kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vindelälven

Vindelälven er et 453 km langt flodsystem i den sydlige del af landskaperne Lappland og Västerbotten (Västerbottens län) med et afvandingsområde på 12.650 km². Vindelälven er en biflod til Umeälven og er omtrent lige så vandrig som denne ved sammenløbet. Vindelälven er Sveriges største biflod. Middelvandføringen ved udmundingen er 190 m3/s. 

Vindelälven starter nær grænsen til Norge i den sydlige del af Arjeplog kommun, og løber mod sydøst gennem hele Sorsele kommun, inklusiv søen Storvindeln, passerer gennem Vindeln kommun og en lille del af Umeå kommun, og ender i Vännäs kommun hvor den munder ud i Umeälven øst for Vännäsby, 25 km fra Den Botniske Bugt. På sin vej passerer den Ammarnäs, Sorsele, Rusksele, Åmsele og Vindeln. Vindelälvens største biflod er Laisälven.

Vindelälven er en af Sveriges fire store uregulerede bjergfloder. Dens vandmængde under forårstøbruddet kan derfor være betydelig større end i den regulerede Umeälven.

I 1993 blev Vindelälven udpeget som en national flod af Sveriges riksdag, sammen med Torne älv, Kalixälven og Piteälven.

Eksterne henvisninger 

 Vindelälven

Vandløb i Sverige
Funivia San Marino

Funivia San Marino er en svævebane i republiken San Marino. Banen forbinder byen San Marino med byen Borgo Maggiore.

Banens længde 
Afstanden mellem de to endestationer er 1,5 km. Dalstationen (nederste station) ligger i Borgo Maggiore, mens øverste station er i San Marino på toppen af Monte Titano. Det er republikens to største byer, der på den måde forbindes. 

For besøgende er en tur med Funivia San Marino en fin måde at se Borgo Maggiore på, eftersom svævebanens gondoler smyger sig lavt henover hustagene og byens torv inden den stejle opstigning mod toppen.

Gondolerne 
Der er to vogne, bedre kendt som gondoler, i drift ad gangen. De er monteret på samme kabel, som så roterer mellem de to stationer hvorved gondolerne flyttes. Banen har en tredje vogn i reserve, som indsættes hvis en af de øvrige skal repareres eller serviceres.

Stationerne 
Svævebanens øverste station har ingen yderligere funktion, skønt den dog ligger tæt på Turistkontoret. Den nederste station, som ligger i Borgo Maggiore, har derimod både cafe og kiosk tilknyttet

Tekniske specifikationer 
 Længde: 338 meter
 Højdeforskel fra bund til top: 166 meter
 Hastighed: 6 meter pr. sekund
 Passagerer pr. kabine: 50 + 1 operatør
 Maximal kapacitet: 400 personer pr. time
 Elektromotorens kraft: 180 kW
 Banens konstruktør: Hölzl Seilbahnbau, Merano, Italien

Køreplan 
Hver dag køres i dagtimerne med et 15 minutters interval.

Links 
 Virtuel rundtur ved svævebanens topstation 
 Konstruktørens site om svævebanen 
 Svævebanen på 'Lift-World' 

Svævebaner
San Marino
William Jøhnk Nielsen

William Jøhnk Juel Nielsen (5. juli 1997 i Hundested) er en dansk skuespiller, der debuterede i Golden Globe- og Oscarvinderen Hævnen, som Christian, der lige havde mistet sin mor.

Han voksede op i Malaysia og Tyskland og taler flydende engelsk.

Filmografi 
 Bare tjue (2016) - Simon Kastrup Norvik
 Nylon (2015, kortfilm) - Victor
 Dannys dommedag (2014) - Danny
 En kongelig affære (2012) - kong Frederik 6., 15 år gammel
 Hævnen (2010) - Christian
 Skavengers

Eksterne henvisninger
 

Børneskuespillere fra Danmark
Personer fra Hundested
Herlovianere
Michel Piccoli

Michel Piccoli (født 27. december 1925 i Paris, Frankrig, død 12. maj 2020) var en fransk filmskuespiller.

