kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Massacre Canyon monument

Massacre Canyon monumentet i Hitchcock County, Nebraska, er rejst til minde om det sidste, store slag mellem pawnee- og lakota stammen den 5. august 1873. Det er samtidig det sidste, store slag mellem to indianerstammer i USA. Mindesmærket blev indviet den 26. september 1930 i nærheden af den gamle kampplads. Det er det første historiske monument i Nebraska finansieret med føderale midler.

Massacre Canyon monumentet 
R. P. Colling fra Nebraska fik kontrakt på at udforme det obelisk-agtige monument efter at kongressen havde bevilget 7.500 dollars til opgaven. Monumentet af lyserød granit fra Minnesota er over 10 meter højt og vejer 91 tons. Tæt på toppen af mindesmærkets ene side er ansigtet af lakotaen John Grass hugget ud. På den modsatte side og lidt lavere er ansigtet af kampdeltager og pawnee høvding Ruling His Son udhugget.

En indrammet tekst nederst mindes kampen og nævner de direkte eller indirekte involverede høvdinge på begge sider. Brulé lakota høvding Spotted Tails navn står der, skønt det er usikkert, om han deltog i sommerjagten.

Op mod 5000 mennesker overværede afsløringen af monumentet den 26. september 1930, deriblandt mere end 20 lakotaer fra Rosebud reservatet i South Dakota.

Som følge af en motorvejsændring blev monumentet flyttet knap 30 år senere, så det står ved Highway 34, men stadig i nærheden af den gamle slagmark.

Referencer 

Oprindelige amerikanere i USA
Nebraska
Little Wound

Little Wound (? – 1902/1903) var en oglala lakota høvding for Cut-off gruppen efter 1870. Han var leder af en af lejrene, der deltog i massakren på et stort jagthold pawnees i 1873. Som en af flere lakota høvdinge repræsenterede han sit folk under forhandlinger med USA. Han var bl.a. i Washington som medlem af en lakota delegation i 1875 og igen i 1880.

Little Wound – ud af en høvdingefamilie 

Little Wound førte en tradition blandt familiens mandlige medlemmer om at opnå høvdingestatus videre på tredje generation. Hans bedstefar var oglalaen Stone Knife, der som noget nyt indførte brugen af hestehaler i hunka lowanpi ceremonien i 1805. Hans far var oglala høvding Bear Bull, som den senere oglala høvding Red Cloud fra Bad Face gruppen skød og dræbte under et internt opgør i 1841 eller 1842. Drabet førte til et næsten livslangt had mellem de to ledere.

I Massacre Canyon 
Little Wound’s lejr af oglalaer deltog i en sommerjagt på prærien udenfor Det Store Sioux Reservat i 1873. Uden at blive stillet hindringer i vejen af rute-agent Antoine Janis lod Little Wound lejrens krigere ride af sted med klare intentioner om at angribe en opdaget jagtlejr pawnees tæt ved Republikan River, Nebraska. Det er uklart om Little Wound personligt tog del i massakren om morgenen den 5. august.

I søgen efter Crazy Horse 
Little Wound, Red Cloud og American Horse fulgtes med soldater fra Camp Robinson ned til oglala høvding Crazy Horses lejr 10 km fra militærstationen den 4. september 1877. Hæren ville bringe ham ind til Camp Robinson, hvor det i hemmelighed var besluttet at fængsle ham. De fandt en øde lejrplads.

Ghost dance-bevægelsen 
I 1889 deltog Little Wound i et rådsmøde, der anbefalede en nærmere undersøgelse af den nye åndedans-bevægelse, der vandt frem blandt flere stammer. Efter Wounded Knee massakren i december 1890 arbejdede han for at undgå flere konfrontationer mellem hæren og visse lakota grupper.

De sidste år 
De sidste år af sit liv forsynede Little Wound den interesserede James R. Walker med oplysninger, til tider tøvende, om lakotaernes traditionelle samfund og livsanskuelser. Han så forandringerne omkring sig i Pine Ridge reservatet, South Dakota, uden at forstå meningen med dem; men han var klar over, at ingen af stammens unge ønskede del i hans dybe viden om gamle dage.

Referencer 

Oprindelige amerikanere i USA
Personer fra South Dakota
Gurjevsk

Gurjevsk (; ), indtil 1946 kendt som Neuhausen (; ), er en by i Rusland. Byen ligger i Kaliningrad oblast, der er en russisk eksklave mellem Polen og Litauen. 

