kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tomás Marco

Tomás Marco Aragón (født 15. september 1942 i Madrid) er en spansk komponist og musikskribent.

Marco hører til Spaniens største nutidige komponister. Han har komponeret ni symfonier, orkesterværker, kammermusik, korværker, vokalværker og musik til scenen.

Marco har studeret hos bl.a. Karlheinz Stockhausen, György Ligeti, Pierre Boulez og Bruno Maderna. 

Marco komponerer i moderne avantgardestil og har præget det spanske musikliv betydeligt. 

Han var inspireret stærkt af specielt Ligetis og Stockhausens kompositoriske stil, men citerede også ældre komponister i sine værker såsom Gustav Mahler, Manuel de Falla og Richard Strauss. Han har ligeledes brugt den spanske folklore i sine kompositioner.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1  "Aralar" (1976) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Lukket rum" (1985) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1985) – for kammerorkester
 Symfoni nr. 4 "Brudt rum" (1987) - for orkester
 Symfoni nr. 5 "Universmodeller" (1989) - for orkester
 Symfoni nr. 6 "Billede af Verden" (1992) - for orkester
 Symfoni nr. 7 "Komedie Millenni" (2004) - for orkester
 Symfoni nr. 8 "Gaias dans" (2008) - for orkester
 Symfoni nr. 9 "Hav" (2009) - for orkester
 Sinfonietta Nr. 1 "Kedelig glød af hukommelse" (1998-1999) - for orkester
 Sinfonietta Nr. 2 "Guadiana kurver" (2004) - for orkester
 4 Strygekvartetter (1968, 1987, 1993, 1996)

Kilde 
 Om Tomás Marco
 Om Tomás Marco 

 

Komponister fra Spanien
Faglitterære forfattere fra Spanien
Jānis Ivanovs

Jānis Ivanovs (født 9. oktober 1906 i Preiļi, Vitebsk guvernement, Det Russiske Kejserrige, død 27. marts 1983 i Riga, Lettiske SSR, Sovjetunionen) var en lettisk-sovjetisk komponist med russisk baggrund.

Ivanovs er nok Letlands betydeligste og mest kendte komponist i vesten. Han er nok bedst kendt for sine 21 symfonier med forskellig inspiration fra klassisk romantisk stil til mere moderne stilretning. Kendetegnende i hans symfonier var den melodiske åre og inspirationen af den letlandske nationale folklore.

Han blev således regnet for den mest betydningsfulde symfoniker fra Letland.

Han har også skrevet orkesterværker,kammermusik,vokalværker,klaverstykker, tre strygerkvartetter,klaver,violin og cellokoncerter. 

Ivanovs modtog i 1959 og 1970 Latvian SSR State Prize.

Udvalgte værker 

 1  Symfoni (i H-mol) - "(Symfonisk digtning)" - (1933) - for orkester
 2  Symfoni (i D-mol) - (1937) - for orkester
 3  Symfoni (i F-mol) - (1938)- for orkester
 4  Symfoni "Atlantis" - (1941) - for kvindekor og orkester 
 5  Symfoni (i C-dur) - (1945) - for orkester
 6  Symfoni "Lettisk" - (1949) - for orkester
 7  Symfoni (i C-mol) - (1953) - for orkester
 8  Symfoni (i H-mol) - (1956)- for orkester
 9  Symfoni - (1960) - for orkester
 10 Symfoni - (1963) - for orkester
 11 Symfoni (i Eb-mol) - (1965) - for orkester
 12 Symfoni "Symfoni energisk" - (1967) - for orkester
 13 Symfoni "Symfoni menneskelighed" - (1969) - for orkester
 14 Symfoni "Kammersymfoni" - (1971) - for strygeorkester
 15 Symfoni "Symfoni Ipsa" - (1972) - for orkester
 16 Symfoni - (1974) - for orkester
 17 Symfoni - (1976) - for orkester
 18 Symfoni - (1977) - for orkester
 19 Symfoni - (1979) - for orkester
 20 Symfoni - (i Eb-dur) - (1981) - for orkester
 21 Symfoni (i C-dur) - (1983 ufuldendt) - for orkester
 Klaverkoncert - (1959) - for klaver og orkester
 Violinkoncert - (1951) - for violin og orkester
 Cellokoncert - (1952) - for cello og orkester

