kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wilhelm Zillen

Johannes Wilhelm Zillen (4. januar 1824 i Slesvig by – 14. marts 1870 i København) var en dansk dyremaler.

Wilhelm Zillen var søn af guldsmed Jakob Zillen og Anne Cathrine født Witzel. efter i nogen tid at have arbejdet på et kontor kom han 1845 til København, hvor han tegnede på Kunstakademiet og søgte uddannelse som billedhugger hos Herman Wilhelm Bissen; sit udkomme tjente han mest ved at modellere Thorvaldsens statuer til reproduktion i mindre format. Efter nogle år forlod han imidlertid billedhuggerkunsten og øvede sig i at male; 1854 rejste han til Düsseldorf, hvor han i løbet af et par år ganske tilegnede sig den der grasserende skoles manér, ikke mindst dens slikkede, karakterløse og glasagtige foredrag; det synes, som om han dog ad en eller anden vej er bleven påvirket også af den i sin tid højt ansete belgiske dyremaler Eugène Joseph Verboeckhoven. Allerede da han 1857 kort efter sin hjemkomst udstillede første gang, sad han inde med ret betydelig manuel færdighed, anbragte dyrene i landskabet med smag og forstod at forme dem tækkelig; disse fortrin voksede med årene. Men nogen betydelig tegner blev han dog aldrig, han ejede ingen evne til karakteristik, og det er helt mærkeligt at se, hvor fuldstændig han har kunnet undgå al påvirkning af J.Th. Lundbye; kun på enkelte af Zillens arbejder kan man mærke, at Dalgas’ kunst (Fårenes Uld) ikke har været ham helt fremmed. Kunstforeningen i København købte i årenes løb et helt dusin af de 50 billeder, han i alt udstillede; andre gik til kunstforeningerne i Christiania og Drammen, til udstillingstombolaen og til foreningen Fremtidens bortlodning. Men også blandt privatfolk fandt hans let tilgængelige kunst købere.

Zillen var blandt de ældre danske raderere en af de mest produktive. Hvad han på dette område frembragte, var mest små, pyntelig udførte blade; overhovedet brugte han sin nål både med smag og med færdighed, og de fandt stor udbredelse. Men større opgaver magtede han ikke; således mislykkedes den anselige radering, Kunstforeningen lod ham udføre efter Otto Baches Hedebillede med Trækstude (1865), ganske for ham.

Zillen ægtede 1852 Lisette Louise født Larsen (eller Lau) (1825-1884). Efter længere tids sygdom døde han i København 14. marts 1870.

Reference

Ekstern henvisning 
 

Malere fra Danmark
Dyremalere
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Slesvig by
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Målestokke

Målestokke har flere betydninger:
 Målestok – samspil mellem målenheder
 Tommestok – sammenfoldelig målestok og andre målestokke
Thomas Telford

Thomas Telford (født 9. august 1757, død 2. september 1834) var en skotsk arkitekt og ingeniør, især kendt for sine veje, broer og kanalprojekter i Storbritannien. Han har bl.a. designet gadenettet i Tobermory på en Mull.

Tidlige liv 
Telford blev født i Westerkirk i Skotland. Som 14-årig blev han accepteret som en lærling hos en stenhugger, og en af hans tidligste værker kan ses på broen over floden Esk i Langholm på grænsen mellem Skotland og England.
Han arbejdede i Edinburgh et stykke tid. I 1782 flyttede han til London, hvor han mødte arkitekterne Robert Adam og Sir William Chambers.
Han var involveret i opbygningen af tilføjelser til Somerset House. To år senere fik han et job på værftet i Portsmouth, og selv om han var for det meste selvlært var han ansvarlig for alle aspekter af de store projekter.

I 1787 skaffede hans velhavende mæcen William Pulteney en offentlige stilling som landmåler i Shropshire. Udtrykket »ingeniør« var stadig nyt og uklart og Telford etableret sig derfor som arkitekt. Blandt de projekter, han arbejdede på renovering af Shrewsbury Slot, fængslet i Shrewsbury, St. Mary Magdalene Kirke i Bridgnorth og en anden kirke i Madeley.

