børns læring, karakterdannelse og skoleoplevelse i folkeskolen.

Filosofisk undervisning 
I antikken finder man den filosofiske undervisning i en mere generel forstand, for eksempel hos Epiktet. Her er undervisningen i sig selv en særlig måde at praktisere filosofi på: Målet er her at få eleverne til at se problemer fra forskellige synsvinkler og reflektere på en bestemt måde. I andre varianter handler det mere om at skabe en særlig form for dannelse .

I nyere tid findes perspektivet blandt andet hos John Dewey. Han var en amerikansk filosof med særlig interesse i praktisk pædagogik. Der findes også nyere filosofisk undervisning med særligt fokus på blandt andet kreativ tænkning og moralsk dannelse samt feminisme. I forbindelse med sidstnævnte har Carla Claudia blandt andet udviklet en særlig feministisk undervisningsform. Her er de studerende ligestillede og diskuterer køn og overgreb.

Paul Freire brugte også filosofien som tilgang til undervisning inden for den kritiske pædagogik. Han var brasiliansk pædagog og filosof og optaget af at undervisningen skulle være frigørende og transformerende.

Filosofisk livskunst 
Livskunst handler om kunsten at leve en højere eksistens med større bevidsthed. I Danmark blev den filosofiske livskunst genoplivet af filosoffen og terapeuten Anders Dræby. Ifølge ham kan denne tilgang også forstås som en særlig filosofisk pædagogik, der er baseret på principper om omdannelse og aflæring. Målet bliver her at skabe en transformation af mennesket, så det kan leve på en anden måde. Det indebærer ifølge bogen Livskunsten - filosofien om at vågne op til livet at vågne åndeligt op fra en slags søvngængertilværelse. Dette er en oplevelse, der ligger til grund for såvel den vestlige som den østlige filosofi. At vågne op forudsætter, at man forholder sig til døden, forvandler sit indre og træder ud af flokken og det konforme liv. Dermed er livskunsten også en spirituel dødspædagogik og åndspædagogik.

Filosofisk uddannelse, læring og vejledning 
I Platons dialoger styrer Sokrates typisk samtalen, hvor han bruger en krydsforhørsteknik over for andres påstande for at påvise selvmodsigelser i deres holdning. Denne dialogform har dannet udgangspunkt for megen filosofisk uddannelse og vejledning gennem historien. Filosofisk uddannelse findes også i klassisk form på universiteter, men kan desuden have et mere specifikt fokus som for eksempel feministisk eller økologisk uddannelse.

Filosofisk pædagogik findes også som tilgange til læring, for eksempel som feministisk læring. Et andet eksempel er økologisk læring, som er filosofisk pædagogik, idet der udvikles en ny kritisk bevidsthed.. En tredje tilgang er den filosofiske vejledning. Her bruges den filosofien i den pædagogiske vejledning, for eksempel i feministisk vejledning. Hos Alex Riel bliver den filosofiske vejledning derimod til livsvejledning. Hans bog Metamening viser, hvordan livsvejledning kan bane vej for mere mening i livet. Dette er ikke blot vigtigt for den enkelte men også for menneskers sameksistens og for økologien. Desuden har Finn Thorbjørn Hansen skrevet om filosofisk vejledning.

Filosofisk dannelse og opdragelse 
Et andet felt er måden, hvorpå filosofien kan bruges i dannelsen og opdragelsen af mennesket. Denne tanke går også tilbage til antikken og findes blandt andet hos Platon, hvor opdragelsen er en opgave for staten. Senere udgør den en del af grundlaget for fødslen af den moderne pædagogik hos Jean-Jacques Rousseau. Her er der dog tale om en rent fiktiv opdragelse. I nyere tid findes den filosofiske opdragelse også som en tanke hos blandt andre Friedrich Nietzsche og som en praksis hos John Dewey.

Den tyske filosof Volker Steenblock ser i Philisophisces Bildung: Einfuhrung in die Philosophiedidaktik und Handbuch: praktische Philosophie på en særlig akademisk variant, som er den dannelse, der foregår på de nutidens filosofiske universitetsuddannelser. Bogen kigger dermed også på den særlige filosofiske didaktik på universiteternes filosofiske uddannelser.

