kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hugh McCulloch

Hugh McCulloch (født 7. december 1808 i Kennebunk, Maine, død 24. maj 1895 i Prince George's County, Maryland) var en amerikansk advokat og republikansk politiker kendt som landets 27. finansminister under præsidenterne Abraham Lincoln og Andrew Johnson i perioden mellem 9. marts 1865 til 3. marts 1869 og som landets 36. finansminister under præsidenten Chester A. Arthur i perioden mellem 31. oktober 1884 til 7. marts 1885.

McCulloch aflagde sin grundeksamen ved Bowdoin College og studerede derefter retsvidenskab. I 1833 indledede han sin karriere som advokat i Fort Wayne i Indiana. Han blev udnævnt til finansminister i 1865 af Abraham Lincoln, men hans periode under præsidenten varede kun cirka en måned, før præsidenten blev myrdet. Han nød fortsat tillid hos efterfølgeren Andrew Johnson og fik en udfordrende tid på grund af høj inflation efter den amerikanske borgerkrig. Som et værktøj til at afhjælpe dette foreslog han en tilbagevending til guldstandarden. Hans kamp mod sedler i rekonstruktionsperioden efter borgerkrigen var for øvrigt upopulær.

McCulloch førte en politik, som sigtede på at mindske krigsgælden og forsigtigt genindføre de føderale skatter i Sydstaterne. I 1880-tallet handlede debatten om, hvilken valutastandard man skulle følge i USA samt valget mellem sølvstandard og guldstandard. I dette spørgsmål var McCulloch klar til at satse på guldstandarden, samtidig med at han ville af med sølvstandarden som valutastandard. McCulloch døde i sit hjem i Prince George's County i Maryland og blev siden begravet på Rock Creek Cemetery i Washington, D.C.

Eksterne henvisninger 

 Treas.gov – Hugh McCulloch (1865–1869) & (1884–1885)  – McCullochs biografi hos U.S. Department of the Treasury.

Personer fra Maine
Finansministre fra USA
Lot M. Morrill

Lot Myrick Morrill (13. maj 1813 i Belgrade, Maine – 10. januar 1883 i Augusta) var en amerikansk jurist og republikansk politiker, kendt som landets 31. finansminister under præsidenten Ulysses S. Grant i perioden mellem 7. juli 1876 til 9. marts 1877.

Morrill startede sin karriere ved at studere retsvidenskab ved Waterville College (nuværende Colby College) og fik sin godkendelse til at arbejde som jurist i 1839, hvorpå han praktiserede dette i Readfield. I 1841 flyttede han til Augusta og blev siden medlem af Maine State Senate i perioden mellem 1854-1856, og i 1858 blev han valgt som guvernør i Maine. Hans ældre bror Anson Peaslee Morrill var for øvrigt guvernør i Maine bare to år tidligere. Morrill forlod guvernørembedet i 1861 da han blev indvalgt til USA's senat hvor han efterfulgte Abraham Lincolns vicepræsident Hannibal Hamlin som senator fra Maine.

Han var senator til marts 1869 da han blev efterfulgt af Hannibal Hamlin, men da senator William P. Fessenden fra Maine afgik med døden i september samme år blev Morrill igen udnævnt til senatet, hvor han da gjorde tjeneste sammen med Hamlin. I 1876 blev Morrill udnævnt til landets næste finansminister af præsident Ulysses S. Grant mens James Blaine efterfulgte ham i senatet. Morrill var minister helt frem til Grants afgang den 3. marts 1877, og fik fortsætte i yderligere fem dage under præsident Rutherford B. Hayes før John Sherman blev udnævnt til Morrills efterfølger.

Morrill døde den 10. januar 1883 i Augusta og blev senere begravet ved Forest Grove Cemetery i samme by.

Eksterne henvisninger 

 Treas.gov – Lot M. Morrill (1876–1877) – Morrills biografi hos U.S. Department of the Treasury.
 Morrills biografi hos Biographical Directory of the United States Congress.

