kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Silk Road

Silk Road (eng. for Silkevejen, kendt som anonymous marketplace) var et online sort marked på det Dybe net. Det blev drevet som en skjult Tor-service, således at besøgende kunne færdes anonymt uden at risikere potentiel trafikovervågning. Hjemmesiden blev lanceret i januar 2011 af Ross William Ulbricht. Stifteren bag hjemmesiden blev anholdt og siden lukket ned den 2. oktober 2013 af FBI. Under tiden kaldt "Amazon.com for ulovlige stoffer"  eller "eBay for narkotika". I marts 2013 havde hjemmesiden 10.000 forskellige produkter til salg, 70% var narkotika.

Om siden 
Betalingen på hjemmesiden foregik via net-møntfoden bitcoin, som brugere kunne få mod betaling af rigtige penge. De forskellige produkter blev sendt igennem postvæsnet, fordi risikoen for stikprøvekontroller ikke er så store.

Historie 
Silk Road blev grundlagt i februar 2011. I juni 2011 bad den amerikanske senator Charles Schumer de føderale myndigheder såsom DEA og Justitsministeriet om at lukke hjemmesiden. Myndigheder beslaglagde domænet den 2. oktober 2013 som en del af anholdelsen af Ross William Ulbricht. 

Navnet "Silk Road" (silkevejen) kommer fra et historisk netværk af handelsruter, som startede under Han-dynastiet (206 f.Kr. - 220 e.Kr.), mellem Europa, Indien, Kina og mange andre lande på den afro-euro-asiatiske jord. Denne handel fik navnet fra den lukrative kinesiske silkehandel, der blev udført langs ruten, selv om mange andre ting end silke også blev handlet.

I februar 2013 blev en australsk kokain- og MDMA-forhandler som den første person dømt for forbrydelser direkte relateret til Silk Road. Australsk politi er målrettet gået efter Silk Road-brugere og har foretaget anholdelser, men med begrænset succes, hvad angår domfældelser.

Den 1. maj 2013 var Silk Road servere nede for en kort periode grundet et vedvarende DDoS-angreb.

Den 2. oktober 2013 blev Silk Road beslaglagt og lukket af FBI. Under ransagninger blev der beslaglagt 19 millioner kroner. Dog menes ejeren at have tjent næsten en halv milliard kroner i hele sidens levetid.  Få timer efter lukningen arresterede britiske myndigheder fire personer med forbindelse til siden.

Notater 

Websteder
Louis Edwards

Louis Charles Edwards (15. juni 1914 i Salford, Lancashire – 25. februar 1980) var en engelsk forretningsmand, der er mest kendt for sit arbejde som formand for Manchester United F.C. fra 1965 indtil hans død i 1980.

Han døde af et hjerteslag. Hans søn, Martin Edwards, afløste ham som formand for Manchester United.

Formænd for Manchester United F.C.
Erhvervsfolk fra Storbritannien
Izborsk

Izborsk (, , , ) er en by i Pskov oblast i det nordvestlige Rusland. Byen ligger omtrent 30 km vest for byen Pskov nær grænsen mellem Estland og Rusland. Byen er omstridt mellem Rusland og Estland. Estland opfatter at Irboska er en by i Petserimaa i Estland. Byen har et af de ældste fæstningsværker i det vestlige Rusland.

Historie 

Ifølge Nestorkrøniken var byen sæde for Ruriks bror Truvor 862-864.

Fæstningen omtales i slaviske krøniker 1233, da den blev erobret af Den Liviske Orden. Pskov flyttede fæstningen til et mere egnet sted i 1302. Den ældste del udgøres af tårnet Lukovka (), opført i 1330. I datiden var det det eneste bygningsværk af sten vest for Pskov og med en tilknyttet palisadevæg. Efter, at fæstningen var udvidet med syv stentårne og en mur af sten, blev Lukovka et vagttårn. En kirke blev først opført inden for fæstningsværket i 1500-tallet. I nærheden ligger nu et museum med stenkors.

