kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fleshlight

Fleshlight er et sexlegetøj designet og markedsført af Interactive Life Forms (ILF). Fleshlight er navngivet efter det hudlignede materiale, der bruges i de indre sleeves. Disse er gemt i et etui, der er formet som en stor lommelygte. De indre sleeves er tilgængelige i vagina-, anus-, og mundudgaver. Disse sleeves fås i forskellige farver med pink og transparent som de originale.

Fleshlight kan også fås i hudfarve, hvor der er lavet aftryk af en pornostjernes vulva. De fås også i forskellige farver afhængigt af, hvilken etnisk baggrund pornostjernen har. Alle sleeves har også en speciel udformning inden i, som skal give en bedre stimulering af penis under brug.

Fleshlight er designet af Steve Shubin. Han blev tildelt patent i 1998 for sin opfindelse, som en "enhed til diskret sædopsamling".

Materiale 
Fleshlight oplyses at være udført i medicinsk og fødevaregodkendt ftalat-fri polymerer. Ifølge firmaet kaldes det indsatte materiale for "Real Feel Superskin" og er ikke lavet af plastik, latex eller silikone.
Fleshligts hævder at materialet er "en firmahemmelighed dækket af en række af amerikanske patenter", men i følge det officielle patent er materialet en elastisk gel, der bliver skabt ved en blanding af 90-94% af vægten af blødgørende olie og af 5-9% af vægten af copolymer.

Patentering 
Der blev første gang søgt patent på et lignende produkt i 1999 af J. Conway Dabney med titlen: "Medical device to aid in ejaculation". Senere er patentet til et produkt med lignende egenskaber dog blevet søgt et utal af gange. Produktet er først tænkt til medicinsk brug men er senere blevet produkt for sexindustrien.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Sexlegetøj
Sexologi
You Turn Me On, I'm a Radio

"You Turn Me On, I'm a Radio" er en sang skrevet af den canadiske singer-songwriter Joni Mitchell i 1972. Sangen blev udgivet på hendes album For the Roses og er en af hendes mest kendte sange.

Sangens tilblivelse 
Skønt Joni Mitchell i 1972 var en etableret sanger og sangskriver, der havde skrevet sange, der var nået højt op på hitlisterne, var det på dette tidspunkt altid i andres fortolkninger, at hittene var kommet. På opfordring af sit pladeselskab besluttede hun sig for at prøve at skrive en sang med hitlistepotentiale til sig selv, og da hun skulle finde ud af, hvad den skulle handle om, kom hun til at tænke på, at det jo var radiodiscjockeyer, der skulle spille sangen, så hvad var mere naturligt end at skrive en sang om radioer.

I sangen sammenligner Mitchell sig selv med en bilradio, der dermed bliver en slags metafor: Hun opfordrer lytteren til sangen (måske en kæreste) til at tænde for sig, for at se, hvad der kommer ud af det. Musikken er holdt i et tilbagelænet slowrock-tempo. På albummet er hun for første gang for alvor ved at nærme sig rocken efter hidtil at have indspillet plader i folk-genren, og i lighed med flere af de andre sange er også "You Turn Me On, I'm a Radio" indspillet med rock-besætning, der ganske vist viser sig meget diskret med bas og trommer mm. De fremtrædende instrumenter er Mitchells egen akustiske guitar samt i starten og til allersidst Graham Nashs mundharmonika. Desuden er der et meget markant korarbejde i sangen.

Joni Mitchells egne udgaver 
Originalindspilningen af sangen findes på Joni Mitchells femte album, For the Roses fra 1972 og er 2:39 minutter. Den blev også udsendt som single, og sangen blev rent faktisk et pænt hit for Mitchell med en højeste placering som nummer 25 på Billboard-listen.

Sangen findes desuden på live-albummet Miles of Aisles fra 1974, hvor den er albummets første nummer. Denne udgave er lidt mere end et minut længere end originalen, idet der er plads til en improviseret duel mellem Mitchells høje stemme og Robben Fords el-guitar, hvor de forsøger at efterligne hinandens lyde.

Originaludgaven findes også på opsamlingsalbummet Hits fra 1996 samt på Dreamland'' fra 2004.

Noter 

Sange fra 1972
Northeast Regional

Northeast Regional er et intercitytog med Amtrak som operatør, der kører i Northeast Corridor i det nordøstlige USA.  Tidligere var det kendt som NortheastDirect, Acela Regional og Regional.   Det er langt den travleste Amtrak-rute, med 7,15 millioner passagerer i regnskabsåret 2010.   Den næsttravleste Amtrak-rute er Acela Express, der samme år havde omkring 3,2 millioner passagerer.  I regnskabsåret 2010 havde Northeast Regional en samlet indtægt på 458.105.798 dollar, mod 431.430.679 dollar i 2009.

