kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Naturfredningerne Gudenåen, Skjernås kilder og Rørbæk Sø

Naturfredningerne Gudenåen, Skjernås kilder og Rørbæk Sø er to  naturfredninger der tilsammen udgør godt 2.200 ha.. Den ene fra henholdsvis 1980: Gudenåens Kilder med omgivelser er på 713 hektar, og den fra  1993 er på 1536 hektar består af  Landskabet omkring Hærvejen og Rørbæk Sø.

Områdebeskrivelse
Området ligger på den Jyske højderyg, hvor Danmarks to største vandløb udspringer med få hundrede meters afstand og løber i hver sin retning. Det ene af dem løber igennem en af landets smukkeste langsøer, Rørbæk Sø, gemt dybt nede bag bakker.  Den længste, den 158 km lange Gudenå fra nogle kildevæld neden for en lille lyngbakke, og den vandrigeste, Skjernå, fra en lille sø. Kun ved kilderne og de øverste løb er de to vandløb i dag så upåvirkede, at de rummer et plante- og dyreliv, der kræver helt rent vand.

Allerede ved Rørbæk Sø er Skjernåen vokset til et større vandløb. Også Gudenåen modtager hurtigt kildevæld, så den efter få kilometers forløb har så megen kraft i sig, at flere møller har udnyttet energien. Rørbæk Sø ligger som en langsø mellem stejle bakker.

Den tre km lange og mindre end 500 meter brede sø ligger i en dyb dal, som Skjernå gennemløber. Bakkerne Fårebanke, Kælderbanke og Vandø, er sandsynligvis dannet som smeltevandsaflejringer i sprækker i dødisen, som udfyldte dalen under isens tilbagesmeltning. Vandø stikker op som en ø i den op til 5 meter dybe sø.

Området er en del af Natura 2000-område nr. 76

Eksterne kilder/henvisninger 

Fredede arealer i Danmark
NordGen

NordGen eller Nordisk Genressourcecenter er en nordisk institution for bevarelse og bæredygtig udnyttelse af planter, husdyr og skove i overensstemmelse med FNs konvention om biologisk diversitet og i internationalt samarbejde. Forretningen har hovedkontor i den skånske by Alnarp, hvor NordGen Plante-center findes, mens NordGen husdyr og NordGen Skov, se Ås uden for Oslo i Norge.

NordGen er reguleret af Nordisk Ministerråd, som også finansierer virksomheden, og blev etableret den 1. januar 2008 ved en sammenlægning af Nordisk Genbank Husdyr, Nordisk Genbank og Nordisk Skovsbrugs frø- og planteråd. En fusion mellem de forskellige organisationer har til hensigt at styrke arbejdet med genetiske ressourcer for fødevarer og landbrug i Norden. NordGen er også ansvarlig for driften af Svalbard Global Seed Vault med globale opgaver beskyttelsescertifikater vedrørende frø- og genmaterialer. Som en af verdens førende videnS- og beskyttelse centre PÅ området, ER formålet med NordGen bevare og sikre en sund biologiske mangfoldighed i verden nu og i fremtiden. NordGen udgive skrifter, forsker og forbereder databaser i området.

Eksterne henvisninger 
 NordGen - Officiel site

Genbanker
Nordisk Ministerråd
Nordisk samarbejde
Etableret i 2008
Møbelringen

Møbelringen er en norsk, landsdækkende møbelkæde i Norge. Medlemskabet i kæden er frivilligt, og de fleste butikker er ejet af lokale interesser. Kæden blev startet af ti butikker i 1985, der ønskede en fælles markedsføring. Det udviklede sig til at dække både by og land og har i dag 78 butikker (maj 2012) fra Kristiansand i syd til Honningsvåg i nord. Kæden har i flere år været sponsor for Norges damehåndboldlandshold og har givet navn til Møbelringen Cup.

Servicekontor og administration 
Kædens Servicekontor og administration ligger i Drammen. Indkøb, produktutvalg, IT-løsninger og markedsføring er nogle af hovedkontorets arbejdsområder.

Administrerende direktør mellem 2010 og 2012 var Kristian Spiten. Pr. 4/12-12 er hans efterfølger ikke fundet.

