kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jeppe Findalen

Jeppe Findalen er en dansk journalist. 
Han har været tilknyttet Ekstra Bladet og fra 2022 Frihedsbrevet.
Han modtog Cavlingprisen for 2021 sammen med blandt andre Nagieb Khaja for serien "Mettes uønskede børn" udgivet af Ekstra Bladet.

Henvisninger 

Journalister fra Danmark
Genbrugsballast

Genbrugsballast er et produkt bestående af knust tegl, puds og beton der er blevet til overs ved nedrivning og byggeri.
Oftest knuses brokkerne til 0/32 (udtales nul toogtredive) som angiver at kornstørrelsen er 0 til 32 millimeter.

Tidligere er det meste i disse fraktioner blevet knust og solgt uden nærmere hensyn til indhold af skadelige stoffer, men i dag er der her i landet skarp kontrol med at alle stoffer skal undersøges inden en virksomhed kan gå i gang med nedrivning af (dele af) en ejendom. Især asbest, tungmetaller og PCB er der stort fokus på. Dog er der ikke samme kontrol med privates affald til genbrugspladserne efter mindre gør-det-selv-opgaver eller sort arbejde, så der er stadig en mindre kilde til potentiel forurening fra denne kilde.

Produktet anvendes til bærelag eller slidlag på midlertidige veje og pladser, samt til opfyldning af huller efter eksempelvis rørlægning og andet arbejde i jorden.
Til det sidste anbefales dog oftest genbrugsstabil eller stabilgrus, som ikke smuldrer og synker i samme grad som produkter med tegl.

Byggematerialer
Natura 2000-område nr. 177 Maribosøerne

Natura 2000-område nr. 177 Maribosøerne    er et Natura 2000-område der består af habitatområde H156 og fuglebeskyttelsesområderne F87 har et areal på    3.894 hektar, hvor hovedparten også er ramsarområde.  Det omfatter de tre af Maribosøerne: Søndersø, Røgbølle Sø og Hejrede Sø mens  Nørresø ikke er en del af Natura 2000-området.

Natura 2000-området ligger   i Vandområdedistrikt II Sjælland  i vandplanomåde  2.5 Smålandsfarvandet.  i Guldborgsund og Lolland kommuner.

Områdebeskrivelse

Natura 2000-område er specielt udpeget for at beskytte søerne der ligger er i et kuperet bakkelandskab, og er levested for mange fuglearter.  Maribosøerne erbåde  natur- og vildtreservat og er desuden Danmarks eneste Ramsarområde med ferskvand.
Søerne er relativt rene, lavvandede og med omfattende bundvegetation. Der er mange øer,
holme og næs, og søbredden er meget bugtet. Den største bestand i Danmark af den sjældne vandplante stor najade findes her og er udbredt i alle de tre store søer inden for Natura 2000-området. Her
findes også fiskearten pigsmerling. I skovene yngler bl.a. havørn og hvepsevåge, og der forekommer hele ti arter af flagermus, bl.a. bredøret flagermus som er på områdets udpegningsgrundlag.  Skovene består hovedsageligt af elle- og askeskov, som udgør over 6 % af denne naturtype i den kontinentale
biogeografiske region i Danmark.
Siden 1994 har søerne været en del af  Naturpark Maribosøerne.

Fredninger
Hovedparten af  Natura 2000-området er omfattet af en  fredning der omfatter  cirka 1.195 hektar, der blev fredet i 1957.

Se også 
 Internationale naturbeskyttelsesområder i Danmark
 Naturtyper i Danmark

Kilder og henvisninger

 Kort over området på miljoegis.mim.dk
 Naturplanen 2016-21 
 Basisanalysen 2022-27       

Natura 2000-planer
EU-habitatområder i DanmarkFuglebeskyttelsesområder i Danmark
Ramsarområder i Danmark
Fredede arealer i Danmark
Naturreservater i Danmark
Lolland Kommunes geografi  
Guldborgsund Kommunes geografi
Flint (Flintshire)

Flint () er en by i Flintshire det nordlige Wales, som ligger ved udmundingen af floden Dee. Det er den tidlgiere county town i Flintshire. Ifølge folketællingen fra 2001 havde byområdet 12.804 indbyggere, hvilket var steget til 12.953 i 2011. Byområdet inkluderer Holywell og Bagillt og et samlet indbyggertal på 26.442. Det gør det samlede byområde til en af de største byer i Wales.