Der er timedrift dagligt kun for passagerer med reservation.  Togene kører generelt mellem Boston (Massachusetts) og Washington D.C., med yderligere afgange mellem New York City og Washington D.C., samt nogle forlængelser til Springfield i Massachusetts, samt Richmond, Newport News, Norfolk, Lynchburg og fra 31. oktober 2017 Roanoke, alle i Virginia.

Rejsetiden er omkring 4½ time mellem Newport News og Washington D.C., to timer mellem Washington D.C. og Philadelphia, 1½ time mellem Philadelphia og New York City, 3½ time mellem New York City og Springfield og fire timer mellem New York City og Boston.

Galleri

Eksterne henvisninger 

Amtrak om Northeast Regional

Referencer 

Amtrak
Johann Christian Poggendorff

Johann Christian Poggendorff (født 29. december 1796 i Hamborg, død 24. januar 1877) var en tysk fysiker.

Efter at have været apotekerlærling i Hamborg og medhjælper i Itzehoe flyttede han 1820 til Berlin for at studere naturvidenskab. Han blev snart efter observator for Berlin-akademiet, og da L.W. Gilbert, som siden 1799 havde udgivet "Gilberts Annalen", var død 1824, overtog Poggendorff redaktionen af dette tidsskrift under navnet "Poggendorffs Annalen der Physik und Chemie" og vedblev hermed lige til sin død.

Foruden mange værdifulde fysikalske arbejder, hvoraf skal fremhæves Multiplikatoren (1820), Vinkelbestemmelse ved Spejlaflæsning (1827), Kompensationsmetoden til Bestemmelse af elektromotorisk Kraft (1841), har Poggendorff skrevet det vigtige samlerværk Biographisch literarisches Handwörterbuch zur Geschichte der exakten Wissenschaften (2 bind, 1863).

Dette værk er af B.W. Feddersen og A.J. von Öttingen senere fortsat med 2 bind (1898 og 1904). Efter Poggendorffs død udkom (1879) Geschichte der Physik, forelæsninger holdt ved Berlins Universitet. Biografi af Poggendorff med fortegnelse over hans arbejder findes i sidste bind (160, 1877) af "Poggendorffs Annalen".

Kilder 

 

Fysikere fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Hamborg
Salmonsens
Ludwig Wilhelm Gilbert

Ludwig Wilhelm Gilbert (12. august 1769 i Berlin – 7. marts 1824) var en tysk fysiker af fransk slægt.

I 1795 blev Gilbert docent i matematik og fysik i Halle, 1801 professor i fysik og kemi sammesteds. 1811 kom han til Leipzig som professor i fysik, og her blev han til sin død.

Gilbert har mindre gjort sig fortjent ved originalt arbejde end som samler og især som udgiver (1798—1824) af "Annalen der Physik" efter Grens død.

Kilder 

 

Fysikere fra Tyskland
Ansatte ved Leipzigs Universitet
Tyskere i 1700-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Berlin
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Salmonsens
Gustav Heinrich Wiedemann

Gustav Heinrich Wiedemann (født 2. oktober 1826 i Berlin, død 23. marts 1899) var en tysk fysiker, far til Eilhard og Alfred Wiedemann. 

Wiedemann studerede fysik og kemi i Berlin, især under Gustav Magnus. I 1854 blev han professor i fysik ved Universitetet i Basel, 1863 i Karlsruhe og 1871 professor i fysisk kemi ved Universitetet i Leipzig. Senere ombyttede han stillingen med professoratet i fysik sammesteds. Af Wiedemanns fysiske arbejder må nævnes: 1853 en række målinger sammen med Franz af metallers varmeledningsevne og dennes forhold til den elektriske ledningsevne, 1856 undersøgelser over elektriske forhold ved væskers bevægelse gennem porøse vægge (elektrisk endosmose) og omtrent på samme tid arbejder over forbindelsen mellem jernets magnetiske og mekaniske forhold. 

