kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Großvenediger

Großvenediger () er et bjerg i Alperne i Østrig. Bjerget er delstaten Salzburgs højeste bjerg, og det er endvidere Østrigs fjerde højeste bjerg. Det ligger i bjergkæden Hohe Tauern på grænsen mellem delstaterne Salzburg og Tyrol (Østtyrol). Bjerget er 3.666 meter, og er det næsthøjeste bjerg i Hohe Tauern, kun overgået af Østrigs højeste bjerg Großglockner. Toppen af bjerget er dækket af gletsjeren Schlatenkees. 

Großvenediger består hovedsagelig af den såkaldte central-gnejs, der er en vigtig bestanddel af Tauern-bjergkæden. Den er opstået ved, at de Penniniske Napper, der er skabt af materiale ved kollisionen mellem Europa og den adriatiske plade, er blevet presset sammen af De Østalpine Dækker. Det høje tryk fra den overliggende stenmasse har skabt gnejsen. Netop i Tauern-kæden ses de Penniniske Napper i form af central-gnejsen stikke frem fra De Østalpine Dækker (de såkaldte Tauern-vinduer).

Den normale vandrerute til toppen går ad øst- og sydsiden, hvor bjerget ikke er så stejlt. Mod vest har bjerget en næsten 300 meter lodret side og mod nord gør bjergets struktur opstigningen stejl og svær.

I 1828 forsøgte en ekspedition på 17 mand, herunder også ærkehertug Johann, forgæves at nå toppen af bjerget. Først fyrre år efter den første bestigning af Großglockner nåede en gruppe under ledelse af Josef Schwab den 3. september 1841 toppen af Großvenediger. Udgangspunktet for bestigningen var i Neukirchen am Großvenediger. Vejen gik gennem Obersulzbachtal over Stierlahnerwand. Af de oprindelige 40 deltagere i ekspeditionen gennemførte kun 26, idet de øvrige måtte opgive på grund af udmattelse.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 

Bjerge i Østrig
Bjerge i Alperne
Alexios 4. Angelos

Alexios 4. Angelos (født ca. 1182 eller 1183, død 8. februar 1204) var østromersk kejser fra 1. august 1203 til 28. januar 1204.

Som søn af kejser Isak II, som blev afsat og fængslet af sin bror Alexios 3. i 1195, mente Alexios (4.) at være den retmæssige arving til kejsertronen. Under onklens regime førte Alexios en overvåget tilværelse, men var alligevel i stand til at flygte fra det Østromerske Kejserdømme til vesten, hvor han opsøgte sin svoger, Filip af Schwaben og pave Innocens III. Alexios forsøgte at få støtte til at vinde sin retmæssige trone, men blev afvist af Innocens III.

I 1202 opsøgte Alexios lederne af det Fjerde Korstog mens disse opholdt sig i byen Zara i det nuværende Kroatien. Til gengæld for løfter om enorme pengegaver, forsyninger, og militær støtte indvilligede de desperate korsfarere i at hjælpe Alexios på tronen i Konstantinopel. Af stor betydning var det også, at Alexios lovede at underlægge den græske kirke paven i Rom, og derved genforene den splittede kirke, hvis han blev kejser.

Trods påstande om, at Alexios havde betydelig støtte i Konstantinopel, viste denne sig dog aldrig, og korsfarerne måtte slås mod østromerne og den siddende kejser for at sætte deres kandidat på tronen. Da kejseren, Alexios' onkel, valgte at flygte i ly af natten, løslod og genindsatte aristokratiet den tidligere kejser Isak 2., Alexios' far. 

Alexios blev kronet d. 1. august 1203 og regerede som med-kejser sammen med Isak. Dennes position blev dog mere og mere ubetydelig, og Alexios fungerede med tiden reelt som enekejser. 

Det gode forhold til korsfarerne, som havde sikret ham tronen, gjorde Alexios særdeles upopulær i Konstantinopel. Samtidig blev hans forhold til korsfarerne værre for hver dag, efterhånden som det gik op for dem, at han ikke ville eller kunne betale dem, hvad han havde lovet.