I det sene 1500-tal var Izborsk et af de mindre strategiske vigtige fæstningsværker, der beskyttede Ruslands nordvestgrænse mod invasioner. Det regnedes som uindtagelig, hvorfor det kom som et chock for Ivan den Grusomme, da byen blev indtaget i 1569 af en mindre litauisk hærstyrke. I løbet af natten lod en russisk vendekåbe (oprichnik), Teterin, portene åbne på vegne af oprichnina, så fjendens regiment kunne trænge ind og overtage fæstningen. Efter Ivan forholdsvis let generobrede byen, gav han ordre til at henrette betroede folk såvel i denne som omgivende fæstninger. Som følge af almen uro og modvilje frygtede Ivan, at andre byer ville følge Izborsks eksempel. Nærheden til byerne Novgorod og Pskov samt mistanke om, at embedsfolk i Novgorod havde del i Teterins gerninger, førte til mistanker om forræderi mod byen, der allerede var under mistillid.

Izborsk kom ved Freden i Tartu i 1920 under Estland, Grænsen mellem de to lande gik øst om byen. Izborsk var således en del af Estland fra 1920 til 1945. Efter Sovjetunionens indtagelse af Estland gennemførtes en grænseregulering, der gjorde Izborsk til en del af Russiske SFSR. Denne grænseændring er aldrig blevet anerkendt af Estland, som fortsat hævder 1920-grænsen som den eneste lovlige.

Noter

Litteratur 
 Gunnar O. Svane: Nestors krønike. Beretningen om de Svundne År; Wormanium 1983;

Eksterne henvisninger 

 Izborsk and Petsery
 Legends Izborsk 
 Detailed description and photos of Izborsk
 Izborsk Fortress project summary at Global Heritage Fund
 Explore Izborsk Fortress with Google Earth on Global Heritage Network
 Izborsk - Photo

Byer i Pskov oblast
Slaget ved Koluvere

Slaget ved Koluvere var et slag, som foregik den 23. januar 1573 mellem svenske og russiske tropper som en del af 25-årskrigen med Rusland, i hvilket Sverige sejrede.

Slaget 
Den svenske hær under Clas Åkesson (Thott) bestod af 700 svenske knægte og et par hundrede baltiske ryttere. Den 23. januar mødtes de to hære ved byen Koluvere ved Lode. Under slaget gav Thott ordre om, at det baltiske rytteri skulle angribe det russiske kavaleri. Trods deres nummeriske undertal lykkedes det de baltiske ryttere at ødelægge de fjendtlige formationer, men de fandt, at fjenden var for stærk og drog sig tilbage. Thott udnyttede imidlertid situationen og angreb med sine knægte. Hele den russiske hær blev grebet af panik og flygtede.

Følger 
Det påstås at den russiske hær mistede omkring 7.000 mand som døde, hvilket dog formodentlig er et overdrevet tal. Thott kunne vende tilbage til Reval (Tallinn) med hele det russiske artilleri, 100 heste og en stor mængde slæder, som russerne havde transporteret sit bytte i. Den russiske zar Ivan den Grusomme overvejede at slutte fred og skrev et brev til Sveriges konge Johan 3.. Da den seneste fredsdelegation var blevet ilde behandlet, tvivlede Johan 3. på russernes fredsvilje og svarede i hårde formuleringer. Den fortsatte brevudveksling var ret hård og bliver kaldt for "Skällebreven".

Litteratur 
 Sundberg, Ulf: Svenska krig 1521-1814, s. 78, Hjalmarson & Högberg Bokförlag, Stockholm 2002, 

Sveriges historie
Ruslands historie
Livlandske Krig
Slaget ved Ubakalu

Slaget ved Ubakalu var et slag under den nordiske 25-årskrig, som blev udkæmpet 16. marts 1571 mellem svenske og russiske tropper. En svensk styrke under ledelse af Karl Henriksson Horn overraskede livlænderen Tiesenhusens styrke, som blev fuldstændig udslettet.