Marianne Friese og Birge Krondorfer har til gengæld rettet blikket mod betydningen af den feministiske dannelse. De mener, at der er brug for en særlig dannelse for, at kvinder kan frigøre sig.

Dorete Kallesøe og Lærke Groth skrev rapporten ”Filosofiske samtaler i konfirmandundervisningen”, der anbefalede filosofi som middel til dannelse for unge i Folkekirken. I Danmark er tilgangen desuden repræsenterer ved Finn Thorbjørn Hansen. Han har skrevet flere bøger om emnet.

Retninger

Eksistentiel pædagogik 
Den tidlige eksistentielle pædagogik findes blandt andet hos Søren Kierkegaard og Friedrich Nietzsche. Senere benyttede den tyske filosof Otto Bollnow indsigter fra eksistentiel filosofi til at udarbejde en nyere eksistentiel pædagogik, hvor det er eksistensen, der er i fokus for opdragelse og dannelse. Bollnow lagde blandt andet vægt på den pædagogiske betydning af mødet. Desuden betoner han, hvordan livet kræver valg.

I nyere tid er Gert Biesta vigtig for eksistentiel pædagogik, som han har fornyet. Han kigger i bogen Verdensvendt uddannelse på, at uddannelse bør have en eksistentiel orientering. Pædagog og uddannelse bør således med god fordel være verdensvendt i stedet for rettet mod læreplaner og mål for eleven.

Bo Jacobsen er en vigtigst danske repræsentant for den eksistentielle pædagogik.. Han kigger på mødet med eleven og demokrati i undervisningen. Han foreslår en eksistentiel pædagogik, der er baseret på kortlægning og artikulation af deltagernes livserfaringer. Det drejer sig blandt andet om at møde elever ud fra deres livserfaring og sørge for, at de har medbestemmelse. I Danmark er tilgangen også repræsenteret af mange andre som Brian Degn Mårtensson, Finn Hedegaard Hansen, Boris Lauritsen.

Åndspædagogik 
Åndelig pædagogik sætter fokus på pædagogik som åndelig praksis. Som filosofi findes den i Danmark hos Anders Dræby som livskunst. I bogen Livskunsten - filosofien om at vågne op til livet kommer pædagogikken til at kigge på åndelig opvågning gennem de to principper ‘omdannelse’ og ‘livslang aflæring’. Denne åndspædagogik omfatter en forening af vestlig og østlig filosofi, der drejer sig om at virkeliggøre det gode liv baseret på menneskelige værdier. Det åndelige består i den forbindelse i at hæve sig over den rene selvopretholdelse, hvilket vil opleves som at vågne op fra et søvngængerliv.

Fænomenologisk pædagogik 
Fænomenologien er læren om menneskets oplevelser af verden. Den filosofiske fænomenologi blev grundlagt af Edmund Husserl. Den fænomenologiske pædagogik omfatter anvendelse af fænomenologi i pædagogikken. Den fænomenologiske pædagogik hos blandt andre Max van Manen orienterer sig derfor mod den måde, eleven oplever verden på.. Den fænomenologiske pædagogik indtager en forudsætningsløs tilgang og ser på, hvordan lærere og pædagoger bør leve med børn med henblik på at hjælpe dem med at udvikle deres menneskelige egenskaber.

I Danmark har Søren Dupont udgivet bogen Pædagogik og fænomenologi mellem demokrati og dannelse. Bogen ser på, hvordan fænomenologien kan anvendes til at belyse pædagogiske problemstillinger. Bogen diskuterer forholdet mellem demokrati og hverdagsliv og argumenterer for udviklingen af en nærheds- og omsorgsetik. Mange andre som Charlotte Svendler Nielsen har også beskæftiget sig med fænomenologi i pædagogik.

