kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jan Ingenhoven

Jan Ingenhoven (født 19. maj 1876 i Breda – død 20. maj 1951 i Hoenderloo, Holland) var en hollandsk komponist og dirigent.

Ingenhoven spillede som dreng flere forskellige musikinstrumenter, inden han slog sig ned på direktionen og dernæst kompositionen. Han har komponeret symfonisk og orkestral musik, og har også skrevet musik for forskellige instrumenter.
Han var i sin kompositoriske stil inspireret af Claude Debussy og Maurice Ravel.

Kilder 
 Stylistic Experiments in the songs of Jan Ingenhoven, Marjon Hoedeman, indledning fra jstor.com 
 Jan Ingenhoven and Jugendstil: Stylistic development in the four vocal Quarters, Anthony Zielhorst, indledning fra jstor.com 
 Biografi på muziekencyclopedie.nl 

Komponister fra Nederlandene
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Personer fra Breda
Erik Hallager

Erik Hallager (født 1945) er en dansk arkæolog med den minoiske periode som sit forskningsområde.

Han blev cand.phil. i historie fra Aarhus Universitet i 1972 og lic.phil. 1977. 1996 blev han dr.phil. fra Aarhus Universitet og har i mange år forestået et stort dansk-svensk udgravningsprojekt i Chania på Kreta. Sammen med Poul Pedersen tog han initiativet til det populærvidenskabelige tidsskrift SFINX, hvis første redaktør han også var. Erik Hallager har været direktør for Det Danske Institut i Athen og var i perioden 2002-2007 adjungeret professor i klassisk arkæologi ved Aarhus Universitet.

Kilder 
 Pressemeddelelse (Google Cache)

Arkæologer fra Danmark
Redaktører fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Det Danske Institut i Athen

Det Danske Institut i Athen er en selvejende institution under Uddannelses- og Forskningsministeriet. Det er oprettet i 1992 og et af de tre danske udlandsinstitutter for kunst og videnskab. Ud over instituttet i Athen er der to andre i henholdsvis Rom og Damaskus. Instituttet har til formål "at fremme forskning, undervisning og kulturformidling inden for Grækenlands og Middelhavslandenes arkæologi, historie, sprog, litteratur, billedkunst, arkitektur og kulturtraditioner". Den nuværende direktør er arkæologen Kristina Winther-Jacobsen.

Tidligere direktører:
 Søren Dietz (1993-1997)
 Signe Isager (1997-2000)
 Jørgen Mejer (2001-2003)
 Erik Hallager (2004-2010)
 Rune Frederiksen (2010–2015)
 Kristina Winther-Jacobsen (siden 2015)

Eksterne henvisninger 
 Instituttets hjemmeside 

Kulturorganisationer
Debbie Flintoff-King

Debra "Debbie" Lee Flintoff-King (født 20. april 1960 i Melbourne) er en tidligere australsk atlet, som konkurrerede i 400 meter hækkeløb i 1980- til begyndelsen af 1990'erne. 

Debbie Flintoff dyrkede oprindeligt flere atletikdiscipliner, men efter at have mødt træneren Phil King (som hun senere blev gift med) koncentrerede hun sig fra 1981 om 400 meter hækkeløb. Hun opnåede sit første store internationale resultat i denne disciplin, da hun vandt en guldmedalje i Commonwealth Games individuelt i 1982 samt sølv i 4×400 m hækkeløb.
 
Hun deltog i 400 m hækkeløb ved OL 1984, hvor hun blev nummer seks i tiden 56,21 sekunder. Flintoff genvandt sin guldmedalje ved Commonwealth Games i 1986, hvor hun desuden vandt guld i 400 meterløbet samt bronze i hækkeløbsstafetten. Ved VM 1987 i Rom vandt hun sølv efter østtyske Sabine Busch.

