kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ivet Musons

Ivet Musons (født 17. juni 1992 i Sant Quirze del Vallès) er en spansk håndboldspiller, som spiller for BM Elche Mustang og Spaniens håndboldlandshold.

Referencer 

Håndboldspillere fra Spanien
Silvia Arderíus

Silvia Arderíus (født 11. juli 1990 i Madrid) er en spansk håndboldspiller, som spiller for BM Bera Bera og Spaniens håndboldlandshold.

Referencer 

Håndboldspillere fra Spanien
Håndboldspillere fra BM Bera Bera
Nordicom

Nordiskt informationscenter för medie- och kommunikationsforskning (Nordicom) er et selvstændigt videnscenter ved Göteborgs Universitet, der arbejder med at indsamle og formidle forskning og fakta om medier og kommunikation i Norden. Formålet med arbejdet er at udvikle viden om mediernes rolle i samfundet samt at gøre forskningsresultater synlige i behandlingen af medieproblemer i både offentlige og private aktiviteter. Dette gøres blandt andet gennem:
 At følge og dokumentere medieudviklingen i blandt andet medieforhold, ejerskab af medierne, mediernes økonomi og menneskers brug af medier.

 Udgivelse af videnskabelige bøger, det internationale videnskabelige tidsskrift Nordicom Review og det populærvidenskabelige tidsskrift Nordicom Information (1979-2018).
 At udgive nyhedsbreve om medieforhold i Norden og om politiske spørgsmål i Europa.
 Løbende information om, hvordan medieforskning i Norden udvikler sig.
 Den internationale konference NordMedia, der er organiseret sammen med de nordiske forskningsorganisationer i medier og kommunikation.
 Den store årlige svenske undersøgelse, Mediebarometern

Nordicom finansieres af Nordisk Ministerråd, Det Svenske Kulturministerium og Göteborgs Universitet og har eksisteret siden 1970'erne.

Ekstern henvisning 
 Nordicoms hjemmeside

Göteborgs Universitet
Karsten Längerich

Karsten Längerich (født 13. maj 1970 ) er en dansk lokalpolitiker. Längerich blev valgt, som borgmester i Allerød Kommune ved kommunalvalget tirsdag d. 21 november 2017, valgt for partiet Venstre.

Referencer 

Borgmestre fra Venstre
Borgmestre i Allerød
Borgmestre i Danmark 2018-2021
Borgmestre i Danmark 2022-2025
Det Carolingske Rige

Det Carolingske Rige (800-888) var et stort imperium i det vestlige og centrale Europa, der eksisterede i begyndelsen af Middelalderen. Det blev regeret af Karolingerne, som havde regeret som konger over frankerne siden 751, og som konger over langobarderne i Italien fra 774. I år 800 blev den frankiske kong Karl den Store kronet som kejser i Rom af Pave Leo 3. i et forsøg på at genoplive Romerriget i vesten i en periode, hvor Det Byzantinske Rige manglede en hersker. Efter en borgerkrig i 840-843 efter kejser Ludvig den Frommes død blev riget delt i mindre autonome kongeriger, stadig med én konge som blev anerkendt som kejser, dog uden den store autoritet uden for hans eget kongerige. Samlingen af riget og karolingernes arveret var fortsat anerkendt.

I 884 genforenede Karl den Tykke alle kongerigerne for sidste gang, men da han døde i 888, faldt imperiet øjeblikkeligt fra hinanden. Den eneste retmæssige  arving til dynastiet var et barn, og adelen valgte i stedet regionale konger, der hverken stammede fra dynastiet, eller som det skete i det østlige kongerige, en uægte karoling. De uægte linjer fortsatte med at herske i øst til 911, mens det uægte karolingiske dynasti blev genoprettet i vestlige kongerige i 898 og herskerede til 987 med en afbrydelse fra 922 til 936.