Som grevskabets landmåler var Telford også ansvarlig for broer. I 1790 tegnede han en bro til London – Holyhead-vejen over Severn ved Montford. Dette var den første af omkring 40 broer han byggede i Shropshire.
Hans første jernbro var broen ved Buildwas, som var stærkt inspireret af verdens første jernbro over Ironbridge Gorge. Telford Broen var 10 m bred, og vejede kun halvt så meget.

Broer tegnet af Telford

Se også 
 John Loudon McAdam

Referencer 

Vejingeniører
Vejhistorie
Ingeniører fra Storbritannien
Arkitekter fra Skotland
Personer i den industrielle revolution
Medlemmer af Royal Society of Edinburgh
Narvabugten

Narvabugten (, ) er en bugt på den sydlige side af Finske Bugt, delt mellem Estland og Rusland. Kurgalskij-halvøen adskiller den fra Lugabugten mod øst. Bugten er omkring 40 km lang og 90 km bred ved mundingen. Den er op til 30 m dyb. Den østlige kyst er lav og sandet, hvorimod den sydlige kyst er ret stejl. Bugten er dækket af is fra december til marts. Narva-floden flyder ud i bugten nær byen Narva-Jõesuu.

Noter 

Bugter i Estland
Bugter i Rusland
Vjatka

Vjatka (, , Mari: Виче) er en biflod til Kama i det centrale Rusland. Vjatkafloden er 1.314 km lang og har et afvandingsareal på 129.000 km2. Vjatka er rig på fiskene brasen, skalle, suder, gedde, aborre, sandart med flere.

Vjatka fryser til i begyndelsen af november og forbliver isdækket til sidste halvdel af april.

Vjatka er sejlbar for skibe fra mundingen til byen Kirov, en strækning på 700 km. De vigtigste havne er: Kirov, Kotelnitsj, Sovetsk og Vjatskije Poljany.

Eksterne henvisninger

Kama-flodsystemet
Floder i republikken Tatarstan
Floder i republikken Udmurtien
Floder i Kirov oblast
Oyggjarvegur

Oyggjarvegur er den gamle hovedvej 10 over fjeldene fra Tórshavn på Færøerne mod nord til Vestmanna, Vágar og Kollafjørður. Vejen mistede sin trafikale betydning efter at den nye tunnel og hovedvej mod nord blev indviet i 1992. 

I nutiden er Oyggjarvegur en seværdighed på grund fjeldnaturen og de mange panoramaudsigter.
Vejen begynder sydvest for Nordens Hus og går lidt efter forbi Hotel Føroyar, hvorfra der er panoramaudsigt over Tórshavn og Nólsoy. Halvvejs på strækningen går der en sidevej mod venstre til Norðradalur, hvor der efter ca. 100 meter er en parkeringsplads med panoramaudsigt til øen Koltur. Efter at være kommet tilbage på Oyggjarvegur ligger der ved Mjørkadalur admidnastrationsbygningerne for Færøernes Kommando. 
Ca 1,5 kilometer efter Mjørkadalur fører en asfalteret serpetinervej op til det 749 meter høje Sornfelli. Ligefør radaranlægget til højre er der en parkeringsplads hvorfra der er panoramaudsigt til en stor del af af Færøerne. 

Oyggjarvegur ender nede ved servicestationen, hvorfra der er vejforbindelse til Vestmanna, Vágar og Eysturoy.

Transport på Færøerne
Tórshavn
Langholm (Skotland)

Langholm (med kaldenavnet Muckle Toon) er en by i Dumfries and Galloway i Skotland.

Byen voksede op omkring tekstilindustrien, men er i dag mest kendt som fødestedet for Hugh MacDiarmid, en af det 20. århundredes største skotske digtere.