Flintoff-Kings største sportslige præstation var guldmedaljen ved OL 1988 i Seoul. Hun vandt sit indledende heat samt sin semifinale (hvor hun i øvrigt satte olympisk rekord med tiden 54,00 minutter, og i finalen forbedrede hun denne rekord til 53,17, hvilket lige akkurat rakte til guldet foran sovjetiske Tatjana Ledovskaja, der var 0,01 sekund efter på andenpladsen, mens østtyske Ellen Fiedler blev nummer tre i 53,63 sekunder. Flintoff-King var også meldt til på 400 m-stafetten for Australien, men de kom ikke til start.

Hendes sidste store internationale stævne var Commonwealth Games i 1990, hvor hun vandt sølv individuelt og som en del af det australske stafethold på 400 m-distancen.

Flintoff-King indstillede sin karriere i 1991, og hun har siden blandt andet været træner for sprinteren Lauren Hewitt samt hækkeløberen Jana Pittman. Ved OL 2000 var hun en af de sidste som bar på den olympiske flamme inden på stadionet under åbningsceremonien.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/fl/debbie-flintoff-king-1.html 

Hækkeløbere fra Australien
Personer fra Melbourne
Deltagere for Australien ved sommer-OL 1984
Deltagere for Australien ved sommer-OL 1988
Olympiske mestre fra Australien
Sally Pearson

Sally Pearson (født 19. september 1986 i Sydney) er en australsk atlet som konkurrerer i sprint og hækkeløb.

Pearson deltog under sit fødselsnavn, Sally McLellan, i Junior-VM i 2003 hvor hun vandt en guldmedalje i 100 meter hækkeløb og blev nummer fem i 200-meter-løb. Året efter var hun med i junior-VM, der hun blev nummer tre i 100-meter-løb og nummer fire i 100 meter hækkel'b. I 2006 blev hun australsk mester i 100 meter hækkeløb og vandt en bronzemedalje under Commonwealth Games i 2006 i 4 x 100 meterløb.

I 2007 deltog hun i både 100 meter og 100 meter hækkeløb i VM i Osaka, men kom ikke til finalen i nogen af øvelserne. Året efter gik det langt bedre under OL i Beijing hvor hun uventet vandt en sølvmedalje.

I VM 2009 i Berlin blev hun nummer fem i 100 meter hækkeløb.

Eksterne henvisninger 

 

Hækkeløbere fra Australien
Personer fra Sydney
Olympiske mestre fra Australien
Olympiske sølvmedaljevindere fra Australien
Medaljevindere ved sommer-OL 2012
Medaljevindere ved sommer-OL 2008
Sprintere fra Australien
Ernst Ludwig von Gerlach

Ernst Ludwig von Gerlach (født 7. marts 1795, død 18. februar 1877) var en preussisk politiker, bror til Otto von Gerlach. 

Han gjorde 1813—15 tjeneste under Frihedskrigen, studerede derefter retsvidenskaben og blev 1823 ansat ved domstolen i Naumburg; 1835—42 var han vicepræsident ved appellationsretten i Frankfurt og blev 1844 præsident ved appellationsretten i Magdeburg. 1865 fik han titel af geheimeoverjustitsråd, men tog 1874 afsked, fordi han var blevet idømt en bøde for et flyveskrift. 

Allerede tidlig var han knyttet til den adelige klub og optrådte 1830 i "Politisenes Wochenblatt" som talsmand for den "kristelig-germanske" statsidé med streng hævdelse af stænderadskillelsen og kongedømmet af Guds nåde. Ligeledes var han medarbejder af Hengstenbergs "Kirchenzeitung" og krævede kirkens frigørelse fra staten. Han blev også 1846 medlem af den første evangeliske generalsynode. 

Juni 1848 var han med at grundlægge "Neue preussische Zeitung" (sædvanlig kaldet Kretiz-Zeitung) og skrev heri blandt andet de meget giftige månedlige opversigtsartikler (Rundschau); tog ordet for de skarpeste forholdsregler imod oppositionsmændene, men frarådede bestemt kongen at modtage den tyske kejserkrone, fordi den var "besudlet med revolutionens snavs". Som medlem af første kammer 1849 og af Erfurt-parlamentet 1850, men især i underhuset 1851—58 var han Junkerpartiets egentlige fører. 