Den eksistentielle fænomenologi er en kobling af fænomenologi og eksistentiel filosofi. Tilgangen blev grundlagt af Martin Heidegger. Den eksistentielfænomenologiske pædagogik er dette perspektiv udfoldet som praktisk pædagogik. Michael Ehrmantraut udfolder denne pædagogik i bogen Heidegger's Philosophic Pedagogy. Her ser han på Heideggers tilgang til undervisning i filosofi. Hans tilgang til forelæsninger for studerende og andre var således filosofisk.

I Danmark har Ole Lund og Jens-Ole Jensen redigeret bogen Sans for bevægelse. Bogen undersøger, hvordan bevægelse og pædagogik er tæt sammenvævet. Dermed gives der inspiration til, hvordan lærere og pædagoger kan arbejde med erfaring og mening i forhold til at inddrage bevægelse i det pædagogiske arbejde.Frederik Pio bruger i bogen Om det uhørte den eksistentielle fænomenologi til at koble pædagogik og musikundervisning. Bogen er henvendt til undervisere, der arbejder med kunst og musik.

Hermeneutisk pædagogik 
Hermeneutik er læren om fortolkning, fortolkningens filosofi eller fortolkningsvidenskab. Den stammer oprindeligt fra jura og teologi men blev i det 19. og 20. århundrede en del af human- og samfundsvidenskaberne.

Hermeneutisk pædagogik omfatter anvendelsen af hermeneutikken i pædagogikken. I den hermeneutiske pædagogik hos blandt andre Peter Sotiriou lægges der vægt på, at både lærer og elever fremsætter, diskuterer og genovervejer deres fortolkninger. Den hermeneutiske pædagogik er især inspireret af filosoffen Hans-Georg Gadamer og har blandt andet fokus på arbejde med fortolkning i klassen.

I Danmark har Torben Hanggaard Rasmussen i 2006 udgivet bogen Hermeneutik og pædagogik. Bogen giver en generel indføring i hermeneutikken og dens relevans for pædagogiske problemstillinger. Rasmussen inddrager ikke alene Gadamer men også hermeneutikerne Friedrich Schleiermacher og Wilhelm Dilthey.

Steinerpædagogik 
Steinerpædagogik blev grundlagt af Rudolf Steinar som en anvendelse af hans pædagogiske filosofi i praksis. Tilgangen kaldes også Waldorf-pædagogik, og den kan til dels forstås som en særlig form for åndelig pædagogik. Den er blevet grundlag for udvikling af et verdensomspændende system med over 1100 skoler og mere end 2000 børnehaver i over firs forskellige lande. 

Steinar-pædagogikkens grundlag er antroposofien, som er en esoterisk filosofi, der forener kristen filosofi og indisk filosofi. Ifølge denne filosofi består mennesket både af ånd, sjæl og krop, der må tages hensyn til i pædagogikken, som derfor også indeholder åndelig træning. Målet er at forene det åndelige i mennesket med det åndelige i verdensaltet.  Steiners pædagogik er baseret på en ide om, at menneskets opvækst består af 3 syv års perioder: 0-7, 7-14, og 14-21 år. I hver af disse tre perioder udvikler menneske nogle forskellige dele af sit væsen, henholdsvis krop, følelser og tanker. Pædagogikken tager derfor henholdsvis udgangspunkt i børnenes legemlige, sjælelige og åndelige udvikling.

I Danmark danner Sammenslutningen af Steinerskoler i Danmark rammen om arbejdet for 14 danske Steinerskoler. Herunder foregår uddannelsen i Steinerpædagogik på lærerseminariet Sophia.

Buddhistisk og spirituel pædagogik 
Buddhistisk pædagogik er en del af buddhismen, og den har sin oprindelse i Asien men har fået en stor udbredelse i Vesten. Buddhismen kan forstås som en livsfilosofi, og buddhismen indeholder en særlig tilgang til undervisning og dannelse. Målet med denne tilgang er især elevens etiske dannelse og dannelse som et bevidst menneske.