Alexios blev natten mellem d. 27. og 28. januar 1204 forrådt og indespæret af en betroet adelsmand kaldet Alexios “Murzuflos”, som vandt støtte i byen og kejsertronen ved at føre en meget anti-vestlig politik og føre direkte krig mod korsfarerne. 

Da korsfarerne kort efter kuppet fortalte Murzuflos, at de ikke ville forhandle med nogen andre end kejseren, altså Alexios 4., reagerede Muzuflos ved at få Alexios myrdet i fængselscellen. Derved endte Alexios 4.’s korte, ustabile regeringstid.

Kilder 

Phillips, Jonathan: The Fourth Crusade and the Sack of Constantinople, Pimlico, London, 2004

Kejsere fra Romerriget
Daniel Paulli

Daniel Paulli (23. maj 1640 i Rostock – 14. november 1684 i København) var en dansk-tysk avisudgiver, forlægger og boghandler. Han var skaberen af avisjournalistikken i Danmark.

Opvækst og tidlig karriere 
Daniel Paulli var søn af Simon Paulli og Elisabeth Fabricius, er født i Rostock, men vistnok opdraget i København.
 
1664 var han ansat ved en boghandel i Nürnberg, da han kaldtes hjem af boghandlerenkerne efter henholdsvis Joachim Moltke og Johan Moltke, Helvig Moltke (født Petri) og Martha Moltke (født Hansdatter) for at forestå Københavns største boghandel.

Boghandler og forlægger 
8. april 1665 fik han bevilling som kongelig boghandler, men kun kort tid blev han Bestyrer af bogladen, da enkernes uenighed bevirkede handelens ophør. Bryderier og processer var følgen for Paulli, men tvang ham også ind på selvstændig virksomhed. Han skaffede sig bevilling på forlagsret til adskillige bøger, erhvervede en del af det Moltkeske bos forlagsskrifter, indforskrevne bøger, kobbere og plader for 4000 Rigsdaler, købte 2 huse i Skindergade og åbnede der sin boglade.

1667-1677 var han auktionsdirektør. Også på Børsen havde han udsalg og i Frankfurt am Main en forlagshandel.

Han har forlagt ikke få danske værker; hans forretning har været solid, men ikke storstilet. Thomas Kingos aandelige Sjungekor udkom hos ham, og selv foranstaltede han 1680 en salmesamling: Den sjungende Gudsfrygts, som står højt over de samtidige. En i hans sidste år forberedt udgave af en billedbibel, et pragtværk, hvoraf prøveark haves, afbrødes ved hans tidlige død.

Avisudgiveren 
Størst betydning har Paulli som avisudgiver. Hans privilegium er af 22. oktober 1672, men allerede i juli var den tyske avis Extraordinaire Relationes begyndt at udgå omtrent 3 gange om ugen med mange tillæg, under Skånske Krig mod Sverige ledsaget af en Oeresundische Relation ("Øresundske efterretninger") med indenlandske nyheder.

Fra november 1672 udkom en dansk månedavis og fra september 1675 hver uge Dansk Advis. Herved har Paulli så at sige skabt en dansk dagspresse; før bød tyske ugeaviser væsentlig et tarveligt udpluk af hamburger-blade. Paulli havde korrespondenter i udlandet, forbindelser ved hæren og i regeringskredsene. Sproget er livligt, de indenlandske nyheder udførlige og pålidelige, et rigt materiale af politiske og militære aktstykker ledsager aviserne. I kommerciel henseende var meddelelser af veksel- og bankkursen i Amsterdam og Hamburg, af skibs- og handelsefterretninger en nyhed, ligesom månedsavisens årlige bogfortegnelse, Mercurius librarius Danicus, bød et hidtil ukendt litterært hjælpemiddel.