Byen er kendt for ruinerne af Flint Castle, der var den første af en serie borge, som Edvard 1. opførte forbindelse med erobringen af Wales.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Wales
Uvariopsis dicaprio

Uvariopsis dicaprio er en kritisk truet art af et tropisk stedsegrønt træ i slægten Uvariopsis. Den findes kun i Ebo-skoven i Cameroun. Den blev beskrevet i 2022 af botanikere fra Royal Botanic Gardens, Kew og er opkaldt efter Leonardo DiCaprio.

Referencer 

Magnolie-ordenen
Røvertidsskrift

Røvertidsskrift, også kaldet rovtidsskrift (efter engelsk predatory journal, jf. også det bredere begreb predatory publishing), er en betegnelse på et tidsskrift som forsøger at fremstå videnskabeligt, men som i virkeligheden har meget dårlige rutiner for at kontrollere hvilken forskning som publiceres. Begrebet røverforlag eller rovforlag bruges tilsvarende om forlag som udgiver tidsskrifter og/eller bøger.

Betegnelsen røvertidsskrift eller røverforlag kan både bruges om tidsskrifter eller forlag som utilsigtet får sine mangelfulde kontrolrutiner udnyttet af forskere med uærlige hensigter, og om tidsskrifter eller forlag som aktivt går efter publiceringsvillige forskere og narrer dem til at tro at de får sin forskning publiceret i et anerkendt tidsskrift. Begrebet «rovtidsskrift» blev skabt af den amerikanske bibliotekar Jeffrey Beall, som tidligere publicerede en oversigt over sådanne tidsskrifter, kaldet Bealls liste.

I 2018 gennemførte en række aviser i et internationalt samarbejde et eksperiment, hvor man konstruerede studier med meningsløst indhold og forsøgte at få disse publiceret i røvertidsskrifter. Erfaringen var at så længe man var villig til at betale for publiceringen kunne man få publiceret hvad som helst.

Blandt forlag som fremgik i Bealls liste og som af mange regnes som røverforlag var Scientific Research Publishing, MDPI og Frontiers Media.

Mange røvertidsskrifter har titler som begynder med «International Journal of ...»; det er også normalt for røvertidsskrifter og røverforlag at give indtryk af at de er baseret i vestlige lande, selv om de i realiteten drives fra lande som f.eks. Kina, Indien eller Nigeria. I nogen tilfælde har de etableret en postboksadresse i et vestligt land, men har den reelle virksomhed i et andet land. Mange røvertidsskrifter viser f.eks. ISSN-nummeret meget synligt på sine hjemmesider, fordi der i Asien er en forestilling om at det at have et ISSN-nummer giver tidsskriftet en form for autoritet.

Referencer

Eksterne kilder 
 

Bedrageri
Forskning
Martin Cheek

Martin Roy Cheek (født 1960) er en botaniker og taksonom ved Royal Botanic Gardens, Kew.

Cheek gik på University of Reading og dimitterede med en B.Sc. i 1981 og en M.Sc i 1983. Han fik titlen DPhil ved University of Oxford i 1989.

Forskning 
Sammen med Matthew Jebb har Cheek gennemgået den kødædende planteslægt kandebærer (Nepenthes) i to store monografier: "A skeletal revision of Nepenthes" fra 1997 og en mere dybdegående behandling af arter i den biogeografiske region Malesia til Flora Malesiana i 2001.

