kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Piratfisk

{{taxobox2
| navn = Piranha
| billede =Pirhana06.jpg
| billedbredde = 250px
| billedtekst = En piranha ved Newport, Kentucky Aquarium
| rige = Animalia (Dyr)
| række = Chordata (Chordater)
| klasse = Actinopterygii
| underklasse = Neopterygii
| infraklasse = Teleostei
| orden = Characiformes
| familie = Characidae
| underfamilie = Serrasalminae
| underfamilie_autoritet = Géry, 1972
| tribus = Piranha
| underinddeling_rang = slægt
| underinddeling =
Catoprion
Pristobrycon
Pygocentrus
Pygopristis
Serrasalmus
†Megapiranha
}}

Piratfisk eller Piranha er en gruppe ferskvandsfisk, som lever i amazonfloderne. Der findes tre arter: Pygocentrus Nattereri, Pygocentrus Cariba og Pygocentrus Piraya. Dertil kommer over 30 underarter, som er i nær familie, hvor en del af dem er kødædende, mens andre er vegetarer. Arterne varierer i størrelse fra ca. 20 cm til 1 meter. Pygocentrus Nattereri er den mest almindelige art. Den bliver ca. 30-35 cm under de rette forhold.

Piratfisk har barberbladsskarpe tænder og meget kraftige kæbemuskler. Tænderne er så skarpe, at de lokale bruger kæber fra piratfisk som sakse, og saksen "piranha" er opkaldt efter fiskene. 

Piratfisk har et rygte for at være nådesløse menneskeædere, hvilket formentligt skyldes USA's tidligere præsident Theodore Roosevelts beskrivelser af sine ture til Amazonfloderne, Tarzan-filmene fra 1930'erne og 1970'ernes gyserfilm med mekaniske piratfisk som skrækindjagende monstre. 

Piratfisk angriber imidlertid meget sjældent mennesker. Generelt angriber de kun, hvis de sulter, er i en unaturlig situation eller føler sig tilstrækkelig truet. Til gengæld har de så også styrken til at en finger eller tå af et menneske. En stime piratfisk kan spise et stort kadaver på mindre end 10 minutter.

 Piratfisk som akvariedyr 
Piratfisk kan holdes i akvarium, men de kræver plads og sviner en del, så god filtrering samt jævnlige vandskift er nødvendige. De vokser hurtigt. Det er en ret robust fisk som er relativt tolerant over for vandværdier og temperaturer, og som sjældent er udsat for sygdomme i akvariet.

Som hovedregel kan piratfisk ikke holdes med andre arter af fisk, da de formentlig på et eller andet tidspunkt vil ende som foder. Hvis en piratfisk er sulten, så spiser den hvad der er i nærheden – uanset om det er artsfæller eller større fisk end den selv.

De er kannibaler, men enkelte arter som P. Nattereri kan'' holdes i flok, det anbefales at man har mindst 4, da aggressiviteten så kan spredes over flere individer. 

I mange amerikanske stater er det ulovligt at holde piratfisk som kæledyr på grund af risikoen for faunaforurening, hvis de bliver sluppet løs i de lokale søer og floder, dog dør de ret hurtigt ved temperaturer under 10 °C – hvorfor dette ikke er et problem i Danmark.

Kilder/referencer 
Frank Magallanes http://opefe.com

Se også 
 Hydrocynus goliath – en op til 50kg fisk med store tænder

Eksterne henvisninger 

 http://rovfisk.dk/articles.php?cat_id=5 
 http://opefe.com
 http://www.piranhaforum.co.uk
 http://www.piranha-fury.com/ 
 http://www.opefe.com/piranha_bites_hobbyist.html
 http://opefe.com/NGcover.html

Karpelaks
Akvariedyr
Irish Literary Theatre

Irish Literary Theatre var et irsk teater, der regnes for at være forløberen for Irlands nationalteater, Abbey Theatre. Det blev grundlagt i 1899 af William Butler Yeats, Lady Gregory, George Moore og Edward Martyn og præsenterede en række stykker, skrevet af dets grundlæggere og andre forfattere som Padraic Colum.