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Om Janis Ivanovs

Personer fra Preiļi
Komponister fra Letland
Komponister fra Sovjetunionen
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Carsten U. Larsen

Carsten Ulrick Larsen (født 9. december 1952 i Holbæk) er en dansk arkæolog og embedsmand, som siden 1. marts 2008 har været direktør for Folketinget, hvor han efterfulgte Henrik Tvarnø. Den 1. maj 2020 går han på pension.

Biografi
Carsten Ulrick Larsen (født 9. december 1952 i Tuse) er en dansk arkælolog og embedsmand.

Han er udlært shippingman i DFDS A/S 1972. Student 1974 og magister i forhistorisk arkæologi samt bifag i datalogi ved Københavns Universitet 1985.

I 1985 blev Carsten U. Larsen ansat som museumsinspektør på Nationalmuseet i oldtidsafdelingen, hvor han blev ansvarlig for digitaliseringen af Danmarks arkæologiske fund og fortidsminder. I 1986 blev han overinspektør og samtidig ansvarlig for digitaliseringen af Nationalmuseets museumsgenstande. I 1996-1997 var Carsten U. Larsen kontorchef i Skov- og Naturstyrelsen i Miljøministeriet, hvor han var ansvarlig for forvaltningen af landets fredede fortidsminder. Fra 1998-2001 var han museumschef på Nationalmuseet for Danske Afdeling og fra 2002-2008 direktør for Nationalmuseet. I 2008 blev han direktør for Folketinget, hvor han var ansvarlig for driften og udviklingen af Folketingets Administration. Gik på pension d. 1. maj 2020.

Carsten U. Larsen har været formand for eller medlem af en lang række råd, nævn og bestyrelser, bl.a. Statens Museumsnævn, Det arkæologiske Nævn, Frederiksborgmuseet, Moesgaard Museum, Dronning Margrethe II arkæologiske Fond, Sagnlandet Lejre, Tidsskiriftet Skalk, Golden Days, Hermod Lannungs Fond til støtte for FN, Johannesskolen, Maritim Museumsfond.

Carsten U. Larsen har skrevet videnskabelige artikler om kulturhistoriske emner, særligt Danmarks bronzealder, samt artikler og kronikker om museumsdrift, ligesom han har været redaktør af adskillige bøger.

Carsten U. Larsen er gift og har fire børn.

K.1, No.F.2., Ne.O.N.2., Mex.A.A.4., Is.F.2*, F.N.F.2., Fi.L.2.1., B.Kr.2.

Kilder 

 Den Store Danske

Ledere af Nationalmuseet
Arkæologer fra Danmark
Embedsmænd fra Danmark
Folketingets direktører
Personer fra Holbæk
Personer i Kraks Blå Bog
Kommandører af Dannebrog
Per Kristian Madsen

Per Kristian Madsen (født 8. maj 1953 i Kolding) er cand.mag. i middelalderarkæologi og kunsthistorie. 

I 2003 blev han museumschef for Nationalmuseets Forsknings- og Formidlingsafdeling, og har samtidig fungeret som stedfortræder for museets direktør. Den 7. maj 2008 udnævnte daværende kulturminister Brian Mikkelsen Per Kristian Madsen til ny direktør for Nationalmuseet. Per Kristian Madsen afløste Carsten U. Larsen, som havde sagt sin stilling op til fordel for et job som direktør for Folketinget.

Per Kristian Madsen har arbejdet i museumsverdenen siden 1982. I 1999 blev han ansat på Nationalmuseet som enhedsleder for Danmarks Middelalder og Renæssance. Forinden havde han bl.a. været leder af Vejle Museum, museumsinspektør og souschef samt konstitueret leder på Den antikvariske Samling i Ribe. 

Per Kristian Madsen tiltrådte stillingen som direktør for Nationalmuseet den 15. maj 2008 Han var direktør til 2017, hvor Rane Willerslev afløste ham 1. juli.