I 1861 var han medstifter af den preussiske Volksverein som modvægt imod den tyske nationalforening, og 1866 udtalte han sig bestemt imod Bismarcks politik, såvel imod Østerrigs udskillelse af Tyskland, som imod Preussens udvidelse ved afsættelse af tyske fyrster. I 1873 lod han sig genvælge til underhuset og kæmpede kraftig imod de såkaldte "majlove", især imod det borgerlige ægteskab; ja, han erklærede ligefrem "kulturkampen" for en kirkeforfølgelse og sluttede sig derfor til det katolske Centrumsparti.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Jurister fra Tyskland
Politikere fra Det Tyske Kejserrige
Personer i Napoleonskrigene
Tyskere i 1800-tallet
Salmonsens
Personer fra Berlin
Provinser i Nederlandene

Nederlandene er opdelt i 12 provinser (på nederlandsk provincies).

Kilder og eksterne henvisninger 
<li> : Den Haag, officielt også: 's-Gravenhage.
<li> : 's-Hertogenbosch, officielt også: Den Bosch.
Joseph von Gerlach

Joseph von Gerlach (3. april 1820 i Mainz—17. december 1896 i München) var en tysk anatom.

Gerlach studerede 1837—41 i Würzburg, München og Berlin, promoverede 1841 i Würzburg med afhandlingen Ober das Eiterauge og praktiserede i Mainz 1843—50 samtidig med, at han dyrkede mikroskopi og forberedte Handbuch der allgemeinen und speciellen Gewebelehre 1848. Gerlach kaldtes 1850 til ordentlig professor i anatomi i Erlangen, til professoratet knyttedes patologisk anatomi (til 1865) og fysiologi (til 1872). Gerlach tog sin afsked 1891. Hans navn er knyttet til en ofte forekommende klap ved blindtarmens indmundingssted i tyktarmen, beskrevet i Beobachtung einer tödtlichen Peritonitis - als Folge einer Perforation des Wurmfortsatzes (1847) og i Zur Anatomie und Entwickelungsgeschichte des Wurmfortsatzes (1859). Gerlach indførte 1847 fyldning af hårkarrene med karmin, ammonium og gelatine og 1855 den histologiske anilinfarvning (Mikroskopische Studien 1858). Han skrev yderligere Die Photographie als Hilfsmittel mikroskopischer Forsehung (1863), Das Verhältnis der Nerven zu den willkürlichen Muskeln der Wirbelthiere (1874) og Beiträge zur normalen Anatomie des menschlichen Auges (1880).

Kilder 

 

Anatomer fra Tyskland
Ansatte ved Erlangens Universitet
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Mainz
Ludwig Friedrich Leopold von Gerlach

Ludwig Friedrich Leopold von Gerlach (17. september 1790 i Berlin – 10. januar 1861 i Potsdam) var en preussisk general.

Han indtrådte i hæren i 1806 og blev krigsfange ved Auerstedt, opgav militærvæsenet og studerede jura, indtil han 1813 på ny blev soldat. 1815 tjente han i generalstaben, og 1826 ansattes han som adjudant hos prins Wilhelm, den senere kejser Wilhelm I. I 1838 blev han oberst og generalstabschef i 3. korps, og 1842 fik han kommandoen over 1. garde-landeværnsbrigade. 1844 forfremmedes han til generalmajor og 1849 til generalløjtnant og generaladjudant hos kongen, og støttede i denne stilling den kirkelige og politiske reaktion. 1859 blev han general i infanteriet.

Kilder 

 

Generaler fra Preussen
Personer i Napoleonskrigene
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Berlin
Kromatid

Kromosomet kan i forbindelse med celledeling kopiere sig og vil derefter bestå af to kromatider. Når cellen ikke er i deling består kromosomet således kun af én kromatid.

Eksterne henvisninger 

Fysiologi
Cellebiologi
Tågekanon

En tågekanon eller røgkanon er et elektrisk apparat, som bruges til sikring mod tyveri og indbrud – deraf ordet tågesikring. I løbet af kort tid produceres en mængde kunstig røg ("tåge"), der pumpes ud. Ved at fylde et lokale med tågen, nedsættes sigtbarheden markant hvorved en indbrudstyv kan få svært ved f.eks. at identificere genstande eller retningsorientere sig.