Leverandører 
Møbelringen fokuserer på norske møbelproducenter som Stordal Møbler, Ekornes, Wonderland, Formfin, Sitwell og Brunstad, men leverer også varer fra udenlandske producenter grundet høje omkostninger på de norsk producerede varer.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Møbelringen – kædens hjemmeside

Detailvirksomheder fra Norge
Etableret i 1985
Hesteantilope

Hesteantilopen eller roanantilope (Hippotragus equinus) er et dyr i underfamilien hesteantiloper af skedehornede pattedyr. Den lever på savanner i det vestlige, centrale, østlige og sydlige Afrika syd for Kenya samt i Sydafrika. Det er en af de største antilopearter med en længde på 190-240 cm fra hoved til hale, en skulderhøje på 130-140 cm og en halelængde på 37-48 cm. Hannen vejer 242-300 kg, mens hunnen vejer 223-280 kg.

Pelsen er generelt rødlig-brun ('roan' betyder 'rødskimlet') med lidt lysere bug, hvid omkring øjnene og på kinderne og ellers sort i hovedet, hvor hunnerne oftest er lidt blegere i farven end hannen. Hornene har ringmarkeringer og kan blive 1 m for hannerne, lidt kortere for hunnerne. De bøjer lidt bagover i en bue. De ligner en del sabelantilopen og kan forveksles i de områder, hvor de to arter begge lever, men hansabelantiloperne er generelt mørkere, nærmere sorte end brune.

Hesteantilopen lever typisk på græs- og træprægede savanner. De lever primært af halvlangt græs og færdes i grupper på 5-15 dyr med en dominerende han i spidsen. Der foregår jævnligt kampe inden for gruppen om førerskabet, hvilket indledes med, at de to kombattanter sætter sig på knæ og truer med hornene.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Afrikas fauna
Skedehornede
Liste over byer i Storbritannien

Denne Liste over byer i Storbritannien er en oversigt over de største byer og bymæssige bebyggelser i Storbritannien samt en alfabetisk liste over bystatus.

Storbyområder efter indbyggertal 
Det største storbyområde i Storbritannien er London med 12,6 millioner indbyggere. Her bor omkring 20 % af hele landets befolkning. Tabellen under viser de største byområder i Storbritannien (tal fra 1. januar 2007).

Byer efter indbyggertal 
Tabellen herunder lister byer i Storbritannien baseret på et befolkningsestimat fra 1. januar 2007 med mere end 50.000 indbyggere. Desuden gives befolkningstal fra folketællinger fra 5. april 1981, 21. april 1991 og 29. april 2001.

Steder med bystatus

Se også 
 Storbritanniens nationer efter areal

Referencer

Eksterne henvisninger 
 UK National Statistics
 City Population

Byer i Storbritannien
Lister over byer
Bed & Breakfast (flertydig)

Bed and breakfast en type overnatning

Bed & Breakfast kan også referere til:
 Bed & Breakfast (band), et tysk boyband
 "Bed & Breakfast" (Bob's Burgers), en episode af tv-serien Bob's Burgers
 Bed and Breakfast (Spookey Ruben-album), to albummer udgivet af Spookey Ruben
 Bed & Breakfast (Inez-album) − debutalbummet fra den danske popsanger og sangskriver Inez fra 2007.

Film 
 Bed and Breakfast (1930-film) fra 1930, instrueret af Walter Forde, med Jane Baxter og Richard Cooper
 Bed and Breakfast (1938-film) fra 1938, instrueret af Walter West
 Bed & Breakfast (1992-film) fra 1992, instrueret af Robert Ellis Miller, med Roger Moore, Talia Shire, Colleen Dewhurst, og Nina Siemaszko
 Bed & Breakfast (2006-film) fra 2006, instrueret af Martin Beilby og Loïc Moreau, med Ellen Feiss
 Bed & Breakfast (2010-film) fra 2010, instrueret af Márcio Garcia og skrevet af Leland Douglas
Kambunke

Kambunke (Koeleria) er en slægt af græsser med flere end 25 arter, der er udbredt på alle kontinenter, bortset fra Antarktis. Hovedudbredelsen ligger dog i et bælte fra Europa over Nordafrika til Mellemøsten. Det er enårige eller flerårige, urteagtige planter med tueformet vækst, flade, dunhårede blade og endestillede, kompakte aks af blomster.

