kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Køge Station

Køge Station er en jernbanestation i Køge. Stationen er endestation for S-togs-linje E i dagtimerne på hverdage og for linje A om aftenen og i weekenden. Foruden S-togene kører DSB (Nivå – Næstved) og den lokale Østbanen (Roskilde - Køge - Faxe Ladeplads/Rødvig) fra Køge Station. Stationen ligger i takstzone 20.

Den oprindelige stationsbygning lå ca. hvor kioskbygningen for enden af S-togssporene ligger i dag. Stationen blev til S-banens åbning i 1983 ombygget fuldstændigt. Den "nye" stationsbygning blev nedrevet i efteråret 2015. Efterfølgende blev der anlagt en bred gangbro tværs over stationsområdet, som en del af byudviklingsprojektet Køge Kyst fra 2016 til 2018. Projektet betød desuden at en busterminal ved Ivar Huitfeldtsvej på den vestlige side af stationen blev nedlagt til fordel for nybyggeri i 2014. I stedet blev der anlagt nye busstoppesteder på Ivar Huitfeldtsvej og på Østre Banevej på den østlige side af stationen. I den nordlige ende af stationen åbnede der en vejtunnel i 2016. Den eksisterende jernbaneoverskæring i den sydlige ende af stationen blev samtidig lukket for biler men kan fortsat passeres af gående. Den skal på sigt erstattes af en underføring, der skal få området omkring Køge Torv og Søndre Havn til at hænge bedre sammen.

Køge-Ringsted Banen 
Køge-Ringsted Banen (1917-63) benyttede også Køge Station og havde i starten fuld optagelse hos DSB, men det blev efterhånden for dyrt for privatbanen, så den opførte i 1934 sin egen lille stationsbygning med hovedkontor og ventesal. Den lå midt i det område, der til 2015 var busholdeplads.

Stationspladsen 
I 1993 blev der opført en vandskulptur på stationspladsen, en såkaldt vandkunst – "Kattekvinden og hestemanden" – udført af den svenskfødte billedhugger Pontus Kjerrman .

Galleri

Antal rejsende 
Ifølge Østtællingen var udviklingen i antallet af dagligt afrejsende med fjerntog:

Ifølge Østtællingen var udviklingen i antallet af dagligt afrejsende med S-tog:

Noter

Eksterne henvisninger 
 Køge Station på dsb.dk
 Statistisk Årbog for København og Frederiksberg samt Hovedstadsregionen 1992; København 1992; s. 143 
 Statistisk Årbog for København og Frederiksberg samt Hovedstadsregionen 1996; København 1996; s. 132 
 Københavns Statistiske Årbog 2001; København 2001; s. 131 
 Københavns Statistiske Årbog 2004; København 2004; s. 125 
 Østtælling 2007 DSB og DSB S-tog
 Østtælling 2008 DSB og DSB S-tog; s. 19

Station
S-togs-stationer
Stationer på Lille Syd
Stationer på Østbanen
Station
Ramana Maharshi

Ramana Maharshi (født 30. december 1879 i Tiruchuli i Sydindien, død 14. april 1950) også kendt under navnet Bhagavan Sri Ramana Maharshi, var inder og regnes blandt det 20. århundredes største mystikere. Ramana Maharshi fik sin mystiske erkendelse ved 16-års-alderen. Efter denne oplevelse drog han til bjerget Arunachala nær den sydindiske by Tiruvannamalai. Dette bjerg boede han på resten af sit liv. Ramana Maharshi blev tidligt meget berømt, og folk kom fra hele verden for at tale med ham. Blandt hans gæster var Mahatma Gandhi, Paramhansa Yogananda og Paul Brunton. Paul Brunton gjorde Ramana Maharshi kendt i Europa med bøgerne "A Search in Secret India" (1934) og "The Secret Path" (1935). Disse bøger er oversat til dansk som ”Bag Indiens lukkede døre” og ”Den hemmelige vej”.