Størrelsen på imperiet var omkring 1.112.000 km2 med en befolkning på mellem 10 og 20 millioner. Mod syd lå Emiratet Córdoba og efter 824 Kongeriget Navarra, mod nord grænsede riget op til danernes kongerige; mod vest var en kort landegrænse til Bretagne, og mod øst var en lange grænse mod slaverne, og avarerne, der blev besejret, og deres land blev inkorporeret i imperiet. Den sydlige del af Italien, hvor karolingerne erklærede at de havde autoritet, blev udfordret af byzantinerne (østromerne), og resterne af lombardernes kongerige i Hertugdømmet Benevento.

Termen "Det Carolingske Rige" er en moderne opfindelse. Rigets navn i officielle dokumenter var på latin: universum regnum ("hele kongeriget", modsat de regionale kongeriger), Romanorum sive Francorum imperium ("Romernes og frankernes imperium"), Romanum imperium ("Romerimperiet") eller imperium christianum ("det kristne imperium").

Referencer

Eksterne henvisninger 

 The Making of Charlemagne's Europe (768-814)  (freely available database of prosopographical and socio-economic data from Carolingian legal documents, produced and maintained by King's College London)

Forhenværende europæiske monarkier
Forhenværende europæiske lande
Etableret i 800
Ophørt i 888
Atgeir

En atgeir ("ringbrynje-spidder" eller "hugge-spyd") var en type stagevåben, der blev brugt i vikingetidens Skandinavien og nordboernes kolonier på De Britiske Øer og Island. Det bliver ofte oversat til hellebard, men våbnet mindede sandsynligvis mere om sværdtyperne bilas eller glavind. Det er også muligt, at ordet ikke blev brugt, før det blev brugt som en anakronisme i sagalitteraturen om specielle våben. Senere blev ordet brugt om typiske europæiske hellebarder, og senere igen blev spydhoved med flere funktioner kaldt atgeirsstafir.

Termen er først brugt i teutonske kilder før vikingetiden. Det ses ikke i vikingetidens kilder, og der er ingen arkæologiske fund, der er blevet identificeret som en atgeir. Referencerne i sagalitteraturen kan ikke bruges som primærkilde, da de først blev nedskrevet på Island i 1200-tallet. Oprindeligt betød det "meget spydlignende spyd", eller "bedste spyd" og kan referere til et let eller tungt våben.

Den nok mest berømte atgeir var Gunnar Hámundarsons beskrevet i Njáls saga. I den gav våbnet en ringende lyd (eller "sang"), når det blev taget ned i forventning om blodsudgydelser. Njáls saga er en af de seneste og mest tydeligt forfattede sagaer, og detaljer om beklædning og våben er højst sandsynligt baseret på middelalderlige modeller og ikke genstande fra vikingetiden.

Se også 
 Vikingetidens rustning og våben

Referencer

Litteratur 
 Cook, Robert (transl.) Njal's Saga. Penguin Classics, 2001.
 Oakeshott, R. Ewart. The Archaeology of Weapons: Arms and Armour from Prehistory to the Age of Chivalry. London: Lutterworth Press, 1960. pp. 119–120.
 Keller,M.C., The Anglo-Saxon Weapon Names Treated Etymologically and Archæologically, Heidelberg 1906.
 Sigurdsson,G., The Medieval Icelandic Saga and Oral Tradition, Harvard University 2004.

Vikingernes krigsførelse
Stagevåben
Mads Roke Clausen

Mads Roke Clausen (født 2. juni 1968 i Vordingborg) har siden 2021 været direktør i LOS (Landsorganisationen for sociale tilbud). Han var tidligere direktør i Mødrehjælpen og formand for Frivilligrådet.

Karriere og tillidshverv 
Mads Roke Clausen har siden 1. maj 2021 været direktør i LOS (Landsorganisationen for sociale tilbud). I 12 år var han direktør for Fonden Mødrehjælpen, og i 2018 påbegyndte Clausen sin ph.d. på Roskilde Universitet og London School of Economics. Før det var han ansat i Arbejdsministeriet som taleskriver for Arbejdsminister Ove Hygum og projektleder for udviklingen af regeringens seniorpolitik i samarbejde med arbejdsmarkedets parter. Han har desuden været ansat i Socialministeriet, hvor han ligeledes har arbejdet med frivilligt, socialt arbejde.