Han debuterede i 1949, men først i 1960'erne vandt han sig en position med sardoniske og elegante karakterroller i bl.a. Godards Le Mépris (Jeg elskede dig i går, 1963), Resnais' La Guerre est finie (Krigen er endt, 1966) og Marco Ferreris La Grande bouffe (Det store ædegilde, 1973). Han var en af Buñuels mest benyttede skuespillere med roller i bl.a. Le Journal d'une femme de chambre (En Kammerpiges Dagbog, 1964) og Belle de jour (Dagens skønhed, 1967). Han leverede glitrende spil i Louis Malles Milou en mai (Milou i maj, 1990), fulgt af hovedrollen som maleren i Jacques Rivettes La Belle noiseuse (Den skønne strigle, 1991).

Han var i årene 1966-1977 gift med sangerinden Juliette Gréco.

Kildeangivelser

Eksterne henvisninger 

 
 

Skuespillere fra Frankrig
Personer fra Paris
Franskmænd i 1900-tallet
Franskmænd i 2000-tallet
Amtmandsgården (Viborg)

Amtmandsgården er en bygning placeret på Store Sankt Hans Gade 2, på hjørnet til Nytorv i Viborg. Amtmandsgården har siden Kong Frederik 6.s tid været byens officielle sted, hvor regenterne har opholdt sig under deres besøg i Viborg. Bygningen og den tilhørende have har været fredet siden 1918.

Den første gård på grunden brændte ved den store bybrand i 1726. Gården var ejet af Janus Friedenreich fra herregården Palstrup, og denne begyndte først genopførslen over 20 år efter branden, fordi de offentlige myndigheder havde truet med at overtage brandtomten. Det er sandsynligvis arkitekten Nicolaus Hinrich Rieman der har tegnet bygningen. Under opførslen af den nye gård døde Friedenreich i 1755, og det var derfor enken som bygherre der i 1757 kunne færdiggøre byggeriet. Hun flyttede umiddelbart efter færdiggørelsen ind i bygningen og kaldte den "Friedenreichs Gård". Slægten Friedenreich solgte i 1781 ejendommen.

Staten købte i 1820 ejendommen, og indrettede den som amtmandsgård. I denne funktion tjente huset indtil den sidste amtmand gik på pension i sommeren 2004.

Litteratur 
Thomsen, Kristian Buhl: "De tidligere administrationsbygninger i Viborgs domkirkekvarter 1726-2012", Fra Viborg-egnen 2012, s. 184-216.

Eksterne henvisninger 

 Sagsbeskrivelse hos Kulturarvsstyrelsen
 Viborgs fornemmeste embedsbolig  på www.viborghistorie.dk.

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Viborg
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Viborg Kommune
Fredede palæer, borgerhuse og lejlighedskomplekser i Danmark
Etableret i 1757
Nelson Gutiérrez

Nelson Daniel Gutiérrez Luongo (født 13. april 1962 i Montevideo, Uruguay) er en tidligere uruguayansk fodboldspiller, der som forsvarer på Uruguays landshold deltog ved to VM-slutrunder (1986 og 1990). Han var desuden med i to udgaver af Copa América. I alt nåede han at spille 57 kampe for landsholdet.

Gutiérrez spillede på klubplan primært for CA Peñarol i hjemlandet, som han vandt hele seks uruguayanske mesterskaber med. Han var også tilknyttet blandt andet River Plate i Argentina samt SS Lazio og Hellas Verona i Italien.

Referencer 

Fodboldspillere fra Uruguay
Fodboldspillere fra Club Atlético River Plate
Fodboldspillere fra SS Lazio
Fodboldspillere fra Hellas Verona FC
Fodboldspillere fra Club Atlético Peñarol
Personer fra Montevideo
Fodboldspillere fra Atlético Nacional
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1986
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1990
Miguel Bossio

Miguel Angel Bossio Bastianini (født 10. januar 1960 i Montevideo, Uruguay) er en tidligere uruguayansk fodboldspiller, der som midtbanespiller på Uruguays landshold deltog ved 1986 i Mexico. Her spillede han tre af landets fire kampe, og var blandt andet med til at tabe 1-6 til Danmark i det indledende gruppespil. I alt nåede han at spille 30 kampe og score ét mål for landsholdet.

Bossio spillede på klubplan primært for CA Peñarol i hjemlandet og spanske Valencia CF. Med Peñarol var han med til at vinde fire uruguayanske mesterskaber, samt Copa Libertadores og Intercontinental Cup.

