kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
È

È bruges på flere sprog til at udtrykke en særlig udtale af E.

Fransk 
Udtrykker et åbent E. Eksempel: mère (mor) eller Liège (by)

Italiensk 
Anvendes når et ord ender med et -E der tager tryk. Eksempel: caffè (kaffe eller café)

Kinesisk 
Udtrykker et E med faldende tone i pinyin.

Vietnamesisk 
Udtrykker et E med faldende tone.

Walisisk 
Udtrykker et kort E i nogle ord.

Se også 
 Diakritiske tegn

Bogstaver
Sindar

Sindar (også kaldet Grå-elvere) er et folkeslag af elvere fra fantasy-romanen Silmarillion af den engelske forfatter J.R.R. Tolkien, men omtales også i romanen Ringenes Herre af samme forfatter. Sindar var en af de tre ætter af Eldar. Sindarnes sprog er Sindarin.

Sindarne i Tolkiens værker 
Sindarne fremstår som "de almindelige" elvere i Tolkiens værker, selvom de fleste navngivne elvere af betydning var af Noldo-afstamning.

I Silmarillion spiller Sindarne en mere central rolle end i Ringenes Herre. Sindarne havde et stort rige i Beleriand i det vestligste Midgård ledet af kong Thingol (Elwë). Thingol var gift med en Maia der hed Melian og fik hermed en status på højde med Noldo-kongerne! De 3 tilfælde af ægteskab mellem en elver og et menneske der går som en rød tråd gennem Silmarillion og spiller en vis rolle i Ringenes Herre, går alle tilbage til Thingol og Melian. Luthien, eneste datter af Thingol og Melian, spillede en central rolle i forbindelse med Silmarillerne og fik her af en næsten mytisk betydning.

Eärendil der også spillede en vigtig rolle i forhold til Silmarillerne blev gift med Elwing der var barnebarn af Beren og Luthien. Deres ene søn var Elrond der spillede en central rolle i Ringenes Herre. Hans datter Arwen blev til sidst gift med Aragorn.

Sindarne i Midgård 
Elverne i Midgård falder i 3 grupper.
 Noldor: Der optræder mange Noldor i Silmarillion, men grundet deres utallige krige ender de med at være meget få. I Ringenes Herre er der kun Galadriel der er rent Noldo. Elrond har Noldo-forfædre
 En stor gruppe af elvere der nævnes, og som bl.a. optræder i Hobbitten men som ikke spiller nogen videre rolle i Ringenes Herre
 Sindarne udgør de fleste af de elvere der optræder i Ringenes Herre

Sindarnes konger 
 Thingol gråkappe, også kaldet Elwë Singollo. Regerede over Sindarne i Beleriand i det meste af 1. alder. Gift med maiaen Melian. Far til Luthien. Han fik en af Silmarillerne og blev snigmyrdet for at dværge kunne stjæle den.
 Dior – søn af Luthien. Overtog Thingols Silmaril og blev dræbt for den.
 Elrond – Sindarnes konge i 2. og 3. alder. Efter at den sidste Noldo-storkonge i Midgård, Gil-Galad, blev dræbt i slutningen af 2. alder blev Elrond reelt overkonge for alle elvere i Midgård i 3. alder.

Folkeslag i Ringenes Herre

pl:Quendi#Sindarowie
sv:Alver (Tolkien)#Sindar
Sanna (Inn)

Sanna er en biflod til Inn i den østrigske delstat Tyrol. Floden er 8 km lang og dannes, hvor floderne Rosanna og Trisanna flyder sammen. Den udmunder i Inn ved Landeck. Vandmængden er stærk afhængig af enten smeltevand eller kraftige regnskyl.

Sanna har et stort fald, og har en stenet bund, og den har for rafting- og kajaksport en sværhedsgrad, der er større end Inns trods den ringe vandmængde.

I 1996 foregik kanoverdensmesterskaberne på Sanna.

Floder i Østrig
Ù

Ù bruges på flere sprog til at udtrykke en særlig udtalelse af U, eller til at differentiere homofoner.

Fransk 
Anvendes kun i ordet où (hvor) til at differentiere det fra ou (eller).