Byer i Skotland
Dumfries and Galloway
Pierre-Marie-Jérôme Trésaguet

Pierre-Marie-Jérôme Trésaguet (15. januar 1716 i Nevers – 1796 i Paris) var en fransk vejingeniør. 
Han er bredt anerkendt for etableringen af den første videnskabelige tilgang til vejbyggeri omkring år 1764. 
Blandt hans opfindelser var en vejopbygning der bestod den nedre halvdel af et paklag af større sten og derover et dæklag af grus eller skærver, indesluttet af kløvede randsten langs kørebanens sider.
Fordelen ved denne to-lags opbygning var, at trafikkens belastning fastklemte stenene mellem hinanden og dannede en stærk slidbestandig overflade – en forløber for makadam.

Trésaguet var den yngste søn af en familie af ingeniører. Han begyndte sin karriere som underinspektør i Corps des Ponts et Chaussées i Paris. 
Han flyttede i 1764 til Limoges, Haute-Vienne som chefingeniør. I 1775 blev han udnævnt til generalinspektør for veje og broer i hele Frankrig.

Vejingeniører
Vejhistorie
Ingeniører fra Frankrig
Personer i oplysningstiden
Kaarlo Niilonen

Kaarlo Niilonen (3. juni 1922 – 24. februar 1996) var en finsk fodboldtræner, der bl.a. trænede Viborg FF, AaB, Frederikshavn fI og Hjørring AIK Frem. Han spillede tre landskampe for Finlands fodboldlandshold.

Karlo Niilonen kom til København i 1946 og spillede først en sæson for de regerende danske mestre B 93. Siden skiftede han til Skovshoved IF. Efter et ophold i Schweiz vendte han tilbage til Danmark som træner for Viborg FF, som han rykkede op i 3. division i 1959.

Siden opnåede Karlo Niilonen stor succes i den nordjyske klub AaB. Han var træner for holdet, der rykkede op i 1. division i 1962 og 1964, og som i 1966 vandt Pokalturneringen med en finalesejr over KB. Dette var første gang AaB vandt turneringen. I 1970 var Karlo Niilonen også træner for AaB, da klubben vandt Pokalturneringen for anden gang. I 1976 var han træner for Frederikshavn fI, da klubben vandt 2. division. Karlo Niilonen stoppede dog i klubben, da Frederikshavn fI rykkede ud af 1. division i 1978.

Fra 1961 til 1966 fungere Karlo Niilonen også som træner for Danmarks B-fodboldlandshold.. I 1968 var han også træner for ishockeyklubben IK Aalborg.

Referencer 

Fodboldtrænere fra Finland
Fodboldtrænere fra Viborg FF
Fodboldtrænere fra AaB
Lundergård Idræts- og Ungdomsforening

Lundergård Idræts- og Ungdomsforening (LIUF) er en sportsklub i Hjørring by. Denne sportsklub ligger i bydelen Lundergård ( lige ved siden af Lundergårdskolen ). De sportsgrene de har hold til er fodbold, håndbold, badminton, løb, volleyball, petanque og kidsvolley.

Ekstern henvisning
Lundergård Idræts- og Ungdomsforenings hjemmeside 
Sportsklubber i Danmark
Sport i Hjørring
Peter Ølsted

Peter Iver (Ivar) Johannes Ølsted (født 6. oktober 1824 i København, død 17. juli 1887 i København) var en dansk landskabsmaler.

Peter Ølsted var søn af brændevinsbrænder Rasmus Iversen Ølsted (død 1852) og Marie født Sørensdatter (død 1861). Efter sin konfirmation blev han elev på Kunstakademiet, hvor han nåede at rykke op i Modelskolen, og arbejdede under J.L. Lund. I 1849 debuterede han på Charlottenborg med Valdemars Taarn, der blev købt af prinsesse Caroline. Han fandt især sine motiver på Sjælland og på Koldingegnen, og hans billeder, der som motiver har rolige landskaber og lignende, har stor fokus på detaljen. Hans stil ret traditionel på linje med guldaldermalernes landskabsbilleder.

Han prissatte som regel sine værker ganske lavt, hvilket var en af forklaringerne på, at han solgte ganske godt i sin samtid. Kunstforeningen købte også  flere gange billeder af ham.