Ramana Maharshis grundlæggende lære, der regnes for at høre til advaita vedanta-filosofien og jnana-yoga, går ud på at spørge sig selv: Hvem er jeg? Gennem en vedvarende selv-udspørgen mente Ramana Maharshi, at man vil nå til den erkendelse, at jeget ikke er bundet til kroppen, men er universelt.

Litteratur på dansk 
 Brunton, Paul: Bag Indiens lukkede døre. Kbh. 1937 og senere.
 Brunton, Paul: Den hemmelige vej. Psykisk Forlag, G. Viby, 1973.
 Maharshi, Ramana: Hvem er jeg? Sankt Ansgars forlag, Kbh. 1996.
 Maharshi, Ramana: Nan jar? = Hvem er jeg? Hemos, Middelfart, 1990.
 Osborne, Arthur: Ramana Maharshi og vejen til selvet. Sankt Ansgars forlag, Kbh. 1973.

Eksterne henvisninger 

 Bhagavan Sri Ramana Maharshis hjemmeside

Se også 
 Sri Nisargadatta Maharaj

Esoterik
Mystikere
Personer fra Indien
Majors (golf)

Majors er de fire mest betydningsfulde turneringer indenfor professionel golf. Kun 5 personer har formået at vinde alle 4 turneringer, hvoraf Jack Nicklaus er den der har vundet flest med 18 sejre. De 4 turneringer er:

The Masters
US Open
The Open Championship
PGA Championship

Golf
Evan Klamer

Evan Martin Klamer (15. januar 1923 i København – 28. april 1978 i Lundtofte) var dansk cykelrytter, der i karrierens løb vandt flere seksdagesløb, han debuterede som professionel rytter i 1949, men begyndte allerede sin karriere som amatør i 1945 på Ordrupbanen. Han og makkeren Kay Werner Nielsen udgjorde "par nummer syv" ved Københavns seksdagesløb, et nummer der lige siden er blevet givet til det forventet bedste danske par ved seksdagesløb i Danmark. Boede på Grønnevænget i Charlottenlund, var gift og havde børn.

Begravet på Lyngby Parkkirkegård.

Resultater (sejre) 
 1955: Seks-dages i Århus
 1955: Seks-dages i København
 1956: Seks-dages i Frankfurt a.m.

Eksterne henvisninger 
 
 

Mandlige cykelryttere fra Danmark
Personer fra København
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1948
Vindere af Københavns seksdagesløb
Wentworth Miller

Wentworth Earl Miller  (født 2. juni 1972 i Oxfordshire, England) er en amerikansk skuespiller.

For sin rolle som Michael Scofield i Prison Break blev han i 2005 nomineret til en Golden Globe, men den gik i stedet til Hugh Laurie for House MD.

Biografi

Tidligt liv 
Millers far (Wentworth Earl Miller II) boede i Chipping Norton, Oxfordshire, England og studerede ved Oxford University, da Miller  blev født. Hans familie flyttede til Park Slope, Brooklyn, New York, da han var ét år gammel. Han har to søstre (Leigh og Gillian). Han gik på Midwood Highschool, derefter studerede han på Princeton University med engelsk litteratur som hovedfag.
Wentworth Millers far er afroamerikaner og af amazonisk, engelsk, tysk og cherokee afstamning. Hans mor (Roxann) er hvid og af russisk, fransk, hollandsk, syrisk, persisk og libanesisk afstamning.

Karriere 
Wentworth Miller flyttede til Los Angeles for at arbejde inden for filmindustrien. Efter et års tid sagde han sit  arbejde op og begyndte at gå til en masse auditions, som satte hans skuespillerkarriere i gang.

Hans første betydelige rolle var som den følsomme David i ABC's mini-serie Dinotopia. Efter at have optrådt i fem mindre tv-roller fik han større roller som den unge version af Anthony Hopkins' rolle i filmen The Human Stain. Millers første tv-rolle var som monsteret "Gage Petronzi" i serien Buffy the Vampire Slayer ("Go Fish", 1998).

