kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Badroulbadour

Badroulbadour (Arabisk بدر البدور, badru l-budūr, "fuldmånen over alle fuldmåner") er en arabisk prinsesse, der i 1001 nats eventyr gifter sig med Aladdin, som ved hjælp af Lampens Ånd kan optræde som en rig mand. I Disney-versionen af historien har hun fået det mere mundrette navn "Jasmin", hvor hun i den danske guldalderdigter Adam Oehlenschlägers skuespil Aladdin bærer navnet Gulnare
. Badroulbadour optræder også i et digt af Wallace Stevens med titlen "The Worms at Heaven's Gate". Den danske digter Henrik Nordbrandt har genbrugt dette tema i sin digtsamling 'Ormene ved Himlens Port'.

Eksterne referencer 

Tusind og en Nat
Litterære personer
Wallace Stevens

Wallace Stevens (født 2. oktober 1879 i Reading, Pennsylvania, død 2. august 1955 i Hartford, Connecticut) var en amerikansk digter. Hans interesse for at digte begyndte, mens han studerede på Harvard, men han blev 36 år, før hans første skriverier blev offentliggjort i 1915. Hans første bog, Harmonium, blev udgivet i 1923 af Alfred A. Knopf. Anmeldelserne var ikke tilfredsstillende for Stevens, så han lod være med at skrive mere i 1920'erne. I den 2. udgave af Harmonium fra 1931 tilføjede han kun otte nye digte.

The Worms at Heaven's Gate

Out of the tomb, we bring Badroulbadour,
Within our bellies, we her chariot.
Here is an eye. And here are, one by one,
The lashes of that eye and its white lid.
Here is the cheek on which that lid decline,
And, finger after finger, here, the hand,
The genius of that cheek. Here are the lips,
The bundle of the body and the feet.

Out of the tomb we bring Badroulbadour.

(Stevens Collected Poetry & Prose, s.40)

Referencer  

Digtere fra USA
Rørsukker

Rørsukker er det sukkerprodukt, som udvindes af sukkerrør. Man hugger stænglerne om, fjerner bladene og bringer dem til sukkermøllen. Her bliver stænglerne knust, og den sukkerholdige saft bliver presset af i flere omgange. Derefter indkoger man saften til en klæbrig, brun masse, som forhandles under navne som melasse eller "honning". Ved fuldstændig inddampning krystalliserer sukkeret, og man får rørsukker, der forhandles "stødt", dvs. knust.

Rørsukker kan raffineres, sådan at man fjerner alt andet end det rene sukker. Det hvide, raffinerede sukker et ét af de mest solgte produkter på verdensmarkedet. Cuba og Indien er blandt de lande, der producerer mest rørsukker, men varen fremstilles i alle tropiske og subtropiske områder, hvor der kan skaffes vand nok.

Sukker
Rock and roll

Rock and roll (også stavet rock'n'roll) er en musikgenre, der oprindelig stammer fra USA og har sine rødder i en lang række eksisterende genrer: Blues, boogie-woogie, country&western, jazz, swing og gospel. Genrens egentlige opståen kan dateres til fremkomsten af rhythm'n'blues, en musikgenre, der hovedsagelig var populær blandt sorte i USA.

I 1953 introducerede den hvide discjockey Alan Freed denne genre til et hvidt publikum under navnet rock'n'roll. Tidlig rock'n'roll bestod af cover-versioner af rhythm'n'blues-numre.

Efterhånden inkorporerede rock'n'roll også bl.a. inspiration fra country-musikken, der ofte er blevet set som en typisk "hvid" musikgenre. Det store gennembrud fik rock'n'roll i 1954 med Bill Haleys hits Rock Around The Clock og Shake, Rattle and Roll, der oprindeligt var indspillet samme år af den farvede sanger Big Joe Turner. Det var også i 1954 at Elvis Presley fik succes med That's All Right og i 1956 kom så hans verdensomspændende gennembrud med Heartbreak Hotel. Elvis' besætning med guitar, bas (dengang en kontrabas) og trommer kom til at danne skole. Senere blev også saxofon et hyppigt anvendt instrument i rock'n'roll-musikken.