2010 blev Madsen Ridder af 1. grad af Dannebrog og er desuden tildelt Medal in honour of 800th anniversary of the Great Mongolian statehood.

Referencer 

Ledere af Nationalmuseet
Personer i Kraks Blå Bog
Arkæologer fra Danmark
Riddere af 1. grad af Dannebrog
Henrik Tvarnø

Henrik Tvarnø (født d. 1. november 1954) er en dansk historiker og nuværende direktør for A.P. Møller og Hustru Chastine Mc-Kinney Møllers Fond til almene Formaal.

Han var rektor for Syddansk Universitet i otte år, 1993-2001; derefter var han direktør for Folketinget i perioden 2001-08.

Bibliografi 
Medforfatter eller forfatter af bøgerne:
 Tusen års Europahistorie, Oslo: Pax Forlag 2001. 
 Det europæiske hus, Romerne og germanerne, 1991. 
 En diskussion af erhvervsstrukturen i Italiens byer ca. 100 f.kr. til ca. 200 e.kr.
 Det romerske slaveri – i europæisk forskning efter 2. verdenskrig

Referencer 

Historikere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer fra Fyn
Ansatte ved Syddansk Universitet
Folketingets direktører
Personer i Kraks Blå Bog
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Niels Bruun

Niels Mandrup Bruun (12. september 1918 i Ribe – 11. december 1993) var en dansk maler, tegner og grafiker. Han var desuden med i modstandsbevægelsen.

Niels Bruun blev student fra Ribe Katedralskole 1938 og påbegyndte dernæst jurastudiet. Under besættelsen kom han ind i modstandsarbejde og var 1944 nødsaget til at flygte til Sverige, hvor han indgik i Den Danske Brigade.

Bruun boede en periode i Uppsala hos maleren og billedhuggeren Bror Hjorth, som formidlede kontakt til Stockholms Konstakademi, hvor Niels Bruun blev optaget som studerende under professor Sven Erixon. Efter befrielsen blev Bruun optaget på Kunstakademiet i København, hvor han studerede under Aksel Jørgensen, Elof Risebye og Vilhelm Lundstrøm, og hvor især Aksel Jørgensen fik betydning for hans kunstneriske vej.

Niels Bruun modtog Neuhausens Præmie 1955, August Schiøtts Legat 1960, Otto Baches Legat 1963 og Henry Heerups Legat.

Bruun var medlem af censurkomiteen på Charlottenborg Forårsudstilling 1983-84 og 1986-87 og medlem af bestyelsen for Kunstnerforeningen af 18. November.

Værker i udvalg 
 Tidlig morgen, Venezia
 Den mauriske brønd i Scala
 Bjergvejen ved Salernobugten
 Marsken, sol og høststakke
 Tågen letter (Ribe Kunstmuseum)
Udsmykninger:
 Glasmosaikvindue, Bellahøj Skole (1962).

Udstillinger 
 Charlottenborg Forårsudstilling 1949, 1952-55, 1957-61, 1966, 1968-69, 1972-73
 Charlottenborg Efterårsudstilling 1952, 1958, 1981
 Cromisterne 1964, 1974
 Transportmidler i billedkunsten, Rubin & Magnussen, København 1977
 Rytmer og spændinger, Nikolaj, København 1979
 Amnesty III, smst. 1981
 Kunstnere for fred, Charlottenborg 1983

Separatudstillinger
 Ribe Stiftsmuseum, 1949
 Athenæum, København 1957, 1959, 1961
 Rubin & Magnussen, København  jævnligt siden 1973
 Henning Larsen, København 1964, 1971
 Horsens Bibliotek, 1974
 Thorasminde, Bagsværd 1979
 Galleri Bentzen, Ribe 1982
 Galleri Gl. Strand, København 1992

Eksterne henvisninger 
 Hjemmeside om Niels Bruun
 Opslag i Modstandsdatabasen
 

Malere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Ribe
Grafikere fra Danmark
Tegnere fra Danmark
Den Danske Brigade
Modtagere af De Neuhausenske Præmier
Studenter fra Ribe Katedralskole
Selere

Selerne (, , ) var en baltisk stamme, som levede i det der i dag er den østlige del af Letland, syd for floden Daugava og det nordøstlige Litauen, blandt andet kommunerne Rokiškis, Kupiškis, Biržai og Zarasai i Litauen, området kaldes i dag Sēlija.