I august 1667 havde Paulli ægtet Margrethe Würgers, der overlevede ham og fortsatte boghandelen.

Henvisninger 
 Dansk biografisk lexikon, bind XII
 P.M. Stolpe, Dagspressen i Danmark, bind II, 1879 (genudgivet af Rosenkilde og Bagger 1977).

Forlæggere fra Danmark
Chefredaktører fra Danmark
Journalister fra Danmark
Boghandlere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1600-tallet
Adresseavisen (Norge)

Adresseavisen (før 1927 Trondhjems Adresseavis) er Norges ældste avis og udkom første gang 3. juli 1767.

Historie

Adressekontor i Bergen - landets første 
I Norge blev det første Adressekontor oprettet i Bergen ved en 7. december 1764 givet kongelig bevilling, og under navn af Efterretninger fra Adresse-Contoiret i Bergen i Norge udgaves, siden 4. februar 1765 den tilsvarende Adresseavis, der bestod som konservativt dagblad til 1889, 1792-1863 udstyret med et reelt, arveligt monopol på at optage bekendtgørelser indenfor byens område.

Trondhjems Adressekontors efterretninger 
Et lignende Adressekontor med tilhørende Efterretninger bestod i Trondhjem siden 1767, 1783-1876 med bekendtgørelsesprivilegium; den endnu bestående Adresseavisen danner en direkte fortsættelse af det gamle, privilegerede foretagende.

Foruden på den mellem 1790 og 1896 udgivne Christianssands Stiftsavis (og Adresse-Contoirs Efterretninger), har betegnelsen Adresse-Avis (eller blot Adresse) været ikke ualmindelig anvendt inden for den norske presse omkring slutningen af 1800-tallet.

Oplag 
 1990: 88.888
 1991: 89.734
 1992: 90.158
 1993: 90.002
 1994: 89.516
 1995: 90.663
 1996: 91.912
 1997: 93.538
 1998: 88.802
 1999: 89.909
 2000: 88.885
 2001: 86.389
 2002: 86.511
 2003: 86.570
 2004: 84.922
 2005: 79.070
 2006: 79.130
 2007: 79.789
 2008: 77.044
 2009: 75.835
 2009: 75.835
 2010: 73.434
 2011: 71.657
 2012: 70.089
 2013: 67.325
 2014: 63.981
 2015: 61.582
 2016: 61.653

Henvisning 
 Salmonsens leksikon, bind I

Aviser fra Norge
Schibsted
Etableret i 1767
Adressekontor

Adressekontor var et anvisningskontor, der meddelte oplysninger om folks navne, livsstillinger og lignende; det virkede som mellemled mellem arbejdsgivere og arbejdssøgende tyende, lærere, kontorister etc.

Oprindelse 
Adressekontorerne stammer tilbage fra det tidlige 17. århundrede. Kontorerne opbevarede lister over arbejdssøgende og arbejdsgivere, samt oplysninger om forskellige genstande der var til salg og andet. Et af de tidligst kendte adressekontor blev oprettet i Paris af lægen Théophraste Renaudot, og han begyndte i 1633 at trykke og offentliggøre disse lister i en periodisk udgivelse med titlen Feuilles du bureau d'adresse. I England blev en lignende udgivelse oprettet i 1637 med titlen Public Advertiser. Det første adressekontor i de tyske riger blev oprettet i 1727 i Preussen.

Adressekontorer i Danmark 
Det første Adressekontor i Danmark blev oprettet med kongeligt privlegium i 1706 af kammerjunker og kongelig køgemester Jacob Frants von der Osten. Det anviste tjenestesøgende plads, udbyde værelser til leje og lignende, og tilbød desuden kommissionsforretninger af enhver art.

Kontorets virksomhed standsede med pestens udbrud 1711, og det var først, da den energiske og foretagsomme bogtrykker og avisudgiver Joachim Wielandt i begyndelsen af 1720'erne optog idéen og forenede sig med den tidligere indehaver, at det efter forskellige vanskeligheder fra myndighedernes side kunne genåbnes 1726.