I Danmark findes en mere udpræget spirituel pædagogik hos idehistorikeren Jes Bertelsen, der varetager en sådan spirituel undervisning på Vækstcentret. Pædagogikken er her inspireret af den tibetanske buddhisme og ser på træning af bevidsthed. Bertelsen er således fokuseret på udviklingen af en pædagogik, som retter sig mod menneskets højeste potentialer. 

Den kinesiske taoisme har også fået betydning som en filosofisk tilgang til spirituel pædagogik. Taoisme lægger vægt på begrebet ikke-handling, der er afsæt for dannelse og undervisning med fokus på harmoni.

Aristotelisk pædagogik 
Aristoteles benyttede sig af en dialektisk metode, hvor der blev anvendt logiske argumenter. I hans pædagogik blev opdragelse og dannelse knyttet til samfundets gode. Han ser både på vanens og fornuftens opdragelse og dannelse. Nogle hævder, at det centrale i den aristoteliske pædagogik er udviklingen af dømmekraft. Der er især fokus på hans pædagogik i etikken.

Nyere forsøg på at genoplive den aristoteliske pædagogik har blandt andet set på, hvordan viden og erkendelse kan gøres levende og blive en del af en livsform. I Danmark har Kaj Struve udgivet bogen Det pædagogiske blik på Aristoteles, der ser på de pædagogiske aspekter hos Aristoteles. Struve er især interesseret i, hvordan Aristoteles kan anvendes i folkeskolen. 

Aristoteles anvender også protreptik som en dialogmetode, der er blevet genoplivet inden for ledelse og coaching. Disse praksisser har flere ligheder med pædagogik.

Sokratisk og platonisk pædagogik 
Sokrates er en pædagogisk figur i Platons skrifter, og det er både muligt at tale om platonisk og sokratisk pædagogik.

Platons dialoger benytter først og fremmest den dialektiske metode til at nå frem til sandheden. Formålet med den platoniske pædagogik er, at eleven når en indsigt i de evige sandheder. Dette er ideerne, der styrer livet. For Platon havde pædagogikken både en etisk og en politisk funktion. Her skal både mænd og kvinder dannes til at være krigere og filosoffer. I den forbindelse er såvel gymnastik, kampkunst og videnskab vigtige. I sidste ende skal eleven kunne fungere som leder.

Sokrates var desuden kendt for brugen af sin majeutiske spørgemetode. Han stillede spørgsmål for at få folk til at reflektere og selv finde sandheden. Dette bruges i en moderne sammenhæng inden for tre forskellige former for sokratisk pædagogik:

 Den sokratiske dialog er en vigtig del af kognitiv terapi.. Denne metode har haft betydning for kognitiv pædagogik. 
 Sokratisk dialog er den vigtigste teknik i logoterapi. Logoterapien er hovedinspiration for logopædagogikken, der ikke skal forveksles med logopædien .
 Endelig findes den sokratiske dialogmetode. Denne tilgang blev lanceret af den tyske filosof Leonard Nelsoni 1922. I Danmark er tilgangen blandt andet repræsenteret af Finn Thorbjørn Hansen. Den er en del af filosofisk undervisning og filosofi med børn, blandt andet i Ann Pihlgrens bog Sokratiske samtaler i undervisningen.

Stoisk pædagogik 
Stoicismen var en vigtig filosofisk retning i antikken, der havde fokus på at man skulle kontrollere sine følelser. Den var baseret på terapeutiske, spirituelle og pædagogiske principper. Vigtige stoiske filosoffer var Zenon, Epiktet og Lucius Annaeus Seneca. Stoicismen havde sin storhedstid i Hellenismen og Romerriget.

Den stoiske filosofi er blevet genoplivet de senere år, dels som en tilgang til psykoterapi, men også til pædagogisk opdragelse, dannelse, livskunst og undervisning. Der er i høj grad tale om en pædagogik for voksne, der giver mulighed for selvomsorg og selvdannelse.