Efter Storfyrstendømmet Litauen var etableret underlagde fyrstendømmet de mindre stammer, herunder selerne, som blev assimileret i de følgende århundrede, og mistede deres sprog, som døde ud.

Befolket område 

Selerne beboede indtil 1400-tallet i det sydøstlige Letland, og det nordøstlige Litauen på Daugavas venstre bred syd for Aizkraukle, i de nuværende Jēkabpils og Daugavpils distrikter. Det er dog også kendt at selere var bosat i Riga. I første halvdel af det første årtusinde boede selerne formentlig i Livland i det østlige Letland, på højre bred af Daugava, men i 5-600 tallet blev de gradvist assimileret af letgallerne.

Se også
 Selisk sprog

Østbaltere
Tidligere folkeslag i Baltikum
Letlands historie
Litauens historie
Hack Kampmann (politiker)

Hack Kampmann (5. marts 1813 på Sneumgård – 17. december 1878 i Randers) var en dansk herredsfoged og politiker.

Han var søn af godsejer Niels Øllgaard Kampmann (1786-1828) og Ane Christiane Hedevig f. Jessen (1784-1854), blev 1831 student fra Ribe Katedralskole, 1835 juridisk kandidat og 1837 volontær i Rentekammeret, men tog i maj 1839 til Frijsenborg for at manuducere den senere konseilspræsident, grev C.E. Frijs til juridisk eksamen (afløstes heri 1840 af C.C. Hall) og blev efter indstilling af sin elevs fader 1839 birkedommer i Frijsenborg Birk. Herfra forflyttedes han 1852 som herredsfoged i Rougsø o. fl. herreder ved Randers, et embede, han beholdt til sin død. Ved siden heraf havde han i årenes løb mange offentlige hverv. Han blev 1845 suppleant og 1848-52 medlem af Skanderborg Amtsråd, 1850-52 formand for afløsningen af husmandshoveriet i Aarhus Amt, 1851 medlem af Komiteen for Gudenås sejlbargørelse, 1861 formand for bestyrelsen af Gudenå, 1869 medlem af Randers Byråd, endvidere formand for Randers Sparekasse og 1876 for Randers-Grenaabanens bestyrelse.

Desuden tog Kampmann i flere år livlig del i det landspolitiske liv: Han var folketingsmand for Viborg Amts 4. kreds 1849-52 og på ny 1855-56 samt for Randers Amts 3. kreds 1852-53 og medlem af Rigsrådets Folketing for sidstnævnte kreds 1864-65. I de første 3 år tog Kampmann meget virksom del i forhandlingerne, var medlem af flere vigtige udvalg om landboforhold og stod ligesom Laurids Nørgaard Bregendahl i flere spørgsmål (især i fæstespørgsmålet) Bondevennerne nærmere end flertallet af det nationalliberale parti, hvortil han ellers hørte. Det var Kampmann, som i november 1851 stillede forespørgselen til ministeriet om dets politiske plan og i marts 1852 var ordfører for adresseforslaget om Januarkundgørelsen. Endvidere stemte han i januar 1853 imod Toldloven.

Kampmann blev kancelliråd 1854, justitsråd 1859 og etatsråd 1869 og Ridder af Dannebrog 1861, Dannebrogsmand 1876 og 1877 Kommandør af 2. grad af Dannebrog. Han døde 17. december 1878.

Han ægtede 19. september 1840 i Aarhus Domkirke Elisabeth Willemoes (22. oktober 1815 i Viborg – 21. september 1896 på Frederiksberg), datter af landfysicus i Viborg, senere stiftsfysicus i Aarhus, etatsråd Frederik Vilhelm Willemoes (1778–1860) og Mariane Elise født Hillerup (1791–1861).