Medlemmer af Senatet i USA
Advokater fra USA
Personer fra Maine
Guvernører i Maine
Finansministre fra USA
Charles Foster

Charles William Foster Jr. (født 12. april 1828 i Tiffin, død 9. januar 1904 i Springfield) var en amerikansk bankmand og republikansk politiker, kendt som Ohios 35. guvernør i perioden 12. januar 1880 til 14. januar 1884 og landets 40. finansminister under præsidenten Benjamin Harrison i perioden mellem 25. februar 1891 til 6. marts 1893.

Foster blev født i Tiffin, men voksede op i den vestlige del af Seneca County i landsbyen Rome. Denne by blev slået sammen med nabobyen Risdon i 1854 under navnet Fostoria til ære for Foster, som blev valgt til den nye bys første borgmester. I 1870 blev Foster valgt ind i Repræsentantenes hus, hvor han gjorde tjeneste mellem 1871 til 1879. Han tabte omvalget i 1878, men blev valgt som guvernør i Ohio i 1880, en position han havde gennem to terminer til 1884.

I 1891 blev Foster udnævnt til finansminister af Benjamin Harrison efter at hans forgænger William Windom var afgået ved døden. Han forblev i denne stilling frem til slutningen af Harrisons periode var ovre før han selv gik af. Charles Foster døde den 9. januar 1904 i Springfield og blev begravet i sin hjemby Fostoria.

Eksterne henvisninger 

 Treas.gov – Charles Foster (1891–1893)  – Fosters biografi hos U.S. Department of the Treasury.
 Fosters biografi hos Biographical Directory of the United States Congress.

Guvernører i Ohio
Finansministre fra USA
Medlemmer af Repræsentanternes Hus i USA
Personer fra Ohio
Trisanna

Trisanna er en 35 km lang flod i delstaten Tyrol i Østrig. Floden, der dannes i Galtür, hvor de to vandløb Vermuntbach og Jambach løber sammen, afvander dalen Paznaun. I Paznaun flyder floden forbi de mere end 3.000 m. høje bjerge i Samnaun-gruppen i syd og mod nord forbi bjergene i Verwallgruppen.

I Tobadill løber Trisanna sammen med floden Rosanna og danner floden Sanna. Sanna flyder videre gennem Pians og udmunder efter få kilometer i Inn ved Landeck.

Floder i Østrig
Ruetz

Ruetz er en flod i den østrigske delstat Tyrol. Den er ca. 32 km lang og opstår hvor vandløbene Fernaubach og Mutterbergbach løber sammen nedenfor Stubaier Gletscher. Den flyder gennem Stubaital gennem kommunerne Neustift im Stubaital, Fulpmes, Mieders, Telfes og Schönberg im Stubaital. I Fulpmes udnyttes floden energimæssigt gennem Österreichische Bundesbahnens kraftværk, der forsyner Brennerbanen med strøm.

Ruetz flyder under Østrigs største stenbro Stephansbrücke og munder herefter ud i Sill i nærheden af Europabrücke.

Floden er i dag reguleret, men var tidligere præget af stærk strøm, og særligt i området omkring kommunen Neustift im Stubaital anrettede floden flere gange skader på grund af oversvømmelser.

Floder i Østrig
Zemmbach

Zemmbach er en 29 km lang biflod til Ziller i den østrigske delstat Tyrol. Zemmbach udspringer i Zillertal Alpernes gletsjere ved bjerget Zsigmondyspitze. Den afvander Zemmgrund, der er en sidedal til Zillertal og udmunder i Ziller i Mayerhofen.

Kort før udmundingen i Ziller løber den 18 km lange Tuxbach ud i Zemmbach.

Floder i Østrig
Gerlosbach

Gerlosbach er en 31 km lang biflod til Ziller i den østrigske delstat Tyrol. Gerlosbach udspringer nedenfor det 3.303 meter høje bjerg Reichenspitze i de østlige Zillertaler Alper. Efter få kilometer flyder Gerlosbach ud i den opdæmmede sø Durlaßboden. Nord for Zell am Ziller udmunder Gerlosbach i Ziller.

Floder i Østrig
Lammer

Lammer er en 41 km lang biflod til Salzach i den østrigske delstat Salzburg.

Den udspringer i Tennengebirge og flyder gennem kommunerne Annaberg-Lungötz, Abtenau og Scheffau am Tennengebirge. Ved Oberscheffau findes den ca. 1 km lange slugt Lammeröfen, der er står under naturbeskyttelse. Langs slugten er etableret en gangsti, der gør den til en turistattraktion.