Beslægtede tilgange

Økopædagogik og klimapædagogik 
Økopædagogik opstod i Sydamerika som en pædagogisk ambition om at tage højde for miljøets betydning. Økopædagogikken er blandt andet baseret på Paulo Freire og sætter fokus på at fremme kritisk økologisk bevidsthed og bæredygtighed. Paulo Freires perspektiv findes i bogen Pedagogy of Indignation. Økopædagogikken findes også i Danmark og har her haft tæt forbindelse til økofilosofien. En dansk repræsentant er Sten Clod Poulsen. Poulsen er psykolog og tidligere pædagogisk forsker, og han har fokus på bæredygtig undervisning. En særlig variant af økopædagogikken er økofeministisk pædagogik.

Klimapædagogikken er en anden og nyere variant, der har fokus på klimaforandringer. Her lægges vægt på, at undervisning er vigtig i forhold til klimaet. Skal de unge kunne bidrage til en bæredygtig verden, må de kunne forholde sig reflekteret og indsigtsfuldt til usikkerhed, dilemmaer og etiske valg. Blandt vigtigt klimafilosoffer er Jedediah Purdy

Filosofisk teater 
Det filosofisk teater går tilbage til antikken og blev blandt andet brugt som opførelse af Platons dialoger. På den måde havde teatret en pædagogisk funktion.

Et nyere eksempel er Ludvig Holbergs stykke Erasmus Montanus. Her følges bondedrengen Rasmus Berg, der vender hjem efter et ophold i byen. Nu har han taget navnet Erasmus Montanus og fører sig arrogant og bedrevidende frem ved at belære om filosofisk lærdom.

Det absurde teater forsøgte især at formidle eksistentialismens og absurdismens filosofi. En vigtig repræsentant var Samuel Beckett, der rettede blikket mod menneskers møde med det absurde.

Det feministiske teater handler om køn og ligestilling. Det opstod i 1970’erne og har især et blik for kvinders livsforhold. Baggrunden var en indsigt i, at teatret traditionelt har været domineret af et mandligt blik. Vigtige eksponenter for det feministiske teater har været Michelene Wandor, Martha Boesing, Caryl Churchill og The Women's Theater Group i London.

Filosofisk film 

Filmmediet er også blevet anvendt til at dramatisere filosofien. Det drejer sig for eksempel om instruktøren Roberto Rosselini , som i begyndelsen af 1970’erne instruerede fire fiktionsfilm om Sokrates, Augustin, Blaise Pascal og Rene Descartes.

Instruktøren Derek Jarmans fiktionsfilm Wittgenstein fra 1993 følger derimod filosoffen Ludwig Wittgensteins liv. Filmen tager både fat på Wittgensteins tidlige og sene sprogfilosofi.

Pinchas Perry lavede i 2007 filmen When Nietzsche Wept. Den er en filmatisering af Irvin D. Yaloms skønlitterære bog af samme navn. Filmen følger et fiktivt møde mellem filosoffen Friedrich Nietzsche og lægen Joseph Breuer.

Den danske instruktør Lennart Pasborgs dokumentarfilm Du og jeg fra 1994 følger filosofiske samtaler med fire børn. Her ses det, at barndommen er kilden til alle de store filosofiske spørgsmål. Lennart Pasborg har desuden instrueret filmen Martinus – Liv og Verdensbillede fra 2022.

Anne Regitze Wivel instruerede i 1994 dokumentarfilmen Søren Kierkegaard om den danske filosofs liv og tanker. Heri medvirker blandt andre Paul Müller, Johannes Møllehave, Joakim Garff og Niels Barfoed. Claus Bohm instruerede i 1996 dokumentarfilmen Filosof, som rummer forskellige interviews.

Filosofisk salon 
Den filosofiske salon er et socialt arrangement, hvor en kreds af mennesker samles for at diskutere filosofiske emner.

Filosofisk symposium 
Et symposium var oprindeligt et drikkegilde, og hos Platon bliver det også et forum for udveksling af filosofiske ideer. Man samles for eksempel for at fremstille og diskutere forskellige vinkler på et emne som kærlighed.