I disse og andre værker har Cheek beskrevet en række arter, der er nye for videnskaben, ofte i samarbejde med Jebb. Disse omfatter: N. abalata, N. abgracilis, N. alzapan, N. argentii, N. aristolochioides, N. cid, N. danseri, N. diatas, N. extincta, N. hurrelliana, N. kitanglad, N. kurata, N. lamii, N. leyte, N. mira, N. murudensis, N. negros, N. ramos, N. robcantleyi, N. samar, N. thai, and N. ultra. Cheek and Jebb also raised N. macrophylla to species rank.

I 2022 beskrev han sammen med George Gosline træet Uvariopsis dicaprio.

Cheek og hans forskning er omtalt i dokumentaren The Mists of Mwanenguba.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 The Mists of Mwanenguba

Botanikere fra Storbritannien
Jørgen Bækmark

Jørgen Bækmark (født 9. november 1929 i Vendsyssel, død 21. december 2021 i Hammel var en dansk møbelarkitekt. 

Han er opvokset i Ebeltoft som søn af en bankfunktionær og en fysioterapeut. 
1950 blev han udlært som møbelsnedker med svendebrev i 1950 og efterfølgende uddannede han sig til møbelarkitekt på Kunsthåndværkerskolen og Kunstakademiets Møbelskole. 

Han ledede fra 1958 til 1967 FDB-møblers tegnestue, hvor man tegnede enkle, tidløse træmøbler, som blev fremstillet på maskinværksteder for at holde fremstillingsprisen nede. Han har blandt andet designet spisebordsstolene i J80 serien, en let spisestol i egetræ med pinde i ryggen. Hans mål var, at møbler skal passe til mennesker og ikke omvendt. 1968 begyndte Jørgen Bækmark at undervise på Kunsthåndværkerskolen i København.

Eksterne henvisninger og kilder 
 www.dk/ritzau
 www.fdbdesign.dk

Designere fra Danmark
Ansatte ved Kunstakademiets Arkitektskole
Møbelarkitekter fra Danmark
Portoferraio

Portoferraio () er en by og kommune i provinsen Livorno, i udkanten af den navnkundige havn på øen Elba. Det er øens største by. På grund af terrænet ligger mange af byens bygninger på skråningerne af en lille bakke, der på tre sider er afgrænset af havet.

Historie
Den blev grundlagt af Cosimo I de' Medici, storhertug af Toscana, i 1548 med navnet Cosmopoli ("Cosimos by"), for at opveje den spanske citadel i Porto Azzurro. Den havde tre forter (Forte Stella, Forte Falcone og Forte Inglese) og en massiv murlinje, som alle stadig er synlige i dag.

Byen forblev knyttet til Storhertugdømmet Toscana indtil slutningen af det 18. århundrede, hvor den på grund af sin strategiske beliggenhed kom i strid med Frankrig, Storbritannien og Østrig. En britisk garnison modstod belejringen af Porto Ferrajo i 1801, men ved Amiens-traktaten i 1802 overgik byen til Frankrig. I 1814 blev den overdraget til Napoleon Bonaparte som hjemsted for hans første eksil. I det 19. århundrede voksede byen hurtigt på grund af opførelsen af infrastrukturer og udnyttelsen af nye jernværker i Rio Marina. Portoferraio blev derefter den vigtigste skibshavn for malmen til fastlandet, deraf det nuværende navn, der betyder "jernhavn" på italiensk. Efter Napoleonstidens afslutning vendte Portoferraio tilbage til Toscana og blev en del af Kongeriget Italien i 1860. Her blev røveren Carmine Crocco fængslet indtil sin død for sin revolution mod Victor Emanuel 2. af Italien og anarkisten Giovanni Passannante, der forsøgte at dræbe kong Umberto 1. af Italien.

Under Anden Verdenskrig blev Portoferraio skueplads for kampe, da Elba blev besat af de tyske styrker. I slutningen af juni 1944 befriede en allieret styrke, hovedsageligt bestående  af Frie Franske tropper øen, i en kamp, der varede to dage. Portoferraio blev indtaget af de franske tropper den 18. juni, men blev beskadiget af kampene og de bombeangreb, der gik forud for invasionen.

Portoferraios økonomi led under afslutningen af mineaktiviteterne fra 1970'erne, men i de følgende årtier fik øen status som en internationalt kendt badedestination.