Gurjevsk ligger i den vestlige del af oblasten,  7 kilometer nordøst for byen Kaliningrad. Byen har et indbyggertal på  indbyggere. Den blev grundlagt i  og fik bystatus i 1946. Gurjevsk er hovedby i Gurjevsk rajon (distrikt) i Kaliningrad oblast (region).

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Kaliningrad oblast
Malchin

Malchin () er en by i Landkreis Mecklenburgische Seenplatte i delstaten Mecklenburg-Vorpommern i Tyskland. Den byder på nogle bemærkelsesværdige vartegn, såsom to byporte i teglstensgotik, et middelalderligt forsvarstårn, den gotiske bykirke St. Johannis og rådhuset i nybarokstil. Den tidligere kommune Duckow blev fusioneret til Malchin i januar 2019.

Geografi

Beliggenhed 
Malchin ligger i en lavning på Malchiner Peene mellem Malchiner See, som byen er forbundet med via Dahmer Kanal, og Kummerower See, som man kan nå fra byen via Peenekanal, øst for den skovrige naturpark Mecklenburgische Schweiz und Kummerower See. Den når op i højder på over 120 meter over havets overflade omkring de nordvestlige bydele Neu Panstorf, Retzow og Wendischhagen.

Byinddeling 
Følgende bydele og bebyggelser hører til Malchin:

Folk fra Malchin 

 Cordula Wöhler (1845–1916), forfatter og salmeforfatter
 Siegfried Marcus (1831-1898), opfinder
 Joachim Christian Timm (1734-1805), botaniker
 Thomas Doll (1966-), fodboldspiller

Referencer 

 
 Official website of Malchin (German)

Byer i Kreis Mecklenburgische Seenplatte
Flemming Rytter

Flemming Rytter (født 7. januar 1949 på Diakonissestiftelsen på Frederiksberg) er en dansk officer og kammerherre.

Flemming Rytter er søn af amtslandinspektør Erik Rytter og hustru Rie Rytter. Han blev student fra Sønderborg Statsskole i 1967. Han blev reserveofficer ved Jydske Luftværnsregiment i Tønder i juli 1969, premierløjtnant af A-linien efter Hærens Officersskole (1970-1975) i 1975 ved Den Kongelige Livgarde, kaptajn 1979, major 1987, oberstløjtnant 1991 og oberst 1997. Gennemgik grundlæggende stabs- og føringsuddannelse ved Forsvarsakademiet 1979 og generalstabsuddannelse ligeledes ved Forsvarsakademiet 1983-1984. Gennemgik forsvarets kursus for enhedschefer (fire moduler) i 2004 samt forsvarets management-uddannelse i 1996.

Han var til geledtjeneste ved Den Kongelige Livgarde 1975-1979, stabstjeneste ved Forsvarets Efterretningstjeneste 1980-1983, sagsbehandler i Forsvarsministeriets 1. kontor 1984-1985, adjudant for forsvarsministeren 1985-1987, kompagnichef ved Den Kongelige Livgardes 1. Bataljon 1987-1988, sagsbehandler ved forsvarsstabens studiesektion 1988-1990, chef for forsvarsstabens våbenkontrolsektion 1991, chef for 1. Livgardebataljon 1992-1993, chef for operationsafdelingen ved hovedkvarteret i Nord-Makedonien 1993-1994, chef for forsvarsstabens inspektionssektion 1994-1996, chef for forsvarsstabens udviklingssektion 1996-1997, forsvarsattaché i Tyskland (sideakkredittering i Holland og Tjekkiet)  (Bonn og Berlin) 1997-2001 og igen forsvarsattaché i Tyskland (sideakkreditering i Holland) (Berlin) 2005-2009 og var chef for Den Kongelige Livgarde fra 2001-2005. Han blev kammerherre i 2001 og tog sin afsked fra Forsvaret i 2009 som 60-årig. 

Efter sin pensionering fra Forsvaret var han som civil udsendt af udenrigsministeriet til hovedkvarteret for EU´s politimission i Aghanistan 2009-2010 samt igen som civil af udenrigsministeriet til Irak som konsul ved den danske ambassade i Bagdad 2010-2011.

Efter pensionering fra forsvaret og efterfølgende udsendelser som civil til Afghanistan og Irak han han været præsident for De Danske Garderforeninger 2014-2019, præsident for Danske Soldaterforeningers Landsråd 2016-2018, formand for Danske Soldater- og Marineforeningers Fællesråd 2017-2018, formand for Fonden Danske Veteranhjem 2015-2016 og medlem af bestyrelsen for Dybbøl Mølle 2018-2021.