I august 1570 angreb russiske tropper under den danske hertug Magnus, som tjenestegjorde for zar Ivan den Grusomme, byen Reval med 25.000 mand. Angrebet mislykkedes, og nogen hjælp fra den danske marine fik de ikke. Da svenskerne i Reval i februar 1571 modtog et brev med oplysninger om, at Sverige og Danmark havde indgået en fredsaftale, udførte de et vellykket angreb. Hertug Magnus brændte den 16. marts sin lejr og drog bort. Samtidig brød Tiesenhusen belejringen af Weissenstein. Karl Horn angreb og overraskede med 300 mand Tiesenhusens styrke ved byen Ubakalu uden for Weissenstein. Tiesenhusen mistede hele sin styrke og størstedelen af sit hidtidige krigsbytte.

Noter

Litteratur 
 Sundberg, Ulf: Svenska krig 1521-1814, s. 76-77, Hjalmarson & Högberg Bokförlag, Stockholm 2002, 

Ubakalu, Slaget ved
Ubakalu, Slaget ved
Pusher (individ)

Pusher er et individ, som handler med narkotika, også kaldet "dealer". Begrebet pusher er hentet fra engelsk.

Det er ulovligt i Danmark, at begå narkokriminalitet og strafferammen for denne form for kriminalitet går op til 16 år. 

I forbindelse med udmåling af strafferammen for besiddelse af narkotika (euforiserende stoffer), skelnes der mellem hvilke stoffer, der er tale om. Besiddelse af hash bliver eksempelvis ikke straffet nær så hårdt i forhold til besiddelse af amfetamin eller kokain.

I narkosager er der en række skærpende omstændigheder, hvis der importeres, eksporteres, sælges eller produceres euforiserende stoffer. Ligeledes betragtes indsmugling af stoffer i fængsler og andre sikrede institutioner eller såfremt, at individet tidligere har været straffet for lignende kriminalitet som skærpende omstændighed. Skærpende omstændighed resulterer i, at straffen vil blive udmålt betydeligt hårdere.

Referencer 

Narkoforbrydere
S.B.V. Excelsior

S.B.V. Excelsior (også kendt som Excelsior Rotterdam eller blot Excelsior) er en hollandsk fodboldklub fra Rotterdam. Klubben blev stiftet 23. juli 1902, og var i en periode også kendt som Rotterdamse Voetbal en Atletiek Vereniging Excelsior. Klubben rykkede ned fra den bedste hollandske fodboldrække i sæsonen 2007/08, men rykkede op igen i 2009/10, men rykkede derefter atter ned igen.

Udlejet 

 0  Lars Hutten til Helmond Sport

Fodboldklubber i Nederlandene
Kingisepp

Kingisepp (, , tidligere Jamburg, ) er en by i Leningrad oblast i Rusland. Den ligger langs floden Luga, 137 km vest for Sankt Petersborg og 20 km øst for Narva med  indbyggere.

Historie 

Byen er først dokumenteret i , da republikken Novgorod byggede en fæstning mod svenskerne der. De kaldte den Jama eller Jamskij Gorodok efter en finsk stamme, der boede i området. Fæstningen stod imod belejringer af den Tyske Orden i 1395 og fra 1444 til 1448. I slutningen af den livlandske krig blev byen afstået til Sverige blot for at blive tilbagegivet tolv år senere, i 1595. Efter freden i Stolbova havnede den igen hos svenskerne, som beholdt Jama som navn på byen.

I 1703 blev byen endelig erobret af russerne under den store nordiske krig efter først at have været holdt af russerne i en måned sent i 1700. Russerne omdøbte byen til Jamburg. Fem år senere tildelte Peter den store byen til Aleksandr Mensjikov som hertug af Izjora. Bynavnet blev beholdt uændret til 1922, da bolsjevikkerne opkaldte byen efter den estiske kommunistleder Viktor Kingissepp (byen må ikke forveksles med den estiske by Kuressaare, som i sovjettiden hed Kingissepa).