Filosofisk terapi og psykiatri 
Filosofisk terapi er ifølge American Psychological Association psykoterapi, der anvender filosofiske principper i forhold til følelser, handlinger og tanker. : Den moderne filosofiske terapi findes traditionelt set især som eksistentiel terapi, der er en af de store hovedretninger inden for psykoterapi, og den omfatter flere forskellige tilgange  . Hos Anders Dræby og Emmy van Deurzen bliver en af disse tilgange til en pædagogisk læringspraksis . Den filosofiske terapi findes desuden inden for Rational Emotive Behavior Therapy samt kognitiv terapi og kognitiv adfærdsterapi, der blandt andet er baseret på stoicisme . Kognitiv terapi er en anden af de store hovedretninger inden for moderne psykoterapi, og både kognitiv terapi og eksistentiel terapi er evidensbaserede praksisser, der er internationalt anerkendte af The European Association for Psychotherapy, og American Psychological Association (APA) . 

Filosofisk terapi er tæt forbundet med anvendelse af filosofi i psykiatrisk forståelse og behandling af psykiske lidelser. Vigtige filosofiske psykiatere er blandt andre Roland Kuhn, og Eugene Minkowski samt Viktor von Gebsattel og Thomas Fuchs.

Filosofisk rådgivning 
Filosofisk rådgivning (eller filosofisk praksis eller filosofisk samtale) er en løs filosofisk samtaleform, der er baseret en særlig fortolkning af den sokratiske dialog. Den er grundlagt af Gerd Achenbach i 1980’erne . Tilgangen er ikke rettet mod terapeutisk håndtering af psykiske lidelser men mod intellektuel undren med henblik på afklaring af værdier og verdensbillede. Der lægges således stor vægt på intellektuel dialog og refleksion.

Vaughana Feary har stået bag en særlig feministisk tilgang til den filosofiske rådgivning. Her betones det, at rådgivningen må være feministisk for at være brugbar for kvinder. Der lægges især vægt på dyder.

I Danmark har Jeanette Bresson Ladegaard Knox redigeret bogen Filosofisk praksis i sundhedsarbejde.

Humanistisk pædagogik 
Humanistisk pædagogik er en filosofisk og psykologisk tilgang til pædagogik. Den blev grundlagt af den amerikanske psykolog Carl Rogers, der også var ophavsmand til humanistisk psykologi.

Den humanistiske pædagogik ser på barnet som et helt menneske og lægger vægt på, at barnet får mulighed for at vokse som sig selv og realisere sine egne muligheder.

Den humanistiske pædagogik er nært beslægtet med humanistisk psykoterapi.

Livsoplysning og tilværelsesoplysning 
Den danske teolog N. F. S. Grundtvig mente, at mennesket både er materie og ånd. Skolen skulle i den forbindelse være præget af åndsfrihed, der indebærer tanke- og religionsfrihed. Målet var livsoplysning.

Teologien K. E. Løgstrup anvendte begrebet tilværelsesoplysning om den undervisning, der kaster lys over menneskers liv

Protreptik 
Protreptik er en konventionel filosofisk samtaleform, der kommer fra det græske ord protrépō, som betyder at motivere gennem at overtale eller instruere. Den anvendes inden for ledelse og coaching, og den trækker på en tradition fra Platon og Aristoteles.

På dansk grund har især filosoffen Ole Fogh Kirkeby skrevet om protreptikken i bøger som Proteprik - coaching og ledelse og Protreptik - samtale og selvindsigt. Desuden har flere andre set på protreptikken med bøger som Erfaringer med protreptik, Den protreptiske samtale og Protreptik i praksis.

Pædagogisk filosofi 
Pædagogisk filosofi er den del af den akademiske fagfilosofi, som forholder sig til det pædagogiske felt. Pædagogisk filosofi er således intellektuelle refleksioner over og analyser af dannelse, opdragelse, undervisning og læring. Den pædagogiske filosofi kan dermed også betragtes som det teoretiske studie af pædagogikkens grundlag og begreber, mens den filosofiske pædagogik derimod er praktiseringen af filosofi som pædagogik

