kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Økosamfund

Et økosamfund, også kaldet økolandsby, er et bofællesskab, hvor beboerne i fællesskab søger at leve bæredygtigt både økologisk, socialt og kulturelt. Begrebet slog an i Danmark og internationalt i 1990'erne, hvor den danske Gaia Trust i 1995 stod i spidsen,for oprettelsen af Global Ecovillage Network (GEN). Sideløbende hermed oprettedes i 1994 den dansek Landsforeningen for Økosamfund, der blandt andet fik veletablerede bosættelser som Storkollektivet Svanholm og Christiania som medlemmer.

Eksterne henvisninger 
 Landsforeningen for Økosamfund, LØS
 Dansk Byøkologi

Litteratur 
 Andelssamfundet i Hjortshøj – et sociologisk/økologisk projekt 1998/99, informationshæfte fra Andelssamfundet i Hjortshøj.
 Økosamfund i Danmark 1997 – et bud på bæredygtig udvikling, Landsforeningen for Økosamfund, 1999. Boligen nr. 12, 68. årgang, 2001.
 Økosamfund i Danmark – Hvordan drømme bliver til virkelighed, 2003. Landsforeningen for Økosamfund, .

Miljø og samfund
Bæredygtighed
Ester Boserup

Ester Talke Boserup født Børgesen, (18. maj 1910 på Frederiksberg – 24. september 1999 i Ascona, Schweiz) var en dansk økonom (cand.polit.) og demograf, med økonomisk udvikling og landbrugsudvikling som speciale. Hun arbejdede i FN og andre internationale organisationer og skrev flere bøger. Hun hævdede i modsætning til Thomas Malthus, at madproduktion som følge af teknologiske fremskridt ville vokse i takt med befolkningsvæksten.

To priser ved Københavns Universitets Copenhagen Centre for Development Research er opkaldt efter hende: The Ester Boserup Prize for Research on Development, der hvert år siden 2013 er blevet overrakt til en forsker, der har præsteret "fremragende samfundsvidenskabelig forskning inden for udvikling og økonomisk historie", og The Ester Boserup Thesis Prize, der fra 2015 gives til en nyligt afsluttet ph.d.-afhandling inden for økonomisk udvikling og beslægtede discipliner.

Ester Boserup er begravet på Ordrup Kirkegård.

Værker 

 Ester Boserup: Staten og Importhandelen. Udgivet af Socialvirke. I Kommission hos Thaning & Appels Forlag. København 1945
 Ester Boserup: The Conditions of Agricultural Growth: The Economics of Agrarian Change under Population Pressure (Chicago, Aldine, 1965, ).
 Ester Boserup: Woman's Role in Economic Development (London, Earthscan, 1970, )
 Ester Boserup: Population and technology. Oxford: Basil Blackwell, 1981
 Ester Boserup: My Professional Life and Publications 1929-98. (Copenhagen, Museum Tusculanum Press, 1999, ).

Referencer

Eksterne henvisninger

Biografiske kilder 

 Kvinfo om Ester Boserup

Artikler 

 Ester Boserup: "Nogle centrale økonomiske Spørgsmaal i Lys af den marxistiske Teori" (Nationaløkonomisk Tidsskrift, 3. række, Bind 44; 1936) 
 Ester Boserup: "Dansk Importregulering gennem 15 Aar" (Nationaløkonomisk Tidsskrift, Bind 85; 1947)
 Ester Boserup: "Udviklingslandenes import af fødevarer på langt og kort sigt" (Nationaløkonomisk Tidsskrift, Bind 104; 1966)

Andres omtaler og anmeldelser 

 Kjeld Philip (anmeldelse af): Ester Boserup: The Conditions of Agricultural The Economics of Agrarian Change under Population Pressure; George Allen & Unwin Ltd. London 1965; (Nationaløkonomisk Tidsskrift, Bind 103; 1965) 
 Kjeld Philip (anmeldelse af): Ester Boserup: Woman s role in economic development. London: George Allen and Unwin, 1970; (Nationaløkonomisk Tidsskrift, Bind 109; 1971)

Se også 

 Norman Borlaug
 Paul R. Ehrlich

Økonomer fra Danmark
Demografer
Brønderslev Hot Shots FC

Brønderslev Hot Shots FC er en floorballklub, hvis førstehold spiller i den bedste danske liga i vestdivisionen. Klubben blev oprettet i 1991 med hjemmebane i Brønderslev, Nordjylland.