Foretagendet afbrødes imidlertid atter ved Københavns brand 1728.

Privilegiet på at holde Adressekontor gik derimod efter van der Osten’s og dennes ældste søns død over i hænderne på en prokurator Niels Holm, der åbnede det for publikum nytårsdag 1749.

Det slog dog ikke an; efter en stakket levetid måtte kontoret atter indstille sin virksomhed.

I 1759 arvede agent Hans Holck privilegiet til at holde Adressekontor og under hans ledelse blev det et længerevarende foretagende.

Tilknyttet privilegiet til at holde Adressekontor var også retten til at udgive en annonceavis, Kjøbenhavns Adressecomptoirs Efterretninger eller Adresseavisen. Avisen overlevede til 1908 mens Adressekontorerne overlevede endnu nogle årtier indtil den offentlige Arbejdsformidlingen overtog de vigtigste af dens funktioner.

Fænomenet spredtes snart til provinsen, hvor geskæftige mænd søgte og modtog privilegium på lokale adressekontorer, bl.a. Emanuel Balling som i 1768 oprettede et adressekontor i Helsingør, i Odense i 1772 af Christian Gormsen Biering, og adressekontorer åbnedes i 1786 i Ribe og i 1794 i Aarhus. Der fulgte også udgivelser af lokale adresseaviser med, og mange af disse eksisterer endnu i dag som lokale eller regionale aviser.

Henvisninger

Litteratur 
 T. Krak, Veyviserens Vej 1770-1902 - En Undersøgelse, Gyldendalske Boghandel/Nordisk Forlag, 1904.
 Margot Lindemann, Deutsche Presse bis 1815, Colloquium Verlag Berlin, 1969.
 Peter von Westen, Adresse-contoirers Natur, Oprindelse og Rettigheder, med en historisk Beretning om det Kiøbenhavnske Adresse-contoirs Skiæbne og Fremgang, Odense, 1780.

Ekstern henvisning 
 Salmonsens leksikon, bind I

Tidligere virksomheder
Salmonsens
Etableret i 1706
Virksomhedshistorie
Informationskataloger
Jacob Frants von der Osten

Jacob Frants von der Osten (8. januar 1664 på Woldenburg i Bagpommern – 8. november 1739 på Frederiksberg Slot) var en tyskfødt dansk militærmand og amtmand, stifter af det danske Adressekontor og medstifter af Adresseavisen.

Jacob Frants von der Osten er broder til Peter Christoph von der Osten, og fødtes på det fædrene gods Woldenburg i Bagpommern, var allerede 1685 page ved det danske hof, indtrådte 1687 i hæren som fændrik i Livgarden til fods, blev 1689 sekundliøjtnant og 1697 kaptajn i sjællandske nationale infanteriregiment, men tog 1700 afsked fra militærtjenesten og gik over i hofetaten, først som hofjunker (1699) og senere som kammerjunker og forskærer. Fra 1706 af fungerede han som hofkøgemester og udnævntes 1712 til etatsråd, amtmand over Sorø Amt og Ringsted Amt samt forstander for Sorø Skole.

1722 blev han konferensråd, 1729 hvid ridder og 1738 gehejmeråd. 1734 afstod han Ringsted Amt, men beholdt Sorø Amt til året efter, da han afskedigedes fra Statstjenesten.

Osten døde 8. november 1739 på Frederiksberg Slot.

Han var en foretagsom mand, der stedse vidste at henlede opmærksomheden på sig. 1704 overrakte han under troppemønstringen ved Ringsted kongen et latinsk vers, der indeholdt spådomme for dennes regering. Året efter fik han privilegium på at indføre bærestole i København i lighed med, hvad der var skik i Berlin. 1706 oprettede han det første Adressekontor her i byen og blev året efter direktør for auktionerne ved Hofretten. 1720 søgte han om eneret på at lade en Statskalender trykke, hvad der nægtedes ham.