En tågekanon er tilbehør til enhver almindelig tyverialarm, og udfylder tidsrummet fra indbruddet sker, til politi eller vægter ankommer. Tågen dannes ved en blanding af vand og glykol, der kører igennem et varmelegeme og omdannes til en tør, hvid tåge.

Eksterne henvisninger 
Alarm & Låseeksperten

Tekniske apparater
Sikkerhedsteknologi
Røg
Box Office Mojo

Box Office Mojo er en hjemmeside, der offentliggør billetindtægter for nye som gamle film på en systematisk og algoritmisk måde. Hjemmesiden startede op i 1999 af Brandon Gray og siges at have over 2 mio. besøg hver måned.

Foraene er populære steder, hvor billetindtægtsfanatikere mødes og er et hjemsted for adskillige populære spil ("Fantasy Box Office" og "Create A Year of Movies"). Offentliggørelsen af billetindtægter opdateres hver dag ved en offentliggørelse udført af distributørene selv. Det er dermed muligt at se hvordan en films billetindtægter løbende udvikler sig. 

I juli 2008 blev hjemmesiden opkøbt af Amazon.com gennem dets datterselskab hjemmesiden Internet Movie Database.

Referencer

Eksterne links 
 Box Office Mojo – Officielle hjemmeside

Websteder
Etableret i 1999
Amazon.com
Coit Albertson

Coit Albertson (14. oktober 1880 – 13. December 1953, født E. Coit Albertson) var en amerikansk stumfilmskuespiller.

Biografi 
Albertson blev født i Reading og begyndte sin skuespillerkarriere på Broadway , hvor han blandt andet spillede med i Stubborn Cinderella. Til sidst blev han en førende mand i 1920'erne, og var kendt for roller i film . Han blev en af de mange stumfilmskuespillere som enten ikke ville eller kunne arbejde mere på grund af opdagelsen af tonefilm.
Hans kremerede lig befinder sig stadig i Inglewood Park Cemetery, Inglewood ,Californien.

Filmografi 
 For Freedom (1918)
 The Carter Case (1919)
 Who's Your Brother? (1919)
 Wits vs. Wits (1920)
 The $1,000,000 Reward (1920)
 The Silver Lining (1921)
 Why Girls Leave Home (1921)
 The Evil Dead (1922)
 Sunshine Harbor (1922)
 Face to Face (1922)
 The Woman in Chains (1923)
 The Empty Cradle (1923)
 Restless Wives (1924)
 The Average Woman (1924)
 The Sixth Commandment (1924)
 Lend Me Your Husband (1924)
 Those Who Judge (1924)
 Scandal Street (1925)
 The Mad Dancer (1925)
 A Little Girl in a Big City (1925)
 Ermine and Rhinestones (1925)
 The Substitute Wife (1925)
 Casey of the Coast Guard (1926)
 The Jazz Girl (1926)
 The Return of Boston Blackie (1927)
 Love Me Forever (Ukrediteret, 1935)
 Clive of India (Ukrediteret, 1935)
 Under Two Flags (Ukrediteret, 1936)
 Raining Cucumbers and Savage Marmots (1936)

Eksterne henvisninger 
 
 

Stumfilmskuespillere fra USA
Skuespillere fra Pennsylvania
Lex specialis

Lex specialis (lat. speciallov) er et princip i juridisk teori og praksis, hvorefter at en lovregel i en speciallov (evt. særlov) går forud for lovregel af mere generel karakter, der dækker samme område.

Med en hel sætning: Lex specialis derogat legi generali; altså den specielle lov ophæver den generelle lov.

Reglen om lex specialis kan fraviges.