Rock'n'roll er stamfar til vore dages rock-musik, men mødte i starten en del modstand. I juni 1956 nedlagde øvrigheden i Santa Cruz county forbud mod "rock and roll og andre typer ophidsende musik", fremkaldt af en lørdagsdans på stedet, hvor omkring 200 unge havde danset med "suggestive og obskøne bevægelser" til musik som Pachuko Bop fremført af et farvet band fra Los Angeles ved navn Chuck Higgins and his Orchestra. Forbud mod rock-musik i 1950'ernes USA har været udlagt som et forsøg på at begrænse afroamerikanske kulturimpulser i at påvirke unge hvide. Men da der et par uger senere kom et tilsvarende forbud i Asbury Park i New Jersey, var det efter en koncert med den 13-årige Frankie Lymon & the Teenagers fra New York City, hvor henved 3.000 unge af forskellige hudfarver stimlede sammen, og her kom det til voldsomheder, hvor en mand blev knivstukket.

De første musikere som førte genren frem var
 Chuck Berry
 Elvis Presley
 Little Richard
 Jerry Lee Lewis
 Buddy Holly
 Bo Diddley
 Bill Haley
 Gene Vincent
 The Everly Brothers
 Carl Perkins
 Eddie Cochran

Referencer

Se også 
 Pigtrådsmusik

Henvisninger 

 
Elvis Presley
Morton Gould

Morton Gould (10. december 1913 – 21. februar 1996) var en amerikansk komponist, pianist og dirigent.

Gould blev født i Richmond Hill ved New York og blev tidligt anerkendt som et vidunderbarn med evner indenfor improvisation og komposition. Således udgav han sin første komposition i en alder af kun 6.

Gould studerede ved Institute of Musical Art, dog var hans vigtigste lærer Abby Whiteside og Vincent Jones.

Har skrevet en lang række orkesterværker , 6 symfonier og klavermusik i en elegant og fængende stil, samt film- og teatermusik.

Udvalgte værker  

 Symfoni nr. 1 (1943) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Symfoni over march numre" (1944) - for symfonisk band
 Symfoni nr. 3 (1946) - for orkester
 Symfoni nr. 4 "West Point" (1952) - for brassband
 Symfoni af spirituelle (nr. 5) (1975) - for kor og orkester
 Symfoni "Hundredeårige Symfoni" (1983) - for band
 "Amerikansk symfonette nr. 2" (1939) - for orkester
 Symfonette nr. 3 (tredje Amerikanske Symfonette) - for orkester
 Symfonette nr. 4 (Latin-Amerikansk Symfonette) (1933) - for orkester
 Strygermusik (1995) - for strygeorkester
 "Holocaust: suite" (fra NBC-TV-serien) (1978) - filmmusik for orkester

Eksterne henvisninger 
 

Komponister fra USA
Hollywood Walk of Fame
Charles Tomlinson Griffes

Charles Tomlinson Griffes (født 1884, død 1920) var en amerikansk komponist.

Mest kendte er hans klaverstykker i fransk impressionistisk stil f.eks Three tone pictures og The white peacock. Han har desuden skrevet sange og enkelte større instrumentalværker samt scenemusik.

Eksterne henvisninger 
 

Komponister fra USA
Elisabeth Lutyens

(Agnes) Elisabeth Lutyens (født 9. juli 1906 i London, død 14. april 1983 smst) var en engelsk komponist. Hun var den første i England som benyttede tolvtone-teknikken i sine kompositioner, og har i øvrigt skrevet orkesterværker, solokoncerter, kammermusik, operaer og sange etc.