Clausen er bestyrelsesmedlem i Lilljeborgfonden og Bikubenfonden. Fra 2018 til 2021 var han formand for Frivilligrådet. Derudover fungerede han som formand For Komitéen For Good Governance i frivillige, sociale organisationer fra 2019 til 2021.

Han blev i 2022 tildelt ordenen Ridder af Dannebrog for sin indsats på det sociale område og på frivilligområdet.

Uddannelse 

 Postgraduate Diploma in Organizational Leadership fra Saïd Business School, University of Oxford med distinction for afhandling om organisationskulturens betydning for performance I frivillige sociale organisationer (2017). Han fik i den forbindelse prisen som Outstanding Alumnus of the Oxford Advanced Management and Leadership Programme.
 Han har en Diplomuddannelse i Kommunikation – Danmarks Forvaltningshøjskole (2002).
 Er uddannet cand.scient.adm. fra Roskilde Universitet (1997)
 Læst social policy ved The University of Edinburgh, Department of Social Policy and Social Work (1994-95).

Noter 

Direktører fra Danmark
Personer fra Vordingborg
Personer i Kraks Blå Bog
Skjern Bank

Skjern Bank A/S er en dansk bank med hovedsæde i Skjern.
Banken er noteret på Københavns Fondsbørs (Nasdaq Copenhagen A/S) og storaktionærer inkluderer AP Pension Livsforsikringsaktieselskab. 
Per Urban Munck er direktør og Hans Ladekjær Jeppesen formand for bestyrelsen.

Banken har filialer i Esbjerg, Bramming, Ribe og Varde samt i de københavnske forstæder Virum og Hellerup.

Henvisninger 

Banker i Danmark
Bank
Stavreshoved

Stavreshoved er den sydøstlige halvø af Hindsholm på Nordøstfyn i Kerteminde Kommune. 
Langs den 8 kilometer lange kyst rundt om Stavreshoved øst for Hverringe Gods blev i alt 330 hektar landbrugsjord, skov og uopdyrkede arealer (moser og enge) fredet i 1955

Landbrugsjorderne brydes af stendiger, læhegn og enlige træer eller trægrupper. Staveskov ved pynten er stort set kun løvskov. Ud til kysten ved Romsø Sund ligger Langemosen, der er interessant for dens fugle- og planteliv. Umiddelbart vest for fredningen ligger herregården Hverringe omgivet af brede voldgrave.

Området blev fredet frivilligt  i 1955  af ejeren af Hverringe, og kan besøges på i bil, på cykel eller til fods, ad vejen fra herregården Hverringe til Stavre. Der er stier fra P-pladser ved Bøgebjerg Strand og Mølleskov som giver adgang til stranden.

De nordøstlige af området  er en del af Natura 2000-område nr. 109 Havet mellem Romsø og Hindsholm samt Romsø.

Plantelivet 
De fredede men intensivt opdyrkede landbrugsarealer på Hverringe Gods brydes stedvist af enlige træer samt stengærder og markhegn med trægrupper. Bøg, eg, ask, æble, pære og tjørn er dominerende træarter.

På nogle af de udyrkede arealer finder man salepgøgeurt, der her har en af sine eneste bestande på Fyn.

Stengærder er flere steder levested for en artsrig flora af både vilde og indførte planter. Bregnearter som engelsød og almindelig mangeløv træffes almindeligt. Stengærderne huser desuden en flora af indførte prydplanter som vild tulipan og vår-brunrod , som især forekommer på gærderne omkring hovedbygningen.  Gamle krydderi- og lægeurter forekommer også. Endelig spiller lav- og mosfloraen, som danner en smukke mosaikker af gule, grønne, grå og hvide felter en rolle.