Ølsted blev 27. april 1852 gift med Ida Henriette Schmidt (født 1828), datter af malermester Carl Gottlieb Schmidt (1797-1861) og Margrethe født Eiser (1793-1874). Han døde 17. juli 1887 efter i fem år ikke at have kunnet udstille på grund af sygdom.

Referencer

Ekstern henvisning 
 

Malere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Lilla Edet

Lilla Edet er en svensk by beliggende ved Göta älv i Västra Götalands län i landskapet Västergötland. Byen er administrationsby i  Lilla Edets kommune og havde  i år 2005 4.936 indbyggere. Byen omfatter nu også bydelen Ström på den vestlige side af elvden i kommunens bohuslänske del.

Lilla Edet ligger cirka 22 kilometer syd for Trollhättan og 54 kilometer nord for Göteborg. Navnet «Edet» kommer af et oldnordisk ord som betyder «trang passage ved vandet».

Henvisninger
Aly Monroe

Aly Monroe er en engelsk forfatterinde, som debuterede i 2008 med agentromanen The Maze of Cadiz, som er den første i en bog-serie, med den fiktive figur, den britiske agent Peter Cotton, som gennemgående figur.

Monroe er læreruddannet i England, men tilbringer det meste af sin tid i udlandet – mest i Spanien, hvor hun underviser, virker som translatør og driver Shakespeare-workshops for lærere og skuespillere.

Bibliografi 

 The Maze of Cadiz (2008)
 Washington Shadow (2009)
 Icelight (2011)

Ekstern henvisning 

 Aly Monroes hjemmeside

Tjek fødselsår
Romanforfattere fra Storbritannien
Thrillerforfattere fra Storbritannien
Hans Jessen Pallisen

Hans Jessen Pallisen (10. juni 1815 i Aalborg – 1. august 1881 i Sankt Petersborg) var en dansk handelsmand og generalkonsul i Sankt Petersborg.

Pallisens far, koffardikaptajn Otto Pallisen (1777 – 1858), handlede efter Napoleonskrigene 1815 igen med bl.a. Norge og Sankt Petersborg; hans søn var med på mange af rejserne. Der var stærke familiebånd, som blev vedligeholdt i Sankt Petersborg, hvor Pallisen giftede sig med Ady Donnerberg (1822 – 1901) fra den tyske menighed; hendes far, en bager, hørte til den lutheriske Sankt Katharinenkirke. Familiegravstedet på kirkegården „Smolensk“ i Sankt Petersborg fra efter 1881 kan ses endnu den dag i dag med mange enkeltsten til den store søskendeflok af Pallisen og hans svigerfamilier. En datter giftede sig med den danske handelsmand Johann Frederik Christian Nissen-Sommersted (1835 – 1905). En anden blev gift med børnelægen Waldemar von Reitz (1838 – 1904) i Sankt Petersborg, en tredje med præsten ved Sankt Katherinen, Reinhold von Walter (1840 – 1909; , en fjerde med den senere danske stabslæge i København, Carl Friderichsen (1845 – 1920).

Pallisen handlede som ung mand bl.a. med et parti stentøj, som ikke kunne sælges i København, idet han sejlede det til Sankt Petersborg og solgte det enkeltvis med høj profit. Hans senere dampskibe, som bragte korn fra Rusland til København, lod han på tilbageturen fylde med kalk fra Stevns Klint og lærte beboerne i Sankt Petersborg moden med at hvidte deres huse. Ellers var der import og eksport med hør, fjer, pelse, sild m.m. På egen regning hjalp han ved en hungersnød i en region i Rusland og fik som tak særlige privilegier af zaren. For den russiske regierung lod han (af danske ingeniører) lægge et telegrafkabel gennem det Kaspiske Hav. Og der var en papirfabrik ved floden Neva og så videre.

Pallisen boede i Sankt Petersborg i et palæ 11. linje nr. 16 og 18, som endnu findes dér, og som også senere fungerede som dansk konsulat.