Hans mange planer og foretagender synes dog ikke at have indbragt meget, i det han kun efterlod sig en kapital af 1020 rigsdaler. Osten var ejer af godserne Plate (i Bagpommern) og Himmelmark (ved Egernførde).

Han var gift med Eleonore Christine født Basse (født 31. oktober 1688 på Nygaard i Jylland, død 8. november 1737 i Køge), datter af Oberst Basse.

Henvisning 
 Dansk biografisk lexikon, bind XII

Chefredaktører fra Danmark
Amtmænd fra Danmark
Erhvervsfolk fra Danmark
Jacob Frants von der
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Officerer fra Danmark
Køgemestre fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Hofmestre fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Gehejmeråder fra Danmark
Rektorer fra Sorø Akademi
Frygtens pris

Frygtens pris (originaltitel Le Salaire de la peur) er en fransk film af Henri-Georges Clouzot fra 1953. Filmen er baseret på en roman af Georges Arnaud. Den vandt De Gyldne Palmer.

Handling 

Der sker en ulykke i et oliefelt og den eneste måde at slukke branden er med en voldsom explosion. Det eneste disponible sprængstof er nitroglycerin, og fire desperate mænd fra Las Piedras, Mario, Jo, Bimba og Luigi, bliver hver betalt $2.000, hvis de kører to lastbiler fyldt med nitroglycerin over flere hundrede kilometer af hullede veje.

Medvirkende 
 Yves Montand: Mario
 Charles Vanel: M. Jo
 Peter Van Eyck: Bimba
 Folco Lulli: Luigi
 Véra Clouzot: Linda

Se også 
 Sorcerer, en amerikansk genindspilning af William Friedkin

Eksterne henvisninger 
 

Franske film fra 1953
De Gyldne Palmer
Film instrueret af Henri-Georges Clouzot
Yves Montand

Yves Montand (13. oktober 1921 – 9. november 1991) var en fransk sanger og skuespiller.

Liv 
Yves Montand blev født i Italien under navnet Ivo Livi. Forældrene var fattige bønder. I 1923 flyttede familien til Frankrig og drengen voksede op i Marseille. Som ung sanger blev han opdaget af Edith Piaf og blev hendes lærling og elsker. Senere blev han især kendt som skuespiller.

Han giftede sig med Simone Signoret i 1951. Parret boede i 1960'erne i den pittoreske Saint-Paul de Vence. Efter Signorets død i 1985 giftede han sig med Carole Amiel.

Udvalgte film 
 Frygtens pris (1953; vandt den Gyldne Palme)
 Let's Make Love (1960)
 Messe for en skøge (1961)
 Krigen er endt (1966)
 Grand Prix (1966)
 Lev for at leve (1967)
 Z (1969)
 Den røde cirkel (1970)
 Kellys helte (1970)
 État de siège (1972)
 Kilden i Provence & Manon og kilden (1986, efter en roman af Marcel Pagnol)

Eksterne henvisninger 
 

 

Skuespillere fra Frankrig
Les Enfoirés
University College Syd

University College Syd eller UC SYD er en professionshøjskole, der består af seksten videregående uddannelser, samt forskning og efteruddannelse. UC SYD blev dannet 1. januar 2008, som afløser for det tidligere CVU Sønderjylland og har afdelinger i Esbjerg, Kolding, Haderslev, Aabenraa. I 2010 blev institutionen fusioneret med University College Vest.

UC SYD er den største uddannelsesinstitution i Sydjylland og har 14 professionsbacheloruddannelser, enkelte erhvervsuddannelser og korte videregående uddannelser. UC SYD udbyder en lang række videreuddannelser og bedriver udvikling og forskning inden for pædagogik, sundhed, og samfundsfag.
Der er omkring 6.400 studerende på grunduddannelserne, heraf 950 internationale, 5.000 på videreuddannelserne og 700 medarbejdere fordelt på fire campusser.