Udvalgte værker 

 "Tre stykker" (1939) - for orkester
 "Tre Symfoniske Preludier" (1942) - for orkester
 Bratschkoncert (1947) - for bratsch og orkester
 "Musik" (1955) - for orkester
 "Hyldest til Igor Stravinskij" (1956) - for kor og orkester
 "Quincunx"  (1959-1960) - for sopran, baryton og orkester 
 "Musik" (1963) - for klaver og orkester
 "Novenaria" (1967) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 

Komponister fra England
Komponister af tolvtonemusik
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Muffuletta

Muffuletta er en sandwich-type, der ligesom Po' Boy stammer fra New Orleans.

Muffuletta (kan staves på mange forskellige måder) er egentlig navnet på et siciliansk brød. Brødet er stort og rundt og fladt, ca. 25 cm i diameter. Det minder i nogen grad om en burgerbolle. Konsistensen er fast, noget i stil med focaccia-brød.

Historie

Sandwichen Muffuletta blev opfunder i 1906 af Salvatore Lupo, en siciliansk immigrant i New Orleans, der ejede Central Grocery på Decatur Street. Hurtigt kom navnet på brødet til også at give navn til selve sandwichen. Sandwichen er meget populær, både blandt byens egne indbyggere, og blandt byens mange besøgende. Man kan stadig købe en muffuletta efter den originale opskrift på Central Grocery, men også mange andre steder i byen kan man købe variationer af den populær sandwich. De lokale er ikke enige om, hvor man kan få den bedste variant, men Progress Grocery, to døre fra Central Grocery betragtes som et af de bedste steder, og også Market Cafe på den anden side af Decatur Street serverer udmærkede Muffulettas.

Beskrivelse
En typisk muffuletta består af en muffulettabrød, der er delt vandret (som en burgerbolle). Brødet dækkes med en pasta bestående af marinerede, finthakkede grøntsager. Hovedbestanddelen i denne pasta er grønne og sorte oliven, men der er også selleri, blomkål, og gulerødder – og af og til hvidløg, kapers samt peberfrugt. Det hele er rørt sammen med olivenolie og har typisk trukket i mindst 24 timer. Oven på denne pasta lægges lag af skinke, salami, mortadella og provolone, og måske endnu et lag pasta, og til sidst den anden halvdel af brødet. Sandwichen opvarmes ofte inden serveringen for at blødgøre provolonen. En muffuletta mætter godt, og to personer kan godt dele en enkelt uden at gå sultne fra bordet.

Referencer 

Sandwich
Mad fra USA
Po' Boy

Po’ Boy er en sandwich-type, der ligesom muffuletta stammer fra New Orleans.

En Po’ Boy er en traditionel sandwich fra New Orleans. Den minder om den type sandwich, der andre steder, kaldes submarines eller bare sub’s. Den består af kød, fisk eller skaldyr, serveret på et flute. En Po’ Boy kan bestilles ”påklædt” (dressed), og så er der også salat, tomater og mayonnaise, ofte masser af mayonnaise.

Normalt kan man vælge mellem halve og hele Po’ Boys. En halv Po’boy er 6 tommer (ca. 15 cm) lang og en hel er en fod (ca 30 cm) lang.

Det mest almindelige pålæg er stegte rejer, østers eller malle (en almindelig amerikansk ferskvandsfisk). Almindeligt fyld er også skinke og kalkun. Roastbeef serveres varm med stegeskyen (kaldes ofte ”vraggods Po’ Boy” fordi den laves af de kødstykker, der falder af roastbeefen, når den steges).

Navnet Po’ Boy er egentlig en forvrængning af Poor Boy. Det stammer tilbage til depressionens USA. Under en fire måneder lang sporvognsstrejke i 1929 serverede restaurationsejeren Benny Martin, der var tidligere sporvognskonduktør, gratis sandwich for sine tidligere kolleger. De ansatte i restauranten kaldte de strejkende for ”poor boys”, og efterhånden kom denne betegnelse til at dække selve sandwichen. Senere under depressionen blev samme type sandwich – der i sin oprindelige version altid blev serveret med østers, der var noget af det billigste, man kunne få i New Orleans, solgt til arbejdsløse og andre med dårlig økonomi, og prisen var omkring 25 cent for en hel poor boy. Efterhånden blev navnet så forkortet til Po’ Boy.