Demografi 

Indbyggertallets udvikling:
1926: 5.003
1970: 17.315
2005: 50.400
2006: 50.500
2009: 49.900
2010: 48.700 (folketælling)

Venskabsbyer 
  Narvik, Norge
  Sassnitz, Tyskland

Noter

Eksterne henvisninger 

Byer i Leningrad oblast
Ole Juul

Ole Juul er navnet på flere personer:

 Ole Juul (maler) (1852-1927) – en norsk maler
 Ole Juul (forfatter) (1918-2009) – en dansk journalist, modstandsmand og forfatter
Red Star F.C.

Red Star Football Club (simpelt kendt som Red Star) er en fransk fodboldklub. Klubben blev stiftet i 1897 og er Frankrigs næstældste fodboldklub, efter Le Havre AC. Klubben har siden 1910 haft hovedsæde i Saint-Ouen.

Klubben spiller pt. (2020) i den tredjebedste franske række.

Klubbens hjemmebane er Stade Bauer.

Navne 
1897-1906 Red Star Club Français
1906-1927 Red Star Amical Club
1927-1946 Red Star Olympique
1946-1948 Red Star Olympique Audonien
1948-1950 Stade Français-Red Star
1950-1967 Red Star Olympique Audonien
1967-1978 Red Star Football Club
1978-1984 AS Red Star
1984-2003 AS Red Star 93
2003-nu Red Star F.C.

Ejer og stab 
 Ejer og president: Patrice Haddad
 Cheftræner: Sébastien Robert
 Assistenttræener: Patrick Colleter

Referencer

Litteratur 
 Thierry Berthou/Collectif: Dictionnaire historique des clubs de football français. Pages de Foot, Créteil 1999 – Band 1 (A-Mo) , Band 2 (Mu-W) 
 François de Montvalon/Frédéric Lombard/Joël Simon: Red Star. Histoires d'un siècle. Club du Red Star, Paris 1999 
 Christoph Heshmatpour: "Mein Jahr mit dem Red Star FC." http://banlieuerouge.org/files/Bienvenue_en_Banlieue_Rouge-Christoph_Heshmatpour.pdf 

Etableret i 1897
Fodboldklubber i Frankrig
Per Breindahl

Per Breindahl (født 15. november 1959 i Hurup, Thy - død 1. april 2017) var en dansk journalist og politiker.

Han var uddannet journalist fra Danmarks Journalisthøjskole og har været journalist og redaktionssekretær på Ringkjøbing Amts Dagblad og Skjern Dagblad, partisekretær hos Kristendemokraterne, kommunikationschef hos MT Højgaard, marketingkonsulent hos B10 Marketing, kommunikationschef hos Økologisk Landsforening og kommunikationschef hos Blå Kors Danmark.

Han var næstformand for Kristendemokraterne, medlem af bestyrelsen for TV2, medlem af repræsentantskaberne for Statens Kunstfond og Statens Kunstråd og har været medlem af Det Sikkerheds- og Nedrustningspolitiske Udvalg. I 2007 stillede han op til Folketinget for Kristendemokraterne i Østjyllands Storkreds, men blev ikke valgt. Han var ligeledes kandidat ved valget i 2011. Han har også forgæves stillet op til kommunal- og regionsvalg.

Han var medlem af menighedsrådet i Søften og kirkeværge for Søften Kirke.

Han var gift med Inger, født Feldtmose Christensen og fik to børn, Rasmus og Kasper Breindahl.

Per døde 1. april 2017 efter et kræftforløb der varede 1½ år.

Kilder 
 CV hos Altinget.dk 

https://stiften.dk/artikel/mindeord-per-breindahl
Folketingskandidater fra Kristendemokraterne
Journalister fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Personer fra Jylland
Römertopf Keramik

Römertopf Keramik GmbH er en tysk keramikvirksomhed, der startede tilbage i 1967. Firmaet producerer den kendte stegeso Römertopf, som sælges i flere dele af verden.