Mere kendt blev Wiedemann dog ved sin redaktørvirksomhed. 1860 begyndte han på sin store håndbog Die Lehre vom Galvanismus und Magnetismus. I tredje udgave ændredes titlen til Die Lehre von der Elektricität, der i 2. (4.) udgave (Braunschweig 1893—98) fylder 4 meget store bind. Ved Poggendorffs død 1877 overtog Wiedemann redaktionen af Annalen der Physik und Chemie, Tysklands ældste og anseligste fysiske tidsskrift, samt af de samme år begyndte Beiblätter, der indeholder en meget udførlig litteraturoversigt. Tidsskriftet blev fra 1893 redigeret af Wiedemann og sønnen Eilhard i forening; ved faderens død gik redaktionen over til Paul Drude, og navnet forandredes samtidig til "Annalen der Physik".

Kilder 
 

Fysikere fra Tyskland
Ansatte ved Leipzigs Universitet
Ansatte ved Basels Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Berlin
Salmonsens
Det Brasilianske Institut for Geografi og Statistik

Det Brasilianske Institut for Geografi og Statistik (portugisisk Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística), også kendt under akronymet IBGE (efter det portugisiske navn) er det officielle brasilianske institut for indsamling af statistik om alle sider af det brasilianske samfund. Instituttet blev oprettet i 1934 som Det Nationale Institut for Statistik (Instituto Nacional de Estatística). Det var først i 1938 at det fik det nuværende navn.

IBGE har opgaver i forbindelse med naturgeografi, socialgeografi, demografi og økonomi som også indbærer at gennemføre folketællinger samt at sammenstille denne information. IBGE forsyner derefter de øvrige institutioner, delstaterne og kommunerne med denne information. Informationen går også til publikum generelt.

Eksterne henvisninger 
 

Statistik
Demografi efter land
Brasilien
Imants Kokars

Imants Kokars (16. august 1921 i Gulbene i Letland – 24. november 2011 i Riga i Letland) var en lettisk dirigent, rektor, pædagog og professor.

Kokars og hans tvillingebror Gido Kokars fødtes omkring midnat, og ved et tilfælde fødtes Imants på den ene side af midnat den 16. august, og Gido på den anden side af midnat, den 17. august 1921. De voksede op sammen i Vecgulbenes pagasts.

Kokars fik sin uddannelse ved Letlands Statskonservatorium kordirigent-afdeling, hvor han dimitterede fra i 1956. Han begyndte dog allerede i 1948 at virke som leder for et blæseorkester i Cēsis distrikt. Kokars har dirigeret Cēsis Lærerinstituts Kor under blandt andet Lettisk Sang og Dans Festival, og har vundet priser med adskillige andre kor, herunder blandt andet mandskoret "Dziedonis", det blandede kor "Beverīna" og kammerkoret "Ave Sol" fra Riga.

Han arbejdede ved Letlands Statskonservatorium, hvor han i perioden fra 1963 til 1975 var docent og ældste pædagog, og fra 1975 til 2000 – professor. I perioden fra 1975 til 1990 var han desuden konservatoriets rektor. Desuden virkede han i midten af det 20. århundrede som lærer ved Gulbene mellemskole, Rigas Pædagogiske Institut og som kormester for Latvijas Radio kor.

Imants Kokars udnævntes den 12. april 1995 til Kommandør af Trestjerneordenen.

Kilder

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 
 Imants og Gido Kokars hos Latvijas ļaudis 

Personer fra Gulbene
Dirigenter fra Letland
Kommandører af Trestjerneordenen
Paul Drude

Paul Karl Ludwig Drude (født 12. juli 1863 i Braunschweig, død 5. juli 1906 i Berlin) var en tysk fysiker, bror til Oscar Drude.

Drude studerede i Göttingen og tog doktorgraden 1887, var assistent hos Wilhelm Voigt sammesteds 1887-92, blev 1894 ekstraordinær professor i Leipzig, 1900 ordentlig professor i Giessen, hvorfra han 1905 kaldtes til ordentlig professor og direktør for det fysiske institut ved Berlins Universitet. I Physik des Äthers 1894 har Drude givet en lærebog i elektricitetens og særlig de elektriske svingningers teori. Anerkendelsen af Drude som en fremragende fysiker gav sig blandt andet udtryk ved, at han fra 1900 blev redaktør af "Annalen der Physik", ligeledes blev han medlem af flere videnskabelige akademier. Det kom selv for hans nærmeste fuldstændig uventet, da Drude, tilsyneladende midt i et lykkeligt liv, knap 43 år gammel, begik selvmord.