 Klitkambunke ( Koeleria glauca)
 Spinkel kambunke (Koeleria macrantha)
 Dansk kambunke (Koeleria pyramidata)

 Koeleria altaica
 Koeleria asiatica
 Koeleria atroviolacea
 Koeleria berythea
 Koeleria brevis
 Koeleria capensis
 Koeleria caucasica
 Koeleria caudata
 Koeleria grandis
 Koeleria hirsuta
 Koeleria kurtzii
 Koeleria litvinowii
 Koeleria luerssenii
 Koeleria nitidula
 Koeleria permollis
 Koeleria splendens
 Koeleria vallesiana

Græs-familien
Indre tyske grænse

Den indre tyske grænse (tysk: innerdeutsche Grenze eller deutsch-deutsche Grenze, oprindeligt også Zonengrenze) var grænsen mellem den Tyske Demokratiske Republik (DDR, Østtyskland) og Forbundsrepublikken Tyskland (BRD, Vesttyskland) 1949-1990. Grænsen var 1.393 kilometer lang og løb fra Østersøen til Tjekkoslovakiet, ikke medregnet den lignende, men fysisk adskilte Berlinmur.

Grænsen blev formelt oprettet den 1. juli 1945 som grænsen mellem de vestlige og sovjetiske besættelseszoner af det tidligere Nazi-tyskland. På den østlige side blev den gjort til en af verdens stærkest befæstede grænser, som udgjordes af en kontinuerlig linje af høje metalhegn og mure, pigtråd, alarmer, anti-køretøjsgrøfter, vagttårne, automatiske fælder og minefelter. Den blev patruljeret af 50.000 bevæbnede DDR vagter, som stod overfor titusinder af vesttyske, britiske og amerikanske vagter og soldater. I baglandet bag grænsen var der mere end en million NATO- og Warszawapagt-tropper.

Grænsen var en fysisk manifestation af Winston Churchills metaforiske jerntæppe, der adskilte de sovjetiske og vestlige blokke under Den kolde krig. Den markerede grænsen mellem to ideologiske systemer - demokratisk kapitalisme og et-parti kommunisme. Fæstningsværkerne blev bygget af Østtyskland i faser fra 1952 til slutningen af 1980'erne, for at stoppe den storstilede emigration af østtyske borgere til Vesten, hvoraf omkring 1.000 siges at være døde under forsøg på at krydse grænsen i løbet af dens 45-årige eksistens. Den forårsagede udbredte økonomiske og sociale forstyrrelser på begge sider; østtyskere, der boede i regionen blev især ramt af drakoniske restriktioner.

Den bedre kendte Berlinmur var en fysisk adskilt, mindre omfattende, og meget kortere grænsebarriere omkring Vestberlin, mere end 155 kilometer øst for den indre tyske grænse. (Berlin blevet tilsvarende delt mellem de fire magter efter Anden Verdenskrig, trods det at hele byen var i den sovjetiske zone, således at der skabes en enklave af kapitalisme omgivet af det kommunistiske øst). Den 9. november 1989 annoncerede den østtyske regering åbningen af Berlinmuren og den indre tyske grænse. I løbet af de følgende dage strømmede millioner af østtyskere til Vesten på besøg. Hundredtusinder flyttede permanent til Vesten i de følgende måneder, efterhånden som flere grænseovergange blev åbnet, og bånd mellem lokalsamfund, som havde været splittet længe, blev genetableret, da grænsekontrollen blev reduceret til en overfladisk formalitet. Den indre tyske grænse blev først helt opgivet den 1. juli 1990, nøjagtig 45 år på dagen siden sin oprettelse, og kun tre måneder før Tysklands genforening formelt sluttede Tysklands deling.

Der er ikke meget tilbage af befæstningerne langs den indre tyske grænse. Dens rute er blevet erklæret som en del af et "europæisk grønt bælte", som forbinder nationalparker og naturreservater langs det gamle jerntæppes rute fra Polarcirklen til Sortehavet. Museer og mindesmærker langs den gamle grænse markerer delingen og genforeningen af Tyskland og nogle steder er elementer af fæstningsværker bevaret.

Den kolde krig
Tysklands grænser
Tyskland i 1900-tallet
Kirchbarkau

Kirchbarkau er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Preetz-Land i den sydvestlige del af Kreis Plön. Kreis Plön ligger i den østlige/centrale del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Kirchbarkau er beliggende i landskabet Barkauer Land, 17 km syd for Kiel og 10 km vest for Preetz ved Bothkamper See. Bundesstraße 404 fra Kiel mod Bad Segeberg går gennem kommunen.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side   på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Plön
Maximilian Arnold

Maximilian Arnold (født d. 27. maj 1994) er en tysk professionel fodboldspiller, som spiller for Bundesliga-klubben VfL Wolfsburg og Tysklands landshold.