Gift med Inger Kirstine Rytter, født Møller. 

Tre drenge fra tidligere ægteskab. Datter (Inger Kirstine Rytter´s datter) døde i 2018.

Hæder 
 Kommandør af Dannebrogsordenen
 Kommandør af Finlands Løves Orden
 Forbundsrepublikken Tysklands Store Fortjenstkors
 Kommandør af Storhertugdømmet Luxembourgs Fortjensttegn
 Forsvarets Medelje for Særlig Fortjenstfuld Indsats
 Fortjensttegnet for god Tjeneste ved Hæren
 Fredsprismedaljen
 Forsvarets Medalje for international Tjeneste  1948-2009
 De Danske Garderforeningers Præsidiums Hæderstegn
 De Danske Garderforeningers Hæderstegn
 Chefen for Den Kongelige Livgardes Mønt (nr. 015)

Officerer fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Gusev

Gusev (; ), indtil 1946 kendt som Gumbinnen (; ; ), er en by i Rusland. Byen ligger i Kaliningrad oblast, der er en russisk eksklave mellem Polen og Litauen. 

Gusev ligger  105 kilometer øst for byen Kaliningrad, hvor floderne Pissa og Krasnaja løber sammen. Byen har et indbyggertal på  indbyggere. Den blev grundlagt i  og fik bystatus i 1724. I 1914 fandt Slaget ved Gumbinnen, en af de indledende kamphandlinger på Østfronten under Første Verdenskrig, sted ved byen. Gusev er hovedby i Gusev rajon i Kaliningrad oblast.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Kaliningrad oblast
Mercedes Cabral

Mercedes Cabral (født 10. august 1986) er en filippinsk skuespillerinde.

Filmografi

Film

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Filippinerne
Personer fra Manila
Krasnoznamensk

Krasnoznamensk (; ), indtil 1938 kendt som Lasdehnen (; ; ) og fra 1938 til 1946 som Haselberg, er en by i Rusland. Byen ligger i Kaliningrad oblast, der er en russisk eksklave mellem Polen og Litauen. 

Krasnoznamensk ligger ved floden Šešupė, 163 kilometer nordøst for byen Kaliningrad og  10 kilometer syd for grænsen til Litauen. Byen har et indbyggertal på  indbyggere. Den blev nævnt første gang i 1521 under navnet Haselpusch. Krasnoznamensk er hovedby i Krasnoznamensk rajon i Kaliningrad oblast.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Kaliningrad oblast
Malchiner See

Malchiner See er en sø der ligger mellem landkeisene Mecklenburgische Seenplatte og Rostock (landkreis) i Mecklenburg-Vorpommern i Tyskland. Den har et areal på 13,95 km2 og ligger 0,8 moh. Det er forbundet med Kummerow-søen ved Peene- og Dahme -floderne. Den er en del af Naturpark Mecklenburgische Schweiz und Kummerower See.

Kilder og henvisninger 

Søer i Mecklenburg-Vorpommern
Kummerower See

Kummerower See () er en sø i LandkreisMecklenburgische Seenplatte, Mecklenburg-Vorpommern i Tyskland. Dens overfladeareal 32,55 km² i en højde på 0,3 m. Dens udløb er i floden Peene. Den ligger sydvest for Demmin, og er er opkaldt efter landsbyen Kummerow på dens sydlige bred.

Geografi 
Kummerower See ligger 50 kilometer nordvest for Neubrandenburg og 70 km syd for Stralsund. Den er den fjerdestørste sø i Mecklenburg-Vorpommern og den største i landsdelen Vorpommern, og Tysklands ottendestørste sø.

Den vestlige bred af søen hører til Mecklenburg, den østlige og sydlige bred med landsbyerne Verchen, Sommersdorf og Kummerow til Vestpommern. Søen er elleve kilometer lang, i gennemsnit fire kilometer bred og i gennemsnit 8,1 m dyb. Den maksimale dybde er ca. 23,3 meter. Den vestlige bred er stærkt tilslammet og sumpet. Kun ved landsbyen Salem er det muligt at nå søen på tørt underlag. Det er også her, at søbunden er mest stejlt skrånende. Den har den laveste hældning i den sydvestlige ende af søen og nordøst for Neukalener Peenekanalens udmunding. Den østlige bredzone er ikke nær så stejlt tilsandede.