Holdets bedste placeringer er 6 sølvmedaljer senest i sæsonen 2009-10.

Spillertruppen 11/12

Ledelse 
  Cheftræner: Kim Olesen
  Holdleder: Anders Østergaard

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Floorballklubber fra Danmark
Hot Shots FC
Freilassing

Freilassing er en by i den sydøstlige del af den tyske delstat Bayern, i Regierungsbezirk Oberbayern. Den er grænseby til Salzburg i Østrig, og nærmest en forstad til denne.

Freilassing er administrationsby for Euregio Salzburg – Berchtesgadener Land – Traunstein.

Geografi 
Freilassing ligger i dalen ved floderne Salzach og Saalach som løber sammen nær den nordlige udkant af byen . Mod syd rejser Alperne sig op i mere end 2000 meters højde. Mod nord og vest er landskabet præget af runde bakker.

Historie 
Freilassing hørte i den tidlige middelalder under Land Salzburg, der dengang var en del af Hertugdømmet Bayern, men da Fyrstebispedømmet Salzburg blev selvstændigt i 1328, løste det tilknytningen til Bayern. I 1810 kom både Salzburg og Freilassing tilbage til Bayern. Efter Napoleonskrigene blev Salzburg igen østrigsk, mens Freilassing og flere andre kommuner i landskabet Rupertiwinkel forblev i Bayern.

Eksterne henvisninger
VedvarendeEnergi (forening)

VedvarendeEnergi (tidligere Organisationen for Vedvarende Energi) er en dansk forening, stiftet i 1975. VedvarendeEnergi arbejder for at fremme den grønne omstilling. Foreningens formål er at arbejde for en ressource- og miljøbevidst energi- og miljøpolitik og gennem et folkeligt initiativ at opnå 100% selvforsyning fra de vedvarende energikilder.

VedvarendeEnergi var medstifter af INFORSE i 1992. Foreningen er forbundet med andre lignende græsrodsbevægelser, såsom OOA, NOAH (dansk miljøorganisation), m.fl., VE er medlem af 92-gruppen hvor 20 danske miljø- og udviklingsorganisationer samarbejder siden forberedelserne til FN's Miljø- og Udviklingskonference i Rio de Janeiro. Bl.a. VE, i samarbejde med Det Økologiske Råd, FEU, Greenpeace, WWF, Natur og Ungdom, havde en Klimakampagne i 2002 om "Hvad kan Danmark gøre – forslag og visioner."

Eksterne henvisninger 
 VedvarendeEnergis hjemmeside
 UngEnergis hjemmeside 

Foreninger fra Danmark
Miljø og samfund
Miljøorganisationer
Ngo'er
Etableret i 1975
Vedvarende energi i Danmark
Ove (drengenavn)

Ove er et drengenavn, der stammer fra olddansk Aghi og dermed beslægtet med Agge og Åge. Ifølge Danmarks Statistik var der i 2001 9.634 danskere, der hed Ove.

En variant af navnet er Owe. Navnet anvendes også i sammensætninger med og uden bindestreg, f.eks. Jens Ove.

Kendte personer med navnet
Ove Abildgaard, dansk forfatter.
Ove Christensen, dansk fodboldtræner.
Ove Guldberg, dansk politiker og minister.
Ove Hansen, dansk politiker og minister.
Ove Verner Hansen, dansk skuespiller og sanger.
Ove Høegh-Guldberg, dansk statsmand, teolog og historiker.
Ove Hove, dansk politiker og minister.
Ove Hygum, dansk politiker og minister.
Ove Joensen, færøsk eventyrer.
Ove Krak, dansk direktør.
Ove Malling, dansk forfatter.
Ove Pedersen, dansk fodboldtræner.
Ove Rode, dansk politiker og minister.
Ove Sprogøe, dansk skuespiller.