Klubkarriere

Wolfsburg 
Efter at have spillet ungdomsfodbold hos lokalklubben SC Riesa, og hos Dynamo Dresden, skiftede Arnold til Wolfsburg i 2009. Han fik sin førsteholdsdebut i en Bundesliga-kamp imod FC Augsburg den 26. november 2011, og blev her den yngste spiller nogensinde for klubben. Han fortsatte dog hovedsageligt på ungdomsholdet, og måtte vente til den 13. april 2013, før han scorede sit første mål på førsteholdet.

Hans store gennembrud på førsteholdet kom i løbet af 2013-14 sæsonen, hvor han begyndte at spille som fast mand på midtbanen. Han fortsatte det gode spil ind i 2014-15 sæsonen, hvor at han var med til at vinde DFB-Pokalen, da Wolfsburg slog Borussia Dortmund i finalen.

Arnold blev i juli 2022 valgt som holdets nye anfører.

Landsholdskarriere

Ungdomslandshold 
Arnold har repræsenteret Tyskland på flere ungdomsniveauer. Han var del af Tysklands U/21-trup som vandt U/21 Europamesterskabet i 2017, og han blev her inkluderet på tuneringens hold.

Olympiske landshold 
Arnold var del af Tysklands trup til sommer-OL 2020, hvor han var anfører for holdet.

Seniorlandshold 
Arnold debuterede for Tysklands landshold den 13. maj 2014.

Titler 
VfL Wolfsburg
 DFB-Pokal: 1 (2014-15)
 DFL-Supercup: 1 (2015)

Tyskland U/21

 U/21 Europamesterskabet: 1 (2017)

Individuelle

 U/21 Europamesterskabet Tuneringens hold: 1 (2017)

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldlandsholdsspillere fra Tyskland
Midtbanespillere (fodbold)
Fodboldspillere fra VfL Wolfsburg
Fodboldspillere ved sommer-OL 2020
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2020
Emil Harleß

Emil Harleß (født 22. oktober 1820 i Nürnberg, død 16. februar 1862) var en tysk fysiolog. Han var nevø af Johann Christian Harleß og bror til Adolf Harleß.

Harleß blev 1849 ekstraordinær og 1857 ordentlig professor i fysiologi ved Münchens Universitet. Han publicerede en række specialundersøgelser i fysiologi, anatomi og histologi. Blandt hans værker må nævnes: Ueber Muskelirritabilität (1851), Molekulare Vorgänge in der Nervensubstanz (1858-61), Zur innern Mechanik der Muskelzuckung (1862), Lehrbuch der plastischen Anatomie (1856-58; anden udgave ved Robert Hartmann, 1876) og Populäre Vorlesungen aus dem Gebiete der Physiologie und Psychologie (1851).

Kilder 

 

Fysiologer fra Tyskland
Ansatte ved Münchens Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Nürnberg
Ugglan
Mor Danmark

Mor Danmark er et symbol på den danske nation. Motivet går tilbage til 1700- og 1800-tallet. Både N.F.S. Grundtvig, B.S. Ingemann og Steen Steensen Blicher anvendte allegorier med Mor Danmark. Adam Oehlenschläger skrev om Danmark som sin anden moder i 1805. Mest kendt er nok Elisabeth Jerichau Baumann billede Moder Danmark, som hun udførte efter Slaget ved Isted i 1851. Maleriet forestiller en blondhåret kvinde i folkedragt, der skrider gennem en kornmark, bærer Dannebrog, vikingsmykke på panden og et sværd fra oldtiden. Figuren blev efterhånden prototypen på mange senere fremstillinger af Mor Danmark. Motivet fik stor udbredelse gennem reproduktioner og indgik bl.a. i skulpturer som Genforeningsmonumentet i Fælledparken, karikaturer som Arne Ungermanns karikatur fra 1946 om det sydslesvigske spørgsmål (Say when) og Mogens Lorentzens digt om Mor Danmark fra 1937.

Figuren kan nævnes sammen med andre kendte nationale symboler som Holger Danske, Dybbøl Mølle, Guldhornene eller Jellingstenene. Fra andre lande kendes lignende nationale personifikationer, f.eks. den franske maler Eugène Delacroixs fremstilling af Frankrig som kvinden Marianne, der symboliserer friheden i maleriet Friheden leder folket (på fransk: La Liberté guidant le peuple) fra 1830.