Turisme 
Søen l enge og marker. Nordvest for søen ligger de skovklædte bjerge i Mecklenburgische Schweiz. Kummerow-søen er en del af Naturpark Mecklenburgsk Schweiz og Kummerow-søen nord for Müritz. Den er en turistattraktion i regionen. Den tilbyder udflugtsbådsture. En strækning af Istidsruten Mecklenburgs søområde løber øst for søen fra Malchin til Demmin.

Referencer 

Søer i Mecklenburg-Vorpommern
Ladusjkin

Ladusjkin (; ), indtil 1946 kendt som Ludwigsort (; ; ), er en by i Rusland. Byen ligger i Kaliningrad oblast, der er en russisk eksklave mellem Polen og Litauen. 

Ladusjkin ligger ved strandsøen Wisłabugten (), 28 kilometer sydvest for byen Kaliningrad og tæt på grænsen til Polen. Byen har et indbyggertal på  indbyggere. Den blev grundlagt i  og fik navnet Ludwigsort i 1709, hvor den blev opkaldt efter hertug Frederik Ludvig af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck. Den fik bystatus i 1946, hvor den også fik navnet Ladusjkin efter den sovjetiske soldat Ivan Ladusjkin.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Kaliningrad oblast
Mamonovo

Mamonovo (; ), indtil 1946 kendt som Heiligenbeil (;  eller Święta Siekierka; ), er en by i Rusland. Byen ligger i Kaliningrad oblast, der er en russisk eksklave mellem Polen og Litauen. 

Mamonovo ligger tæt ved strandsøen Wisłabugten (),  50 kilometer sydvest for byen Kaliningrad og tæt på grænsen til Polen. Byen har et indbyggertal på  indbyggere. Den blev grundlagt i  under navnet Heiligenstadt.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Kaliningrad oblast
Nesterov

Nesterov (; ), indtil 1938 kendt som Stallupönen (; ; ) og fra 1938 til 1946 kendt som Ebenrode, er en by i Rusland. Byen ligger i Kaliningrad oblast, der er en russisk eksklave mellem Polen og Litauen.

Nesterov ligger  140 kilometer øst for byen Kaliningrad tæt på grænsen til Litauen. Byen har et indbyggertal på  indbyggere. Den blev nævnt første gang i  og fik bystatus i 1722. I 1914 fandt Slaget ved Stallupönen, en af de indledende kamphandlinger på Østfronten under Første Verdenskrig, sted ved byen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Kaliningrad oblast
Jacob Moth-Poulsen

Jacob Moth-Poulsen (født 16. februar 1986) er en dansk skuespiller.

Filmografi

Film

Eksterne henvisninger 

Skuespillere fra Danmark
Aequorea victoria

Aequorea victoria er en bioluminescerende vandmand, der findes ud for vestkysten af Nordamerika. Arten er bedst kendt som kilden til aequorin (et fotoprotein) og grønt fluorescerende protein (GFP); to proteiner involveret i bioluminescens. Deres opdagere, Osamu Shimomura og kolleger, vandt 2008 Nobelprisen i kemi for deres arbejde med GFP.

Luminescens 

Aequorea victoria er i stand til at producere blink af blåt lys ved en hurtig frigivelse af calcium (Ca2+), som interagerer med fotoproteinet aequorin. Det blå lys, der produceres, omdannes igen til grønt lys af det nu berømte grønt fluorescerende protein (GFP). Denne overførsel af energi kaldes Förster resonansenergioverførsel (FRET). Både aequorin og GFP er vigtige fluorescerende markører, der ofte anvendes i biokemisk forskning.

I 1961 isolerede Shimomura og kolleger proteinet aequorin og dets lille molekyle cofaktor, coelenterazin, fra et stort antal Aequorea vandmænd på Friday Harbor Laboratories. Efter først at have fundet at tilsætning af havvand til en renset prøve af aequorin førte til udsendelse af lys, opdagede de efterfølgende, at det var calciumioner (Ca2+) i prøven, der førte til at bioluminescensen blev udløst. Denne forskning markerede også begyndelsen på forskningen i grønt fluorescerende protein, som er blevet opsummeret af Shimomura.

Denne opdagelse førte til store fremskridt inden for biologisk og medicinsk forskning. Proteiner i cellen kan kobles til grønt fluorecerende protein uden at miste deres funktion, og derved kan de visualiseres i cellen. Anvendelsen af grønt fluorescerende protein har således givet mulighed for yderligere forståelse af behandlinger og medicinske diagnoser.

For sin forskning i GFP blev Osamu Shimomura tildelt 2008 Nobelprisen i kemi sammen med Martin Chalfie og Roger Tsien.