Vigtigste seværdigheder

Byens centrum er tætbebygget omkring den lille marina, der ligger i en naturlig bugt.

De vigtigste seværdigheder er bl.a.:

Forte Stella
Forte Falcone
Forte Inglese
Arkæologisk museum 
Napoleons hus

Portoferraio fyrtårn
Fyrtårnet står på den nordlige vold af Forte Stella bygget i 1548 af Cosimo I de' Medici. Det blev bygget af Leopold 2. Storhertug af Toscana i 1788; stentårnet er 25 meter højt og har en dobbelt balkon og lanterne. Fyret er fuldt automatiseret, drives af Marina Militare og er identificeret med kodenummer 2072 E.F.; lanternen er 63 meter over havet og udsender et gruppe af tre hvide lynglimt i en 14-sekunders periode, der er synligt op til 16 sømiler (ca. 30 km). På samme tårn er der et yderligere fyr, der er identificeret med nummeret 2072.2.E.F., som udsender et rødt fast lys i 60 meter over havets overflade.

Kilder og henvisninger

 Official website
 Portoferraio.
Scubadiving in Portoferraio
Byer i Toscana
Prawo Jazdy

"Prawo Jazdy" var en formodet polsk statsborger, som blev opført af Irlands politistyrke Garda Síochána (kaldet Gardaí) i en politidatabase for at have begået mere end 50 trafikovertrædelser i Irland. Et memorandum fra 2007 sagde at en undersøgelse havde kommet frem til at  betyder "kørekort" på polsk, og at betjente havde fejlagtigt antaget at udtrykket, som er trykt på polske kørekort, var et personnavn når de udstedte trafikbøder.

Optagelse i database over kriminelle 
"Prawo Jazdy" var antaget at være en polsk kriminel, der var aktiv i Irland. Navnet blev registreret på PULSE, et computersystem, der blev brugt af Gardaí, med mindst 50 trafikforseelser, såsom fartovertrædelser og ulovlige parkeringer, registreret over hele landet, men der var mistænkelige aspekter, såsom at hver hændelse var registret med en ny adresse. "Prawo Jazdy" blev også opført som et navn i Fixed Charge Processing System (FCPS). Der blev iværksat en undersøgelse af personen som Gardaí anså for at være Irlands værste trafiksynder.

Memorandum 
Et internt Gardaí-memorandum fra juni 2007 kom frem til, efter opslag i en online polsk-engelsk ordbog, at  var ikke et personnavn, men i stedet den polske betegnelse for 'kørekort', og fejlidentificeret af Gardaí-betjentene som trafiksynderens navn på grund af at udtrykket er trykt i øverste højre hjørne af polske kørekort (mens kørekortindehaverens navn og personlige oplysninger er trykt nedenunder i en mindre skriftstørrelse). Fejlen blev offentlig kendt i februar 2009.

Efterspil 
Gardaí modtog den satiriske Ig Nobelpris i litteratur i 2009 for fejlen, men deltog ikke i prisoverrækkelsen. Prisen blev overrakt til Karolina Lewestam, en polsk statsborger, der havde fået en trafikbøde i Irland.

Episoden blev en kilde til forlegenhed for Gardaí. Det skabte diskussion om emner som kulturel uvidenhed eller institutionel racisme i Gardaí som et resultat af ændret etnisk demografi i Irland på grund af immigration fra andre EU-medlemslande.

Referencer 

Fiktive skurke
Irland
Porto Azzurro

Porto Azzurro er en kommune i provinsen Livorno i den italienske region Toscana; Den ligger på øen Elba, der ligger omkring 130 km sydvest for Firenze og omkring 90 km syd for Livorno. Den hed tidligere Porto Longone, og i 1557 gav Iacopo VI Appiani, Prins af Piombino, Spanien ret til at bygge en fæstning der, så den blev overført til staten Presidi, at den blev en direkte besiddelse under Spaniens krone. Staten havde kun guvernører sendt af den centrale spanske regering først og derefter østrigske. I 1801 etablerede Napoleon Kongeriget Etrurien .  Til sidst blev den overført til Storhertugdømmet Toscana.