Drengenavne
Death Magnetic

Death Magnetic er Metallicas 9. studiealbum. Albummet udkom den 12. september 2008. Dette var det første studiealbum med deres bassist Robert Trujillo. På gruppens hjemmeside kan registrerede brugere logge sig ind for at se og høre klip fra albummet. Den 17. juli blev der offentliggjort billeder af det nye albums cover.

Spor 
 "That Was Just Your Life" – 7.08
 "The End of the Line" – 7.52
 "Broken, Beat & Scarred" – 6.25
 "The Day That Never Comes" – 7.56
 "All Nightmare Long" – 7.58
 "Cyanide" – 6.39
 "The Unforgiven III" – 7.46
 "The Judas Kiss" – 8.00
 "Suicide & Redemption" – 9.57
 "My Apocalypse" – 5.01

Musikere 
 James Hetfield, vokal/rytme-guitar
 Lars Ulrich, trommer
 Kirk Hammett, lead-guitar
 Robert Trujillo, bas-guitar

Metallica-album
Album fra 2008
Tidens Tegn

Tidens Tegn er en tidligere norsk dagsavis som udkom i Oslo i perioden 1910 til 1941. Avisen blev grundlagt af Olaf Anton Thommessen (1851–1942) som var redaktør frem til 1917, da han bleb efterfulgt af sin søn, Rolf Thommessen. Redaktør 1938–1939 var J. Schanche Jonassen, mens det fra 1940 til 1941 var R. Halle.

Ejerskab og udbredelse 
Tidens Tegn var oprindelig talerør for Frisinnede Venstre, derefter for Frisinnede Folkeparti, men blev med tiden partiløs og kom mod slutningen af 1930'erne til at stå Fedrelandslaget nær. Avisen købte den gamle Venstre-avis Verdens Gang i 1923 og optog Ørebladet i 1924. En egen aftenudgave, Oslo Aftenavis, blev udgivet 1924-1932. I flere år udgav Tidens Tegn lørdagstillægget Film og radio. Tidens Tegn fik snart et betydeligt oplag og blev norges næststørste avis og et ledende kulturorgan, med flere kendte medarbejdere, blandt andet Nils Kjær, Sven Elvestad, Chr. Krohg, Carl Nærup, Ronald Fangen og Sigurd Bødtker. Avisen fik et dårlig rygte før og efter udbruddet af 2. verdenskrig i 1939. Schanche Jonassen ville blandt andet ansætte Kong Haakon under riksrådsforhandlingene i 1940. Tidens Tegn gik ind i april 1941.

Forløber for VG 
Efter at Tidens Tegn var blevet nedlagt, drøftede modstandsbevægelsen om avisen eventuelt skulle genopstå. Diskussionen, hvor blandt andet forfatteren Ronald Fangen stod central i, førte til forberedelse af to projekter: Et kristent dagblad med basis i besættelsestidens kirkebølge (Vårt Land) og et radikalt hjemmefrontsorgan som kunne bærer ideen videre fra krigssamarbejdet i «Kretsen» og andre ledergrupper (Verdens Gang). Tidens Tegns ejendom, lokaler og rettigheder blev derfor overtaget af det nystartede VG i 1945.

Venstrepolitikeren Olaf Thommessen startede i 2006 en internetudgave af Tidens Tegn.

Eksterne henvisninger 
 Tidens Tegn (internetavis) 

Aviser fra Norge
Etableret i 1910
Christian Blinkenberg

Christian Sørensen Blinkenberg (født 15. februar 1863 i Ribe, død 25. januar 1948 i København) var dansk inspektør ved Nationalmuseet og arkæolog, der sammen med Karl Frederik Kinch fandt den Lindiske Tempelkrønike.