Vandkvaliteten i Lammer er høj, og floden anvendes til vandsportsaktiviteter som f.eks. rafting. Floden udmunder i Salzach i nærheden Golling

Floder i Østrig
Gundremmingen

Gundremmingen er en kommune i Landkreis Günzburg i Regierungsbezirk Schwaben i den tyske delstat Bayern. Den er en del af Verwaltungsgemeinschaft Offingen.

Gundremmingen ligger i landskabet Donauried i nærheden af floden Mindels udløb i Donau.

Eksterne henvisninger 

 KKW Gundremmingen

Landkreis Günzburg
Haldenwang (Schwaben)

Haldenwang er en kommune i Landkreis Günzburg i Regierungsbezirk Schwaben i den tyske delstat Bayern. Den er en administrationsby i Verwaltungsgemeinschaft Haldenwang.

Geografi 
Haldenwang ligger i Region Donau-Iller ved overgangen mellem Schwäbische Alb og Donaulandskabet.
 
Der er ud over Haldenwang disse landsbyer og bebyggelser i kommunen: Eichenhofen, Hafenhofen, Mehrenstetten og Konzenberg.

Landkreis Günzburg
Out Stack

Out Stack, eller Oosta, er en ca. 50 × 100 meter ubeboet klippeø og den nordligste ø på Shetlandsøerne i Skotland og dermed Storbritanniens nordligste punkt. Den ligger 600 m nordøst for øen Muckle Flugga og 3 km nord for øen Unst. Out Stack er en del af naturreservatet Hermaness Nature Reserve.  Den hører ligesom Muckle Flugga til The Holms of Burra Firth. 

Lady Jane Franklin, hustru til den arktiske opdagelsesrejsende John Franklin, rejste til Out Stack i 1850erne. Det var det nærmeste, hun kunne komme sin savnede mand. Der findes ikke land i lige linje mellem Out Stack og Nordpolen. Der er tvivl, om hun kom i land på Out Stack. Det, at der ikke var nogen sikker landingsmulighed, var en af grundene til, at fyrtårnet blev bygget på Muckle Flugga og ikke på Out Stack

Eksterne henvisninger 

Øer i Shetlandsøerne
Zelenogorsk

Zelenogorsk (,  ; før 1948 Terijoki) er en by i Kurortnyj rajon, der ligger i Sankt Petersborg i Rusland. Byen ligger på det Karelske næs og er en stationsby på jernbanestrækningen Sankt Petersborg – Vyborg. Zelenogorsk ligger ca. 50 km nordvest for Sankt Petersborgs centrum. Byen har et indbyggertal på  indbyggere.

Historie 

Før 1917 lå Terijoki i Storfyrstendømmet Finland, der hørte under det Russiske Kejserrige fra 1812 til 1917. Selv om byen lå i kejserriget var der toldgrænse ved Terijoki, ligesom man skulle have gyldigt pas for at kunne krydse grænsen til Rusland.

Det lykkedes for Vladimir Lenin at krydse grænsen i hemmelighed i 1907. Den 3. april 1917 vendte han tilbage til Sankt Petersborg via Terijoki-grænsen forklædt som fyrbøder ved de finske jernbaner. Da den finske republik blev udråbt den 6. december 1917 blev Terijoki en del af denne. 

Terijoki forblev finsk, indtil den blev afstået til Sovjetunionen ved fredstraktaten i Moskva efter Vinterkrigen i 1940. Byen blev kendt under Vinterkrigen som hovedstad i Otto Ville Kuusinens kortlivede Finske Demokratiske Republik. Finland genindtog byen under Fortsættelseskrigen fra 1941 til 1944, blot for at miste den igen i 1944.

Zelenogorsk havde været en populær ferieby siden 1870, da Riihimäki-Sankt Petersborg jernbanen blev bygget. Den blev besøgt af de øverste lag i Sankt Petersborg indtil oktoberrevolutionen, hvor grænsen blev lukket. Omkring år 1900 lå byens befolkningstal på nogle få tusinde, men voksede til 50.000 om sommeren. Efter Vinterkrigen blev byens oprindelige befolkning flyttet til Finland og erstattet med russere.