Dyrelivet 

Langemose ud til Romsø Sund rummer et rigt fugleliv. I selve mosen findes rørspurv, skeand og blishøne mens sanglærke og engpiber, som kan skelnes alene på deres sang og sangflugt, er knyttet til de tørre græsarealer. I forår og forsommer yngler strandskade på kysten. På Stavreshoved er der iagttaget flere arter af dagsommerfugle i sensommeren. Artslisten tæller tre arter af kålsommerfugle foruden admiral, nældens takvinge, nældesommerfugl, lille ildfugl samt to randøjer-arter. Hele fredningen med kyst, skov og landbrugsjorde er levested for bestande af hare og rådyr.

Kilder og henvisninger

Fredede arealer i Danmark
Lokaliteter i Kerteminde Kommune
Hindsholm
Water frame

En water frame er en vanddrevet spinning frame, som gjorde det nemt at lave bomuldstråd. Maskinen blev første gang taget i brug i 1768. Den var i stand til at spinde 128 tråde på en gang, hvilket var en nemmere og hurtigere metode end nogensinde før. Den blev udviklet af Richard Arkwright, der tog patent på teknologien i 1767. Designet var delvist baseret på en spindemaskine, der blev bygget for Thomas Highs af urmageren John Kay, der blev ansat af Arkwright. Eftersom den kørte på vandkraft, producerede den stærkere og hårdere garn end den dengang berømte "Spinde-Jenny" og indvarslede af den grund fabrikssystemet.

Virkemåde 
En spinning frame tildeles navnet water frame, når vandkraft benyttes til at drive den. De krediteres begge til Richard Arkwright, der fik patent på teknologien i 1768. Den var baseret på en opfindelse af Thomas Highs og patentet blev senere sat ude af virkning.

Water framen er afledt af brugen af et vandhjul til at drive et antal spinning frames. Vandhjulet forsynede spinning framen med mere kraft end menneskelige operatører, hvilket reducerede den nødvendige mængde af menneskelig arbejdskraft og øgede antallet af tene drastisk. Imidlertid kunne water framen, ulig spinning jenny, kun spinde en tråd af gangen indtil Samuel Compton kombinerede to opfindelse sammen til sin spinning mule i 1779

Water framen blev oprindeligt drevet med hestekraft ved en fabrik bygget af Arkwright og hans partnere i Nottingham. I 1770 byggere Arkwright og partnerne en vanddrevet spinderi i Cromford, Derbyshire.

Cromford 
I 1771 installerede Arkwright waterframen i sit bomuldsspinderi ved Cromford, Derbyshire, på floden Derwent. Denne var en af de første fabrikker der var bygget specifikt til at huse maskineri, i stedet for bare at bringe arbejdere sammen. Den var desuden en af de første eksempler på en arbejdsdag, der blev af uret (tiden. red) i stedet for daglystimerne, og endvidere at folk blev ansat snare end blot at have indgået en kontrakt. Den var i dens endelige udformning kombineret med hans kartningsmaskine en af de første fabrikker til at benytte en kontinuerlig proces fra råmaterialer til det endelige produkt i en række operationer.

Arkwright spillede en væsentlig rolle i udviklingen af fabrikssystemet eftersom han kombinerede vandkraft, water framen, og kontinuerlig produktion med moderne ansættelsespraksis.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Demonstration of water frame, YouTube

Tekstilmaskineri
Spinding
Engelske opfindelser
Tekstilindustriens historie
Den Industrielle Revolution i England
Fu Haos grav

Fu Haos grav () er et arkæologisk udgravningsområde ved Yin Xu, ruinerne af Yin, den gamle hovedstad i Shang-dynastiet, i den nutidige by Anyang i provinsen Henan, Kina. Området blev opdaget i 1976 af Zheng Zhenxiang og blev identificeret som det sidste hvilested for dronning og general Fu Hao, der døde omkring 1200 f.Kr.. Hun var en af kong Wu Dings mange koner.