Italiensk 
Anvendes når et ord ender med -U og tager tryk. Eksempel: virtù (dyd)

Kinesisk 
Udtrykker et U med faldende tone i pinyin.

Vietnamesisk 
Udtrykker et U med faldende tone.
Rosanna

Rosanna er en 42 km lang bjergflod i Østrig. Den udspringer i bjerggruppen Verwall i Alperne i nærheden af Muttenjoch i en højde på knap 2600 m over havets overflade. Den flyder i grænseområdet mellem delstaterne Tyrol og Vorarlberg gennem Verwalltal, hvor den bliver opdæmmet i dæmningssøen Verwallsee. Denne sø bruges til at regulere Rosanna ved højvande og til energiudvinding. Efter Rosannaschlucht når vandløbet St. Anton am Arlberg og flyder øst/sydøst gennem Stanzer Tal. Her, nedenfor Schloss Wiesberg flyder Rosanna sammen med Trisanna og kaldes fremdeles Sanna (Inn). Dette vandløb flyder 7 km længere ud i Landeck (Tyrol) i floden Inn.

De vigtigste bifloder er Albonabach, Pflunbach, Maroibach, Arlenbach, Lengeruibach, Schnanner Bach, Griesbach og Rammlesbach, samt Fasulbach, Maroibach, Moosbach, Stockibach, Malfonbach og Oberer Klausbach og Unterer Klausbach.

Opland 
Rosannas trækker kildevand fra et areal på 275,5 km². Dog indskrænkes de hydrologisk effektive opland til 33,8 km² < ref name = "hydr_jb" / >, idet både Fasulbach og Stausee Kops (dæmningssø opereret af Vorarlberger Illwerke) også trækker kildevand fra samme område.

Vandoplandets højeste punkt er Hohe Riffler med 3168 m over havets overflade.
Oplandet består af 31 gletsjere med et samlet areal på 4,3 km².

Floder i Østrig
Fort Boyard

Fort Boyard er et fort belliggende ud for Frankrigs kyst. Fortet blev færdigbygget i 1857. I Danmark er det mest kendt for at være stedet hvor man optager Fangerne på Fortet. 

Byggeriet af fortet blev første gang planlagt i 1666, men det var først under Napoleon I i 1801, at byggeriet rent faktisk påbegyndtes. Anledningen var at rækkevidden af datidens kanoner ikke var tilstrækkelig stor til at dække vandområdet mellm Aix og Oleron.

På grund af problemer med at få et stabilt underlag (stenblokkene sank ned i sandbunden) opgav man projektet i 1809. I 1837 begyndte man byggeriet igen under Louis Philippe, på grund af øgede spændinger mellem Frankrig og Storbritannien. Fortet blev færdigbygget i 1857.

Fort Boyard havde en bemanding på 250 personer. Det er 61 meter langt, 31 meter bredt og væggene er 20 meter høje. Da fortet endelig var færdigt viste det sig at være overflødigt, da kanonernes rækkevidden var blevet øget. Under Pariserkommunen i 1871 byggedes fortet om til et fængsel

Fæstningsanlæg i Frankrig
Ainring

Ainring er en kommune i den sydøstlige del af den tyske delstat Bayern, i Regierungsbezirk Oberbayern, med godt 10.000 indbyggere.

Geografi 
Nabokommuner er fra nord Saaldorf-Surheim, Freilassing, Teisendorf, Anger og Piding og i Østrig Wals-Siezenheim.

Grænsen til Østrig mod sydøst, dannes af floden Saalach, og kan i kommunen kun passeres via to fodgængerbroer; den nærmeste bro for biler er mod nord i Freilassing eller mod syd via Autobahn A 8 i Piding.

Bydele, landsbyer og bebyggelser 
Ainring består af Abfalter, Adelstetten, Ainring, Bach, Berg, Bicheln, Bruch, Buchreit, Doppeln, Feldkirchen, Gehring, Gessenhart, Hammerau, Hasholzen, Hausmoning, Heidenpoint, Hinterau, Höglau, Mitterfelden, Mühlreit, Niederstraß, Ottmaning, Perach, Pirach, Rabling, Schiffmoning, Straß, Heidenpoint, Thundorf, Thundorfer Mühle, Rabling, Rain, Sur, Ulrichshögl, Weng, Wiesbach und Winkeln.