Litteratur

Central litteratur på dansk 
 Aalbæk-Nielsen, Kaj (1975): ”I tidens løb: eksistentiel pædagogik og historisk eksistens”. København: Ejlers Forlag
 Adichie, Chimamanda Ngozi (2018): “Brev til en nybagt forælder. Et feministisk manifest i femten punkter”. Gyldendal
 Bengtson, Jan (2005): "Udfordringer i filosofisk pædagogik". Aarhus Universitetsforlag
 Brenifier, Oscar (2010): “Hvad tænker du om livet?”. Forlaget Mindspace
 Brenifier, Oscar (2011): “Hvad tænker du om følelser?”. Mindspace
 Brenifier, Oscar (2014): “ Hvad tænker du om frihed?”. Mindspace
 Brenifier, Oscar (2019): “Filosofi med børn i skolen”. Forlaget Mindspace
 Dewey, John (2009): “Hvordan vi tænker”. Klim
 Deurzen, Emmy van & Martin Adams (2012): “Eksistentiel terapi” - Hans Reitzels Forlag
 Dræby, Anders (2017): "John Deweys pædagogik som filosofisk livskunst". Det Kongelige Bibliotek
 Dræby, Anders (2018): "Livskunsten. Filosofien om at vågne op til livet". Akademisk Forlag
 Dræby, Anders & Emmy van Deurzen (2019). “Læringsudbyttet i kognitiv adfærdsterapi og eksistentiel terapi. Et sammenlignende forskningsstudie” - Tidsskrift for Psykoterapi, nr. 3, pp. 18-24
 Dupont, Søren (2012):” Pædagogik og fænomenologi mellem demokrati og dannelse“. Roskilde Universitetsforlag
 Freire, Paulo (1993)”De undertryktes pædagogik”. Christian Ejlers
 Gaare, Jørgen & Øystein Sjaastad (2004): “Pippi og Sokrates - et filosofisk drikkegilde i Villa Villakulla”. Aarhus: Forlaget
 Groth, Lærke & Kallesøe, Dorte (2020). "Hvor er det snyd, vi ikke skal ha' det i 4. klasse!": filosofi med børn som understøttende undervisning i indskolingen på Frederiksberg. Liv I Skolen, 22. årgang(1), 98-105. [10].
 Hansen, Finn Thorbjørn (2000). "Den sokratiske dialoggruppe". Gyldendal
 Hansen, Finn Thorbjørn (2002). Det filosofiske liv. Et dannelsesideal for eksistenspædagogikken(også phd.-afhandling). Kbh.: Gyldendal.
 Hansen, Finn Thorbjørn (2010). At stå i det åbne. Dannelse gennem filosofisk undren og nærvær. Hans Reitzel.
 Jacobsen, Bo (1998): “Voksenundervisning og livserfaring”. Christian Ejlers
 Jacobsen, Bo (2003): “Mød eleven”. Hans Reitzels Forlag
 Jacobsen, Bo mfl. (2004): "Den vordende demokrat: en undersøgelse af skoleklassen som demokratisk lærested". Aarhus Universitetsforlag
 Jespersen, Per (1986): “Filosofisk undervisning. Klassens time for 10. klasse”. SK-forlag
 Jespersen, Per (1993): "Børn og filosofi". OP
 Kallesøe, Dorte & Lærke Groth (2018). At filosofere over ”synd” i 6. kl. Religionslæreren, 114(5), pp. 12-14.
 Kallesøe, Dorte, & Lærke Groth (2019). Filosofi på skemaet i indskolingen. Skolestart, (2), 10-12.
 Larsen, Michael Højlund (2018): "Praktisk filosofi med børn". Akademisk Forlag
 Lund, Ole og Jens-Ole Jensen (red) (2020): “Sans for bevægelse. Livsnerven i pædagogisk arbejde”. Gyldendal
 Nabe-Nielsen, Louise (2019):”Filosofi i skolen. Undervisning som rum for undren”. Hans Reitzels Forlag
 Nabe-Nielsen, Louise & Lho Høiris (2019): "Kan man være venner med en løve. Samtalebog for små og store filosoffer". Rum for undren
 Nietzsche, Friedrich (2014): “Shopenhauer som opdrager”. Information
 Pihlgren, Ann (2011): “Sokratiske samtaler i undervisningen”. Forlaget Frydenlund
 Riel, Alex (2016): “Praktisk livsfilosofi”. Forlag1dk
 Riel, Alex (2018): “Metamening”. Hedwig
 Rasmussen, Torben Hangaard (2006): “Hermeneutik og pædagogik: en aktuel indføring”. Brøndby: Semiforlaget.
 Rousseau, Jean-Jacques (2014): Emile. Gyldendal
 Steiner, Rudolf (1971):” Pædagogik og erkendelse af mennesket” Antroposofisk forlag
 Sørensen, Anders Dræby (2017): “Filosofisk terapi”. Det Kgl Bibliotek 
 Vegara, Maria (2019): “Simone de Beauvoir”. Albert