Titler 
Primera División Uruguaya
 1981, 1982, 1985 og 1986 med Peñarol

Copa Libertadores
 1982 med Peñarol

Intercontinental Cup
 1982 med Peñarol

Referencer 

Fodboldspillere fra Uruguay
Fodboldspillere fra Valencia CF
Fodboldspillere fra Albacete Balompié
Fodboldspillere fra Club Atlético Peñarol
Personer fra Montevideo
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1986
Antonio Alzamendi

Antonio Alzamendi Casas (født 7. juni 1956 i Durazno, Uruguay) er en tidligere uruguayansk fodboldspiller, der som angriber på Uruguays landshold deltog ved to VM-slutrunder (1986 og 1990). Han var desuden med i to udgaver af Copa América. I alt nåede han at spille 31 kampe og score seks mål for landsholdet.

Alzamendi spillede på klubplan blandt andet for Nacional og Peñarol i hjemlandet, samt Independiente og River Plate i Argentina.

Alzamendi blev i 1986 kåret til Årets Fodboldspiller i Sydamerika.

Referencer 

Fodboldspillere fra Uruguay
Fodboldspillere fra Club Atlético River Plate
Fodboldspillere fra Independiente
Fodboldspillere fra Club Atlético Peñarol
Fodboldspillere fra Club Nacional de Football
Fodboldspillere fra CD Logroñes
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1986
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1990
ZV Group

ZV Group var et band, der alene spillede til punkfestivalen Concerto de Nobrainos insanos i 1980. Konstellationen var i princippet et Franz De Zaster (fra punkbandet Brats) soloprojekt med løse musikere fra det københavnske punkmiljø tilknyttet.

Efter den punkede version af Brats var gået i opløsning i 1979 stod den markante forsanger Franz De Zaster uden band, hvilket betød, at han til de store tidlige punkfestivaler, der løb af stablen efter Brats' opløsning skabte forskellige konstellationer hvori han var forsanger.

Til Concert Of The Moment i 1979 kaldte de sig 'Support' og bestod af bl.a. Franz De Zaster (vokal), Eddie Haircut (trommer, tidl. i Brats), Peter Peter (guitar, også i Sods og sen. i Sort Sol) og Sniff Høkerberg (bas, også i Brats og Monomania). Peter Peter fandt på navnet "Support".

Og til Concerto de Nobrainos insanos i 1980 kaldte de sig 'ZV Group' og bestod af Franz De Zaster (vokal), Lars Top-Galia (guitar, sen. i ADS og Sort Sol), Palle Johansen (bas, sen. i No Fun) samt Peter Top-Jensen (trommer, sen. i ADS).

Eksterne henvisninger 
 Foto af ZV Group til Concerto de Nobrainos insanos i 1980

Punkgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 1980
Leonid Truhno

Leonid Truhno egtl. Leonid Trukhno (  ; født 6. januar 1963 i Sverdlovsk USSR) er en tidligere russisk ishockeyspiller, som spillede i Danmark fra 1992 til 2006, hvor han repræsenterede tre danske klubber. Leonid Truhno har produceret næstflest point overhovedet i Superisligaen med 950 point (444 mål + 506 assist). En pointhøst kun overgået af amerikanske Todd Bjorkstrand, der spillede for Herning Blue Fox i perioden fra 1988 til 2002 og opnåede 1199 point(627+572).

I 1992 kom Truhno fra den sovjetiske liga og holdet Khimik Voskresensk til Rødovre, og han blev ligaens topscorer i den første sæson med 94 point. Han spillede i Rødovre i to sæsoner, men skiftede til ærkerivalerne Rungsted, hvor han opnåede størstedelen af karrierens mange point i de 11 sæsoner, han var i klubben. I 2006, i en alder af 43 år, sluttede karrieren hos Herlev Eagles efter en enkelt sæson med 27 point i 29 kampe. Leonid Truhno er æresmedlem hos 'Cobras Support' og fik en testimonialkamp efter tro tjeneste i Rungsted.

Hans eneste danske mesterskab kom i 2002, hvor han scorede i den sidste finale mod Odense Bulldogs i Hørsholm Skøjtehal. Han bar gennem det meste af tiden i Danmark trøje nummer 11 og var kendt for de tætte driblinger og en eminent teknik, der ikke nødvendigvis foregik med stor fart. Til gengæld dækkede han pucken godt bag en stor fysik og var særdeles svær at dæmme op for. To gange på de 11 sæsoner lykkedes det ham at komme over de magiske 100 point på én sæson, og to gange blev han kåret til årets udenlandske spiller, i henholdsvis 1998 og 1999.. Derudover blev han Superisligaens topscorer i tre sæsoner.