Eksterne henvisninger 

 http://ainring.info/historica/historie.htm  – Geschichte der Gemeinde Ainring
INFORSE

International Network for Sustainable Energy (INFORSE) er et globalt netværk af 160 NGO'er der arbejder i mere end 60 lande for at fremme bæredygtig energianvendelse. 

INFORSE blev grundlagt i 1992 for at sikre opfølgning af de politiske beslutninger, som blev truffet på FN's konference om miljø og udvikling (UNCED), Earth Summit i Rio de Janeiro, Brasilien.

Organisationen for Vedvarende Energi (OVE) var medstifter af INFORSE i 1992. INFORSEs sekretariat var hos FEU fra 1992 til 2002. Fra 2002 huser Organisationen for Vedvarende Energi (OVE) og INFORSE-Europe sekretariatet.

Consultative Observer status hos FN's økonomiske og sociale råd og UNFCCC.
Deltagelse i:
 FN Commission on Sustainable Development (CSD) (CSD9, CSD14 and CSD15, New York) 
 UNFCCC (e.g., udstilling og side event, COP 14, Poznan, 2008 og COP15, København, 2009)  
 Beijing International Renewable Energy Conference (BIREC 2005), Beijing, Kina 
 Renewables 2004, Bonn International Renewable Energy Conference 
 WSSD, World Summit on Sustainable Development (Earth Summit 2002), Johannesburg.

INFORSE-Europe er et netværk af 75 NGO'er fra 32 europæiske lande, som arbejder for bæredygtige energiløsninger for at beskytte miljøet og reducere fattigdom.

INFORSE udgiver tidsskriftet "Sustainable Energy News", der er udkommet 4 gange om året siden 1992.

Danske INFORSE medlemmer er: 
 Dansk International Bosætningsservice (DIB) – www.dib.dk 
 NOAH (dansk miljøorganisation) – www.noah.dk, 
 Nordisk Folkecenter for Vedvarende Energi – www.folkecenter.net
 Organisationen for Vedvarende Energi – www.ove.org
 Samsø Energiakademi – www.energiakademiet.dk

Eksterne kilder/henvisninger 
 INFORSE 
 Sustainable Energy News 
 INFORSE-Europe
 INFORSE-Asia 
 INFORSE-Africa 
 INFORSE på spansk
 INFORSE på fransk

Kilder/henvisninger

Se også 

Miljøorganisationer
Internationale organisationer
Miljø og samfund
Ngo'er
Etableret i 1992
INFORSE-Europe

International Network for Sustainable Energy – Europe (INFORSE-Europe) er et netværk af 75 NGO'er fra 32 europæiske lande, som arbejder for bæredygtige energiløsninger for at beskytte miljøet i Europa.

INFORSE blev grundlagt i 1992 for at sikre opfølgning af de politiske beslutninger, som blev truffet på FN's konference om miljø og udvikling (UNCED) i Rio de Janeiro, Brasilien i 1992.

Organisationen for Vedvarende Energi (OVE) var medstifter af INFORSE i 1992, og siden 1992, har Organisationen for Vedvarende Energi (OVE) huset INFORSE-Europes sekretariatet. INFORSE-Europas Vedtægter er fra 1994. INFORSE-Europe blev registeret i 2002 i Denmark.

INFORSE udgiver tidsskriftet "Sustainable Energy News", der er udkommet 4 gange om året siden 1992.

Udstilling hos EU Green Week'05 and '09, and EU Sustainable Energy Week (EUSEW) 2008.