I perioden 1900-1914 stod de i spidsen for udgravninger ved Lindos på øen Rhodos, og i 1904 fandt de Tempelkrøniken fra 99 f.Kr.. For foden af Lindos findes der en mindeplade for Christian Blinkenberg og Karl Frederik Kinch. Dele af den Lindiske Tempelkrønike finde nu på Nationalmuseets Antiksamling i København.

Blinkenberg blev gift den 6. april 1894 i Stenmagle med Emma Henriette, født Juul, datter af justitsrådsmedlem Jacob Christian Juul. Han blev medlem af Videnskabernes Selskab 1913.

Eksterne henvisninger 
 
 
 Den Store Danske om Christian Sørensen Blinkenberg

Arkæologer fra Danmark
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Ribe
Hafnia floorball club

Hafnia Floorball Club er en københavnsk floorballklub med base på Amager. Den er en af Danmarks ældste og mest traditionsrige klubber med blandt andet tre vundne DM-titler. Klubben blev grundlagt i 1992 og har siden da været flittigt repræsenteret med adskillelige hold i Danmarksturneringen. 

I dag er Hafnia FC en social breddeklub med flere turneringshold på både dame- og herresiden, samt en ungdomsafdeling. Klubben holder til i Sundby Idrætsparks Hal 3, der ligesom den nærliggende Sundbyøsterhallen lægger gulv til Hafnia FC's hjemmekampe.

Historie 
Historisk set har klubben været en af de største i Danmark, og i mange år var man med til at præge toppen af dansk floorball. Igennem tiderne har en lang række Hafnia-spillere desuden fundet vej til danske landshold. I slutningen af 90'erne vandt man i DaFU-regi damernes to første officielle danmarksmesterskaber, mens man på herresiden sikrede sig DM-guldet i sæsonen 2007/2008. Hafnia FC har ud over 15 DM-medaljer også høstet en pokaltitel, som herreholdet vandt i 2009, samt repræsenteret dansk floorball i Europa.

Resultater 
Damer
 DM-guld (2): 1997/1998, 1998/1999
 DM-sølv (2): 1999/2000, 2002/2003
 DM-bronze (4): 2001/2002, 2004/2005, 2006/2007, 2007/2008

Herrer
 DM-guld (1): 2007/2008
 DM-sølv (2): 1994/1995, 2006/2007
 DM-bronze (4): 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2008/2009
 Pokalturneringen (1): 2008/2009

Eksterne henvisninger 
Officiel hjemmeside
Hafnia FC på Facebook
Hafnia FC på Flickr
Hafnia FC på LinkedIn

Floorballklubber fra Danmark
Sport på Amager
Sportsklubber i København
Idrætsforeninger i Danmark
Etableret i 1992
Diatonisk skala

En diatonisk skala er en syv-tonig skala med 5 heltoneskridt og 2 halvtoneskridt.

Dur-skalaen med interval-afstandende 1-1-½-1-1-1-½ er en diatonisk skala.

Diatonisk opadgående skala i c-dur:

Se også 
 Skala (musik)

Musikteori
Christen Lyngbo

Christen Lyngbo (18. juni 1871 i Vrøgum – 9. december 1968 ved Henne Strand) var en dansk kunstner, som skabte malerier, akvareller, blyanttegninger og tusch'er. Lyngbo er mest berømt for malerier af det vestjyske hede- og klitlandskab.

Christen Lyngbo var søn af malermester Karl Nielsen i Vrøgum og stod i sine unge dage i lære som maler. Efter endt læretid tog Lyngbo til København på teknisk skole, og senere præsterede han som den første vestjyde nogensinde at blive optaget og studere på Kunstakademiet 1894–97.

Efter studietiden levede Lyngbo i en kort årrække i Esrum i Nordsjælland og fokuserede på portrætmaleriet. Vestjylland trak dog i Lyngbo, og han flyttede til Varde, hvor han i en længere årrække var tegnelærer ved byens tekniske skole. Dog synes havet, klitterne og heden at være kilderne for Lyngbos energi og inspiration. Derfor flyttede han helt ud til kysten ved Henne Strand for at være nær den natur, som betog ham.