Uddannelser 
Følgende bacheloruddannelser bliver tilbudt på UC SYD:
 Administrationsbachelor (Esbjerg og Haderslev)
 Bioanalytiker (Esbjerg)
 Ergoterapeut (Esbjerg)
 Fysioterapeut (Haderslev og Esbjerg)
 Lærer (Haderslev, Esbjerg og online)
 Pædagog (Esbjerg, Kolding og Aabenraa)
 Sygeplejerske (Esbjerg, Aabenraa)
 Socialrådgiver (Aabenraa og Esbjerg)
 Ernæring og Sundhed  (Haderslev)
 Grafisk Kommunikation  (Haderslev)
 Engelsk og digital markedskommuniktaion (Haderslev)
 Medie- og Sonokommunikation - Lyddesign  (Haderslev)
 Skat (Haderslev)
 Laborant (Esbjerg)
 Jordemoder (Esbjerg)

Videncentre 

 Videncenter for sundhedsfremme

Referencer

Eksterne henvisninger 
 UC SYD's hjemmeside

Professionshøjskoler
Uddannelsesinstitutioner i Danmark
Toby Gard

Toby Gard er en computerspilsdesigner, og skaberen af Lara Croft og Tomb Raider-serien. 

Gard forlod Core Design under udviklingen af Tomb Raider II som følge af uoverensstemmelser vedrørende markedsføringen af spilserien og hovedpersonen.

Da Crystal Dynamics overtog serien fra Core Design, bidrog Gard til udviklingen af Lara Croft Tomb Raider: Legend, der essentielt er en genskabelse af spilserien.

Han fungerede som "cinematic director" på Tomb Raider: Underworld.

Tomb Raider
Computerspilsdesignere
Personer fra England
Kørestolsbasketball

Kørestolsbasketball er en version af sportsgrenen basketball for personer i kørestol. De fleste deltagere er kørestolsbrugere med god armfunktion, men også handicapgrupper, som ikke bruger kørestol, kan deltage. I lande som Canada, Australien og England tillader man desuden også, at ikke-handicappede deltager.

Kørestolsbasketball blev udviklet som en sportsgren for amerikanske krigsveteraner fra 2. verdenskrig, og den første officielle match blev afviklet i 1946.

Sporten organiseres på verdensplan af International Wheelchair Basketball Federation, som afvikler både verdensmesterskaber og europamesterskaber. Kørestolsbasketball er en gren ved de Paralympiske Lege (også kendt som Handicap-OL).

Eksterne henvisninger 
 International Wheelchair Basketball Federations hjemmeside

Noter 

Basketball
Paralympiske sportsgrene
Jens Henry Nielsen

Jens Henry Nielsen (født 17. maj 1956 i Arentsminde ved Brovst) er en dansk speedway-, langbane- og isracing kører. 

Han er storebror til den 22 foldige verdensmester Hans Nielsen og har deltaget i VM finalen i langbane i 1988 som hans hidtil bedste resultat. Han har desuden vundet DM for hold med Brovst Speedway Club og en række åbne løb i Europa, Australien og på New Zealand.

Jens Henry Nielsen var desuden dansk mester i 1000 meter speedway i 1991 og 1992.

Speedwaykørere fra Danmark
Mousehole

Mousehole er en mindre by/ forstad med fiskerihavn, beliggende i det sydvestlige Cornwall, England, indenfor byen Penzances- bygrænse.

Byen anses for at have en af de smukkeste havne i England.

Eksterne henvisninger 

 Mousehole hjemmeside (engelsk)

Byer i England
Cornwall
Dsjamolidin Abdusjaparov

Dsjamolidin Abdusjaparov ( ; født 28. februar 1964 i Tasjkent, Usbekiske SSR, USSR) er en tidligere professionel landevejscykelrytter fra Usbekistan.