Det er til dato den eneste kongelige grav fra Shang-dynastiet, der er fundet uskadt med sit oprindelige indhold og udgravet af arkæologer. Udgravningen blev udført af Anyang-holdet fra Arkæologisk Institut på det Kinesiske Akademi for Samfundsvidenskab, og efter omfattende restaurering blev graven åbnet for offentligheden i 1999.

Opdagelse og indhold 
I 1976 afsøgte Zheng Zhenxiang og hendes arkæologiske team området omkring Yinxu med en lang skovl, kaldet en Luoyang-skovl, og fandt nogle stumper af rødlakskeramik. Den grav, der blev udgravet, officielt med betegnelsen grav nummer 5, er en enkelt grav på 5,6×4 m, lige uden for den centrale kongelige gravplads. Graven er blevet dateret til omkring 1200 f.Kr. og identificeret, ud fra indskrifter på bronzegenstande, til at være Fu Haos.

Hendes grav er et af de mindre gravsteder og en af de bedst bevarede kongelige grave fra Shang-dynastiet. Det er den eneste af de hidtidige fund herfra, der ikke er blevet plyndret inden udgravningen. Inde i graven var der tegn på et trækammer, som er 5 meter langt, 3,5 m bredt og 1,3 m højt. Det havde indeholdt en lakeret trækiste, som var rådnet væk.

På gulvet befandt liget af dronningen sig sammen med køkkengrej og redskaber, der var begravet sammen med hende. Sjældne jade-genstande, som stammer fra Liangzhukulturen, var sandsynligvis indsamlet af Fu Hao som antikviteter, og mens nogle af bronzegenstandene sandsynligvis blev brugt af kvinden og hendes husstand, var andre, der havde hendes posthume navn Mu Xin indskrevet, utvivlsomt nedlagt som gravgaver.

Samlet set indeholdt Fu Haos grav:
 468 bronzegenstande, herunder 200 krukker, 130 våben, 23 klokker, 27 knive, 4 spejle og 4 tigre eller tigerhoveder
 755 jadegenstande
 63 stengenstande
 5 elfenbengenstande
 564 bengenstande, herunder næsten 500 hårnåle og over 20 pilehoveder
 11 keramikgenstande
 6.900 stykker kauri-skaller (brugt som valuta under Shang-dynastiet)

Under liget var der en lille fordybning med resterne af seks ofrede hunde, og langs kanten lå skeletterne af 16 slaver, tegn på menneskeofring.

Der er også spor af en struktur bygget over graven, der sandsynligvis var en bygning til at afholde ceremonier for at mindes forfædrene; denne er siden blevet restaureret.

Ved at sammenholde jadegenstandene i Fu Haos grav med fund af meget ældre genstande ved hjælp af stilistisk og teknisk analyse har arkæologerne identificeret Fu Hao som en tidlig samler, en kvinde, der samlede genstande om sig fra en meget tidligere periode.

Genstande fra Fu Haos grav

Noter

Eksterne henvisninger 
 Gravstedets hjemmeside 
 10 minutters dokumentarfilm , del 1 af 7

Bronzealder i Kina
Henan
Emmerson Mnangagwa

Emmerson Mnangagwa (født 15. september 1942 i Zvishavane) er en politiker fra Zimbabwe, der siden 24. november 2017 har været landets præsident. Han var vicepræsident fra 2014 til november 2017, da præsident Robert Mugabe afsatte ham for at bane vej for at Mugabes kone Grace Mugabe kunne blive vicepræsident og på sigt overtage som præsident. Men 19. november 2017 blev Emmerson Mnagagwa valgt som partileder for ZANU-PF, partiet som har styret Zimbabwe siden landet blev selvstændigt i 1980.