Malerierne af disse omgivelser i ren naturalistisk stil er det, Lyngbo huskes for som kunstner. Som person huskes Lyngbo som en livsnyder og provokatør, som nød at prikke til det etablerede. Han var således overbevist naturist, malede ofte nøgen og syede selv sit tøj. I 1903, hvor han en overgang manglede en bolig, boede han i en jordhule, som han gravede i brinken ved Varde. Rygterne siger desuden, at Lyngbo på god jysk manér fastsatte prisen på malerierne efter hvor mange køer eller får han havde malet i det enkelte maleri. 

Han oprettede fristedet Lyngboparken for naturister, og det blev han mest kendt for.
 
Lyngbo forlod ikke Danmark før han næsten 80 år gammel rejste til England. De følgende år rejste Lyngbo til Italien, Mallorca, De Canariske Øer, Israel og Egypten. Den sidste udlandsrejse gik til Spanien i en alder af 94 år.

Gennem årene ved Henne Strand opkøbte Lyngbo omkring 500 tønder land, som blev fredet og i dag er et populært vandreområde. Kort inden sin død donerede Lyngbo en omfattende samling af egne værker til Museet for Varde By og Omegn. Han donerede desuden penge til opførelsen af Lyngbosalen, som er en tilbygning til det gamle Varde Museum.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Nymindegab Museum under Museet for Varde By og Omegn
 Faber, Ole: Forord til katalog over 4 udstillinger. Varde Museum.
 P. Friss & H.H. Kristensen: Maleren Chr. Lyngbos vestjyske billeder i udvalg. 1954
 Kunstavisen  
 
 

Kunstnere fra Danmark
Jens Petersen Lund

Ikke at forveksle med grafikeren Jens Peter Lund

Jens Petersen Lund (3. februar 1731 i Adelby ved Flensborg – 26. marts 1794 i København) var en dansk maler.

Lund er født 1731 i Adelby ved Flensborg og kom i 1749 som malersvend fra Tønder til København, hvor han straks søgte til Kunstakademiet og malede hos Pilo, men et par år efter blev ”forfulgt” af malerlavet i 1755 som ”løsgænger”, uden at det dog lykkedes lavet at hindre hans desertion fra dette til Akademiet. 1756 vandt han den store guldmedalje for Et Optrin af Syndfloden. C.F. Harsdorff, der sammen med Lund havde fået medaljen, kom straks af sted, men Lund først i 1759. Han gik til Paris og der fra efter nogle års ophold til Rom (1762), hvor han arbejdede flittig, også i landskabsgenren og med gravstikke og nål (Cæcilia Metellas gravmæle, romerske ruiner, byprospekter, italienske landskaber osv.), og da han 1765, med en kongelig gave af 400 rigsdaler til rejsen, vendte hjem, var han fra figurmaler bleven en ganske habil landskabsmaler, han var den første danske landskabsmaler, der af fødsel var dansk. Også gjorde han både mariner og blomsterstykker og har således været en mangesidig kunstner. Som landskabsmaler blev han agreeret af Akademiet og 1769 dettes medlem samt kort efter kongelig landskabsmaler. Til riddersalen i det 1794 afbrændte Christiansborg Slot var han straks efter sin hjemkomst bleven tagen i arbejde, og i løbet af 9 måneder havde han til samme riddersal gjort 22 kæmpestore landskabsbilleder, som naturligvis kun have været hastværksarbejder, men hvis fremkomst i så forbavsende kort tid vidner om frodig fantasi, rige evner i komposition og lethed i udførelsen. Disse billeder eksisterer ikke mere, af hans senere arbejder eksisterer der heller ikke mange, og han forsvinder påfaldende hurtig fra forskerens synskreds. Det er rimeligt, at han har troet at finde for ringe tak og påskønnelse for sit kolossale arbejde i riddersalen og derfor har holdt sig tilbage, og vist er det i alt fald, at han ikke mere arbejdede for hoffet. Også lige over for Akademiet stillede han sig overmåde kølig, efter at han forgæves i 1771 havde søgt om at blive informator – hvad han som medlem ikke kunne blive – og 1774 med bitterhed anket over, at han ikke kunne opnå fribolig på Charlottenborg. dog udstillede han endnu i salonen 1778 adskillige af sine arbejder: italienske og tyrolske landskaber, søstykker, københavnske prospekter osv., dels i olie, dels i gouache, men derefter forsvinder han ganske. Han siges at være død 1793; det er dog meget tvivlsomt, om denne angivelse er rigtig, og der er snarere sandsynlighed for, at han først er afgået ved døden 1797.