Drude har udført en række betydningsfulde arbejder, såvel eksperimentale som teoretiske, særlig på den fysiske optiks og elektricitetslærens område. Blandt disse skal fremhæves: bestemmelse af metallernes optiske konstanter; forklaring af den elliptiske polarisation ved lysets tilbagekastning fra gennemsigtige legemer, som hidrørende fra overfladelag på disse; teoretisk påvisning af sammenhængen mellem metallernes elektriske ledningsevne og deres refleksionsevne; elektronteoriens anvendelse i optikken, fremsat samlet i hans Lehrbuch der Optik (1900), der er et standardværk i den moderne fysiske optiks teori; elektronteoriens anvendelse til forklaring af
metallernes elektriske egenskaber, særlig den teoretiske udledelse af forholdet mellem metallernes varmeledningsevne og elektriske ledningsevne; talrige undersøgelser over elektriske svingninger, deriblandt måling af en mængde stoffers dielektricitetskonstant og absorption for elektriske bølger, undersøgelser over teslatransformatorers rationelle konstruktion.

Kilder 
 

Fysikere fra Tyskland
Ansatte ved Leipzigs Universitet
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Personer fra Braunschweig
Personer der har begået selvmord
Salmonsens
Oscar Drude

Carl Georg Oscar Drude (5. juni 1852 i Braunschweig – 1. februar 1933 i Dresden) var en tysk botaniker, bror til Paul Drude.

Drude studerede 1870-74 i Göttingen og blev 1876 privatdocent i botanik ved universitetet sammesteds og 1879 professor ved den tekniske højskole i Dresden og direktør for den botaniske have der.

Han har blandt andet forfattet en stor monografi over palmerne i Martius Flora Brasiliensis (1881-82), været medarbejder ved Berghaus fysikalske atlas og leveret en del morfologiske og systematiske samt plantegeografiske arbejder, blandt andet et helt system af blomsterplanterne (i Schenks Handbuch der Botanik, bind III, 1887) samt en Ökologie der Pflanzen (1913).

Kilder

Eksterne henvisninger 
 – Det tyske nationalbibliotek 
 Universitaetssammlungen.de – Carl Georg Oscar Drude (1852-1933)

Botanikere fra Tyskland
Ansatte ved Göttingens Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Braunschweig
Salmonsens
Henning Bjerregaard

Henning Bjerregaard (født 6. marts 1927 i Aarhus, død 9. oktober 2014 i Helsingør) var en dansk reklamekonsulent og fodboldspiller, der var angriber på AGF’s guldalderhold i 1950'erne og var med til at vinde det danske mesterskab to gange (1955 og 1956) og DBU’s landspokalturnering i 1955.

Karriere 
Henning Bjerregaard spillede først i AGF fra 1946-1950 og vandt tre DM-bronzemedaljer. Skiftede så til B93 og blev topscorer i 1. division i sin første sæson. Da B93 rykkede ned i 1954 flyttede han tilbage til Aarhus og blev den efterfølgende sæson, hvor AGF vandt DM-guld, holdets topscorer med 15 mål. Han var flere gange matchvinder i de afgørende kampe. Han scorede blandt andet sejrsmålet til 3-2 i sidste spillerunde mod AB i Idrætsparken 5. juni 1955. Sejren betød, at AGF vandt sit første danske mesterskab. Fire dage senere blev han den første målscorer i den første danske pokalfinale, som AGF vandt over Aalborg Chang med 4-0.

Henning Bjerregaard nettede sæsonen efter otte gange, da AGF igen vandt DM, men skiftede herefter tilbage til B93. I 1958 scorede han på sidste spilledag sejrsmålet mod Næstved IF. Sejren betød, at B93 rykkede op i 1. division. Henning Bjerregaards karriere sluttede i august 1959, da han var involveret i en trafikulykke ved Hørsholm i Nordsjælland. Påvirket af alkohol faldt han i søvn ved rattet i sin bil og dræbte 2 unge udenlandske studerende på en scooter. Sagen indbragte Henning Bjerregaard, som slap uskadt,, et års ubetinget fængsel. 

Henning Bjerregaard opnåede en enkelt landskamp. Det var i 1954 mod Schweiz.

Eksterne henvisninger 

 Spillerprofil – B93

Personer fra Aarhus
Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra AGF
Fodboldspillere fra B.93
Prinsregent

En prinsregent (fra fransk Prince Regnant) er en kongelig prins, der er udnævnt til regent (rigsforstander), og som udfører monarkens funktioner. Hvervet som prinsregent kan være midlertidig eller permanent.