INFORSE-Europe organiserer international NGO Seminarer i Brussels og hos medlemmer:

INFORSE-Europe organiserer international NGO Seminarer af Low Carbon Societies Network (LCSN) "EU Stakholder Forum on Energy Scenarios":

Danske INFORSE-Europa medlemmer er: 
 Dansk International Bosætningsservice (DIB)
 NOAH 
 Nordisk Folkecenter for Vedvarende Energi 
 Organisationen for Vedvarende Energi (OVE)
 Samsø Energiakademi|Samsø Energi og Miljøkontor/Samsø Energiakademi

Eksterne kilder/henvisninger 
 INFORSE
 INFORSE-Europa

Kilder/henvisninger 

Miljøorganisationer
Internationale organisationer
Miljø og samfund
Ngo'er
Etableret i 1992
Christian Gundtoft

Christian Gundtoft (født 1963) er en dansk journalist og studievært på TV2  Bornholm.

Gundtoft blev uddannet journalist fra Danmarks Journalisthøjskole i 1990. Han har efterfølgende været ansat ved Ekstra Bladet, DR og Nordisk Film TV, hvor han var vært på reportageprogrammet 48 Timer, der blev sendt på TvDanmark. På DR har han været reporter på TV-avisen og redaktør og vært på det politiske magasin Indefra, der blev sendt på DR2. På DR1 har han desuden været vært på Forsvundne danskere.

Journalister fra Danmark
Studieværter fra Danmark
Tapping

Tapping er en teknik, der bruges hovedsageligt på guitar, men kan også bruges på andre strengeinstrumenter. Teknikken er nok mest kendt fra rock og metal, brugt af de hurtigtspillende guitarister.

Teknikken udføres ved at "tappe" – fra engelsk "to tap" (altså at banke) – strengen ind mod gribebrættet med sin finger. Der findes mange måder at gøre det på, man kan gøre det både med højre og venstre hånd eller begge hænder sammen (også kendt som ottefingers-tapping (da man ikke bruger tommelfingrene)). Man kan opnå stor hurtighed ved at tappe og en meget glidende overgang mellem tonerne (kendt som legato). 

Nogle guitarister vælger at bruge kanten af deres plekter til at tappe med til at få en hurtigere strøm af toner.

Tapping blev brugt allerede i 1950'erne af jazz-guitarister som Jimmy Webster og Emmet Chapman (kendt for sine Chapman Sticks), men blev først gjort populært i 1970'ernes hard rock/heavy metal. Her kan man især nævne Eddie Van Halen, der lagde grunden for tapping for heavy metal-guitarister i det kommende årti, hvor det blev en meget almindelig teknik indenfor genren.

Guitar
Dæmpning (musik)

Dæmpning er en teknik mest kendt fra guitar (men også brugt på elbass), især fra elguitar i rock/heavy metal. 
Man dæmper ved at lægge håndkanten af sin højre hånd på strengene helt oppe ved broen (hvor strengene er sat fast) på guitaren. Dette dæmper lyden og får den til at lyde mindre skarp og kraftig. Man kan variere hvor hårdt man presser håndfladen ind mod strengene og hvor langt væk fra broen man holder hånden. Derved varierer man lyden; dæmper man for kraftigt eller for langt væk fra broen forsvinder lyden helt.

Teknikken har nok eksisteret siden guitaren blev opfundet, den er også kendt fra klassisk musik – som pizzicato – men den er kun sjældent brugt her. Teknikken blev meget populær i løbet af 60'ernes rock og især 70'ernes heavy metal. Siden er det blevet en standard teknik blandt guitarister, og kan høres i alle mulige genrer fra blues, jazz og funk til pop, rock og metal (i metal er den nærmest uundværlig). 

Instrumentrelaterede musikbegreber
Strengeinstrumenter
Gertie Jung

Gertie Jung Johansen (født 22. september 1943 i Frederiksberg) er en dansk skuespiller.

Jung blev oprindeligt uddannet bibliotekar. Senere læste hun hos Søren Weiss og fulgte kurser på Kunstakademiet, Filmskolen og Statens Teaterskole, ligesom hun gik på skuespilskole i New York. Gennem sin karriere har hun spillet en række roller på teatret, bl.a. var hun tilknyttet Gladsaxe Teater i en periode. Hun har desuden medvirket i en række film, hvoraf de mest kendte er de såkaldte sengekantsfilm.