Noter

Eksterne henvisninger 

 terijoki.spb.ru – Side med information om historien og det moderne liv i Zelenogorsk

Byer under den føderale by Sankt Petersborg
Marianne Rasmussen

Marianne Rasmussen (født 15. januar 1959) er dansk filmproducer og -producent og har specialiseret sig i film der formidler god praksis inden for forskellige fagområder.

Film 
 Den sproglige dimension i alle fag - 6 eksempler på god praksis.  (2011)
 Mindfulness og empati i skolen - 6 øvelser. Den nødvendige empati - interview med Jes Berthelsen.  (2011)
 Cooperativ learning i skolen.  (2010)
 Hvad skal vi med idræt i skolen ?  (2009)
 Velkommen til den danske folkeskole.  (2010)
 Gyldne øjeblikke i børnehaven - om ICDP i praksis.  (2009)
 Den finske folkeskole - hvad kan vi lære ?  (2009)
 Den 9. intelligens - sådan gør vi på Elling skole  (2008)
 Læringsstile i praksis - flere lærer mere  (2005)
 Rend og hop med jeres krop - Om bevægelsespolitik i skolen  (2008)
 Læseudvikling for store og små - god praksis fra klasseværelset  (2007)
 Når evaluering er læring - om målsætning, dokumentation og elevplaner  (2007)
 Dansk som andetsprog i folkeskolen - om organiseringen af undervisningen  (2006)
 Portefølje i folkeskolen  (2002)
 Flere skoler på vej - om selvstyrende team i folkeskolen  (2001)
 Autisme og skolen - pædagogisk praksis  (2005)
 Mange Intelligenser i folkeskolen  (2004)
 Innovations Alliancer  (2004)
 Fri for gluten  (2003)
 Køreteknik  (2003)
 Når alt skal prøves - om unge og rusmidler  (2002)
 Økologi i haven  (2001)
 Pilefestival  (2001)
 Hvor skal vi hen?  (2000)
 Unge stemmer  (2000)
 Nye tider  (1999)
 Børn og autisme - om tidlig indsats  (1999)
 Når jeg bliver gammel (1999)
 Tidlige tegn på autisme  (1998)
 Jobtræningsprojektet - for unge normaltbegavede med autisme  (1998)
 Barnets bog  (1998)
 Første gang  (1998)
 Bæredygtige byggematerialer  (1997)
 Maling - bæredygtige byggematerialer  (1997)
 Træ - bæredygtige byggematerialer  (1997)
 Isolering - bæredygtige byggematerialer  (1997)

Eksterne henvisninger 
 Filmene er udgivet af Filmkompagniet

 

Filmproducere fra Danmark
Gerard Manley Hopkins

Gerard Manley Hopkins (1844-1889) var en britisk digter. Han var endvidere klassisk filolog og katolsk jesuitter-præst. Hopkins' digte udkom først i 1918, næsten 30 år efter hans død. Han anses i dag for at være det 19. århundredes mest originale britiske digter, og hans lyrik har fået stor betydning for det 20. århundredes poetiske modernisme. Digtene er karakteriseret ved sprung rhythm og the inscape of instress.

Kilde 
 White, Norman: Hopkins: A Literary Biography (Oxford University Press 1992).

Litteratur 
 The Poems of Gerard Manley Hopkins, 4th Edition. Ed. by W. H. Gardner and N. H. MacKenzie. (Oxford University Press 1970). 
 På dansk foreligger Tårnfalken. Ti sonetter af Gerard Manley Hopkins. Forord og oversættelse ved Niels Kjær. (Århus 2005).

Digtere fra Storbritannien
Aleja Gwiazd

Aleja Gwiazd (Stjernenes allé) ligger langs Piotrkowska-gaden i Łódź, mellem 6. augustgaden og Rubinsteins passage. Alléen blev anlagt efter initiativ fra skuespilleren Jan Machulski, og er inspireret af Hollywood Walk of Fame. 

Den første messingstjerne, til skuespilleren Andrzej Seweryn, blev muret ind i 1997. På gadens østlige side findes instruktørenes og kameramændenes stjerner, mens den vestlige side er belagt med skuespilleres stjerner.