Abdusjaparov gjorde sig mest kendt som en kompromisløs sprinter og havde kælenavnet "The Tashkent Terror". Hans dristige spurter gjorde også at han var indblandet i mange styrt. En af de mere berømte skete under den sidste etape af Tour de France i 1991 hvor han styrtede på opløbet til Champs-Élysées i Paris.

Sammen med Mark Cavendish, Eddy Merckx og Laurent Jalabert er han eneste cykelrytter som har vundet pointkonkurrencen i alle tre Grand Toure.

Han vandt tilsammen 11 etaper i Tour de France og den grønne pointtrøje 3 gange.

Eksterne henvisninger 

 Styrtet på opløbet til Champs-Élysées 

Mandlige cykelryttere fra Usbekistan
Dopingsager i cykelsport
Personer fra Tasjkent
Cuil

Cuil (udtales "cool") er en internet-søgemaskine, lanceret den 28. juli 2008 af en gruppe tidligere Google-ansatte via selskabet Cuil Inc. Den nye søgemaskinen er baseret på et bredere søge- og indexeringskoncept end Google, og selskabet bag Cuil meddelte under sin lancering, at søgemaskinen allerede ved sin lancering havde indekseret mere end 120 milliarder websider, og at den dermed allerede fra day one var verdens største!

Cuil er grundlagt og udviklet af de tidligere Google-ansatte, Anna Patterson, Russell Power og Louis Monier samt af Tom Costello, der bl.a. har arbejdet for IBM. Cuil adskiller sig først og fremmest fra Google ved ikke udelukkende at være funderet på keyword-baseret indeksering, men på en bredere indholdsmæssig indeksering baseret på indeksering af større tekstenheder eller hele sider. Denne form for indeksering skulle give bedre og mere relevalte resultater af søgninger med Cuil end det eksempelvis er tilfældet med Google, hævder bagmændene bag Cuil

Cuil hævder derudover at opretholde et højere sikkerhed omkring privatlivsinformationer end Google ved ikke at gemme logs med informationer om tidligere søgninger eller IP-adresser.

Sammenligninger mellem den nye Cuil og den etablerede Google viser ikke umiddelbart, at Cuils påstande om at være bedre, større og mere relevant end Google allerede fra day one er helt tydelige.

Den 17. september 2010 lukkede Cuil.

Kilder og noter

Eksterne links 
 cuil.com – søgemaskinens startsside 

Søgemaskiner
UHC Sparkasse Weissenfels

UHC Sparkasse Weissenfels er en floorballklub fra tyskland, der spiller i den bedste tyske række, Bundesligaen. Klubben blev stiftet i 1999 efter en lokal sportsfest, hvor spillet var blevet mødt af begejstrede spillere fra bl.a. ski- og friluftssportsverdenen. Klubben er en af de mest succesfulde i tysk floorball og har vundet det tyske mesterskab for herrer 6 gange (pr. 2008).

Referencer

Eksterne henvisninger 
Officiel hjemmeside 

Floorballklubber
Sportsklubber i Tyskland
Peter Riis Andersen

Peter Riis Andersen (født 25. juli 1980) er en dansk mountainbikerytter, der har været tilknyttet Team ALB-GOLD fra Tyskland.

I 2004 deltog han i OL og opnåede en 18. plads.

Den 20. juli 2008 vandt Andersen det danske mesterskab i mountainbike.

Peter Riis Andersen var indstillet til at deltage i OL i Beijing 2008, men blev udelukket, da det 28. juli kom frem, at en dopingtest, som blev udført af Anti Doping Danmark den 25. juni viste ulovligt brug af stoffet epo. Ved samme lejlighed blev hans kontrakt med holdet Team ALB-GOLD ophævet. Senere samme dag indrømmede Peter Riis Andersen, at han havde taget epo fra maj 2008 for at kompensere for dårlige resultater i begyndelsen af sæsonen og frygt for at blive smidt af OL-holdet.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Mandlige cykelryttere fra Danmark
Cykelryttere ved sommer-OL 2004
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 2004
Dopingsager i cykelsport