Miller Fik en bredere profil i 2005, da han blev valgt til rollen som Michael Scofield i Fox Networks dramaserie Prison Break.
Han spiller rollen som en ung omsorgsfuld bror, som har udtænkt en detaljeret plan for at hjælpe sin uskyldige bror, Lincoln Burrows (Dominic Purcell), med at flygte fra dødscellen, efter at han er blevet dømt skyldig i mordet på vicepræsidentens bror. Hans skuespil i serien fik ham nomineret til en Golden Globe i kategorien "Best Actor in a Dramatic Series" (Bedste skuespiller i en dramaserie). Miller optræder også i Mariah Careys musikvideoer som en mystisk elsker. Han var udvalgt af Carey selv i 2005 til at optræde i musikvideoerne.

Han har foruden Prison Break også medvirket i serier som Popular, Buffy - Vampyrernes Skræk og Skadestuen samt film som Underworld, The Human Stain, The Flash og Legends of Tomorrow.

Han spiller "Captain Cold" i både The Flash og Legends of Tomorrow.

Personlige liv

Aktivisme mod Ruslands anti-LGBT-love 
Miller sprang offentligt ud som homoseksuel i august 2013, hvor han lagde et brev ud på GLAAD's hjemmeside, hvor han sagde nej til en invitation til at deltage i Sankt Petersborg International Film Festival, fordi han følte sig "dybt bekymret" over den russiske regerings behandling af sine homoseksuelle borgere. Der henvises til anti-LGBT lovgivning vedtaget siden juni 2013, som forbyder "propaganda mod utraditionelle seksuelle relationer". Miller skrev: "Jeg kan ikke med god samvittighed deltage i en festlig lejlighed i et land, hvor folk som mig selv bliver systematisk nægtet deres grundlæggende ret til at leve og elske åbent."

Filmografi

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Nepals flag

Nepals flag er det eneste nationalflag, der ikke er firkantet (kvadratisk eller rektangulært). Det er opbygget af to separate vimpler, der tilhørte rivaliserende grupper af Rana-dynastiet, der tidligere regerede landet. I forbindelse med at landet fik sin forfatning i 1962 blev det besluttet at bruge de to sammensatte vimpler som nationalflag.

Symbolerne i flaget, der tidligere havde ansigtstræk, har ifølge traditonen betydet som følger:
 Månen foroven repræsenterer kongehuset
 Solen forneden repræsenterer den gren af Rana-dynastiet, der leverede premierministrene indtil forfatningens indgåelse

Den nutidige udlægning går på håbet om, at Nepal vil bestå lige så længe som solen og månen.

Flag fra Asien
Flag
Nationale flag
Værtsorganisme

Indenfor biologien er en værtsorganisme en organisme, der rummer en anden organisme, eksempelvis en virus eller en parasit.

Se også 
 Biologisk samvirke
 Symbiose

Biologi
Rytterfægtningen ved Aarhus

Rytterfægtningen ved Aarhus fandt sted 31. maj 1849 som et led i Treårskrigen. Kampen stod nord for Aarhus, hvor Stjernepladsen er i dag. Fægtningen stod mellem de danske dragoner og preussiske husarer og endte med dansk sejr. Kampen varede kun omkring 10-15 minutter, men havde indflydelse på krigens videre gang.

Fægtningen 
Den 31. maj 1849 rykkede fjenden igen ind i Århus, som danskerne havde forladt, for ikke at skade byen ved kamphandlinger. Fjenden fortsatte umiddelbart efter mod nord med to husareskadroner fra 2. Westfählisches Husarregiment Nr. 11 og 60 jægere fra et Jægerkompagni, alle ledet af fyrsten af Salm Salm. Her kom de i kamp med de danske enheder anført af Gotthold Müller. 