Navnet Römertopf kommer fra den kendte Romer Lucius Licinius Lucullus (118 - 57/56 før Kristus), der blev kendt for sin gourmet. Navnet Römertopf betyder blot Romer potte.

Römertopf stegeso 
Alle Römertopf's stegesøer er lavet af fint ler fra en lergrav, der ligger lokalt i forbindelse med fabrikken i Tyskland. Efter at leret er blevet formet i størrelser, bliver det brændt til lertøj.

Der er i dag produceret mere end 25 millioner eksemplar af Römertopf-stegesoen.

Kilder 
 http://stegeso.com/romertopf-stegeso-i-ler/
 http://www.roemertopf.de/images/dk/Daenische_Seiten.09.06.2009.pdf 

Fremstillingsvirksomheder fra Tyskland
Etableret i 1967
Isenkramproducenter
Steen Søndergaard Jensen

Steen Søndergaard Jensen (født 25. juli 1937 i København) er en pensioneret dansk officer.

Steen Søndergaard Jensen gennemgik fra 1960 til 1973 uddannelsen på Hærens Officersskole og gjorde i de følgende år tjeneste i ind- og udland - blandt andet Sønderjyske Artilleriregiment, i Forsvarsministeriet, ved den danske NATO-delegation, Nørrejyske Artilleriregiment og på Forsvarsakademiet. Fra 1984 til 1986 var Jensen, udnævnt til major, Forsvarets repræsentant i formandskabet i Det Sikkerheds- og Nedrustningspolitiske Udvalg.

Efter tre år som stabschef ved 1. Sjællandske Brigade blev han oberst i 1989 og forsvarsattaché ved de danske ambassader i Bonn og Haag.

Han endte i 1997 sin 37 år lange karriere i det danske forsvar på posten som stabschef i Hjemmeværnet. De næstfølgende to år var han specialkonsulent i Atlantsammenslutningen og derpå generalsekretær og siden seniorkonsulent i Folk & Forsvar samt 1998-2001 præsident for De danske Feltartilleriforeninger.

Steen Søndergaard Jensen var fra 2000 til 2010 formand for bestyrelsen i Samrådets Boligselskab og fra 2004 til 2010 tillige formand for bestyrelsen for Dronning Louise Stiftelse.

Dekorationer 
 Kommandør af Dannebrogordenen (4. oktober 1994)
 Hæderstegnet for god tjeneste ved Hæren
 Hjemmeværnets Fortjensttegn
 Forbund til Legemsopdragelse
 Forbundsrepublikken Tysklands Fortjenstorden
 Hjemmeværnets Fortjenstmedalje
 Hjemmeværnets Medalje (Sverige, guld)
 Hjemmeværnets Medalje (Sverige, sølv)
 Reserveofficersforbundets mindekors for marchdeltagelse

Kilder 
 "Navne", Politiken.dk, 24. juli 2012.

Personer i Kraks Blå Bog
Artilleriofficerer fra Danmark
Officerer i Hjemmeværnet
Kommandører af Dannebrog
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Foreningsformænd fra Danmark
Kvæfjorden

Kvæfjorden (nordsam: Giehtavuotna) er en fjord i Kvæfjord kommune i Troms og Finnmark fylke i Norge. Den er 17 km lang, og går i sydøstlig retning, fra indløbet mellem Gavlen på Gapøya i vest og Bremnes i øst, ind til bygden Straumen inderst i fjorden. Fra Straumen, som er et smalt sund med tidevandsstrøm, går en fjordarm med brakvand, Straumsbotn, videre mod sydøst. 

Fjorden er en forlængelse af havarmen Andfjorden mellem Andøya og Senja. Hvor Andfjorden går over i Kvæfjorden, Toppsundet og Kasfjorden, mellem Kinnaksla og Grøtavær er den 14 km bred, og smalner derefter ind. Fjorden begynder her i sydlig retning, men svinger så mod sydøst mellem Røkenes og Elde.