Stjerner på Aleja Gwiazd
Jadwiga Andrzejewska – skuespiller
Jerzy Bossak – Instruktør 
Zbigniew Cybulski – skuespiller 
Aleksander Ford – Instruktør 
Janusz Gajos – skuespiller 
Wojciech Jerzy Has – Instruktør 
Jerzy Hoffman – Instruktør
Agnieszka Holland – Instruktør 
Gustaw Holoubek – skuespiller 
Krystyna Janda – skuespillerinde 
Jerzy Kawalerowicz – Instruktør 
Krzysztof Kieślowski – Instruktør 
Wojciech Kilar – komponist 
Henryk Kluba – Instruktør 
Bogumił Kobiela – skuespiller 
Marek Kondrat – skuespiller 
Krzysztof Kowalewski – skuespiller 
Tadeusz Łomnicki – skuespiller 
Jan Machulski – skuespiller 
Juliusz Machulski – Instruktør 
Andrzej Munk – Instruktør 
Pola Negri – skuespillerinde 
Leon Niemczyk – skuespiller 
Daniel Olbrychski – skuespiller 
Cezary Pazura – skuespiller 
Franciszek Pieczka – skuespiller 
Roman Polanski – Instruktør 
Włodzimierz Puchalski – Instruktør 
Wojciech Pszoniak – skuespiller 
Anatol Radzinowicz – scenograf 
Zbigniew Rybczyński – Instruktør 
Zygmunt Samosiuk – kameramand 
Andrzej Seweryn – skuespiller 
Piotr Sobociński – kameramand 
Witold Sobociński – kameramand 
Andrzej Wajda – Instruktør
Stanisław Wohl – kameramand 
Jerzy Wójcik – kameramand 
Jerzy Toeplitz – grundlæggeren af Filmhøjskolen i Łódź
Beata Tyszkiewicz – skuespillerinde 
Zbigniew Zapasiewicz – skuespiller 
Krzysztof Zanussi – Instruktør

Łódź
Veje
Karol Scheiblers Murstenshus

Karol Scheiblers murstenshus (polsk Kamienica Karola Scheiblera) ligger på hjørnet af Piotrkowska-gaden 11 og Adam Próchniks gade i Łódź. 

Bygningen blev rejst i årene 1879-1881 og husede hovedlageret til Karol Scheiblers firma. Nogle af lokalerne blev også lejet ud til butikker, mens andre var lejligheder. I noget tid havde Jan Petersilges blad «Ogłoszenia Łódzkie – Łodźer Anzeiger» også sit sæde her. Med sine fire etager var murstenshuset det første virkelige storbyhus i byen. I dag befinder blandt andet en af byens bedre boghandlere sig her. 

Murstenshuset har en hesteskoformet grundplan med tre fløje som danner en indvendig gårdsplads. Karakteristiske elementer er hjørnekarnappet som dækkes af en effektfuld neobarok kuppel. Ellers præges bygningen af italiensk renæssance. 

Bygningen blev muligvis tegnet af Hilary Majewski. Dette er imidlertid meget usikkert, da bygningens arkitektur ligner datidens berlinske murstenshuse. Det kan derfor være, at bygningen blev tegnet af et tysk firma, mens Majewski, som var byarkitekt, kun godkendte projektet.

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Łódź
Dawid Sendrowicz' murstenshus

Dawid Sendrowicz’ murstenshus (polsk Kamienica Dawida Sendrowicza) ligger på hjørnet af Piotrkowska-gaden 12 og 1905-revolutionens gade i Łódź.

Bygningen blev rejst i 1897 til Dawid Sendrowicz, efter tegninger af Dawid Lande. I 1908 blev bygningen købt af Z. Liebermann.

Murstenshuset har fire etager og præsenterer historisk arkitektur, som præges af nygotiske, barokke, manieristiske og neorenæssanceelementer. Karakteristiske træk ved bygningen er karnappet, som dækkes af en smuk hjelm, og to pseudorisalitter udsmykket med basrelieffer af delfiner og drager. Hjørnetårnet er et typisk træk ved arkitekturen i Łódź. Vinduerne har forskellige indramninger på hver etage. Den er fra første etage henholdsvis klassisk, manieristisk, mauretansk og renæssance. 