Note 
Fra Kunstindeks Danmark & Weilbachs kunstnerleksikon:

Reference 
 

Malere fra Danmark
Landskabsmalere
Danskere i 1700-tallet
Personer fra Tønder
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Hofmalere fra Danmark
Scenografer fra Danmark
Medlemmer af Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster
C (tone)

Tonen C er grundtonen i den diatoniske C-dur skala og derved den 1. tone.

Se også 
 Toneart
 Toneskala

Musikteori
H (tone)

h eller b er den 7. tone i en diatonisk C-durskala og er grundtonen i H-dur- og H-molskalaer. I Danmark er det mest udbredt at bruge h.

Diskussion om tonens navn
I England har tonen altid heddet b – hvilket understøtter logikken i stamtonerækken (a-b-c-d-e-f-g-a). At tonen i første omgang er kommet til at hedde H skyldes, at den danske musikhistorie for en stor del er udviklet på basis af den centraleuropæiske musiktradition. Mange musikundervisere i Danmark holder fast i denne tradition, og mange unge mennesker bliver stadig undervist i stamtonerækken (a-h-c-d-e-f-g-a).

Emnet kan dog skabe en del røre, da mange elever undervises af flere forskellige lærere med flere forskellige holdninger til emnet. Enkelte undervisere og forlag er dog begyndt at benytte navnet b, som blandt andet findes i Højskolesangbogen.

Ligeledes er der diskussion om, hvad tonen et halvt nodetrin under hedder: "b for b", "b" (som er holdningen hos mange af dem, der kalder tonen for h) eller "bb" (som er holdningen hos de fleste, der kalder tonen b), "hes", eller "bes". Sidstnævnte er lidt en mellemting mellem adaption af det engelske navn b og en bevaring af de danske traditioner for krydser og b'er. Ifølge disse traditioner sætter man nemlig endelsen -is på alle toner med kryds for (stamtoner, der hæves en halv tone), imens man sætter -es på alle toner med b for (stamtoner, der sænkes en halv tone).

Udbredelse
Navnet h bruges i blandt andet Danmark, Sverige, Norge, Island, Finland, Tyskland, Polen, Bulgarien, Ungarn, Serbien, Slovenien, Tjekkiet, Slovakiet og Estland.

Navnet b bruges i blandt andet USA, Canada, England, Australien, Belgien, Holland og Litauen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Grubbe, Lasse: Tonenavnene h og b fra www.musikipedia.dk
cyrk.dk Tonerne b og h, symbolerne ♭, ♮ og ♯

Musikteori
International Floorball Federation

International Floorball Federation (IFF), grundlagt 12. maj 1986 i Huskvarna, er en organisation for floorball, der repræsenterer sporten verden over. Den er medlem af GAISF General Association of International Sports Federation. Organisationen har 44 forbund og mere end 270.700 spillere i 3.860 foreninger (pr. 2007). IFF har hovedsæde i Helsinki, Finland.

IFF fremsatte i 2007 et mål for at få floorball anerkendt af IOC og gøre sporten til en af de olympiske sportsgrene inden 2020.

Medlemslande

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Floorball
Internationale sportsorganisationer
Etableret i 1986
IFF

Forkortelsen IFF eller iff kan henvise til flere artikler:
 Instituttet for Fremtidsforskning - dansk tænketank
 International Floorball Federation – den internationale floorballorganisation
 Identification Friend or Foe – et elektronisk radiobaseret identificationssystem
 Interchange File Format – et filformat
 if and only if
Anne-Marie Juhl

Anne-Marie Juhl (født 3. februar 1927 i Ordrup) er en dansk skuespiller.