De danske Dragoner havde slebne sabler og huggede efter fjendens hoved som befalet af ritmester S. C. Barth. Fjendens colpachs og beklædning ydede ikke megen beskyttelse, hvorimod dragonernes hjelme og tykke jakker gav god beskyttelse. De tyske husarers sabler var ikke slebne og kunne derfor ikke gøre megen skade. Det rystede de tyske husarer. De havde forventet en ”gentlemankrig”. 

Tabene var på dansk side to døde, fem sårede og fire tilfangetagne; på tysk side to døde, 23 sårede, hvoraf en stor del døde i løbet af første døgn - hvad ikke mindst de mange hovedhug bidrog til - og 25 tilfangetagne, heriblandt den preussiske fører fysten af Salm-Salm. I krigens store sammenhæng var der kun tale om et lille slag. Alligevel krediteres det for at have stoppet tyskernes fremrykning i Jylland, og dét var afgørende, fordi det i juni muliggjorde udskibningen af størstedelen af de danske tropper fra Helgenæs til Fyn. 

I 1899 blev der rejst en mindesten for kampen. Oprindelig stod den, hvor kampen havde fundet sted, men i dag står den på hjørnet Trøjborgvej/ Nørrebrogade foran Århus Kommunehospital.
Våbenbrødreforeningen nedlægger hvert år en krans på dagen for slaget.

Se også 
 Blodbøgen på Randersvej

Ekstern henvisning 

 Rytterfægtningen ved Aarhus

Treårskrigen
Slag med deltagelse af Danmark
Aarhus' historie
Ellert

Ellert er den populære betegnelse for et lille 3-hjulet eldrevet køretøj, som især er beregnet til kortere ture. Ordet blev i 1970'erne især brugt om en eldrevet knallert, og dukkede første gang op i dansk sprog omkring 1973.

Historien 
I begyndelsen af 1980'erne opfandt ingeniøren Steen Volmer Jensen den lille Ellert. Den blev dog første gang præsenteret under navnet U36 ved en  biludstilling i Bella Centeret i 1985 og var udviklet med støtte fra Teknologistyrelsen. På daværende tidspunkt var Ellert prissat til 27.450 kr. I 1987 startede fabrikken El-Trans i Randers produktionen af en eldrevet trehjulet bil med navnet mini-el.
Senere dansk-producerede modeller kaldtes mini-el City, men navnet blev ændret til City-El, da man begyndte at eksportere til Tyskland, hvor mini ikke måtte bruges i navnet. De tysk-producerede modeller går i dag under betegnelsen CityEl. Ellert er det folkelige kælenavn, som benyttes om både gamle og nyere modeller, uanset oprindelsesland. Der blev i alt fremstillet ca. 4.400 eksemplarer i Danmark. I 1995 blev produktionen overtaget af en tysk forhandler og flyttet til Tyskland, så vidt vides blev produktionen stoppet i 2018. Prisen på en ellert var nu steget til over 100.000,-. Der var i 2003 ca 350 ellerter på nummerplader men i 2021 kun 174 stk. på nummerplade her i Danmark.   

Ellerten har været langt omkring, den har f.eks. været en med i TopGear  og hovedgevinst i Superchancen.

Modeller/Fabrikker 
Prototypen U36 blev vist 1. gang i 1985 på BBC Tomorrow's World. 

I 87-88 blev MiniEl serie7 og serie8 blev produceret i 1950 stk. (S00001-S01950) på fabrikken Eltrans. MiniEl udskiller sig fra de andre modeller ved at have en 0,8 kW motor og ved at have et glas (plastik) foran forlygten

I 90-92 blev MiniEl city fra produktions nummer 1951 og fremad på fabrikken Eltrans89. Efter krakket af den første fabrik gik man over til den ny forbedrede model med en størrer motor ( 2,5 kW ) og en elektronisk motorstyring.

I 93-95 kom den til at hedde CityEl og Fabrikken CityCom. 

I årene 95 til 97 lå produktionen stille, men i 1997 kom man i gang på den tyske fabrik. 