Ifølge  er princippet, lex specialis, ikke gyldigt i alle tilfælde, eksempelvis hvis specialloven er forældet eller udarbejdet uden at lovgiver har taget højde for den generelle lov. Man kan også komme ud for at en speciallov og en nyere lov omhandler det samme område, og dermed komme i konflikt med lex posterior-princippet. Et eksempel er, at en ældre version af knivloven (lex specialis) kan stride mod en nyere version af straffeloven (lex generalis). I sådanne tilfælde må det bero på en konkret vurdering, blandt andet om lovgivers hensigt og rimeligheden af det resultat, som hver regel ville medføre.

Se også 

 Lex superior – princippet om, at en trinhøjere regel går forud for en trinlavere regel (er ufravigelig)
 Lex posterior – princippet om, at en nyere regel går forud for en ældre regel (kan fraviges)

Litteratur

Kildehenvisninger

Juridiske begreber
Jura
Retsvidenskab
Erville Alderson

Erville Alderson (11. September 1882 – 4. August 1957) var en amerikansk stumfilmskuespiller. Han medvirkede i næsten 200 film fra 1918 til 1957. Han blev født i Kansas City, Missouri og døde i Glendale, Californien.

Filmografi 
 America (1924)
 Isn't Life Wonderful (1924)
 Lightnin' (1925)
 Sally of the Sawdust (1925)
 Speakeasy (1929)
 Guilty? (1930)
 Shanghaied Love (1931)
 Haunted Gold (1932)
 Lazy River (1934)
 Hearts in Bondage (1936)
 Santa Fe Trail (1940)
 Parachute Battalion (1941)
 Sergeant York (1941)
 Man from Frisco (1944)
 Objective, Burma! (1945)

Eksterne henvisninger 
 
 

Stumfilmskuespillere fra USA
Landkreis Harburg

Landkreis Harburg er en  Landkreis i den nordlige del af  den tyske delstat Niedersachsen. Administrationsby er Winsen. 

Mens den sydlige del af området er en del af Lüneburger Heide grænser landkreisen mod nord til Marsklandet ved Elben og til delstaten Slesvig-Holsten og  Hansestaden Hamborg, hvor den i dag også lægger navn til den tidligere by Harburg der nu er en bydel i Hamborg. 

Den største by i landkreisen er Buchholz in der Nordheide. Den største kommune er  Seevetal, der med over 40.000 indbyggere er den i tyskland med flest indbyggere, som ikke har  stadsret.

Geografi 
Landkreisen er en del af Metropolregion Hamburg og grænser mod vest til Landkreis Rotenburg (Wümme) og Landkreis Stade, mod nord til Hamburg med  Bezirk Harburg og Bezirk Bergedorf samt den slesvig-holstenske Kreis Herzogtum Lauenburg, mod øst til  Landkreis Lüneburg og mod syd til  Landkreis Soltau-Fallingbostel. 

Landkreis omfatter mod syd dele af  Naturpark Lüneburger Heide og det deri liggende Naturschutzgebiet Lüneburger Heide. Mod nordøst ligger området Elbmarsken ved  Unterelbe, der her danner delstatsgrænse. Mod nordvest ligger højdedraget Harburger Berge, hvor man finder det 155 meter høje Hülsenberg (vest for Sieversen) der også er det højeste punkt i landkreisen.

Byer og kommuner
Kreisen havde   indbyggere pr.

Eksterne kilder og henvisninger
Stjórnin

Stjórnin er et islandsk pop band. De repræsenterede Island i 1990 ved Eurovision Song Contest med sangen "Eitt Lag Enn".

Musikgrupper fra Island
Islands Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 1990
Hanne Skyum

Hanne Skyum (født 10. marts 1961 i Bording) er en dansk væver, billedkunstner og fotograf. 

Hanne Skyums motivkreds er abstrakt og inspireret af det nordiske vejrlig. 

Hanne Skyum bor på den alsiske halvø, Kegnæs, men har i mange år haft sit udgangssted i Rudme på Midtfyn. Hun er medlem af kunstnergruppen Dansk Gobelinkunst og har ligeledes i mange år været formand for sammenslutningen "De fynske kunstneres forårsudstilling".