Vest for Gapøya går Godfjorden mod syd. Yderst på østsiden af fjorden ligger bygden Bremnes, og noget længere inde ligger Utstrand. Vest for Kvæøya går Gullesfjorden mod syd og langt ind ved  Hinnøya, mens Kvæfjorden drejer mod sydøst og går ind mellem Kvæøya og Hinnøya, hvor den kaldes Bygdesundet. På Hinnøysiden ligger byen Borkenes, som er Kvæfjords administrationsby. 

Fv1 går langs nordøstsiden af fjorden, mens riksvei 83 og Fv849 går langs den indre del af fjorden. 

Fjorde i Troms og Finnmark
Kvæfjord
Brendstrup Skov

Brendstrup Skov er en af de nye Aarhus Skove, rejst af Aarhus Kommune. Naturforvaltningen valgte sammen med staten i begyndelsen af 1990'erne at tilplante store landbrugsarealer i forlængelse af planen "Århus omkranset af Skove" fra 1988. 

Brendstrup Skov består fortrinsvist af bøg, eg og lærk. Der er dog også gjort meget ud af at indplante fuglekirsebær og andre arter, der fra skovbrynet vil sprede sig i området – bl.a. til glæde for fugle- og dyrelivet. Lærken fungerer primært som ammekultur og vil blive fjernet med tiden. 

Der findes fouragerende rådyr i Brendstrup Skov, og her er opsat et shelter med bålplads til overnatning i det fri. 

Brendstrup Skov ligger lige op til Marienlystparken, og parken opfattes indimellem som en del af skovområdet. Tilsammen er de to arealer på ca. 83 ha. Den vestlige del af Brendstrup Skov refereres nogle gange som Elhøj.

Marienlystparken 

Mellem boligkvarteret Herredsvang og Brendstrup Skov, ligger en af Aarhus største offentlige parker kaldet Marienlystparken. Parken består af en høj bakke skabt af overskudsjord, omkranset af fladere arealer med forskellige faciliteter så som en amfiscene, legeplads og en fodbold- og golfbane. Alt er fri til afbenyttelse året rundt, som i enhver anden offentlig park, dog kræver brug af golfbanen en henvendelse til Marienlyst Golfklub.

Den grønne hovedstruktur 
Ved implementeringen af "Århus omkranset af skove"-planen arbejdede man ud fra begrebet “den grønne hovedstruktur”, hvorved man forestiller sig byens bydele adskilt af naturområder, der i kiler og pletter maler byen grøn. Det er også med baggrund i denne filosofi, at det tætte stisystem i Brendstrup Skov er anlagt. Således kan man f.eks. i dag foretage en næsten ubrudt vandretur i varieret skov og natur fra Vestereng gennem Brendstrup skov, Marienlystparken over Viborgvej og gennem Hasle skov- og bakkelandskab, videre til Gjellerup Skov for til sidst at ende ved Brabrandsøen. Naturområderne Mollerup Skov og Egå Engsø der ligger øst for Vestereng, er ikke direkte forbundne til området her.

Kilder og referencer 
 De nye Aarhusskove (pdf)  Aarhus Kommunes Naturforvaltning
 Shelter i Brendstrup Skov Geodating.dk

Eksterne henvisninger 

 Marienlyst Golfklub Foreningens egen hjemmeside.

De nye Aarhus Skove
Naturområder i Aarhus
Parker i Aarhus
Frederik von Weiberg

Frederik von Weiberg (Weyberg) (død 21. juli 1720) var en dansk diplomat.