Han er begravet i Randers. Der findes en silhouet af Niels Christian Fausing og et litografi fra 1880 efter fotografi.

Kilder 
 Emil Elberling, "Hack Kampmann", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Frederik Barfod, Dansk Rigsdagskalender.
 N.Ø. Kampmann, Stamtavle over Familien Kampmann, s. 10 f.

Folketingsmedlemmer i 1840'erne
Folketingsmedlemmer i 1850'erne
Medlemmer af Rigsrådets Folketing
Jurister fra Danmark
Herredsfogeder fra Danmark
Medlemmer af Randers Byråd
Amtsrådsmedlemmer
Politikere fra De Nationalliberale
Hack 01
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kommandører af Dannebrog
Etatsråder fra Danmark
Studenter fra Ribe Katedralskole
Annabels

Annabels var en dansk natklub og diskotek i Lille Kongensgade 16 i København.

Baggrund 
Annabels åbnede i 1979 og var et eksklusivt diskotek opkaldt efter den engelske natklub Annabel's i London (1963). Med sit dyrt designede interiør i flere etager blev den danske natklub hurtigt populær i det københavnske natteliv, især blandt 1980'ernes yuppier. Annabels prioriterede et eksklusivt og særligt udvalgt klientel, og folk ventede gerne i lange køer for at komme ind. Natklubben havde gennem årene en række mere eller mindre succesfulde ejere, indtil den endeligt lukkede i slutningen af 1990'erne. I 1998 åbnede diskoteket BIG i samme lokaler.

Den første ejer, Simon Døngart, begik selvmord i sit kontor på Annabels. Det var et chok i det københavnske natteliv, og der var rygter om kokainmisbrug og forbindelser til den danske underverden. Fra 1987 til 1990 blev stedet drevet af forretningsmanden Peter Bindner. I 1987 blev en pianolounge tilføjet til etablissementet, hvor blandt andre komponisten Peter Spies spillede.

Senere aktiviteter på adressen 
Lille Kongensgade 16 blev senere lokation for natklubben Karel van Mander
I 2013 åbnede den danske komiker Casper Christensen natklubben Sunday.

Gæster og events 
 I 1980'erne var den svenske konge Carl 16. Gustav gæst på Annabels.
 I 1988 spillede de engelske band Pink Floyd på Annabels.

Kilder 
 Danmarks første Gogodanserinde bor i Indre By
 Carl Gustav
 Pink Floyd på Annabels
 Miliardærklubben

Virksomheder i København
Kampmann

Kampmann er en dansk slægt.

Kendte medlemmer 
 Anne Kampmann (født 1946) – dansk-norsk maler
 Christian Kampmann (arkitekt) (1890-1955) – dansk arkitekt (Christian Peter Georg Kampmann)
 Christian Kampmann (1939-1988) – dansk forfatter (Christian Peter Georg Kampmann)
 Christian J. Kampmann (1858-1937) – dansk grosserer og godsejer (Christian Johannes Kampmann)
 Erik Kampmann (1880-1942) – dansk fængselsdirektør (Erik Pontoppidan Kampmann)
 Hack Kampmann (politiker) (1813-1878) – dansk politiker, medlem af Folketinget
 Hack Kampmann (1856-1920) – dansk arkitekt og kgl. bygningsinspektør
 Hans Jørgen Kampmann (1889-1966) – dansk arkitekt
 Harald Kampmann (1913-1971) – dansk landsretssagfører
 Henrik Kampmann (1750-1828) – dansk præst og forfatter
 Jack Kampmann (egentlig Ebbe Willemoes Kampmann) (1914-1989) – dansk maler
 Jens Kampmann (født 1937) – dansk minister
 Lisette Kampmann (født 1924) – dansk maler og tekstiltrykker
 Martin Kampmann (født 1982) – dansk MMA-udøver
 N.Ø. Kampmann (1843-1914) – dansk herredsfoged (Niels Ølgaard Kampmann)
 Per Kampmann (1892-1959) – dansk ingeniør (Christian Peter "Per" Georg Kampmann)
 Tage Kampmann (født 1918) – dansk skolemand
 Tage H. Kampmann (1898-1971) – dansk landsretssagfører (Tage Hachsen Kampmann)
 Viggo Kampmann (1910-1976) – dansk statsminister (Olfert Viggo Fischer Kampmann)

Kampman 
 Aaron Allan Kampman (født 1979 i Cedar Falls), en amerikansk football-spiller

Litteratur 
 N.Ø. Kampmann, Slægten Kampmanns Stamtavle, Nielsen & Lydiche 1884, senere supplementer 1977 og 1999 ved C. Kampmanns og Hustrus Familiefond.