Han var Kommandør af 2. grad af Dannebrog og Dannebrogsmand.

Referencer

Erhvervsfolk fra Danmark
Konsuler fra Danmark
Personer fra Aalborg
Danskere i 1800-tallet
Kommandører af Dannebrog
Lysekils kommun

Lysekil kommune ligger i det svenske län Västra Götalands län, i landskapet Bohuslän. Kommunens administrationscenter ligger i byen Lysekil.

Kommunen består dels af Stångenäset og af øen Skaftö. Lysekil ligger længst ude på Stångenäset ved indløbet til Gullmarsfjorden.

Den største industri i kommunen er olieraffinaderiet Preemraff Lysekil, der ligger ved Brofjorden omkring 15 km nord for Lysekil.

Byer 
Lysekil kommune har fire byer.
indbyggere pr. 31. december 2005.

Kommuner i Västra Götalands län
Dansk Sygeplejehistorisk Museum

Dansk Sygeplejehistorisk Museum åbnede i 1999, i forbindelse med Dansk Sygeplejeråds 100 års jubilæum, og er beliggende ved Hotel Koldingfjord, på nordsiden af Kolding Fjord.
Museet rummer en fast udstilling og skiftende særudstillinger. På museet findes også et bibliotek, som kan besøges efter forudgående aftale.

Historie 
Kirsten Stallknecht, den tidligere formand for Dansk Sygeplejeråd (DSR), var initiativtageren til forskning i dansk sygeplejes historie og DSR ansatte historikeren Esther Petersen til dette formål.

I slutningen af 1980'erne kom der så en række bøger om emnet. Sygeplejen havde gennem snart 100 år været et fag, man skulle uddannes i, og da der i eksisterende museer kun var lidt materiale, der kunne belyse sygeplejens historie, begyndte ideen om et museum for sygeplejehistorie at tage form. En indsamlingskampagne blev etableret, via en notits til medlemmerne af DSR i tidsskriftet Tidsskrift for Sygeplejersker.

Det lykkedes at samle billeder, dokumenter og oplysninger om genstande, der kunne gøres tilgængelige for yderligere forskning og et muligt fremtidigt museum.

Ideen om museet udviklede sig yderligere og blev til et mere konkret projekt, da to mindre bygninger, pavillonerne Fjordglimt og Granly ved Hotel Koldingfjord, fandtes velegnede til formålet.

Hotel Koldingfjord havde også sygeplejehistorisk betydning, da de originale bygninger havde været sanatorium for tuberkuloseramte børn i næsten 50 år.

I 1990 besluttede DSR's ledelse, at starte planlægningen af et museum i de to pavilloner og i forbindelse med DSR's 100 års jubilæum, åbnede museet så dørene for offentligheden i 1999.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Dansk Sygeplejehistorisk Museums hjemmeside

Museer i Kolding
Museer etableret i 1999
Team Teatret

Team Teatret er Danmarks ældste egnsteater beliggende i Herning. Leder af teatret er Michael Asmussen, som tiltrådte i august 2023. Teatrets ensemble udgøres af Line Vejgaard Kjær og Marie Vestergård Jacobsen. 

Team Teatret leverer både børneteater og voksenteater, og som egnsteater lægger de hus til både gæstespil og egenproduktioner. Team Teatrets vision er at fortælle gode historier, som også kan overraske publikum.

Team Teatrets egenproduktioner har også vakt opsigt i den danske teater- og kulturbranche, f.eks. med forestillingen "Koldere end her" fra 2009, som scenografen Johanne Eggert vandt Årets Reumerts talentpris for.

Eksterne henvisninger 
Team Teatrets hjemmeside  
Teatrets historie 

Teatre i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Herning
Etableret i 1971
Kultur i Herning
Gullmarsfjorden

Gullmarsfjorden eller Gullmarn er en 25 kilometer lang fjord i Bohuslän i Sverige. Med de to fjordarme Färlevfjorden og Saltkällefjorden er den omtrent 30-35 kilometer lang. Den er Sveriges mest udprægede fjord med fjordtærskel. Gullmarsfjorden er Sveriges eneste marine naturreservat og er en del af Natura 2000-netværket.