Weiberg var søn af overkammertjener, hof- og livskrædder hos kong Christian V Herman Weiberg eller Weigber og Anna Lorentzen og fødtes antagelig omkring år 1670. Ifølge landkansler Christian Heinrich Friccius' optegnelser anså samtidige ham for at være en naturlig søn af overkammerjunker Adam Levin Knuth, hvem han skyldte den store protektion, der blev ham til del. Han studerede i Holland og holdt 1685 ved universitetet i Utrecht en latinsk mindetale over enkedronningen. 1687 fik han pas til udlandet for at uddanne sig videre. Han var hofjunker, da han 1693 optoges i adelstanden sammen med søsteren Anna Margrethe Weiberg (gift med højesteretsassessor Hans von Voscamp). Weiberg spillede en fremtrædende rolle i det højere københavnske selskabsliv, thi i hans hjem, siger en samtidig, lægen Johann Conrad Wolfen, forsamledes hoffets fornemste, mest dannede og lærde mænd, blandt andre Christian Siegfried von Plessen, Knuth, Christian von Lente, Ditlev Vibe, Jens Juel og andre. 1702 var han, dengang kammerjunker, akkrediteret hos hertug Georg Vilhelm af Celle og udnævntes året efter, med titel af etatsråd, til dansk gesandt i Wien og kort efter til generalauditør i Landetaten, men han kom næppe til at fungere i den sidstnævnte stilling. Weiberg, der 1706 tog Hertugdømmet Holsten til len af kejseren, var i årene 1704-09 særlig beskæftiget med forhandlingerne vedrørende det danske hjælpekorps i østrigsk tjeneste. 1710 afløstes han som envoyé i Wien af Giambattista Velo, men tiltrådte atter stillingen året efter og beklædte den indtil sin død. 1714 blev han Hvid Ridder. 1718 deltog han i den store votering om den politiske stilling. Weiberg døde 1720 og begravedes på den protestantiske kirkegård i Wien. Behandlingen af hans bo, der forsegledes af det kejserlige hofmarskallat, hvorimod den afdødes søstersøn protesterede, affødte lange diplomatiske stridigheder.

Kilder 

 
 Andreas Hojer, König Friederich IV. glorwürdigstes Leben I, s. 123, 199, 239, 266, II, 37.
 Historisk Tidsskrift, 5. række II, 102 ff.
 Carl Bruun, Frederik Rostgaards Liv, s. 14, 100 ff.
 Christian Polycarp Leporin, Memoria Wolfiana, 1725, s. 28 ff. 

Gesandter fra Danmark
Auditører fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Etatsråder fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Giambattista Velo

Giovanni Battista (Giambattista) Velo var en venetiansk greve og diplomat. Kong Frederik IV mødte ham under sit ophold i Venedig, og Velo var kortvarigt i 1710 dansk envoyé extraordinaire i Wien. Velo afløste og blev selv afløst af Frederik von Weiberg.

Kilder 
 Bidrag til Den store nordiske Krigs Historie udgivne af Generalstaben, København: Nordisk Forlag 1906.
 Torkil Thaulow: En statsmand og diplomat fra Holberg-tiden, P. Haase 1949.

Grever fra Italien
Gesandter fra Danmark
Personer i 1700-tallet
Johann Christoph von Urbich

Johann Christoph baron von Urbich (25. april 1653 i Creuzburg – 17. oktober 1715 sammesteds) var en tysk og russisk gehejmeråd, dansk gesandt og ven til Gottfried Wilhelm Leibniz.

Han var søn af hertugelig kammerråd i Eisenach Johann Christoph Urbich (1615-1693) og Sybilla Margarethe Urbich født Breithaupt (1633-1685).

Urbich var ansat ved den danske legation i Wien 1691. da han fik bestalling som sekretær og chargé d'affaires sammesteds. Tidligere havde han været kammersekretær hos hertugen af Brunsvig-Lyneborg og Hannover. 1693 forlod han dansk tjeneste. I 1703 kom han i zar Peter den Stores tjeneste og var Ruslands gesandt i Wien indtil 1712. Han blev ophøjet til russisk baron. 

Meget af Urbichs levned er ukendt eller uudforsket. Han stod i nær forbindelse med diplomaten Bernhard von Zech og havde indflydelse på europæisk politik. Hans breve er bevarede, heriblandt korrespondance med Leipniz.

Kilder 
 Omtale af Urbich

Gesandter fra Danmark
Diplomater fra Rusland
Baroner fra Rusland
Tyskere i 1600-tallet
Tyskere i 1700-tallet