 
Slægter fra Danmark
Nedertyske efternavne
Danske efternavne
Nakurusøens nationalpark

Nakurusøens nationalpark blev oprettet som nationalpark i 1961, og
administreres af Kenya Wildlife Services, og består af Nakurusøen, og de omliggende savanner, i alt 168 km².
Nakurusøen er en saltsø med en rig algeflora som tiltrækker en stor fuglebestand, deriblandt en stor mængde flamingoer.

Op til nationalparken ligger byen Nakuru, der er provinshovedstad i Rift Valleyprovinsen. På det relativt lille indhegnede område findes , udover de store fuglepopulationer, bl.a. sort og hvid næsehorn som er udsat i parken. Dette er faldet så godt ud, at der nu er en af landets største koncentrationer af næsehorn her. Også leoparden, som kan være vanskelig at finde på savannens sletter, er set ofte i parken, i de senere år.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Lake Nakuru nationalpark (svensk)
 Kenya Wildlife Service – Lake Nakuru National Park  (engelsk)

Lake Nakuru

Søer i Kenya
Saltsøer
Nationalparker i Kenya
Lars Lundkvist

Lars Lundkvist (født 14. juni 1957) er en dansk fodboldtræner og tidligere fodboldspiller. Han var en af AGFs førende angribere i klubbens storhedstid i 1980erne.

Lars Lundkvist var den århusianske klub IK Skovbakken største angrebsprofil, da holdet i 1977 rykkede op i den bedste række. Lundkvist blev det år divisionstopscorer med 26 mål. Året efter blev Lundkvist nr. to på topscorerlisten i 1. division med 19 scoringer. Det betød udtagelse til landsholdet og debuten kom 28. juni 1978 i en venskabskamp mod Island i Reykjavik. Det blev til i alt 10 kampe for Danmark og et enkelt mål. Det faldt i en venskabskamp mod Island 26. august 1981 i Idrætsparken. Lundkvist scorede kampens første mål.

Med Skovbakken blev det imidlertid kun til to sæsoner i 1. division, før holdet rykkede ud igen. I sommeren 1981, da det stod klart, at Skovbakken formentlig ikke ville vende tilbage til toppen af dansk fodbold, skiftede Lars Lundkvist til lokalrivalerne AGF som afløser for Lars Bastrup. Hos AGF blev Lundkvist hurtigt et hit og var holdets topscorer i 1982. En bedrift han gentog tre sæsoner i træk 1984-86. Han vandt et dansk mesterskab og to sølv- og tre bronzemedaljer. Det blev også til to sejre i pokalturneringen i 1987 og 1988. Lundkvist blev matchvinder i 1988, da AGF slog Brøndby IF i finalen med 2-1 efter forlænget spilletid.

Efter 97 scoringer i AGF-trøjen lagde Lars Lundkvist støvlerne på hylden i 1990, men der gik ikke mange måneder før han var tilbage i klubben. Træner Ole Brandenborg blev efter en elendig sæsonstart fyret i september 1990, og Lundkvist blev hyret til at afløse ham. Med Lars Lundkvist som træner blev det til bronzemedaljer i 1991 og triumf i pokalfinalen i 1992, hvor det hjemme på Aarhus Stadion blev til en sejr på 3-0 over B1903.