Den tyske fabrik slog sig ned med en mindre produktion og har produceret ca 1600 stk inden fabrikken lukkede i 2018. I starten af 00'erne kom de med en forbedret udgave som hed CityEl Fact4, denne kom samtidig med at min fortsatte produktionen af den almindelige CityEL ihverfald for en periode, men fra ca. 2008 udgik CityEl og man gik over til kun at producerer CityEl Fact4.

Kilder 

Nye ord, 1955-1998, Pia Jarvad
Den Store Danske Encyklopædi

Eksterne henvisninger 

Producent 
Importoplysninger 
Brugerside 
Den danske el-trehjuler skal snart i produktion , Ingeniøren, 6. september 1985

Videoer 
Her er en video af Steen V. Jensen som fortæller om den   
Amerikansk promoverings video  
Langt fra Las Vegas  
En Ellert-entusiast  
Auto, motor und sport (fra den tyske fabrik, på tysk)   
Handmade in germany  (fra den tyske fabrik, på tysk)  
Elbiler
Biler introduceret i 1987
Biler fra 1980'erne
Biler fra 1990'erne
Biler fra 2000'erne
Biler fra 2010'erne
Bilmodeller
Kay Wilhelmsen

Kay Wilhelmsen (24. maj 1942 - 26. juni 2013) var en dansk entreprenør.

Han var uddannet tømrer.

Som entreprenør gik han i flere omgange konkurs med sine firmaer. Op til en konkurs i 1982 betalte han over 50% i rente på sine kreditter i Privatbanken og Provinsbanken. Han sigtedes for bedrageri og mandatsvig (checkrytteri), men blev i 1986 frifundet.

Han var med til at købe stormagasinet Illum i 1987 sammen med Jens Jordan.

Han drev virksomhed under bl.a. selskaberne Kay Wilhelmsen, W-invest ApS, W-investering ApS. Engagementer med Wilhelmsens koncern blev i pressen omtalt som have givet anledning til nedskrivninger i forbindelse med krakket i Roskilde Bank i 2008, men er angiveligt ikke nødlidende .

Tidslinje 
 1982: Kay Wilhelmsen A/S konkurs
 1990: Kay Wilhelmsen International Ltd. A/S konkurs
 1992: Kay Wilhelmsen A/S af 1982, Kay Wilhelmsen Holding af 1983 A/S og Kay Wilhelmsen International Holding konkurs
 2003: Kay Wilhelmsen A/S konkurs

Referencer

Kilder 
 Artikel på Elex.dk

Noter 

Entreprenører fra Danmark
Snedkere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Tonika

Tonika er en musikalsk term inden for harmonilære. Betegner den akkord, der findes på skalaens grundtone. Betegnelsen bruges både for dur og mol-tonearter.

Musikteori
Dominant

Dominant er en musikalsk term inden for harmonilære. Dominanten er et udtryk for den akkord, der findes på skalaens femte trin, altså en kvint over skalaens grundtone (tonika). Både i dur- og mol-tonearter er dominanten en dur-akkord. Dominantens funktion er at lede over til skalaens tonika, dominantens terts er selve ledetonen til toneartens grundtone.

Udvidelser 

Det er normalt at dominanten bliver udvidet for at opnå en større spænding og derved bedre ledeevne. Af typiske udvidelser kan nævnes:

 Dominant-septim-akkord: Den mest normale udvidelse er en lille septim. Der vil derved opstå en tritonusinterval mellem tertsen og septimen og denne dissonans opløses ved at tertsen leder op til tonikas grundtone og septimen, ned til tonikas terts. Akkorden noteres f.eks. G7 (i c-dur).

 Dominant-none-akkord: Her tilføjes, foruden en lille septim, en lille none. Nonen leder ned til tonikas kvint, derved ledes der til alle tonikas tre toner. Akkorden noteres f.eks. C7(b9) (i F, hvor C7 er dominant)

Et akkompagnement til en diakron mundharmonika skal lægges på dominanten til mundharpens toneart.