Filmografi 
 Fantasterne (1967)
 Sådan er de alle (1968)
 Sonja - 16 år (1969)
 Den røde rubin (1969)
 Pigen fra Egborg (1969)
 Farlig sommer (1969)
 Smil Emil (1969)
 Tandlæge på sengekanten (1971)
 Motorvej på sengekanten (1972)
 Rektor på sengekanten (1972)
 Takt og tone i himmelsengen (1972)
 Romantik på sengekanten (1973)
 Overklassens hemmelige sexglæder (1974)
 Piger i trøjen (1975)
 I løvens tegn (1976)
 Aftenlandet (1977)
 Pas på ryggen, professor (1977)
 Historien om en moder (1979)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra Frederiksberg
Simon Grønvaldt

Simon Grønvaldt (født 30. januar 1991) er en dansk ishockeyspiller der spiller for Odense Bulldogs. I sæsonen 2008-09 repræsenterede han Kitchener Rangers i den stærke canadiske juniorliga Ontario Hockey League (OHL). Grønvaldts foretrukne position på isen er back.

Grønvaldt fik sin ishockeyopdragelse i Rødovre hvor han debuterede på superisligaholdet i sæsonen 2007-08 i en alder af bare 16 år.

På baggrund af den sæson blev Simon Grønvaldt draftet af OHL-holdet Kitchener Rangers i den såkaldte CHL Import Draft hvor holdene fra de tre store junior-ligaer i Canada fordeler rettighederne til de bedste europæiske junior-spillere imellem sig. Han skrev en tre-årig kontrakt med Kitchener og han skal således spille sæsonen 2008-09 for Kitchener i Ontario Hockey League. Grønvaldt er af NHL's officielle talentspejder-firma Central Scouting Bureau rangeret som den 103. bedste spiller i Nordamerika forud for NHL's draft i 2009 (målmænd ikke medregnet).

Grønvaldt deltog for Danmark ved Junior 20 A-VM i ishockey 2008 hvor det blev til 1 assist i 6 kampe.
Grønvaldt deltog ligeledes for Danmark ved Junior 20 B-VM i ishockey i december 2008, hvor det blev til 1 mål og 1 assist i 5 kampe.

Eksterne henvisninger 
 
 Simon Grønvaldt – Niagara Icedogs 
 Statistik fra www.hockeydb.com
 Statistik fra Eliteprospects.com

Noter 

Ishockeyspillere fra Danmark
Tidligere superisliga-spillere fra Rødovre Mighty Bulls
Anna af Tyrol, Tysk-Romersk Kejserinde

Anna, ærkehertuginde af Østrig, grevinde af Tyrol (født 4. oktober 1585, død 14. december 1618).

Anna var datter af Ferdinand II, ærkehertug af Øvre Østrig, fyrstelig greve af Tyrol og dennes hustru, Anna Caterina Gonzaga.
Ærkehertuginden giftede sig den 4. december 1611 med sin grandfætter, Matthias, kongen af Ungarn og Bøhmen, og blev dermed dronning og majestæt. Matthias blev i 1612 af kurfyrsterne valgt som Hellig Romersk Kejser, og Anna blev kejserinde.

Parret fik ingen overlevende børn, og Anna døde i Wien i 1618, fire måneder før sin mand.

Referencer 

Tysk-romerske kejserinder
Dronninger af Ungarn
Dronninger af Bøhmen
Ærkehertuginder af Østrig
Personer fra Østrig
Huset Habsburg
Bergama

Bergama er en by i nordlige Izmir-provins i Tyrkiet.

Navnet stammer fra oldtidsbyen Pergamon hvis ruiner findes i nærheden. Der er også seværdigheder fra det Osmanniske Riges tid. Byen er desuden kendt for sine Bergamatæpper, som har været eksporteret til Europa siden Middelalderen.

Eksterne henvisninger 

Byer i Tyrkiet
Béziers

Béziers er en by i Hérault, i Sydfrankrig.

Byer i Hérault
Tour de France-byer
Marie den Rige af Burgund

Marie af Bourgogne (13. februar 1457 – 27. marts 1482) var hertuginde af Bourgogne, Brabant, Gelderland, Limburg, Lothier og Luxemburg, pfalzgrevinde, markgrevinde af Namur, fyrstinde af Artonis, Charolais, Flandern, Hainault, Holland, Zeeland og Zutphen. 