Kendte prinsregenter 
 Danmark-Norge: kronprins Frederik (senere kong Frederik 6.) var kronprinsregent i 1784-1808.
 Storbritannien og Irland: prins Georg af Wales (senere kong Georg 4.) var prinsregent i 1810-1820.
 Bayern: prins Luitpold var prinsregent i 1886-1912.
 Belgien: prins Karl, titulær greve af Flandern, var prinsregent i 1944-1950.

Regenters titler
Haldur Lasthein

Haldur Lasthein (Født Hansen, slettet i 1939, 1. juni 1905 i Aarhus – død 24. april 1986 i Charlottenlund) var en dansk fodboldspiller, som vandt Danmarksmesterskabet fire gange.

Haldur Lasthein spillede først for AGF fra 1921 til 1927. I 1925 blev han udtaget til det danske landshold som den første nogensinde fra AGF. Lasthein debuterede i landskampen 27. september mod Finland i Aarhus.

1928-1936 spillede Haldur Lasthein for B93 og var med til at vinde DM-guld fire gange (1929, 1930, 1934 og 1935)

Eksterne henvisninger 
 Spillerprofil – B93
 

Personer fra Aarhus
Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra AGF
Fodboldspillere fra B.93
Nīcgales store sten

Nīcgales store sten eller Nīcgales hvide sten ( eller Nīcgales Baltais akmens) er Letlands største vandreblok beliggende i Nīcgales skov i Nīcgales pagasts i Daugavpils novads i landskabet Latgale i det syd-østlige Letland.

Vandreblokken er af granit og måler 31,10 meter i omkreds, 10,40 meter i bredden, 10,50 meter i bredden og 3,50 meter i højden. Vandreblokkens fylde ligger på omtrent 170 kubikmeter. Gennem tiden er stenen blevet afrundet og har fået sprækker, på toppen findes et stort hul og i siden er der udmejslet tre trappetrin.

Nīcgales store sten har været under beskyttelse som naturmindesmærke siden 1977.

Eksterne henvisninger 
 Nīcgales store sten hos vietas.lv 

Vandreblokke i Letland
Arthur von Oettingen

Arthur Joachim von Oettingen (født 16. marts 1836, død 5. september 1920) var en tysk fysiker, bror til Georg og Alexander von Oettingen.

von Oettingen, der var professor i Dorpat og fra 1894 i Leipzig, var ivrig musikamatør (dirigent af dilettantorkester etc.); han er kendt som forfatter af det ansete skrift: Harmoniesystem in dualer Entwicklung (2. oplag 1913 som Das duale Harmoniesystem), til hvis synspunkter navnlig Hugo Riemann sluttede sig.

Eksterne henvisninger 

Fysikere fra Tyskland
Meteorologer fra Tyskland
Musikteoretikere
Musikforskere fra Tyskland
Ansatte ved Leipzigs Universitet
Tyskbaltere
Personer fra Tartu
Burtnieks

Burtnieks er den fjerdestørste sø i Letland. Den er lavvandet med en gennemsnitlig dybde på 2,90 meter. Søbunden er hovedsagelig sandet, på steder lidt mudret. I den sydøstlige del af søen er der sandsten. Søen har 17 arter fisk, såsom laks, ål og gedde, og der er områder for andejagt. Bankerne er lavvandede og sandede, men langs den sydlige kyst, har bølger udskåret sandstensklipper. Efter reguleringen af Salacafloden i 1929, faldt vandniveauet med en meter, og mange af de tørlagte områder voksede til med siv og alger. Søen har tre øer med et samlet areal på 14.000 kvadratmeter.

Søen ligger helt omsluttet af Nordvidzemes Biosfære Reservat. Mindre vandløb fra både Letland og Estland tilflyder søen. Burtnieks er kilden til den 95 kilometer lange Salaca, som munder ud i det nordvestlige hjørne af Rigabugten.

I gamle tider var søen kendt som Asti järv eller Aster, da det nordlige Vidzeme var beboet af liver. Søen er en vigtig baggrund for den lettiske nationale epos Lāčplēsis, og optræder i mange lettiske folkesagn. Et par små landsbyer klynger sig til kysten i dag, hvoraf den største er Burtnieki.

Eksterne henvisninger 

 Miljødata for Burtnieks (side 11)  

Søer i Letland
Rocket Man

"Rocket Man (I Think It's Going to Be a Long, Long Time)" er en sang af den britiske sanger Elton John med tekst af Bernie Taupin.

Udgivelse 
Sangen optrådte første gang på albummet Honky Château (1972) og blev udgivet som single i april samme år. Sangen nåede nummer to i Storbritannien og nummer seks i USA.