Litteratur 
 Inge Adriansen: Mor Danmark, Valkyrie, Skjoldmø og Fædrelandsymbol, i: Folk og Kultur - Årbog for Foreningen Danmarks Folkeminder, 1987.
 Nina Jebsen: Als die Menschen gefragt wurden, Münster/New York 2015, sider 176/177

Eksterne henvisninger 
 Den Store Danske: Mor Danmark
 Statens Museum for Kunst: En nationalt sindet tid 
 Mogens Lorentzens digt: Mor Danmark

Noter 

Fiktive personer fra Danmark
Nationale symboler
Nationale personifikationer
Klein Barkau

Klein Barkau er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Preetz-Land i den sydvestlige del af Kreis Plön. Kreis Plön ligger i den østlige/centrale del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Klein Barkau er beliggende ved Bundesstraße 404 mellem Kiel og Bad Segeberg. Klein Barkau ligger omkring 9 km nordøst for Bordesholm og omkring 11 km syd for Kiel. Mod syd grænser kommunen op til søen Bothkamper See.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side   på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Plön
Kühren

Kühren er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Preetz-Land i den sydvestlige del af Kreis Plön. Kreis Plön ligger i den østlige/centrale del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Kommunen Kühren grænser mod nord til byen Preetz og mod vest til kommunen Löptin; Østgrænsen til Preetz dannes af søen Lanker See og det tilgrænsende gods Gut Wahlstorf. Mod syd grænser den til kommunen Stolpe.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side   på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Plön
Egern (flertydig)

Egern er en betegnelse for flere slags gnavere. Typisk menes arten Sciurus vulgaris, der kendes som almindeligt egern.

Egern henviser desuden til:
 Egernslægten - slægten Sciurus og slægtens arter
 Egernfamilien - familien Sciuridae og visse arter herunder
Abel Hermant

Abel Hermant (født 3. februar 1862 i Paris, død 29. september 1950 i Chantilly) var en fransk forfatter.

Efter at have debuteret 1883 med en samling digte, påvirkede af Baudelaire, udgav han en lang række romaner, hvoraf de første, M. Rabosson (1884), Le cavalier Miserey (1887), Nathalie Madorée (1888) og La surintendante (1889) var naturalistiske og vakte delvis skandaløs opsigt. Senere behandlede han sjælelige undtagelsestilfælde og gav intime sædeskildringer fra Pariserlivet, til dels rene nøgleromaner eller fremtrædende i fingeret memoireform; en del af hans romaner er dog også af kosmopolitisk tilsnit.

Det vigtigste af hans værker er: Cœurs à part (1890), L'amant exotique (1891), Ermeline (1892), La carrière (1894), Le frisson de Paris, Le sceptre (1896), Les transatlantiques (1897), Souvenirs du vicomte de Courpière (1901), Confessions d'un enfant d'hier (1903), Confessions d'un homme d'aujourd'hui (1906), Les grands bourgeois (1906), La discorde (1907), Les affranchis (1908), Les confidences d'une biche (1909), Train de luxe (1909), Histoire d'un fils de roi (1911), Les renards (1912) og Coutras voyage (1912).

Af hans teaterstykker, der for en del er dramatiseringer af hans romaner, kan nævnes: La meule (1896), La carrière (1897), Le faubourg (1900), L'esbroufe (1904), La belle Mme Héber (1905), Les Jacobines (1907), Monsieur de Courpière (1908), Le cadet de Coutras (1912, med Yves Mirande) o. s. fr. Hans Essais de critique (1912) indeholder afhandlinger om Balzac, Zola, Daudet, Maupassant, Hervieu og flere.

Hermant gjorde efter første verdenskrig en bemærkelsesværdig drejning over mod den højere psykologi: Le Cycle de Lord Chelsea, 4 bind (1923), viser ham som elev af Freud. Endvidere må nævnes Camille aux Cheveux courts (1927).

Eksterne henvisninger 
 
 

Romanforfattere fra Frankrig
Digtere fra Frankrig
Fransksprogede forfattere
Franskmænd i 1800-tallet
Franskmænd i 1900-tallet
Personer fra Paris
Adolf Michaelis

Adolf Theodor Friedrich Michaelis (født 22. juni 1835 i Kiel, død 12. august 1910 i Strasbourg) var en tysk klassisk arkæolog.