Po’ Boys sælges mange steder i New Orleans, men især i bydelen Uptown, selv om lokale vil vide, at Po’ Boys skal være fra Mothers i Poydras Street i Central Business District.

Referencer 

Sandwich
Mad fra USA
Øksnehallen

Øksnehallen er en udstillingsbygning, der ligger i den Brune kødby i København med indgang fra Kvægtorvet, der støder op til Halmtorvet.

Øksnehallen blev oprindeligt opført som kvægtorv, efter at Københavns Magistrat havde foreslået at bevilge 693.158 kr. til den i 1899. Hallen blev tegnet af Ludvig Fenger og blev opført af Stadsarkitektens Direktorat i 1901. Den havde plads til 1600 stykker kvæg, men efter omkring 20 års drift levede den ikke længere op til de strengere krav til hygiejnen. Så i 1934 blev den Hvide kødby opført, hvor slagtningen herefter blev foretaget. Frem til 1960'erne blev Øksnehallen så brugt til opstaldning af kvæg, hvorefter området blev benyttet af Københavns Fragtmandscentral.

I 1984 blev Øksnehallen og sidestaldene fredet, men først i 1993, i forbindelse med byfornyelsen på Vesterbro begyndte en renovering Øksnehallen til den kultur-og udstillingshal, den fremtræder som i dag. Øksnehallen blev i sin nuværende form indviet i juni 1997, som en del af Kulturby 96. Renoveringen blev udført så miljøvenligt som muligt. Blandt andet blev alle sten i gulvet støbt af det gamle, ophuggede gulvmateriale. Alt regnvand der falder på bygningens 8000 m2 tag bliver opsamlet og benyttes til toiletskyl mv.

DGI-byen overtog pr. september 2005 forpagtningen af Øsknehallen for en ti-årig periode. Dette skete efter en længere periode, hvor Københavns Kommune varetog driften med et betydeligt underskud. Af hallens målsætning fremgår det, at minimum 43 % af de afholdte arrangementer skal være kulturarrangementer, og de resterende 57 % kan være erhvervsrettede.

Blandt de tilbagevendende arrangementer der afholdes i Øksnehallen er Copenhagen Comics og Historiske Dage.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Vesterbro
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Københavns Kommune
Fredede industribygninger og tekniske anlæg i Danmark
Carlsberg-siloen

Carlsberg-siloen som den bliver kaldt i folkemunde, er en bebeoelsesejendom beliggende på Rahbeks Allé i København. Den blev oprindeligt bygget af Kongens Bryghus i 1956-57 og er med sine 70 meters højde et markant indslag på Vesterbro. Tyge Hvass var arkitekt for siloen, og Christen Ostenfeld & Wriborg W. Jønson var ingeniører. Oprindeligt var der et lysende logo for "KB" på siloen, senere afløst af "Carlsberg" og til sidst fjernet.

Den blev oprindeligt bygget til opbevaring af malt, men var kun i brug i 13 år indtil Carlsberg, Tuborg og Kongens Bryghus blev fusioneret i De forenede Bryggerier. Siloen stod herefter tom i mange år indtil den blev bygget om til lejligheder i 1994-97 ved Vilhelm Lauritzens Tegnestue. Søtoftegård stod for entreprisen.

Siloen rummer i alt 35 andelslejligheder på 105-228 m². På 4.-18. sal er der to lejligheder pr. etage, mens der på de tre øverste etager er en lejlighed pr. etage.