I første etage findes i dag en af byens bedre restauranter – Restauracja Polska (Den polske restaurant).

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Łódź
Etableret i 1897
Ichenhausen

Ichenhausen er en kommune i Landkreis Günzburg i Regierungsbezirk Schwaben i den tyske delstat Bayern. Den er en administrationsby i Verwaltungsgemeinschaft Ichenhausen.

Geografi 
Myen ligger ved Mittelschwabenbahn der går fra Günzburg over Krumbach til Mindelheim.

Inddeling 
Ichenhausen består ud over hovedbyen med 5.254 indbyggere af landsbyerne
 Autenried (620 indb.)
 Deubach (336 indb.)
 Hochwang (1396 indb.)
 Oxenbronn (634 indb.)
 Rieden a. d. Kötz (649 indb.)
(indbyggertal pr. 10. august 2006)

Noter 

Landkreis Günzburg
Skestork

Skestorken (latin: Platalea leucorodia) er en fugl, der lever i vådområder og er en smule mindre end fiskehejren. Den er hvid og har et bredt langt næb. Næbspidsen er gul og ligeledes det nederste af halsen og i yngletiden også nakketoppen. Skestorken lever af småfisk, muslinger, snegle, haletudser og insekter. 

Dens længde er 80-93 cm og den har et vingefang på 120-135 cm. Den kan leve i op til 25 år. 

Trods navnet tilhører skestorken ikke storkene, men derimod ibisfamilien.

Dansk bestand 
Skestorken Platalea leucorodia findes i Asien, Afrika, og Europa (andre skestorke-arter findes i andre dele af verden). Første gang man har kendskab til et ynglepar i Danmark var i året 1900. I årtierne efter ynglede kun få i Danmark og ganske uregelmæssigt, med flerårede perioder hvor der ikke var nogen. Efter fravær på 27 år ankom enkelte fugle, formodentlig fra Holland, til Danmark og begyndte at yngle i 1996. Siden er bestanden vokset meget hurtigt. Den oversteg for første gang 100 par i 2011, 200 par i 2014, og var på næsten 600 par i 2021.

Danmark er den nordligste yngleforekomst af arten, og dens spredning er hjulpet af de stigende temperaturer. Den kan ses nær kysten i størstedelen af landet (sjældent langt fra kysten), men ynglekolonierne er på mindre isolerede øer i Limfjorden, ved Ringkøbing Fjord, og på Langli, med enkelte spredte yngleforekomster i andre kystnære dele af Jylland og på Fyn. Nogle danske kolonier har dog været under pres i de seneste år på grund af ræve, der har været i stand til at kommer over til enkelte af de ellers isolerede øer, og det stigende antal havørne. Skestorke trækker sydpå hvert år, og ringmærkning har vist, at de danske skestorke typisk overvintrer i Frankrig, Spanien og Nordvestafrika.

Kilder 

 Skestork (Platalea leucorodia). Dansk Ornitologisk Forening. Arkiveret 2014-08-08.

IUCN Rødliste - ikke truede arter
Danmarks fugle
Fugle fra Eurasien
Ibisser
Historiekanon

Historiekanon er betegnelsen for en liste af af emner, der er obligatoriske for historieundervisningen i folkeskolen.

Den oprindelige liste blev udarbejdet i 2006 af Udvalget til styrkelse af historie i folkeskolen, der var nedsat af VK-regeringen i forbindelse med, at historefaget blev gjort til prøvefag og tilført flere undervisningstimer. Listen blev i 2009 med få ændringer optaget i Fælles Mål.

Fælles Mål blev justeret i 2023, hvor emnet Nordatlanten og rigsfællesskabet blev tilføjet. Samtidig blev emnet Augustoprøret og Jødeaktionen 1943 udvidet til udtrykkeligt at omfatte holocaust.