Kilder og henvisninger 

Byer i Toscana
Bibbona

Bibbona er en kommune i provinsen Livorno i den italienske region Toscana, beliggende omkring 80 km sydvest for Firenze og omkring 40 km sydøst for Livorno i Val di Cecina .

Vigtigste seværdigheder 

 Romansk Pieve di Sant'Ilario (landsbykirke grundlagt i det 11. århundrede).
 Palazzo del Comune Vecchio, også middelalderlig.
 Fort of Bibbone, bygget af storhertugerne af Toscana i det 18. århundrede.

Historie 
Byens bakkede beliggenhed gav mulighed for et naturligt forsvar, og stærke befæstninger vides at have eksisteret i den tidlige middelalder. Området er kendt for at have været beboet tidligere i den etruskiske periode baseret på grave og arkæologiske fund, og bebyggelsen fortsatte ind i den romerske periode.

I den tidlige middelalder var byen og fæstningsværkerne i Gherardesca-familiens besiddelse, og deres besiddelser blev bekræftet af pave Innocens III i det 12. århundrede. Derefter blev ejerskabet overført til fribyerne Volterra, Pisa og til sidst Firenze.

Billedhuggeren (Riccardo) Richard Aurili blev født i Bibbona i 1864.

Kilder og henvisninger 

 Officiel hjemmeside

Byer i Toscana
Daugbjerg-Mønsted-Smollerup Sognekommune

Daugbjerg-Mønsted-Smollerup Sognekommune blev oprettet i 1842 og nedlagt i 1970.

Daugbjerg-Mønsted-Smollerup var en sognekommune i Fjends Herred i Viborg Amt. I 1970 blev den tidligere kommune en del af Fjends Kommune, og i 2007 blev Fjends Kommune indlemmet i Viborg Kommune.

Daugbjerg-Mønsted-Smollerup Pastorat 
Daugbjerg-Mønsted-Smollerup Pastorat er et pastorat i Viborg Domprovsti i Viborg Stift. Indtil 2007 hørte pastoratet til Skive-Fjends Provsti.

Pastoratet består af de tre sogne Daugbjerg, Mønsted og Smollerup.

De tre kirker i pastoratet er fra Middelalderen. Smollerup Kirke har Nordens ældste fungerende kirkeklokke, der er fra cirka år 1100. Desuden ligger Daugbjerg og Mønsted kirker i pastoratet.

Præstegården ligger i Daugbjerg.

Seværdigheder 
Primærrute 16 (hovedvejen mellem Viborg og Holstebro) går gennem pastoratet. Det samme gør Sekundærrute 186, der sammen med Primærrute 13 forbinder Skive med Vejle.

Området er kendt for Daugbjerg Kalkgruber og Mønsted Kalkgruber.

  

Kommuner i Viborg Amt (før 1970)
Larry Rapp

Larry Rapp (20. februar 1948) er en amerikansk skuespiller. Han var nok bedst kendt for sin rolle som Fat Moe i Der var engang i Amerika.;

Filmografi

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Filmskuespillere fra USA
Parashkev Hadjiev

Parashkev Hadjiev (bulgarsk: Парашкев Хаджиев; født 27. april 1912 i Sofia, Kongeriget Bulgarien - død 28. april 1992 i Sofia, Republikken Bulgarien) var en bulgarsk komponist, professor, lærer, pianist og forfatter.

Karriere 
Hadjiev studerede komposition og klaver på Det Statslige Musikkonservatorium i Sofia hos bla. Pancho Vladigerov og forsatte sine kompositions studier i Wien hos Joseph Marx og senere på Musikhøjskolen i Berlin hos Heinz Tiessen. Hadjiev var professor i harmonilærer og komposition i over 40 år på Det Statslige Musikkonservatorium i Sofia.