Baggrund 
Som ung flyttede han fra Zvishavane, hvor han blev født, til Zambia med forældrene. Allerede mens han gik i skole, blev han aktiv i den politiske kamp mod britisk kolonistyre i Rhodesia. Efter militær træning i Tanzania, Egypten og i 1964 politisk træning på Peking Universitet blev han leder af en guerillagruppe kaldet "Crocodile". I 1965 blev han taget til fange og dømt til døden efter at have sprængt et lokomotiv, men dommen blev omgjort til ti års fængsel, da forsvareren blev fulgt i argumentet om, at han var mindreårig. I fængslet, hvor han sad sammen med Mugabe, studerede han jura og fik eksamen fra University of London. Senere tog han også eksamen i jura på Universitetet i Zambia. I Zambia praktiserede han også som jurist en tid. I 1977 blev han på ZANU-kongressen valgt til Mugabes personlige assistent og i denne egenskab deltog han i Lancaster House-aftalen om landets selvstændighed i 1979.

Tillidshverv 
 1980-1988: Sikkerhedsminister
 1988-2000: Justitsminister
 2005-2009: Minister for bolig og sociale forbedringer
 2009-2013: Forsvarsminister
 2013-2017: Justitsminister
 2017-20??: Præsident

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Mnangagwa i Who is who of SA 
 Profile: Emmerson Mnangagwa hos chronicle.co.zw 

Zimbabwes præsidenter
Nuværende statsoverhoveder
Politikere fra Zimbabwe
Personer fra Midlands i Zimbabwe
Spinning mule

En spinning mule er en maskine, der bruges til at spinde bomuld og andre fibre. De blev fra det sene 18. til det tidlige 20. århundrede i vid udstrækning brugt i spinderierne i Lancashire og andre steder. Mules blev i par betjent af en arbejder, der blev assisteret af to drenge: den lille piecer og den store eller side piecer. Maskinen bar op til 1320 tene og kunne være 140 fod (46 m) lang, og ville over en afstand på 5 fod (1,5) bevæge sig frem og tilbage fire gange i minuttet..Den blev opfundet af Samuel Crompton mellem 1775 og 1779. I 1825 tog Richard Roberts patent på den selvvirkende (automatisk) mule. Ved dens højdepunkt var der alene i Lancashire 50 millioner mule tene. Moderne versioner benyttes stadig til niche produktion og bruges til at spindle uldne garn fra fornemme og ædle fibre såsom cashmere, ultrafint merino og alpaca til markedet for strikkevarer. 

Spinning mule spinder tekstilfibre om til garn vha. en sporadisk process. Rovingen bliver i det trækkende slag trukket gennem ruller og bliver snoet; på vej tilbage bliver den svøbt omkring tenen. Dens rival, throstle frame eller ring frame benytter en uafbrudt process, hvor rovingen bliver trukket, snoet og viklet rundt i en mekanisme. Mulen var den mest almindelige spindingsmaskine fra 1790 indtil omkring 1900 og blev stadig helt frem til de tidlige 1980'erne brugt til fine garn. I 1890 havde et typisk bomuldsspinderi over 60 muler, hver med 1320 ten, som kunne betjenes og opereres fire gange i minuttet i 56 timer om ugen.

Se også 
 Bomuldsspinderi
 Tidslinje over beklædning og tekstilteknologier

Referencer

Bibliografi

Eksterne henvisninger 
 Beskrivelse af en arbejdsdag på en Lancashire spinderi, der forklarer driften af en mule 
 Den eneste overlevende mule bygget af dens opfinder er ved Bolton Museum 
 Transkription af en 1979 båndoptagelse, der beskriver operationerne af en Taylor og Lang Condenser Mule

Spinding
Tekstilmaskineri
Engelske opfindelser
Zero

Zero betyder tallet 0 på engelsk og flere andre sprog. Zero kan henvise til:

Musik 
 Zero (sang) - Sang af Smashing Pumpkins fra 1996
 Zero (amerikansk band), et psykedelisk rockband
 The Zeros (amerikansk band), et punkband fra Californien
 Zero Band, et kinesisk rockband
 The Zeros (engelsk band), et engelsk punkband
 "Zero" (Chris Brown sang) (2015)
 "Zero" (Bump of Chicken sang) (2011)
 "Zero" (B'z sang) (1992)
 "Zero" (Fayray sang) (2007)
 "Zero" (Hawk Nelson sang) (2006)
 "Zero" (Yeah Yeah Yeahs sang) (2009)
 "ZERO", en sang af Janne Da Arc

Andet 
 Mitsubishi A6M - et japansk krigsfly, også kaldet Zero
 Zero (kunst) - en international kunstgruppe
 Zero Motorcycles - en amerikansk producent af elektriske motorcykler

Se også 
 Ground Zero
John Smeaton

John Smeaton (8 juni 1724 – 28 oktober 1792) var en engelsk bygningsingeniør, der er har været hjernen bag designet af broer, kanaler, havne og fyrtårne. Han var desuden en habil maskiningeniør og en eminent fysiker. Smeaton var den første selvudråbte "bygningsingeniør" og regnes ofte som "Bygningsvidenskabens fader".

Han pionerede brugen af hydraulisk kalk i beton, hvor småsten og pulveriseret mursten blev brugt som tilslag. Smeaton var en del af Lunar Society.

Lov og fysik 
Smeaton blev født i Austhorpe, Leeds, England. Efter at have studiet ved Leeds Grammar School gik han ind i sin fars advokatfirme, men efterlod for at blive en fabrikant (arbejdede med Henry Hindley) af matematiske instrumenter, hvor de, blandt andre instrumenter, udviklede et pyrometer til studiet af materiel ekspansion og hvirvel speculum eller horisontal top (et maritimt navigationshjælpemiddel). I 1750 var hans lokaler beliggende i Great Turnstile i Holborn.

Han blev i 1753 valgt som en Fellow of the Royal Society, og vandt i 1759 Copley Medaljen for sin forskning i mekanikken bag vandjul og vindmøller. Hans 1759 forskningsartikel "En eksperimentiel undersøgelse omhandlende de naturlige kræfter tilhørende vand og vind til at dreje møller og andre maskiner afhængige af cirkulær bevægelse", adresserede forholdet mellem tryk og hastighed for objekter bevægende i luft (Smeaton bemærkede "min ven Mr Rouse" "en snild gentleman fra Harborough, Leicestershire" havde bidraget til arbejdet med denne tabel, som var blevet beregnet på basissen af Rouses eksperimenter), og at hans koncepter efterfølgende blev udviklet for at udtænke "Smeaton-koefficienten". Smeatons vandhjulseksperimenter blev gennemført på en lille skala model med hvilken han over en periode på syv år afprøvede forskellige konfigurationer. Den resulterende stigende effektivitet i vandkraft bidrog til den industrielle revolution.

Over perioden 1759-1878 udførte han yderligere en række eksperimenter og målinger på vandhjul, der fik ham til at støtte og mestrer vis viva-teorien udviklet af tyskeren Gottfried Leibniz, som var en tidlig formulering af energiens bevarelse. Dette førte ham ind i en konflikt med den akademiske etablissements medlemmer, som forkastede Leibnizs teori, eftersom de anså den for værende inkonsistent med Sir Isaac Newtons bevarelse af impuls.

Se også 
 Kanaler i Storbritannien
 Det britiske kanalsystems historie

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Strukturdetajler: Chimney Mill
 Smeatons profil på BBC
 John Smeaton: The Aviation History Online Museum
 John Smeatons model for Eddystone fyrtårnets fundament (Leeds Museums og Galleries "Secret Life of Objects" blog)
 John Smeaton En fortælling om bygningen og en beskrivelse af konstruktionen af Eddystone fyrtårnet. (1791 og 1793 udgaver) - Linda Hall Library

Bygningsingeniører
Ingeniører fra Storbritannien