Noter

Ekstern henvisning 

Vesterbro
Beboelsesbygninger i København
Industribygninger i København
Slaget ved Fredericia

Slaget ved Fredericia, også kaldet Udfaldet fra Fredericia, var et slag i Treårskrigen (1848 – 1850)
 
I 1849 var Fredericia i forsommeren blevet indesluttet af slesvig-holstenske oprørere under general Bonin. Slesvig-holstenerne forskansede sig i stillinger omkring byen og bombarderede den med artilleri.

I Fredericia havde oberst Niels Christian Lunding kommandoen, og han planlagde sammen med hærens nye overgeneral, Frederik Rubeck Henrik von Bülow, et udfald for at sprænge belejringen. Der måtte forstærkninger til, for at planen kunne lykkes. Danskernes overlegenhed til søs muliggjorde overførsel af tropper ad søvejen. Fra Helgenæs blev general Olaf Ryes brigade med skib overført til Fyn, og en anden brigade under general Christian de Meza kom sejlende fra Als. Tropperne blev overført til Fredericia i små både, som slesvig-holstenerne ikke kunne ramme.

Slagplanen blev endeligt fastlagt ved et krigsråd i Vejlby Præstegård ved Strib den 4. juli. Udfaldet skulle begynde kl. 01:00 den 6. juli.

På angrebstidspunktet stod 19.000 danske soldater klar i Fredericias gader. De skulle ud at møde slesvig-holstenernes 14.000 mand. Selv om danskerne var i overtal, havde modstanderne den store fordel, at de kæmpede fra befæstede stillinger.

Det blev en hård kamp, og udfaldet var usikkert helt frem til solopgang, hvor kampene blev afgjort, idet de danske styrker erobrede slesvig-holstenernes fæstningsanlæg og Bonins tropper flygtede til Vejle for at forene sig med de preussiske styrker.

Der var mange hundrede faldne, flest danske, og general Rye var selv faldet under stormen på Treldeskansen.

"At gå til Ryes Brigade" blev herefter brugt om de faldne.

Den danske sejr var et vendepunkt i krigshandlingerne. Den skyldtes dels, at den menige soldat viste kampvilje i det natlige slag, hvor de taktiske manøvrer var vanskelige at udføre, dels at flåden formåede at transportere forstærkningen i rette tid.

Slagets udfald var medvirkende til, at Preussen indgik en våbenstilstand med Danmark den 10. juli. Journalisten Ib Søby udgav i 2013 romanen 6. juli om belejringen og slaget.

Fredericia fejrer Slaget ved Fredericia hvert år.

D. 5. juli går man fakkeloptog rundt i byen om aftenen. D. 6. juli starter med kanonsalut fra Fredericia Vold.

Om formiddagen er der paradeoptog med både sørgemarch og sejrsmarch med blandt andet 6. juligarden, ligesom der er musik rundt om i gaderne.

Litteratur 
 
 Svendsen, Nick B. (2013): Generals of the Danish Army in the First and Second Schleswig-Holstein Wars, 1848-50 and 1864,

Ekstern henvisninger 
 Adolph Reckes digt, "Fredericia-Slaget"
 Udfaldet fra Fredericia 6. juli 1849

Noter 

Fredericia, Slaget ved
Begivenheder i 1849
Fredericia
Fredericia
Kejserfora

Kejserfora (af italiensk Fori imperiali) er betegnelsen for en serie på fem torve, der blev anlagt i løbet af 150 år (fra 46 f.Kr. til 113 e.Kr.) nord for Forum Romanum i Rom.

Forøgelsen af befolkningstallet i Rom og den voksende administration skabte med tiden behov for mere plads end den, Forum Romanum kunne tilbyde. Under Cæsar og Augustus formindskede opførelsen af Basilica Iulia og restaureringen af Basilica Emilia yderligere friarealerne på pladsen, og nye torve blev anlagt langs den nordlige side. Tæt ved det første af dem, Caesars forum, lå der forretningslokaler, men de næste torve blev udelukkende brugt til domstole, forvaltning, embedførelse og offentlige ceremonier. Den arkitektoniske pragt var enestående.