Litteratur på norsk 

 Bollnow, Otto (1976): Eksistensfilosofi og pedagogikk. Ejlers
 Steiner, Rudolf (1947). Steinerskolen og dens åndelige grundlag. Oslo: Vidarforlaget
 Steinar, Rudolf (1969): “Barnets oppdragelse fra åndsvidenskapens synspunkt.” Vidarforlaget, Oslo.

Litteratur på tysk 

 Bollnow, Otto (1959): “Existensphilosophie und pedagogik”. Kohlhammer
 Bollnow, Otto (1973): “Philosophisches paedagogik”. De Gruyter
 Bollnow, Otto (1987): “Zwischen Philosophie und Pädagogik, Vorträge und Aufsätze”. Weitz, Aachen
 Nelson, Leonard (1922/29): “Die Sokratische Methode”. VOL
 Steiner, Rudolf (1907). Die Erziehung des Kindes vom Gesichtspunkt der Geisteswissenschaft. Rudolf Steiner Online Archiv
 Steiner, Rudolf (1919). Allgemeine Menschenkunde als Grundlage der Pädagogik. Rudolf Steiner Online Archiv
 Steiner, Rudolf (1922). Ein Vortrag über Päsagogik während des "frabzösichen Kursus" am Gotheanum, 16. September 1922
 Steiner, Rudolf (1922). Menschliches Seelenleben und Geistesstreben. Ein Vortrag am 26. Mai 1922
 Steiner, Rudolf (1919/1961). Die pädagogische Grundlage der Waldorfschule. Rudolf Steiner NachlassverwaltunG

Litteratur på engelsk 
 Brenifier, Oscar (2016): “Why must I go to School?”. Franklin Watts
 Brenifier, Oscar (2016): “Whats the Big Idea?”. Franklin Watts
 Ehrmantraut, Michael (2010): “Heidegger's Philosophic Pedagogy”. Continuum
 Kahn, Richard (2010)” Critical Pedagogy, Ecoliteracy, and Planetary Crisis: the Ecopedagogy Movement.” PL
 Lipman, Matthew (1976): “Philosophy for Children“(with Terrell Ward Bynam). Oxford: Basil Blackwell
 Lipman, Matthew (1993)”Thinking Children and Education”. Dubuque, Iowa: Kendall/Hunt
 Lipman, Matthew (1988). “Philosophy Goes to School”. Philadelphia: Temple U. Press
 Nelson, Leonard (2013): “Socratic Method and Critical Philosophy”. Lcc
 Sassone, Leslie (2003): “The Process of Becoming: A democratic Nietzschean Philosophical Pedagogy for Individualization”. Daph
 Seidel, Jackie (2014): “Ecological Pedagogy, Buddhist Pedagogy, Hermeneutic Pedagogy”. Peter Lang
 Steiner, Rudolf (1926/1967). A Lecture on Eurythmy. London: Rudolf Steiner Press
 Steiner, Rudolf (1981): “The Education of the Child”. AS 
 Sorensen, Anders Draeby & Rosemary Lodge & Emmy Van Deurzen (2018): “Exploring Learning Outcomes in Existential Therapy”. Existential Analysis, 29.1

Noter 

Pædagogik