Geografi 
Gullmarn dannedes ved, at en forkastningssprække opstod i urbjerget og udgør en grænsezone mellem gnejsområdet i syd og granitområdet i nord. Naturformerne varierer mellem bratte klipper, som går lige ned i fjorden, og fladere strandpartier med græsenge og sandstrande.

Fjorden skiller Stångenäset i nord fra Bokenäset og Skaftölandet i syd. Ved mundingen længst ude på Stångenäset ligger byen Lysekil med bebyggelsen Fiskebäckskil på den anden side af fjorden. Længere ind i fjorden, lige inden den deler sig i Färlevfjorden og Saltkällefjorden, ligger Stora Bornö og Lilla Bornö. Endnu længere inde ligger landsbyerne Barkedal, Sämstad og Lingatan.

Historie 
Fra stenalderen findes der spor af bosættelser i området med forskellige grave. Nord for Brastad på Stångenäset findes nogle af landets fornemste helleristninger fra bronzealderen.

Området tilhørte Danmark-Norge frem til freden i Roskilde 1658, da hele Bohuslän blev overdraget til Sverige.

I de sidste tiår af 1800-tallet fik Lysekil og området omkring et opsving, fordi kong Oscar 2. brugte byen som som badeby, hvilket fik mange til at bygge sommarvillaer her. Meget af denne bebyggelse findes bevaret i de ældre dele af Lysekil.

Fjorde i Sverige
Västra Götalands län
Knud Agger

Knud Agger (født 26. september 1895 i Holstebro, død 2. februar 1973 i Helsingør) var en dansk autodidakt maler. Han har bl.a. malet et tredelt oliemaleri (triptykon) til Struer Gymnasiums indvielse i 1938.

Hæder og priser 
 1938 Eckersberg Medaillen
 1971 Thorvaldsen Medaillen

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

 
 Maryhill - brocante.dk

Impressionistiske malere
Malere fra Danmark
Personer fra Holstebro
Modtagere af Eckersberg Medaillen
Modtagere af Thorvaldsen Medaillen
Danskere i 1900-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Alumni fra Det Kongelige Danske Kunstakademi
Henning Andersen

Henning Andersen er navnet på flere personer:

 Henning Andersen (modstandsmand) (1917-1944) – dansk modstandsmand
 Henning Andersen (billedhugger) (født 1944) – dansk billedhugger
 Henning Andersen (politiker) – (død 2008) – dansk viceamtsborgmester og folketingsmedlem
 Henning Andersen (fodboldspiller) - dansk fodboldspiller fra B 1909 og Vejle Boldklub
Montejo

Montejo er et mexicansk ølmærke. Øllet er af typen pilsner, og den blev lanceret i 1960. Produktionen blev overtaget af Grupo Modelo i 1979. I 1999 fik ølmærket et nyt design. Øllet kommer fra Mérida, og det er meget populært i det sydøstlige Mexico.

Ølmærker fra Mexico
Voie ferrée d'interêt local

I Frankrig er en voie ferrée d'interêt local (VFIL: "Jernbane af lokal interesse") en sekundær jernbanestrækning oprettet af en lokal administrativ enhed, der er oprettet for at betjene tyndt befolkede områder. Disse områder var ikke økonomisk rentable for de store jernbaneselskaber, der opererede på profitbasis.

Den første VFIL blev opført i 1859, og omkring århundredskiftet havde disse strækninger deres højdepunkt, så der i 1913 var 17.653 km baner. Opførelserne foregik i en periode ret anarkistisk, så det blev nødvendigt med lovgivning på området, hvilket skete i 1913, hvor også VFIL-navnet blev fastsat. Toppen af disse strækninger blev nået i 1928, hvor der 20.291 km skinner. 

Under 2. verdenskrig og i årene efter blev VFIL-linjerne hurtigt af mindre betydning, og snart blev de lukket i hobetal. Nu om dage er der kun nogle få VFIL-linjer tilbage, ofte i form af veterantogstrækninger, blandt andet Réseau Albert i Somme.