Resterne af Kejsertorvene blev i 1930'erne befriet for senere bebyggelser i forbindelse med, at man anlagde Mussolinis store paradevej, Via dell'Impero (i dag: Via dei Fori Imperiali) mellem Piazza Venezia og Colosseum. Mange underjordiske bygningsdele forblev dog skjult under vejen og de beplantninger, som blev anlagt langs den. I de seneste år er der foregået nye udgravninger i området.

De fem kejserfora 
 Caesars forum (51-29 f.Kr.)
 Augustus forum (indviet år 2 f.Kr.)
 Forum Pacis/Vespasians forum (indviet i 75 e.Kr.)
 Nervas forum/Forum transitorium (indviet 97 e.Kr.)
 Trajans forum (107-113 e.Kr.)

Antikke bygninger i Rom
Torve og pladser i Italien
Gian-Carlo Menotti

Gian-Carlo Menotti (født 7. juli 1911, død 1. februar 2007) var en italiensk komponist virksom i USA.

Centrum i hans produktion og et påskønnet islæt i moderne musikdramatik udgør hans operaer, hvis suggestive virkning ikke mindst afhænger af teksterne, som han har udformet med et sikkert blik for det scenisk effektfulde.

Ud over et antal operaer (heriblandt The Consul, opført på Det kongelige Teater som Konsulen) har han skrevet en symfoni, balletter, en klaverkoncert, en violinkoncert, kammermusik og andre instrumentale værker samt sange.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "The Halycon" (1976) - for orkester
 Klaverkoncert (1945) - for klaver og orkester 
 Apocalisse (Symfonisk digtning) (1951) - for orkester
 Violinkoncert(1952) - for violin og orkester 
 Amelia går til bolden (Amelia al Ballo) (1937) - opera
 The Old Maid and the Thief (Den gamle husholderske og tyven) (1939) - opera
 The Island God (Ø guden) (1942) - opera
 The Media (Mediet) (1946) - opera
 Telephone or L'Amour à trois (Telefonen eller Kærlighed til den tredje) (1947) - opera
 The Konsul (Konsulen) (1950) - opera
 Amahl and the Night Visitors (Amahl og de nattebesægende) (1951) - opera
 Saint of Bleecker Street (Helgenen fra Bleecker Gade) (1954) - opera

Eksterne henvisninger 
 

Komponister fra Italien
Komponister fra USA
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
George Monbiot

George Monbiot (født 27. januar 1963) er en journalist, forfatter og politisk aktivist i England, som skriver en ugentlig artikel til den engelske avis The Guardian.

Monbiot har med flere bogudgivelser markeret sig som en væsentlig ideudvikler i den globaliseringskritiske bevægelse.

Monbiot er uddannet ved Stowe og siden på Brasenose College i Oxford. Har undervist på universiteter i bl.a. Oxford, Bristol og London og gæsteunderviser for tiden på Oxford Brookes universitet.

Som reporter har han rejst i Indonesien, Brasilien og Østafrika. Efter en omgang livstruende malaria i Kenya stoppede hans rejseaktiviteter. Hans pågående journalistik har bl.a. skaffet ham en livstidsdom in absentia i Indonesien. Han er nu fast i England.