Teksterne af sangen er inspireret af en novelle af samme titel skrevet af Ray Bradbury, og er skrevet af Elton Johns mangeårige sangskriver Bernie Taupin. Den beskriver de følelser på en Mars-astronaut forlade sin familie for at gøre sit job. Sangen er musikalsk en pop-ballade med piano og atmosfæriske lyde af synthesizer.

I 2004 blev sangen placeret nummer 242 på Rolling Stones liste over de 500 bedste sange til alle tider.

Sporliste 
Alle sange er skrevet af Elton John og Bernie Taupin.

 "Rocket Man" – 4:41
 "Susie (Dramas)" – 3:27

Eksterne henvisninger 
 Officiel tekst

Elton John-sange
Singler fra 1972
Crocodile Rock

"Crocodile Rock" er en sang skrevet af Elton John og Bernie Taupin, fra albummet Don't Shoot Me I'm Only the Piano Player (1973). Sangen blev indspillet i sommeren 1972 i Frankrig. Den blev udgivet den 27. oktober 1972 i Storbritannien og den 20. november 1972 i USA. Sangen blev den første single nåede førstepladsen i USA på Billboard Hot 100 den 3. februar 1973. Sangen nåede også førstepladsen i Canada for fire uger mellem februar og marts 1973.

Sangen blev certificeret guld den 5. februar 1973 og platin den 13. september 1995 af Recording Industry Association of America.

Regelmæssig medlemmer af Elton John-bandet som Davey Johnstone og Nigel Olsson, er blandt sangens udøvende.

Musikere 
 Elton John – piano, Farfisa-orgal, vokal
 Davey Johnstone – elektrisk guitar
 Dee Murray – basguitar
 Nigel Olsson – trommer

Hitlister

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Sangteksten på MetroLyrics 

Elton John-sange
Singler fra 1972
Lynchburg (Virginia)

Lynchburg er en independent city (tilhører ikke et county/amt) i delstaten Virginia i USA, med  indbyggere. Byen ligger ved Blue Ridge Mountains, en bjergkæde i Appalacherne, langs floden James Rivers breder, og er kendt som City of Seven Hills (byen med de syv bakker) eller The Hill City (den bakkede by). Lynchburg var den eneste større by i Virginia, som ikke blev indtaget af Unionen under den amerikanske borgerkrig.

Storbyområdet Lynchburg har et areal på 5.500 km², ligger tæt på Virginias geografiske centrum og omfatter Amherst County, Appomattox County, Bedford County, Campbell County, City of Bedford samt byen Lynchburg. Området er det femtestørste storbyområde i Virginia, med et indbyggertal på 246.036.

Byer i nærheden er Roanoke, Charlottesville og Danville. Lynchburgs venskabsbyer er Rueil-Malmaison (Frankrig) og Glauchau (Tyskland).

Referencer

Ekstern henvisning 

 City of Lynchburg

Byer i Virginia
Karl af Flandern (1903-1983)

Karl af Flandern eller Charles af Belgien (, ; født 10. oktober 1903, død 1. juni 1983) belgisk prinsregent og kunstmaler. Karl havde titlerne prins af Belgien og greve af Flandern. 

Karl var prinsregent af Belgien fra 1944 – 1950 og igen kortvarigt 1950 – 1951. Han var den næstældste søn af kong Albert 1. af Belgien og Elisabeth af Bayern.

Prinsregent 
I september 1944 valgte det belgiske parlament prins Karl til regent i stedet for broderen Leopold 3. af Belgien, som Heinrich Himmler havde deporteret til Tyskland i juni 1944. 

Prins Karl forsatte som prinsregent, indtil kong Leopold 3. blev kaldt tilbage efter en folkeafstemning i 1950. Dette gav imidlertid anledning til uroligheder, da flamlænderne støttede kongen, mens vallonerne var hans modstandere. 

Uroen stoppede først, da prins Karl for anden gang blev udnævnt til prinsregent. I 1951 overlod han regeringen til sin brorsøn Baudouin 1. af Belgien, der blev landets nye konge.

Kunstmaler 
Efter at have forladt det offentlige liv i 1951 brugte prins Karl meget af sin tid på at male. Han signerede sine billeder "Karel van Vlaanderen". (Karl af Flandern).

Eksterne henvisninger 

Prinser af Belgien
Huset Sachsen-Coburg-Gotha
Storkors af Sankt Olavs Orden
Malere fra Belgien