I 1993 forlod Lars Lundkvist imidlertid klubben, men i april 2000 vendte Lars Lundkvist tilbage til AGF efter fyringen af Peter Rudbæk. Sammen med klubbens tidligere anfører Kent Nielsen lykkedes det for Lundkvist at redde AGF fra nedrykning til 1. division. Lars Lundkvist vendte dog tilbage til arbejdet i Brabrand IF med en enkelt afstikker til Skovbakken. Som træner for Brabrand førte han klubben helt op i 1. division, hvor det blev til to sæsoner fra 2005 til 2007.

29. september 2011 meddelte Brabrand IF, at Lundkvist stopper som træner for klubben i sommeren 2012.

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra AGF
Personer fra Aarhus
Fodboldspillere fra IK Skovbakken
Friesia (journal)

Friesia var et fælles nordisk mykologisk tidsskrift,der udkom i perioden 1932-1987. Det udkom med udprægede tvangfrie mellemrum. Det var tænkt som dels medlemsblad for Foreningen til Svampekundskabens Fremme, dels som et fællesnordisk tidsskrift for svampeinteresserede. Efterhånden blev det mere og mere plantepatologisk domineret, hvilket sikkert var medvirkende til, at det ligesom “tabte forbindelsen” til foreningens menige medlemmer, hvoraf flertallet var mere interesserede i egentlige storsvampe og spisesvampe. Til sidst besluttedes det helt at indstille Friesia og til gengæld skabe et decideret medlemsblad for foreningen, nemlig “SVAMPE”. Alle udgivne numre af Friesia kan downloades fra svampeforeningens hjemmeside.

Eksterne kilder og henvisninger
Friesia  fra svampeforeningens hjemmeside .
Udgivne numre 

Tidsskrifter om naturvidenskab
DR Detektor

Detektor var først et radioprogram, derefter et tv-program på DR2. Nu sendes det igen som radioprogram på P1 og som podcast . Detektor overvåger og tjekker fakta og tal mv. i den offentlige debat for at finde ud af, om der er hold i magthaveres, meningsdanneres og mediers påstande. 

Det første radioprogram havde premiere 5. januar 2011. Tv-programmet blev sendt fra 18. oktober 2011 til 29. november 2018.  

Vært: Adina Ren 

Radioprogrammet:
 5. januar 2011 – 25. december 2014: Emil Eusebius Olhoff-Jakobsen
4. april 2019 - juni 2021: Camilla Stampe
 

Tv-programmet:
 18. oktober 2011 – 29. februar 2016: Thomas Buch-Andersen 
 1. marts 2016 – 31. december 2017: Mette Vibe Utzon 
 1. januar 2018 – 29. november 2018: Camilla Stampe og Kristoffer Eriksen

Eksterne henvisninger 
 Detektor, DR
 Detektor – nu også på DR2, Journalisten.dk

Noter 

Detektor
National Association 1875

National Association of Professional Base Ball Players 1875 var den femte og sidste sæson i baseballligaen National Association of Professional Base Ball Players. Tretten hold deltog i ligaen, som for fjerde gang i træk blev vundet af Boston Red Stockins.

Resultater

Kilder / eksterne henvisninger 
baseball-reference.com – 1875 
Charlton's Baseball Chronology – 1875  
Retrosheet.org – The 1875 Season 

Sæsoner i National Association of Professional Base Ball Players
Sport i 1875
Helenekilde

Helenekilde kan henvise til:

 Helenekilde (Tisvilde) – en kilde ved Tisvilde i Nordsjælland
 Helenekilde (Hammer Bakker) – en udtørret kilde i Hammer Bakker nord for Aalborg
Indirekte skat

Indirekte skatter er en fælles betegnelse for alle skatter, der er knyttet til markedet og som typisk indbetales af producenter eller forhandlere, der har opkrævet dem fra forbrugeren ved salg af varer eller tjenesteydelser. I praksis skelner kun de færreste opgørelser mellem indirekte skatter og varetilknyttede afgifter.

Eksempler på indirekte skatter og afgifter 

 Moms
 Told
 Afgifter på tobak og alkohol
 Grønne afgifter (Energi- og miljøafgifter)
 Registreringsafgift
 Vægtafgift
 Punktafgifter
 Grundskyld

Fodnote 

Skat