Kanonens emner 

 Ertebøllekulturen
 Tutankhamon
 Solvognen
 Kejser Augustus
 Jellingstenen
 Absalon
 Kalmarunionen
 Christoffer Columbus
 Reformationen
 Christian 4.
 Den westfalske fred
 Statskuppet 1660
 Stavnsbåndets ophævelse
 Stormen på Bastillen
 Ophævelse af slavehandlen
 Københavns bombardement
 Grundloven 1849
 Stormen på Dybbøl 1864 (i den oprindelige liste benævnt Slaget ved Dybbøl)
 Slaget på Fælleden
 Systemskiftet 1901 (tilføjet i 2009 ved optagelsen i Fælles Mål)
 Kvinders valgret
 Genforeningen
 Kanslergadeforliget
 Holocaust, jødeaktionen og augustoprøret i 1943 (i den oprindelige liste benævnt blot 29. august 1943, og i Fælles Mål frem til 2023 benævnt Augustoprøret og Jødeaktionen 1943)
 FN's Verdenserklæring om Menneskerettighederne
 Energikrisen 1973
 Murens fald
 Maastricht 1992
 Nordatlanten og rigsfællesskabet (tilføjet 2023)
 11. september 2001
 Globalisering (optrådte på den oprindelige liste men blev ikke optaget i Fælles Mål)

Kritik af historiekanonen 
En række historikere har kritiseret kanonlisten. Kritikken går blandt andet på at listen indeholder væsentlige mangler, såsom f.eks. udeladelsen af holocaust og den russiske revolution.

Historikeren Bernard Eric Jensen har udtalt, at historiekanonen bærer præg af politisk retning, eftersom at der ingen steder markeres, at Danmark er blevet et samfund, der kan betegnes som et flerkulturelt samfund, og at der i stedet for at fremhæve Danmarks indtræden i EF i 1973 vælges energikrisen samme år.

I en kronik i dagbladet Politiken 8. november 2008 kritiserer lektor i historie Søren Rønhede desuden listens faglighed. Han fremkommer med flere eksempler, blandt andet at stavnsbåndet ikke blev ophævet i 1788, at Nordslesvigs forening med Danmark i 1920 ikke var en genforening og at Samarbejdspolitikken ikke blev ophævet 29. august 1943.

Henvisninger

Ekstern henvisning 
 
 
 

Danmarks historie
Danmarks politik
Kanoner (lister)
Jettingen-Scheppach

Jettingen-Scheppacher en købstad (markt) i Landkreis Günzburg i Regierungsbezirk Schwaben i den tyske delstat Bayern. Den ligger mellem Ulm og Augsburg.

Geografi 
Jettingen-Scheppach ligger i Region Donau-Iller. Floden Mindel løber gennem kommunen.
 
Der er følgende byer og landsbyer: Freihalden, Jettingen, Ried b. Jettingen, Scheppach, Schönenberg og Eberstall.

Personer fra Jettingen-Scheppach 
 Johann Ernst Eberlin (1702 – 1762), komponist og organist.
 Modstandsmanden Claus Graf Schenk von Stauffenberg
(15. november 1907 i Jettingen – 21. juli 1944 i Berlin) er født i Jettingen. Han var oberst i Adolf Hitlers generalstab i Nazi-Tyskland under 2. verdenskrig, og var sammen med sin broder Berthold Schenk Graf von Stauffenberg en af nøglepersonerne i den militære modstand mod Hitlerregimet. Det var ham der stod for det mislykkede attentatforsøg på Hitler den 20. juli 1944.

Eksterne henvisninger 

Landkreis Günzburg
Kalkbjerg

Kalkbjerge findes enkelte steder i Danmark. Bl.a. i Mønsted og Daugbjerg ved Viborg findes ganske små kalkbjerge (30-40 meter høje). Kalkbjergenes tilblivelse har deres egen geologiske forklaring: Aflejring af materialer på de understliggende saltlag forøgede trykket herpå. Ved tilstrækkeligt højt tryk bliver faste stoffer flydende; det gælder også for salt i 600 til 1.000 m dybde. Da det flydende salt var lettere end de overliggende lag, forsøgte det ligesom en luftboble i vand at presse sig opad. På særlig svage steder blev kalklagene af dette opadstigende salt trykket op over jordoverfladen, sådan som det er sket ved Viborg.

Se også
Mønsted Kalkgruber
Daugbjerg Kalkgruber

Tektonik
Landskabsformer