I en kamp mod Esbjerg i 2000 fik han slået syv tænder ud, men spillede alligevel kampen færdig efter en kort behandling.

I 2006 spillede han sammen med sin 15-årige søn, Slava Truhno, en turneringskamp for Nordsjælland Cobras(tidligere Rungsted Cobras). En bedrift som hverken før eller siden er blevet gentaget i dansk ishockey. Samme år blev han anholdt af politiet efter han på Kokkedal Station i Nordsjælland havde blottet sig foran to piger.. Han indrømmede efterfølgende episoden, og forklarede han havde brug for hjælp.

Fodnoter 

Ishockeyspillere fra Rusland
Lotus 1-2-3

Lotus 1-2-3 er et regnearksprogram fra Lotus Software (nu en del af IBM). Det var IBM PC'ens først killerapplikation; dets store popularitet i midt-1980'erne bidrog væsentligt til IBM PC'ens succes den professionelle verden.

Lotus Development Corporation blev grundlagt af Mitch Kapor, der var ven med udviklerne af VisiCalc. 1-2-3 blev oprindeligt skrevet af Jonathan Sachs, som havde skrevet to tidligere regnearksprogrammer medens han arbejdede for Concentric Data Systems, Inc.

1-2-3 blev udsendt 26. januar 1983, og begyndte med udkonkurrere det ellers så populære VisiCalc allerede samme år, og i en årrække var det det førende DOS regneark. Modsat Microsoft Multiplan, holdt 1-2-3 sig tæt op ad VisiCalc-modellen, inklusive "A1" bogstav- og talnotationen for celler. Det var uden væsentlige fejl, og var meget hurtigt fordi det var programmeret udelukkende i assembler og gik uden om de langsomme DOS skærm input/output funktioner for i stedet at skrive direkte til memory-mapped video display hardware.

Navnet "1-2-3" stammede fra produktets tre hovedegenskaber. Foruden at være et regneark, tilbød også grafikvisnig og rudimentære databasefunktioner.

Datafunktioner omfattede at sortere data i en kolonne. At rette tekst i et område ind i afsnit gjorde det muligt at anvende programmet som en primitiv tekstbehandler.

Programmet havde tastaturstyrede pop-op menuer og enkelt-tast-kommandoer, hvilket gjorde det hurtigt at anvende. Det var også brugervenligt, da det indførte det formentligt først kontekststyrede hjælpesystem, placeret på F1-tasten.

Macroer og tilføjelser (add-ins indført i version 2.0) bidrog til 1-2-3's popularitet, idet det tillod andre at sælge makropakker og tilføjelser lige fra finansielle regneark til komplette tekstbehandlere.

Regneark
DOS-software
Mitchell Kapor

Mitchell David Kapor (født 1. november 1950) er grundlægger af Lotus Development Corporation og designede Lotus 1-2-3, den "killer application" der oftest tilskrives udbredelsen af PC'en i forretningsverdenen. Han er også medstifter af Electronic Frontier Foundation og var den første formand for Mozilla Foundation. Han har i en generation været i front for den revolution der er sket inden for informationsteknologien, både som iværksætter, investor, social aktivist og som filantrop.

Programmører fra USA
Lotus Software

Lotus Software (der hed Lotus Development Corporation før det blev overtaget af IBM) er et amerikansk software firma med hjemsted i Cambridge, Massachusetts. Lotus er mest kendt for dets nyskabende Lotus 1-2-3 regnearksprogram, der var den første såkaldte killer app fra IBM PC'ens tidligste dage og som understøttede PC'ens udbredelse. Med hjælp fra Ray Ozzie fra Iris Associates, udviklede de også et af de stærkere groupwaresystemer, Lotus Notes. IBM købte selskabet i 1995 for 3.5 milliarder dollars primært for at få fat i Notes og for at komme ind på det stadigt vigtigere client-server marked, som hurtigt var ved at gøre de host-baserede produkter som IBM's OfficeVision, DEC's ALL-IN-1 og Wang Labs' Wang OFFICE forældede.