Musikteori
Udslæt

Udslæt opstår ofte som en rødmen på huden i forbindelse med infektioner, irritation eller allergi. 

Udslæt kan desuden opstå fra noget man har rørt ved eller en slags eksem og giver ofte kløe.

Se også 
Nældefeber 

Symptomer
Fræslet

Fræslet (også Freslet eller Fredslet) betegnede i middelalderen landet syd for Dannevirke og Slien i det sydlige Jylland. Fræslet omfatter geografisk herrederne Hytten og Krop. Området blev betragtet som dansk krongods og stod uden for sysselinddelingen.

Fræslet med Egernførde er nævnt i Kong Valdemars Jordebog fra 1231 som Fræzlæt cum ykærnæburgh. Området var krongods. Området skulle yde 100 mark rent sølv. Det tilføjes, at "Kongen har mellem Slæ og Eyder 420 gårde"

Noter

Litteratur 
 Esben Albrectsen: Herredømmet over Sønderjylland 1375-1404; København 1981; 
 O. Nielsen: Liber Census Daniæ. Kong Valdemar den Andens Jordebog ; G.E.C. Gads forlag, København 1873

Slesvig-Holstens historie
Rhône (flertydig)

Rhône kan henvise til flere betydninger:

 Rhône – en schweizisk/fransk flod
 Rhône (departement) – et fransk departement.
 Rhône indgår også i departementet Bouches-du-Rhône.
 Rhône-Alpes – en region i Frankrig.
 Rhône (vin) – et vindistrikt i Frankrig.
Rhône

Rhône er en 812 km (i Frankrig 545 km) lang schweizisk/fransk flod, som udspringer i Valais i Schweiz i Gotthard-massivet ved Rhônegletsjeren. Rhône er Frankrigs mest vandrige flod. Den løber gennem Genevesøen og ind i Frankrig ved Geneve. Herefter løber den mod syd og lægger skråninger til vindyrkningen i Côtes du Rhône. Rhône har sit udløb i Middelhavet via Camargue, et stort sumpområde syd for Nîmes og Avignon ved den franske middelhavskyst.

Rhône har i Frankrig adskillige store bifloder; Ain, Saône ved Lyon, Isère og Arve, Drôme, Durance og Gard. Det første af Rhônes løb er i Rhônedalen i Schweiz.

Galleri

Opdæmning 
Rhône opdæmmes blandt andet af:

 Barrage de Génissiat
 Barrage de Seyssel
 Barrage de Villebois
 Barrage de Jons
 Barrage de Cusset
 Barrage de Vaugris
 Barrage de Saint Pierre de Bœuf
 Barrage d'Arras
 Barrage de Rochemaure
 Barrage de Donzère

Barrage betyder dæmning.

Bifloder og tilløb 
Blandt bifloder og tilløb er blandt andet:

 L'Arve 107,8 km
 L'Ain 189,9 km
 La Saône 473,4 km
 L'Isère 286 km
 La Drôme 110 km
 La Cèze 128,4 km
 La Durance 323,5 km
 Le Gard 127,3 km

Vist i rækkefølge fra Rhônes øverste løb og nedefter. Rhône har mere end 180 bifloder og tilløb.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 

Floder i Frankrig
Floder i Schweiz
Frankrigs geografi
Christian Flagstad

Christian Fridolin Goos Flagstad (født 12. december 1936 i København, død 25. december 1987 på Frederiksberg) var studievært på Danmarks Radio P3 til sin død.

Flagstad blev en kendt stemme i Danmarks Radio i 60'erne. Han bestyrede programmet Dags Dato, der kom på hverdage på P3 lige efter radioavisen klokken 16. Han var en af de mest kendte stemmer fra 60'erne, 70'erne og 80'erne fra bl.a. udsendelserne Hej P3 og Fanfare og har sendt tusinder af timers radio, hvoraf der kun er bevaret ganske få timer. Også udsendelser ved juletid og  allehelgensaften med formanden for Dansk Folkemindesamling Iørn Piø var meget aflyttede. Han afsluttede som regel sine radioudsendelser: "Husk: glem ikke at være glad".