Værk 
Hadjiev har skrevet orkesterværker, kammermusik, operaer, operetter, koncertmusik, balletmusik, sceneværker, filmmusik etc. Han har også skrevet musikteoretiske værker til brug for undervisning og regnes for at høre til de betydningsfulde komponister og lærere fra Bulgarien i det 20. århundrede.

Udvalgte værker 
 Tre Skitser (1940) - for orkester
 Der var engang (1957) - opera
 Deliana (1952) - operette
 Violinkoncert (1941) - for violin og orkester
 Fløjtekoncert (1945) - for fløjte og orkester

Referencer

Eksterne henvisninger 
 om Parashkev Hadjiev

Komponister fra Bulgarien
Professorer
Pianister fra Bulgarien
Lærere
Forfattere fra Bulgarien
Personer fra Sofia
Ivan Spassov

Ivan Spassov (født 17. januar 1934 i Sofia, Bulgarien - død 22. december 1996) var en bulgarsk komponist, professor, dirigent, rektor og underviser.

Spassov studerede komposition og direktion på Det Statslige Musikkonservatorium i Sofia hos Pancho Vladigerov og Georgi Dimitrov, og fortsatte sine kompositions studier hos bl.a. Kazimierz Sikorski på Musikkonservatoriet i Warsawa. Han dirigerede mange symfoniorkestre i Bulgarien og Verden over. Spassov skrev fire symfonier, orkesterværker, fire koncerter, kammermusik, vokalmusik, korværker, scenemusik etc. Han var rektor og professor i komposition på Universitetet for Musik og Dansekunst i Sofia. Spassov komponerede i moderne klassisk stil, og hørte til de betydningsfulde komponister i Bulgarien i det 20. århundrede.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1962) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1975) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1978) - for strygeorkester og tredobbelte blæsere
 Symfoni nr. 4 (1981) - for baryton og orkester
 Cellokoncert nr. 1 (1974) - for cello og orkester
 Cellokoncert nr. 2 (1984) - for cello og orkester
 Klaverkoncert (1976) - for klaver og orkester
 Violinkoncert (1980) - for violin og orkester
 Forår er her (1982) - for kor
 Triptykon (1987) - for kor

Eksterne henvisninger 
 om Ivan Spassov

Komponister fra Bulgarien
Professorer
Dirigenter
Lærere
Rektorer
Personer fra Sofia
Petar Krumov

Petar Krumov (født 6. august 1934 i Stara Zagora, Bulgarien) er en bulgarsk komponist, dirigent og forfatter.

Krumov studerede direktion og komposition på Det Statslige Musikkonservatorium i Sofia hos Georgi Dimitrov og Filip Koutev.
Han har srevet orkesterværker, kammermusik, en ballet, scenemusik, korværker og over 600 sange etc. Krumov har også studeret og udforsket den bulgarske folklore, og dirigeret mange bulgarske værker gennem tiden. Han har også forfattet musikteoretiske værker om dette emne.

Udvalgte værker 

 Dagen før brylluppet (1968) - for traditionelt bulgarsk orkester
 Thrakisk Suite (1975) - for traditionelt bulgarsk orkester
 Lazarska (1984) - for kor
 En bulgarsk kvinde vasker (1982) - ballet
 Dans fra Dobroudja nr. 1 (1982 - for blæserorkester
 Dans fra Dobroudja nr. 2 (1988) - for blæserorkester

Eksterne henvisninger 
 om Petar Krumov

Komponister fra Bulgarien
Dirigenter
Forfattere fra Bulgarien
Roumen Balyozov

Roumen Balyozov (født 6. september 1949 i Sofia, Bulgarien - død 27. januar 2019) var en bulgarsk komponist og cellist.