Marie var eneste barn af Karl den Dristige, hertug af Burgund og prinsesse Isabella af Bourbon og blev særdeles velstående ved sin faders pludselige død i januar 1477.

Den 18. august 1477 giftede Marie sig med ærkehertug Maximilian af Østrig og blev ærkehertuginde af Østrig. Han blev senere tysk-romersk kejser som Maximilian 1.. 

Marie døde efter et fald fra hesten i marts 1482, inden Maximilian af kurfyrsterne blev kåret til kejser.

 

Kongelige fra Frankrig
Huset Valois
Personer fra Bruxelles
Omkomne ved rideulykker
Cyrano de Bergerac

Savinien Cyrano de Bergerac (6. marts 1619 – 28. juli 1655) var en fransk garderofficer, digter og dramatiker, i sin samtid kendt for sine talløse dueller og kærlighedsaffærer, af eftertiden for komedien Le Pédant joué (1645, Den narrede Pedant) og tragedien La Mort d'Agrippine (1653, Agrippinas død), men især for sine fantastiske fortællinger i L'Autre Monde (da. Rejsen til månen; Rejsen til solen, 1980). Disse eventyrligt fabulerende beretninger, der ikke blev trykt før efter hans død, har givet ham et eftermæle som en anti-autoritær barokdigter, hvis ateistiske materialisme og tro på menneskets frihed og fornuft peger frem mod oplysningstiden et århundrede senere.

Han har lagt navn til skuespillet fra 1897 af den franske forfatter Edmond Rostand. Det er er en klassisk, tragisk fortælling om den sjælfulde poet og filosof og mester i fægtekunsten, som bliver forelsket i sin overdådigt yndige kusine Roxane. Cyrano har imidlertid, ud over det nære slægtskab, den lille ulempe, at han er flov over sin lange næse. Selv mener han, at det har tvunget ham til at udvikle et knivskarpt vid, men det gør ham ude af stand til at turde afsløre sin kærlighed og bejle til Roxane.

I stedet skriver han ildfulde kærestebreve til hende på vegne af en underordnet kadet – den kønne, men jævnt kedelige Christian de Neuvillette, som også er forelsket i hende, men som er mindre begavet, når det kommer til åndfuldt at kunne sætte ord på sine følelser.

Roxane falder for Christian som følge af brevenes poesi og er ganske uvidende om, at de i virkeligheden er skrevet af hendes egen fætter, hvis sjæl martres af indestængt kærlighed.

Dramaet er internationalt kendt og er filmatiseret flere gange:

Jean-Paul Rappeneau instruerede en amerikansk version 1990 med Gérard Depardieu som Cyrano De Bergerac, Anne Brochet som Roxane og Vincent Perez som Christian de Neuvillette.

Temaet og navnet er anvendt i mange andre fortolkninger, for eksempel i filmpastichen Roxanne – næsen er i vejen, 1987, hvor handlingen er transponeret til et amerikansk nutidsplan, idet hovedpersonen Steve Martin, nu er medlem af et brandkorps.

Kilder 
 Peter Jerndorff-Jessen, Cyrano de Bergerac : historiens, legendens og Rostands Cyrano de Bergerac : en biografi, Hernov, 1984. .

Dramatikere fra Frankrig
Digtere fra Frankrig
Officerer fra Frankrig
César for bedste musik skrevet til en film
Konstantinopels fald

"Konstantinopels fald" henviser til byens fald til det Osmanniske Rige tirsdag 29. maj 1453, ofte betragtet som afslutningen på Middelalderen.

Faldet skete efter det osmanniske riges belejring af byen, under ledelse af den 21-år gamle osmanniske Sultan Mehmed II, mod den forsvarende hær under ledelse af den byzantinske kejser Konstantin XI Palaiologos. Belejringen varede fra fredag, den 6. april 1453 til tirsdag den 29. maj 1453 (i henhold til den julianske kalender), hvor byen blev erobret af osmannerne.