Referencer
Martin Hägglund

Martin Hägglund (født 23. November 1976) er en svensk filosof og litterat, der er professor ved Yale University og medlem af Harvard Society of Fellows. I Danmark omtalte Dagbladet Information ham som en af nutidens vigtigste tænkere, og han er kendt for at kritisere tanken om evigheden for at forsvare en ide om, at det er skrøbelighed, der giver livet værdi. Denne tanke kommer blandt andet til udtryk i hans bog This Life: Secular Faith and Spiritual Freedom fra 2019. Her anviser han en sekulær vej til en frihed i livet, der går hinsides religion.

Bibliografi 

 This Life: Secular Faith and Spiritual Freedom, Pantheon Books, 2019.
 Dying for Time: Proust, Woolf, Nabokov, Cambridge, MA: Harvard University Press, 2012.
 Radical Atheism: Derrida and the Time of Life, Stanford: Stanford University Press, Meridian: Crossing Aesthetics, 2008.
 Kronofobi: Essäer om tid och ändlighet (Chronophobia: Essays on Time and Finitude), Stockholm/Stehag: Brutus Östlings Bokförlag Symposion,

Reference 

Filosoffer fra Sverige
Ansatte ved Yale University
Henrik Lagerlund

Henrik Lagerlund (født 16 februar 1970), er en svensk filosof og forfatter, der er professor i filosofihistorie ved Stockholms universitet.

Henrik Lagerlund har blandt andet skrevet bogen Matens filosofi, idet han mener madfilosof er overset. I bogen anbefaler Lagerlund en etisk omgang med mad, som er væsentlig for den måde, som det moderne menneske forholder sig til selve tilværelsen. Henrik Lagerlund har også skrevet en omfattende indføring i den vigtigste svenske filosofis historie fra Rydelius og frem til det 20. århundrede. Han har desuden blandt andet hævdet, at renæssancen aldrig fandtes.

Bibliografi 
 1999 – Modal syllogistics in the Middle Ages
 2003 – Filosofi i Sverige under tusen år
 2006 – Hur fria är vi?: ett försök att skriva viljans historia under medeltiden
 2020 – Den svenska filosofins historia
 2020 – Skepticism in philosophy: a comprehensive, historical introduction
 2021 – Matens filosofi: hur du blir en filosofisk foodie
 2022 – Skepticism

Reference 

Filosoffer fra Sverige
Ansatte ved Stockholms Universitet
Røsnæs Fyr

Røsnæs fyr er et 15 meter højt fyr, der ligger på Sjællands absolut vestligste punkt, yderst på halvøen Røsnæs. Det blev bygget i årene 1844-1846 på ordre af kong Christian 8. Fyret er tegnet af N.S. Nebelong. Indtil 1859 var fyret 11 meter høj, så blev det forhøjet til 15 meter. 

På trods af fyret forliste skibe på Røsnæs Rev, hvorfor der i 1939 der ved revets spids blev opført et fremskudt fyr, der kaldes for Røsnæs Puller.

Fyret blev taget ud af drift i 2008 og indtil 2011 var der stadig lukket for offentligheden. Siden blev der opført en vejr- og radarstation.

I dag, 2023, er Røsnæs Fyr åbent for offentligheden og der er lokalmuseum, vejrmuseum, butik og cafe.

Referencer

Eksterne henvisninger

Kalundborg Kommunes geografi
Fyrtårne i Danmark
Frederik Vesti

Frederik Vesti (født 13. januar 2002) er en dansk racerkører, som i øjeblikket deltager i FIA Formula 2 Championship med Prema Racing. Han er medlem af Mercedes Junior Team og den første mester i Formula Regional European Championship.

Referencer

Motorsportsfolk fra Danmark
Egils Levits

Eglis Letits (født 30. juni 1955 i Riga) er Letlands præsident.

Letlands præsidenter
Malchow

Malchow () er en kommune i Landkreis Mecklenburgische Seenplatte i Mecklenburg-Vorpommern, Tyskland

Geografi 
Den ligger ved ved floden Elde, 25,5 km vest for Waren og 35 km nord for Wittstock.

Historie 
Malchow blev plyndret af saksere under det vendiske korstog i 1147 mod de polabiske slaver.

Den tyske by Malchow, der blev grundlagt på en ø mellem Plauer See og Fleesensee, blev først nævnt skriftligt i 1147 og modtog et byrettigsheder i 1235.