Lotus blev grundlagt i 1982 af partnerne Mitch Kapor og Jonathan Sachs med støtte fra Ben Rosen. Lotus' første produkt var præsentationssoftware til Apple II kendt som Lotus Executive Briefing System. Mitch grundlagde Lotus efter at have været ansvarlig for udvikling hos VisiCorp (der markedsførte VisiCalc) idet han solgte rettighederne til sine produkter VisiPlot og VisiTrend til VisiCorp.

Kort efter at Kapor havde forladt VisiCorp, præsenterede han og Sachs et integreret regneark- og grafikprogram. Selv om IBM og VisiCorp samarbejdede om VisiCalc til PC'er og VisiCalc leveredes med PC'er, havde Lotus et overlegent produkt. Lotus udsendte Lotus 1-2-3 i januar 1983. Navnet refererede til programmets tre anvendelsesområder, som regneark, grafisk præsentation og database. Reelt blev de to sidstnævnte funktioner ikke benyttet så tit, men 1-2-3 var det mest stærkeste regneark, der kunne fås. Salget var enormt og det forvandlede Lotus til verdens største uafhængige softwarehus på meget kort tid. Forretningsplanen forudsatte et salg på $1 million det første år; det aktuelle resultat blev $54 million.

I 1982 kom Jim Manzi til Lotus som ledelseskonsulent. Han blev ansat fire måneder senere. I oktober 1984 blev han præsident, og i april 1986 blev han CEO, idet han efterfulgte grundlæggeren Mitchell Kapor der ikke længere var aktiv i selskabet. I juli samme år blev han også bestyrelsesformand. Manzi var chef for Lotus frem til 1995.

Lotus 1-2-3
Lotus Symphony
Lotus Manuscript
Lotus Agenda
Lotus Ami Pro
Lotus Word Pro
Lotus Notes
Lotus SmartSuite

Noter 

Etableret i 1982
It-virksomheder fra USA
IBM
Den didaktiske relationsmodel

Den didaktiske relationsmodel er på grundlag af Hilde Hiim og Else Hippes teori, et redskab til analyse af et undervisningsforløb. Den didaktiske relationsmodel handler om relationerne mellem elementerne: læringsforudsætninger, rammefaktorer, mål, indhold, læreprocessen,  vurdering/evaluering. Det er ikke muligt at påvirke et område af modellen, uden at det har effekt på de andre fem elementer.

Modellens seks elementer:

Læringsforudsætninger: Læringsforudsætningerne er nogle der ændres i takt med udviklingen af undervisningsforløbet. Med læringsforudsætninger skal der kigges nærmere på de lærendes interesser og kompetencer i forhold til undervisningsforløbet.

Rammefaktorer: Når der tales om rammefaktorer er det elementer såsom love, regler, kulturelle aspekter, lokalmiljøet og skoleorganisatoriske midler (økonomi, ledelse, undervisningsmidler, udstyr, fagplaner etc.) der menes. Rammefaktorerne kan enten være begrænsende eller gøre læring muligt. 

Mål: Målene, i forbindelse med den didaktiske relationsmodel, er med til at kunne fastlægge lærerens hensigt med undervisningen, hvilken retning undervisningsforløbet har, samt formålet med de lærendes læring. 

Indhold: Indholdet beskriver hvad undervisningen handler om, hvilken rolle de forskellige aspekter spiller og hvordan den er tilrettelagt. Indholdet af undervisningen er formet ud fra de mål der er fastslået. Der er to former for indhold i undervisningen, det skjulte/latente og det åbne/manifeste. 

Læreprocessen: Læreprocessen beskriver hvordan selve læringen skal foregå og hvem der tilrettelægger forløbet. Selve læringsforløbet kan være tilrettelagt enten af læreren eller af læreren og de lærende i fællesskab. Der er tre forskellige principper som kan bidrage til en succesfuld læringsproces; medbestemmelse(de lærende skal gennem samarbejde og aktiv deltagelse i undervisningen lære om demokratiske værdier), oplevelsesorientering(en oplevelsesorienteret undervisning giver de lærende mulighed for at drage deres egne erfaringer) og sammenhæng mellem teori og praksis(De lærendes egne erfaringer knyttes til teori som anvendes i undervisningen).

Vurdering / Evaluering: Evalueringen foregår både af selve undervisningsprocessen og af de lærendes læring.

Kilder 
 Hiim, H & Hippe, E. (2007). Læring gennem oplevelse, forståelse og handling. København: Gyldendalske boghandel

Pædagogik
kommunikation
Poesibog

En poesibog er en type notesbog, som børn (især piger) i 1900-tallet byttede, og hvori de skrev hilsner, gerne på vers, til ejeren.