Hun er datter af skuespilleren Poul Juhl og Ellen Emilie Kirchheiner. Hun debuterede på Nygade Teater i Viktorias mænd og kom derefter på Det Kongelige Teaters elevskole 1946-1949, hvor hun debuterede som Marianne i Tartuffe. Efter elevtiden fik hun engagement på Frederiksberg Teater, hvor hun debuterede i og nat skal ikke være og også spillede med i Det gamle spil om enhver. Senere var hun på Nørrebros Teater, på Riddersalen og på Skolescenen. På Nørrebros Teater spillede hun i Bedre folks børn og på Riddersalen i Vandringsmænd og Lykkelige dage. Desuden har hun medvirket i radio og tv.

Privat 
Hun blev den 13. november 1948 gift i Tikøb med lægen Torben Gjerløff (f. 06-05-1925). Ægteskabet blev opløst den 26. november 1955 og samme år blev hun gift med skuespilleren Ib Mossin, som hun havde mødt på Riddersalen.

Udvalgte film 
Anne-Marie Juhl har blandt andet medvirket i følgende film:
 Historien om Hjortholm (1950 – i rollen som komtesse Fanny Højbro); 
 Unge piger forsvinder i København (1951 – i rollen som Grete Pols);
 Lyntoget (1951 – i rollen som landmandsdatteren Ebba);
 Avismanden (1952 – i rollen som sekretær Grete Andersen);
 Det var på Rundetårn (1955 – i rollen som Johanne Hald);
 Stormvarsel (1968 – i rollen som Lilly Jensen);
 Manden på Svanegården (1972 – i rollen som Karen Jeppesen); og i 
 Fætrene på Torndal (1973 – i rollen som krokonen Anna)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra Ordrup
Formarinbach

Formarinbach er den venstre kildeflod til Lech i Vorarlberg i Østrig. Den udspringer ved bjerget Roter Wand, der ligger ved siden af søen Formarinsee. Formarinbach er omkring 10 km lang, og få kilometer før byen Lech forener den sig med Spullerbach og danner floden Lech.

Floder i Østrig
Donaus bifloder
Spullerbach

Spullerbach er den højre kildeflod til Lech i Vorarlberg i Østrig. Floden udspringer af Spullersee i Lechtaler Alperne. Spullerbach er omkring 10 km lang og løber få kilometer før byen Lech sammen med Formarinbach og danner floden Lech

Floder i Østrig
Donaus bifloder
Spullersee

Spullersee er en sø i Vorarlberg i Østrig. Den ligger i Lechquellengebirge i de Nordlige Kalkalper og er kildesø til Lech, hvortil vandet ledes gennem Spullerbach. Søen, der er 1,3 km lang og 800 m bred, ligger i en højde af 1.827 moh og er 56 m dyb. Søen udnyttes energimæssigt af Österreichische Bundesbahnen med kraftværket, der er beliggende i Innerwald i Klostertal. Søen er om sommeren en populær fiskesø, og den er bl.a. berømt for sine store Foreller, hvor man ikke sjældent kan fange eksemplarer, der er helt op til 38 cm lange.

Eksterne henvisninger 

Søer i Østrig
Rotlech

Rotlech er en højre biflod til Lech i den østrigske delstat Tyrol. Floden, der har en længde på omkring 17 km, udspringer nord for klippevæggen Heierwand i Lechtaler Alperne i en højde af 2.210 moh og udmunder ved Weißenbach am Lech i Lech.

Få kilometer før udmundingen i Lech passerer Rotlech den opstemmede kraftværkssø Rotlechstausee, der har en længde på ca. 1 km.

Floder i Østrig
Archbach

Archbach (også kalder Planseeache) er en højre biflod til Lech i den østrigske delstat Tyrol. Floden er omkring 15 km lang.

Den udspringer af Plansee i Breitenwang i en højde af 840 moh. Derefter flyder den mod nordøst over vandfaldene Stuibenfälle til Reutte og videre mod Pflach, hvor den udmunder i Lech.

Floder i Østrig