Priser og udmærkelser 
 United Nations Global 500 Award, tildelt af Nelson Mandela for en enestående miljøindsats
 Lloyds National Screenwriting Prize, for hans TV-stykke The Norwegian
 Sony Award
 Sir Peter Kent Award
 OneWorld National Press Award

Litterære udgivelser 
 Manifesto for a New World Order (2004, New Press) 
 The Age of Consent (2003, Flamingo) 
 Europe Inc.: Regional and Global Restructuring and the Rise of Corporate Power (2003, Pluto Press) foreward by George Monbiot, 
 Anti-capitalism: A Guide to the Movement (2001, Bookmarks) 
 Captive State: The Corporate Takeover of Britain (2000, Macmillan) 
 No Man's Land: An Investigative Journey Through Kenya and Tanzania (1994, Picador) 
 Amazon Watershed (1991, Abacus) 
 Mahogany Is Murder: Mahogany Extraction from Indian Reserves in Brazil (1992) 
 Poisoned Arrows: An Investigative Journey Through Indonesia (1989, Abacus)

Eksterne henvisninger 

 George Monbiot's egen hjemmeside
 Monbiot i The Guardian

Journalister fra England
Personer fra London
Sukkerrør-slægten

Slægten Sukkerrør (Saccharum) er udbredt i Øst- og Sydøstasien. Det er høje græsser med en vækstform, der kan minde om Elefantgræs (Miscanthus). Alle arterne har et meget højt indhold af sukker i alle dele, og de bliver brugt mere eller mindre systematisk i sukkerproduktion. Her omtales kun den art, som er mest almindeligt dyrket.

Verdensproduktion 

 Almindelig Sukkerrør (Saccharum officinarum)

Referencer 

 
Planteavlsbrugsafgrøder
Revling (slægt)

Revling (Empetrum) er en planteslægt, der er udbredt i Sydamerika, Nordamerika og Europa. Det er en lille slægt med få, stedsegrønne eller vintergrønne arter af dværgbuske. Bladene er nåleagtige, og blomsterne er meget små. Vokser på mager bund, f.eks. moser, heder, vindbrud og åbne skove. 
Her omtales kun den ene art, som vokser i Danmark. Underarten hermaphroditum er fundet én gang her i landet, men er i øvrigt meget almindelig i Nord-Skandinavien og Grønland.

 Revling (Empetrum nigrum ssp. nigrum)
 Fjeldrevling (Empetrum nigrum ssp. hermaphroditum)
 Rødfrugtet revling (Empetrum rubrum)

Note

Lyng-familien
Bær
Klovborg Sogn

Klovborg Sogn er et sogn i Ikast-Brande Provsti (Viborg Stift).

I 1800-tallet var Grædstrup Sogn og Tyrsting Sogn annekser til Klovborg Sogn. Klovborg Sogn hørte til Vrads Herred, de to andre til Tyrsting Herred, begge i Skanderborg Amt. De 3 sogne udgjorde en sognekommune, men den blev senere delt i Grædstrup og Klovborg-Tyrsting. Ved kommunalreformen i 1970 blev Grædstrup og Tyrsting indlemmet i Brædstrup Kommune, som ved strukturreformen i 2007 indgik i Horsens Kommune. Klovborg blev indlemmet i Nørre Snede Kommune, som ved strukturreformen indgik i Ikast-Brande Kommune.

I Klovborg Sogn ligger Klovborg Kirke.

I sognet findes følgende autoriserede stednavne:
 Donnerup (ejerlav, hovedgård)
 Donnerup Plantage (areal)
 Flåris (bebyggelse, ejerlav)
 Gribstrup (bebyggelse, ejerlav)
 Halle Sø (vandareal)
 Klovborg (bebyggelse, ejerlav)
 Malund (hovedgård)
 Mattrup Ladegård (bebyggelse, ejerlav)
 Nørskov (Klovborg Sogn) (bebyggelse, ejerlav)
 Peterslyst (bebyggelse)
 Skade (bebyggelse, ejerlav)
 Skeldal (Klovborg Sogn) (bebyggelse)
 Stigsholm Sø (vandareal)
 Storhøj (Klovborg Sogn) (areal)
 Tranholm (Klovborg Sogn) (bebyggelse, ejerlav)
 Tærskeland (bebyggelse)
 Velgårde (bebyggelse, ejerlav)

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 
 
 

Sogne i Viborg Stift
Sogne i Vrads Herred
Sogne i Ikast-Brande Kommune