Noter 

Jernbanestrækninger i Frankrig
León (øl)

León er et mexicansk ølmærke af typen Münchener som produceres af Grupo Modelo. Dette ølmærke er blevet produceret siden 1900, først i det sydøstlige Mexico og derefter spredte det sig rundt i hele landet.

Eksterne henvisninger 
 Præsentation af León på Grupo Modelos hjemmeside. 

Ølmærker fra Mexico
Moskva-Leningradskij banegård

Moskva-Leningradskij banegård (, ) er den ældste af Moskvas ni hovedbanegårde. Den er placeret på Komsomolskaja-pladsen og er endestation for tog fra det nordvestlige Rusland, heriblandt specielt Sankt Petersborg. Desuden er der internationale tog til og fra Tallinn og Helsingfors.

Eksterne henvisninger 

Leningradskij banegård
Etableret i 1851
Tropical Light

Tropical Light er et ølmærke fra Grupo Modelo som blev introduceret på markedet i Mexico den 28. maj 2005. Det er en lavkalorieøl og har et lavt alkoholniveau (3,0 procent). Øllet er af typen pilsner, har en lys gylden farve og bliver produceret i 355 ml aluminiumsbokse.

Referencer 

Ølmærker fra Mexico
Casta (ølmærke)

Casta er et mexikansk ølmærke som blev produceret af bryggeriet Especialidades Cervecera frem til 2005. Derefter blev det solgt til FEMSA som er moderselskabet til Cervecería Cuauhtémoc Moctezuma hvor produktionen af Casta foregår i dag.

Ølmærker fra Mexico
Beatritz de Dia

Beatriz eller Beatritz de Dia (ca. 1140 – ca. 1175) var den mest kendte af en lille gruppe kvindelige troubadourer, der skrev høviske kærlighedssange i det 12. og 13. århundrede.

Beatritz de Dia kendes fra samtidige beskrivelser udelukkende som Komtesse de Dia og var sandsynligvis datter af grev Isoard II af Dia i Sydfrankrig. Ifølge hendes vida var hun gift med Guillem/Guilhem de Poitiers, greve af Viennois, men hun var forelsket i og sang om Raimbaut af Orange.

Digtning 
Beatritz de Dias digte blev ofte ledsaget af fløjtemusik. Fem af hendes værker har overlevet, fire cansoer og en tenson. Hendes sang A chantar m'er de so qu'eu no volria skrevet på occitansk er den eneste canso skrevet af en kvindelig troubadour, der har overlevet med musik. Musikken er fundet i Le manuscript di roi, en samling af sange kopieret omkring 1270 til Karl, bror til Ludvig 9. af Frankrig.

Hendes øvrige bevarede digte er:
 Ab joi et ab joven m'apais
 Estât ai en greu cossirier
 Fin ioi me don'alegranssa

Emnerne i de Dias digte omfatter optimisme, rosende omtale af hende selv og hendes kærlighed sammen med svig. I A chantar spiller hun rollen som den svigtede elsker, der trods sviget fortsætter med at forsvare og rose sig selv. I Fin ioi me don'alegranssa gør hun nar af en sladretaske, idet hun sammenligner de, der sladrer, med "skyer der dækker for solen".

Komponister fra middelalderen
Komponister fra Frankrig
Dagon

Dagon var oprindeligt en frugtbarhedsgud, men blev af hebræerne gjort til gud for fisk/fiskeri. Han blev tilbedt af de første amoritter og beboerne i Ebla og Ugarit. Han var ligeledes en af de vigtigste, måske ligefrem leder af, det panteon, der blev tilbedt af filistrene, der kendes fra Bibelen.

Det fortælles i Bibelen at Dagons tempel i Gaza blev revet ned af Samson, og at templet i Ashdod blev sat i brand af Jonathan Makkabæeren.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Mytologi fra Mellemøsten
Fertilitetsguddomme
Guder