Ekstern henvisning 
  Dansk Kultur Begrebsforklaring og eksempler

Se også 
Stambog - en tidligere type notesbog
Venindebog - en senere type bog med lignende funktion
Digtsamling

Bøger
Brandkatastrofen i Kaprun

Brandkatastrofen i Kaprun var en brand i en kabelbanevogn, som indtraf den 11. november 2000 i landsbyen Kaprun i Østrig, hvor 155 mennesker mistede livet, og kun 12 mennesker kom ud af vognen i live. Branden startede angiveligt efter, at hydraulisk olie var lækket og kom i kontakt med en overophedet varmer, så olien blev antændt.

Jernbaneulykker i Østrig
Begivenheder i 2000
Generelle læringsmetaforer

De generelle læringsmetaforer er en måde at opfatte begrebet læring på.

Ifølge Anna Sfard kan læring ses som to generelle læringsmetaforer; tilegnelsesmetaforen og deltagelsesmetaforen.

Tilegnelsesmetaforen 

Læring set gennem tilegnelsesmetaforen har ifølge Anna Sfard eksisteret siden ”the dawn of civilization”. Det er det syn på læring som er mest kendt og udbredt.

Tilegnelsesmetaforen beskriver et traditionelt syn på læring hvor den lærende tilegner/erhverver sig ny viden. Læring foregår set ud fra tilegnelsesmetaforen bandt andet via traditionel klasseundervisning. Med traditionel klasseundervisning menes undervisning hvor en lærer fortæller de lærende om et forudbestemt emne. Hvad undervisningen skal omhandle bestemmes af læreren og det er så op til de lærende at erhverve sig ny viden. Ved læring set ud fra tilegnelsesmetaforen, er det op til den lærende selv at konstruere sin viden og skabe en forståelse, målet er at få ny viden.

Deltagelsesmetaforen 

Deltagelsesmetaforen er en ”ny” måde at se læring på, det handler ikke længere om hvor meget den lærende ved om et emne, men om at deltage i et fællesskab.

F.eks. kan e-læring på web 2.0 læring ses som en deltagelsesmetafor, det er her op til den lærende at deltage i processen og være en del af et fællesskab for at anskaffe sig ny viden. Ifølge deltagelsesmetaforen skal de lærende selv bidrage med viden til fællesskabet, det er ikke et spørgsmål om hvor meget viden individet har, men hvem han/hun kender. 
Deltagelsesmetaforens syn på læring understreger hermed at læring er selve deltagelsen og målet er derfor at deltage i de praksisser der er relevante for de lærende.

Kilder 
 Sfard (1998), On Two Metaphors for Learning and the Dangers of Choosing Just One. Educational Reasearcher: vol. 27 no 2

Læring
Gerskov Kirke

Gerskov Kirke ligger i landsbyen Gerskov, ca. 10 km NØ for Odense (Region Syddanmark). Indtil kommunalreformen i 2007 lå den i Otterup Kommune (Fyns Amt) og indtil kommunalreformen i 1970 lå den i Lunde Herred (Odense Amt).

Kirken er opført i 1925 efter tegninger af arkitekt N.P. Jensen, som også har opført kirkerne i Strib og Røjleskov. Kirken består af kor, skib og tårn bygget i nyromansk stil.

Kor og skib har gipset tøndehvælv. Altertavlen er et maleri fra 1927 af Ellen Hofman-Bang. Døbefonten er af kunststen. Krucifikset i moseeg og marmor er udført af Kristen Østerby i år 2000.

Kirkeskibet blev ophængt i 1944 og er udført af Gorm Clausen, som har udført et identisk kirkeskib til Ærøskøbing Kirke. Skibet i Ærøskøbing er en model efter den engelske clipper Thermopylay, skibet i Gerskov er opkaldt efter den nuværende dronning Margrethe.

Eksterne kilder og henvisninger 

 Gerskov Kirke  på nordenskirker.dk
 Gerskov Kirke hos KortTilKirken.dk
 Gerskov Kirke hos danmarkskirker.natmus.dk (Danmarks Kirker, Nationalmuseet)

Kirker i Nordfyns Kommune
Kirker i Fyens Stift
Kirker i Odense Amt