Michaelis var fra 1872 professor i arkæologi ved universitetet i Strasbourg, fra 1874 medlem af centraldirektionen for det tyske arkæologiske institut. 1857—61 foretog han, til dels sammen med Alexander Conze, en studierejse i Grækenland og Italien. Hans hovedværker er: Parthenon (1871), Geschichte der deutschen archäologischen Instituts (1879), Ancient marbles in Great Britain (1882). Desuden har han besørget ny udgave af Otto Jahns bearbejdelse af flere oldtidsskrifter (Sofokles' Elektra, Apulejus' Psyche og Cupido, Pausanias' beskrivelse af Athens Akropolis), deltaget i udgivelsen af det store værk Die attischen Grabreliefs og forfattet en række værdifulde afhandlinger i videnskabelige tidsskrifter, således beretning om studierejsen i Grækenland (Annali dell' instituto, 1861), studier over de antikke amazonestatuer og undersøgelser over klassiske kunstværkers skæbne i renaissanceperioden og nyere tid (i Jahrbuch des deutschen archäologisehen Instituts).

Kilder 

 

Arkæologer fra Tyskland
Personer fra Kiel
Johann Georg Mezger

Johann Georg Mezger (født 22. august 1838 i Amsterdam, død 3. marts 1909 i Paris) var en hollandsk læge.

Mezger blev 1863 Dr. med. i Leyden med en afhandling om forvridningers behandling med massage. Han indførte massage som behandling også ved visse lammelser, og nåede herved resultater, der hastigt gjorde ham berømt. Han demonstrerede sit system i Bonn 1869—70 og gjorde der stor propaganda for det, men nogen videnskabelig begrundelse havde det ikke. Karl von Mosengeil søgte senere at begrunde det eksperimentelt, men dets indikationer og kontraindikationer blev først fastsatte af Gustaf Berghman og Uno Helleday, hans senere assistenter. 1889—1901 boede Mezger i Wiesbaden, senere i Amsterdam. Mezgers system var genstand for forhandlinger på kirurgkongressen 1875, hvor von Mosengeil fremlagde sine resultater.

Kilder 
 

Læger fra Nederlandene
Nederlændere i 1800-tallet
Nederlændere i 1900-tallet
Personer fra Amsterdam
Alfred Mézières

Alfred Jean François Mézières (født 19. november 1826 i Réhon, departementet Meurthe-et-Moselle, død 10. oktober 1915 sammesteds) var en fransk politiker og litterærhistoriker.

Mézières beklædte forskellige lærerposter i retorik og litteraturhistorie, indtil han 1863 blev professor i fremmed litteratur ved Sorbonnen. I 1848 var han kaptajn i generalstaben og adjutant hos general Bréa, der blev snigmyrdet ved juniopstanden; også under den fransk-tyske krig gjorde han tjeneste. I 1874 blev han medlem af Akademiet efter Saint-Marc Girardin. Fra 1881 blev han gentagne gange valgt til Deputeretkamret og øvede ved afgørende spørgsmål ikke ringe indflydelse ved sin sikre og forfatningstro optræden. I litteraturen har han især indlagt sig fortjeneste af Shakespeare-forskningen og ved værdifulde arbejder over Dante og Petrarca. Af hans produktion må fremhæves: Étude sur les œuvres politiques de Paul Paruta (1853), Shakespeare, ses œuvres et ses critiques (1861), Prédécesseurs et contemporains de Shakespeare (1863), Contemporains et successeurs de Shakespeare (1864), Dante et l'Italie nouvelle (1865), Pétrarque (1867, ny udgave 1895), La société française (1869), Récits de l'invasion (1871), Gœthe, les œuvres expliquées par la vie (2 bind, 1872—73, ny udgave 1895), En France, XVIII. et XIX. siècles (1883), Hors de France, Italie, Espagne, Angleterre etc. (1883), Vie de Mirabeau (1891), Morts et vivants (1897), Au temps passé (1906), Silhouettes de soldats (1907), De tout un peu (1909), Pages d'automne (1911), Sous l'ombrelle (1914) og Ultima verba (1914).

Kilder 
 

Litteraturhistorikere fra Frankrig
Politikere fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Medlemmer af Académie française
Franskmænd i 1800-tallet
Franskmænd i 1900-tallet