På DR's Bonanza ligger der nu en enkelt udsendelse med Christian Flagstad. Ud over at være radiovært var han discjockey på forskellige spillesteder og til private fester.

Christian Flagstad døde af kræft juledag 1987 i en alder af kun 51 år.

Eksterne henvisninger 
 

Radioværter fra Danmark
Ansatte i DR
Danskere i 1900-tallet
Personer døde af kræft
Kulsvier

Kulsviere var de fagfolk, som omdannede ved til trækul gennem en tørdestillation. Det praktiske arbejde bestod i at sætte stakke af tætpakket træ, kulmiler, op i skoven, at antænde en sagte ild og at passe ilttilførslen gennem flere døgn. Derefter blev kulmilen slukket, og når den var kold nok, blev den åbnet, og trækullet blev taget ud og kørt bort til anvendelse i fremstilling af glas, metal, krudt eller andet, der kræver ren forbrænding ved høj temperatur.

De udøvende var organiseret i sjak per område og/eller mile, og deres leder blev kaldt "myrekonge" efter den for kulsvierne så kendte myremalm; mosemalm.

Arbejdet udsatte kulsvierne for aske og kulstøv, som satte sig fast alle vegne på kroppen. De blev sorte at se på, og i forbindelse med, at de boede og arbejdede i skovene, langt fra det tætte og kontrollerede landsbysamfund, blev kulsvierne betragtet som farlige og upålidelige (jf. omtalen af dem i folkeeventyrene).
Kulsviernes arbejdspladser var med jævne mellemrum et løssluppent gildested for blandt andre samfundets ungdom i forbindelse med de mange håndværksmæssige sviredage. Det har bidraget til deres tvivlsomme anseelse. Kulsviertro betød naiv kristendom, blind autoritetstro. En kulsvier blev spurgt om, hvad han troede på. Svaret var "Det som kirken tror på".

Litteratur 
 Anders Uhrskov, Kulsvierbogen : skildringer på nordsjællandsk folkemaal, Hans Toftes Boghandel, 1967.
 Valdemar Seeger, Fra Kulsvierlandet, Fredensborg, 1929

Håndværk
Swakopmund

Swakopmund er en namibisk havneby som ligger ud til Atlanterhavet i den nordvestlige del af landet. Byen ligger 280 km vest for Namibias hovedstad Windhoek.

Ved seneste folketælling i 2007 var der 28.552 indbyggere i byen.

Af attraktioner kan blandt andet nævnes Swakopmund Museum, det nationale akvarium og de spektakulære sandklitter syd for Swakopfloden. Byens er også kendt for sit udbud af ekstremsport.

Historie 
Swakopmund blev grundligt i 1892 af kaptajn Curt von François. Planen var at byen skulle være den primære havneby for kolonien Tysk Sydvestafrika. En øget trafik mellem Tyskland og dets kolonier gjorde det nødvendigt, at kolonien fik sin egen havn, da Walvis Bay, som ligger 33 km syd for Swakopmund, var under britisk herredømme. Man valgte at placere byen lige nord for Swakopfloden blandt andet på grund af adgang til ferskvand.

Klima 
Byen er omgivet af Namibørkenen og af det kolde Atlanterhav. Swakopmund har et tempereret klima. Gennemsnitstemperaturen ligger mellem 15 °C og 25 °C. Der falder mindre end 15 mm regn om året, hvilket også betyder, at man næsten ikke ser kloakafløb i gaderne. Benguelastrømmen bringer fugtighed til området i form af tåge, som kan strække sig helt op til 140 km ind i landet. Fauna og flora har tilpasset sig dette og er meget afhængig fugten som tågen har med sig.

Eksterne henvisninger 
 Bystyrets hjemmeside
 Beskrivelse af Swakopmund af Lonely Planet

Byer i Namibia
Havnebyer