I 1298 flyttede Malchow Kloster, et cistercienserkloster, til den sydlige bred af Malchower See, overfor øen. I løbet af flere følgende århundreder udvidede byen sig til fastlandet i nordvest, hvortil den oprindelige bebyggelse var forbundet med en række broer, og efterhånden kom denne fastlandsbebyggelse til at dominere.

En ammunitionsfabrik under Alfred Nobel Co. blev etableret i Malchow under naziperioden i 1938, og under Anden Verdenskrig blev hundredvis af krigsfanger, og også kvinder og børn brugt som tvangsarbejde der. I 1943 udvidedes koncentrationslejren Ravensbrück med en afdeling i Malchow, og i løbet af de næste to år mistede mange indsatte, herunder talrige ungarske jødiske kvinder, livet der under forfærdelige forhold.

Efter krigen anklagede de sovjetiske besættelsesmyndigheder omkring 30 teenage-indbyggere i Malchow for anti-sovjetiske aktiviteter, og 12 af disse mistede til sidst livet i sovjetisk fangenskab eller blev henrettet.

Efter Tysklands genforening i 1990 blev Malchows historiske bycentrum gennemgribende restaureret. I dag huser det tidligere cistercienserkloster Mecklenburg Orgelmuseum.

Naturligt miljø 
Byen er omgivet af søerne i Mecklenburgische Seenplatte og skovene i nationalparken Müritz.

Referencer 

Byer i Kreis Mecklenburgische Seenplatte
Mirower See

Mirower See er en sø i Mecklenburgische Seenplatte i Landkreis Mecklenburgische Seenplatte. Det er en af de såkaldte andre indre vandvejeundere delstatsregeringen og er administreret af Wasserstraßen- und Schifffahrtsamtes Oder-Havel.

Geografi

Beliggenhed 
Mirower-søen ligger omkring elleve kilometer sydøst for den sydøstlige bred af Müritz og strækker sig nord umiddelbart nordvest for Mirow. Søen, som er omkranset af skove i nord, marker og enge i den centrale del og Mirow på den sydøstlige bred, er næsten 2,5 kilometer lang, op til 700 meter bred og højst syv meter dyb. Densligger 58,6 m over havets overflade. Nord for søen er en krogformet, vestvendt bugt omkring en kilometer  lang, hvor Kleiner Schulzensee løber ind fra syd.

Øer 
I Mirower See er der en ø og en holm.

På Slotsøen Mirow ligger et barokslot bygget mellem 1748 og 1752 som sommerresidens for de Mecklenburgske hertuger, og en Slotskirken Mirow fra det tidlige 14. århundrede, hvis tårn kan bestiges.

Liebesinsel, som er en lille ø lige nord for Schlossinsel, kan nås via en gammel, restaureret bro, der fører over den smalle vandarm mellem de to små øer. På denne ø ligger graven til den sidste storhertug af Mecklenburg-Strelitz, Adolf Frederik 6. af Mecklenburg-Strelitz (1882–1918), der tog sit eget liv.

Vandveje 
En smal kanal, kun omkring 200 meter lang, forbinder Mirower See med Müritz-Havel-Wasserstraße (MHW) ved km 22,52. Ved sammenløbet af denne kanal, blot et par hundrede meter fra den sydlige bred af Mirow, har Mirow-kanalen sit indløb, (den nordvestlige del af MHW); den forgrener sig fra Kleine Müritz fra Müritz-Elde vandvejen og løber gennem Sumpfsee og Ragunsee til Mirow. Siden 1936 har Mirow-kanalen erstattet Alte Fahrt eller Old Müritz-Havel Waterway, som løber ud i Mirow-søen fra nord. Indtil da var det den sædvanlige sejlrute mellem Havel og Müritz.

Alte MHW begynder med Bolter Kanal, som havde en sluse i området ved Bolter Mühle, som dog blev udfyldt, på Müritz' østbred. Dernæst kommer Caarpsee, Woterfitzsee, Leppinsee, de to Kotzower-søer og Granzower Möschen.

Sammen med Mirower See danner disse søer en kæde af søer, som kanosejlere bruger som sidevej på vej fra Müritz. Fra Mirower til Leppinsee er både med forbrændingsmotorer også tilladt. Woterfitzsee og Caarpsee er dog lukket for fartøjer med forbrændingsmotor.

litteratur 

 Martin Eckoldt (red. ): Floder og kanaler: De tyske vandvejes historie . DSV forlag, Hamborg 1998; Busse-Seewald, Herford,

Referencer 

Søer i Europa
Søer i Mecklenburg-Vorpommern