Balyozov studerede komposition og cello på Det Statslige Musikkonservatorium i Sofia hos Konstantin Popov og Dimitar Tapkov. Han har skrevet 4 symfonier, orkesterværker, kammermusik, 4 operaer, ballet, scenemusik etc. Han var cellist hos Det Nationale Bulgarske Symfoniorkester.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1979) - for sopran, bassang og stort orkester
 Symfoni nr. 2 "Fremtidens musik" (1999) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Ikke startet" (1999) - for orkester
 Symfoni nr. 4 "Elocutionary" (2001) - for orkester
 Den lille prins (efter Antoine de Saint-Exuperys roman) (1974-1975) - opera
 Et grønt spil (1987) - ballet

Eksterne henvisninger 
 om Roumen Balyozov

Komponister fra Bulgarien
Cellister
Personer fra Sofia
Lyngsmosefæstningen

Lyngsmosefæstningen er en befæstet jernalderlandsby fra cirka 100 f.kr, 8 km nordøst for Ringkøbing ved Hover Å. Landsbyens konturer aftegnede sig på en mark ved en flyfotografering i 1977. Landsbyen undersøgtes arkæologisk 1999-2002 hvorved man fandt en vold som havde været palisadebeklædt, en omgivende voldgrav med spidse opadvendte træpinde i bunden samt 15 langhuse indenfor volden. Volden havde fire porte i hver deres kompasretning. Volden og husenes placering er nu markeret med tørveblokke og et område bl.a. med udsigtstårn for besøgende er anlagt.

Se også 
 Borremosefæstningen

Eksterne henvisninger 
Lyngsmose-fæstningen og Hover Å dal

Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Ringkøbing-Skjern Kommune
Voldsteder
Skandinavisk jernalder
Rendbæk Øst

Rendbæk Øst er en planlagt vindmøllepark ved Rendbæk i Jammerbugt Kommune ved Ryå og Store Vildmose.
Et forslag var at opstille 16 vindmøller på 3,6 til 4,3 megawatt med en totalhøjde på op til 150 meter.
Bag vindmølleparken står virksomheden Dansk Vindenergi.

Vest for Ryå er der en eksisterende vindmøllepark bestående af 12 vindmøller.

Projektet blev i februar 2021 godkendt af kommunen, men naboerne til den planlagte vindmøllepark klagede til Planklagenævnet og Miljø- og Fødevareklagenævnet, hvilket fik projektet sat på pause.
Klagerne henviste til hensynet til Kongeørnen i Store Vildmose.
I 2022 var en afgørelse i Miljø- og Fødevareklagenævnet ikke faldet ud til klagernes fordel.
Projektområdet ligger ved kommunegrænsen til Brønderslev Kommune og kommunens byråd havde i 2019 overvejet at indgive et høringssvar.

Henvisninger 

Vindmølleparker i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Jammerbugt Kommune
Aaron Mensing

Hans Aaron Mensing (født 11. november 1997 i Sønderborg) er en dansk håndboldspiller, der spiller for tyske SG Flensburg-Handewitt i Handball-Bundesliga og Danmarks herrehåndboldlandshold.
I dag spiller han i GOG pr sæson 2023/2024.

Karriere

Klubhold 
Aaron Mensing spillede faktisk allerede for tyske SG Flensburg-Handewitt, indtil han var 12. Han fik i 2015, ligadebut for SønderjyskE Håndbold. I sæsonen 2020/21 skiftede han til TTH Holstebro og var selvsamme sæson på ligaens officiele All-Star hold. Året efter, i sommeren 2021, skrev han under på en to-årig kontrakt med storklubben SG Flensburg-Handewitt.

Landshold 
Mensing står noteret for 30 landskampe og 69 mål, for det danske U/21-landshold. Han deltog desuden ved U/21-VM i håndbold 2017 i Algeriet. Da han både har dansk og tysk statsborgerskab, fik han et tilbud fra den tyske landstræner Alfreð Gíslason, om at optræde for det tyske landshold i 2021. Mensing besluttede sig dog for i stedet at repræsentere Danmark og fik officielt debut den på A-landsholdet den 28. april 2021, mod  i EM-kvalifikationen.

Han blev desuden udtaget til sin første slutrunde ved EM i herrehåndbold 2022 i Ungarn/Slovakiet.

Referencer

Eksterne henvisninger 
  

Personer fra Sønderborg 
Håndboldspillere fra Danmark
Håndboldspillere fra SønderjyskE Håndbold
Håndboldspillere fra SG Flensburg-Handewitt