Erobringen af Konstantinopel (og to andre byzantinske områder som snart faldt derefter) markerede afslutningen på det Byzantinske Rige. Samtidig var det, sammen med belejringen af Beograd også et massivt tilbageslag for kristenheden. Efter erobringen gjorde Mehmed Konstantinopel til hovedstad i det osmanniske rige.

Flere græske og ikke-græske intellektuelle flygtede fra byen før og efter belejringen, hvor af de fleste migrerede til Italien, medbringende oldtidsmanuskripter. Nogle markerer afslutningen af middelalderen ved faldet af Konstantinopel og som starten på renæssancen.

Østromerske Kejserdømme
Grækenlands historie
Europa i 1400-tallet
Walt Kelly

Walter Crawford Kelly, Jr. bedre kendt som Walt Kelly (født 25. august 1913, død 18. oktober 1973) var en amerikansk tegneserietegner.

Walter Crawford Kelly, Jr. blev født i Philadelphia, Pennsylvania. Fra enden af 30erne indtil 1941 arbejdede han på Walt Disney-film. Derefter lavede han tegnerier for Dell Comics. Hans vigtigste tegneseriefigur, Pogo, fremtrådte i 1943.

Pogo blev til en dagstribe i 1948. Den blev beundret for dens skønne tegninger og Kellys politisk- og samfundssatire – noget helt nyt i amerikanske dagstriber. Kelly døde i 1973 men Pogo blev videreført af hans enke Selby indtil 1975.

Tegneserietegnere fra USA
Personer fra Philadelphia
Middelgrundens Vindmøllepark

Middelgrundens Vindmøllepark er en Vindmøllepark på Middelgrunden i Øresund uden for København. Vindmølleparken har været i drift siden 2001.
Parken består af 20 stk. 2 MW Bonus vindmøller, totalt 40 MW, og ligger 2-3 km fra land, hvor vanddybden varierer mellem 4 og 8 meter.

Den totale omkostning for vindmølleparken opgives til 44 mill. € (328 mill. d.kr.), med turbiner 26,1 mill. € (194, 65 mill. d.kr. ) og fundament 9,2 mill. € (66,61 mill. d.kr.) som største udgiftsposter. Dette indebærer en omkostning på 1.100 €/kW eller 8.203,8 d.kr./kW. 

Mølleparken blev etableret i et samarbejde mellem Københavns Energi og Middelgrundens Vindmøllelaug. Vindmøllelauget bestod af 8.552 el-forbrugere, som investerede i møllerne og som ejer de 10 sydlige møller i parken. Middelgrundens vindmøllelaug var dermed, og er så vidt vides stadig, det største vindmøllelaug i verden, målt på antallet af deltagende personer.

Eksterne henvisninger

 Middelgrundens Vindmøllelaugs hjemmeside
 Parkens online hjemmeside  (tillader kun Microsoft Internet Explorer)
 Online information om møllens kapacitet 

Vindmølleparker i Danmark
Øresund
DONG Energy
Lillgrund Vindmøllepark

Lillgrund Vindmøllepark ligger cirka 10 km udenfor den skånske kyst sydøst for Øresundsbron. Parken ejes af Vattenfall AB og var 2007 den hidtil største enkelt-satsning på vindkraft i Sverige. Ved færdiggørelsen den 26. oktober 2007 var det den tredje største havvindmøllepark i verden. Omkostningerne for parken beregnes til 1.8 mia. SEK. De installerede vindmøller beregnes at holdes i drift i 20-25 år.

Vindmøller og energiproduktion 
48 stk. 2,3 MW vindmøller af model Mk II fra Siemens Wind Power er opført ved Lillgrund. Vindmøllerne er 115 meter høje, regnet til vingernes højeste punkt. De har en rotordiameter på 93 m.

Vinden ved Lillgrund anses at være 8-10 m/s i gennemsnit og den årlige produktion af energi beregnes at komme op på ca. 330 GWh, hvilket svarer til elforbruget for 60.000 husholdninger (ca. 5000 kWh per husholdning).

Noter

Eksterns links 
 Vattenfall: Lillegrund Havmøllepark
 Vattenfall och vindkraftteknik – på land

Havvindmølleparker
Øresund
Vattenfall
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Sverige