Hæder 
 1996 Den Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse 
 1998 Gerda Hennings Mindelegat 
 1999 Statens Kunstfond
 2000 Andrea Jensens (Prins Jørgen) legat. Danmarks Nationalbanks Jubilæumsfond af 1968
 2008 Statens Kunstfond

Eksterne henvisninger 
 Hanne Skyum - Dansk Gobelin Kunst
 

Fotografer fra Danmark
Malere fra Danmark
Tekstilkunstnere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Personer fra Bording
Modtagere af Ole Haslunds Kunstnerfonds legat
Personer i Kraks Blå Bog
USA's fodboldforbund

United States Soccer Federation (eller USSF) er USA's nationale fodboldforbund. Deres hovedkvarter findes i Chicago, Illinois. De er medlem af FIFA og er ansvarlig for at arrangere både professionelle og amatør-kampe, herunder både herre- og damelandskampe. De er også ansvarlige for at at påsætte dommere og styrer de fleste turneringer i USA.

Etableret i 1913
Forbund
Nationale fodboldforbund i CONCACAF
Heimdal (skib fra 1873)

Dampskibet Heimdal var det andet skib bygget til rederiet A/S Dampskibsselskabet paa Bornholm af 1866 .

Skibet blev bygget hos Burmeister & Wain i København og leveret i 1873. 

Heimdal sejlede kun om sommeren da det ikke var forsikret til ekstreme vejrsituationer. Hun blev først indregistreret i 1875.

I 1910 blev hun solgt til Det jysk-sjællandske Dampskibsselskabet for 21.000 danske kroner. Samme år blev hun, ved en auktion, solgt til et russisk rederi og omdøbt til Dan. I 1915 lå hun som vrag ved Lutskaia i Hvidehavet selvom skibet stadig var indregistreret hos Lloyd's

Referencer 

Færger i Danmark
Bornholms søfart
Snuff

Snuff er en type nikotinholding tobak i pulverform, som sniffes gennem næsen. Begrebet benyttes også som en fællesbetegnelse for pulvertobak, og omfatter da snus, der betegnes som fugtig snuff (moist snuff).

Tør snuff er fremstillet af knuste tobaksblade, ofte tilsat smag af mentol, frugt eller krydderi. 

Ifølge den danske Sundhedsstyrelse er snuff ikke ligeså skadelig som konventionel røgtobak, men Sundhedsstyrelsen fraråder brugen af snuff, da ethvert tobaksprodukt medfører risiko for udvikling af kræft.

Noter 

Tobaksvarer
NunaMinerals

NunaMinerals A/S var et grønlandsk selskab, der drev virksomhed med mineralefterforskning indtil 19. april 2015, hvor selskabet besluttede at erklære sig konkurs. Selskabet havde hjemsted i Grønlands hovedstad Nuuk. Selskabet blev etableret af Grønlands Hjemmestyre den 24. september 1998 som et 100% hjemmestyreejet selskab. Selskabet overtog pr. 1. januar 1999 de mineralaktiviteter, der tidligere blev drevet af Nunaoil A/S, således at Nunaoil blev et rent olieselskab mens NunaMinerals blev et rent mineralselskab.

I 2001 påbegyndtes en delvis privatisering af NunaMinerals efterfulgt af en notering på internetbørsen Dansk Autoriseret Markedsplads A/S. Fra 2008 - 2015  var NunaMinerals noteret på Nasdaq OMX Copenhagen i stedet. I starten af 2011 havde selskabet flere end 2100 aktionærer, hvoraf Grønlands Selvstyre ejede 33,7% og LD ejede 16,9%.

Selskabet drev primært efterforsking efter guld, sjældne jordarter (REE) og wolfram men havde også koncessioner indenfor diamanter, platinmetaller, nikkel og kobber.

Kilder og eksterne links 
 NunaMinerals A/S' hjemmeside

Virksomheder i Nuuk
OMX Copenhagen Small Cap
Mineselskaber
Offentligt ejede virksomheder fra Grønland
Etableret i 1998
Ophørt i 2015
Pinjemund

Pinjemund er betegnelsen for den tilstand nogle mennesker oplever efter indtagelse af pinjekerner. En til to dage efter indtagelsen får nogle mennesker en metallisk og/eller bitter smag i munden. Tilstanden forsvinder normalt igen efter en til to uger.

Fødevarestyrelsen mener at årsagen til pinjemund er at ’uægte’ kinesiske pinjekerner (Pinus armandii – også kendt som chinese white pine), blandes i poser med pinjekerner.

Der findes knap 150 forskellige pinjearter og mange af dem ligner hinanden. Det er derfor vanskeligt morfologisk at skelne Pinus armandii fra flere af de andre arter. De forskellige pinjearter indeholder varierende fedtsyreprofiler som kan benyttes til artsbestemmelse.

Det er endnu uvist hvilke stoffer i pinjekernerne som forårsager pinjemund. Det er ikke alle personer der udvikler pinjemund ved indtag af ’uægte’ pinjekerner, men kvinder synes at blive angrebet hyppigst.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Uægte pinjekerne skyld i "pinjemund", fra Politiken.dk 2. september 2010 (hentet 14.okt.2015)

Allergi

en:Pine nut#Risks of eating pine nuts
Georges Anthony

Georges Anthony var en belgisk roer (styrmand), som deltog i roning de olympiske lege 1928 i Amsterdam.

Anthony deltog ved OL 1928 i otteren, der i indledende heat tabte til USA og i opsamlingsheatet knebent til Holland. Ved de samme lege deltog han også sammen med Léon Flament og François De Coninck i toer med styrmand ved OL 1928. I indledende heat kæntrede deres hollandske modstandere, så de kvalificerede sig uden besvær til kvartfinalen. Her tabte belgierne til den franske båd, men gik ikke desto mindre videre til semifinalen, hvor de igen mødte Frankrig og igen tabte. Da den italienske båd i deres kvartfinale mod Schweiz ikke fuldførte, vandt Schweiz uden kamp i semifinalen og senere guldkampen mod Frankrig. Som eneste tabende semifinalist fik belgierne dermed bronzemedaljerne.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Belgien
Deltagere for Belgien ved sommer-OL 1928
Olympiske bronzemedaljevindere fra Belgien
Jules de Bisschop

Jules de Bisschop (født 5. februar 1879, død 21. december 1954) var en belgisk roer, som deltog i de olympiske lege 1900 i Paris.

Bisschop var med i den belgiske otter (fra klubben Royal Club Nautique de Gand) ved OL 1900. Her blev belgierne nummer to i det indledende heat, og i finalen vandt de sølv med tiden 6.13,8 minutter efter den amerikanske båd, der roede i 6.07,8, mens hollænderne vandt bronze i 6.23,0. Den øvrige besætning i den belgiske båd blev udgjort af Marcel van Crombrugge, Frank Odberg, Oscar de Somville, Prospère Bruggeman, Oscar de Cock, Maurice Hemelsoet, Maurice Verdonck og styrmand Alfred van Landeghem.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Roere fra Belgien
Deltagere for Belgien ved sommer-OL 1900
Olympiske sølvmedaljevindere fra Belgien
Prosper Bruggeman

Prosper Bruggeman (født 7. marts 1873) var en belgisk roer, som deltog i de olympiske lege 1900 i Paris.

Bruggeman var med i den belgiske otter (fra klubben Royal Club Nautique de Gand) ved OL 1900. Her blev belgierne nummer to i det indledende heat, og i finalen vandt de sølv med tiden 6.13,8 minutter efter den amerikanske båd, der roede i 6.07,8, mens hollænderne vandt bronze i 6.23,0. Den øvrige besætning i den belgiske båd blev udgjort af Marcel van Crombrugge, Frank Odberg, Oscar de Somville, Maurice Verdonck, Oscar de Cock, Maurice Hemelsoet, Jules de Bisschop og Alfred van Landeghem. Bruggeman deltog desuden i toer med styrmand sammen med Maurice Hemelsot og en ukendt styrmand; belgierne blev nummer tre i indledende heat og var dermed ude af konkurrencen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Roere fra Belgien
Deltagere for Belgien ved sommer-OL 1900
Olympiske sølvmedaljevindere fra Belgien