Teatre i Irland
Etableret i 1899
Edward Martyn

Edward Martyn (født 30. januar 1859, død 5. december 1923) var en irsk politisk og kulturel aktivist og forfatter til en række skuespil. I hans vennekreds var William Butler Yeats og Lady Gregory med hvem han grundlagde teateret Irish Literary Theatre. Han var også i familie med – og ven med – George Moore, selvom de to ofte havde deres uenigheder. Endvidere var han i familie med den ungarske kunstner og billedhugger, Ferenc Martyn. Martyn var desuden den første leder af Sinn Féin, som han grundlagde sammen med Arthur Griffith.

Martyn gjorde voldelig modstand mod det engelske styre i Irland og blev bragt for retten i 1905 som resultat af en bemærkning om, at "alle irlændere, der går ind i den engelske hær, burde have pisk". Ved sin død var han ugift og donerede sin krop til videnskaben. Han blev efter eget ønske begravet i et gravsted for fattigfolk.

Dramatikere fra Irland
George Augustus Moore

George Augustus Moore (født 24. februar 1852, død 21. januar 1933) var en irsk forfatter, digter, kunstkritiker og dramatiker. Moore kom fra en en romersk-katolsk familie og skulle oprindelig have været kunstner, hvorfor han studerede kunst i Paris i 1870'erne, hvor han grundlagde mange venskaber med datidens franske kunstnere og forfattere.

Eksterne henvisninger 
 George Augustus Moore på Project Gutenberg

Digtere fra Irland
Kunstkritikere
Kritikere fra Irland
Dramatikere fra Irland
Spindlere

Spindlere er leddyr i klassen Arachnida.

Klassifikation 
Klasse: Arachnida
 Orden: Uropygi (Piskeskorpioner)
 Orden: Schizomida
 Orden: Amblypygi
 Orden: Palpigradi
 Orden: Araneae (Edderkopper)
 Orden: Ricinulei
 Orden: Scorpionida (Skorpioner)
 Orden: Pseudoscorpionida
 Orden: Solpugida (Solifuger)
 Orden: Opiliones (Mejere)
 Underklasse: Acari (Mider)

Kilder 

 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Class Arachnida
William Fay

William George "Willie" Fay (12. november 1872 i Dublin - 27. oktober 1947 i London) var en irsk skuespiller og producerede desuden en række skuespil ved Irlands national teater, Abbey Theatre, som han også var med til at grundlægge. Fay blev født i Dublin, hvor han senere gik på Belvedere College. Han arbejdede for en tid i 1890'erne ved et turneteater, som opførte stykker i Irland, Skotland og Wales. Da han vendte tilbage til Dublin, arbejdede han for sin bror, Frank og opsatte stykker rundt omkring i byen. Til sidst grundlagde de W. G. Fay's Irish National Dramatic Company, der fokuserede på udviklingen af irske skuespillertalenter. Sammen deltog brøderne også i grundlæggelsen af Abbey Theatre, som senere skulle blive til Irlands nationalteater. Efter at have forladt bestyrelsen ved teateret i 1908, emigrerede brøderne til USA og var beskæftiget med teater dér. I 1914 flyttede Fay til London, hvor han medvirkede i både skuespil og film. Hans stykke, The Fays of the Abbey Theatre blev sat op i 1935.

Kilder 
 Igoe, Vivien. A Literary Guide to Dublin. (Methuen, 1994) 
 Ryan, Philip B. The Lost Theatres of Dublin. (The Badger Press, 1998)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Irland
Personer fra Dublin
Erik Jørgensen Podebusk

Erik Jørgensen Podebusk til Bidstrup (død 17. oktober 1573), dansk rigsråd.

Han var eneste søn af Jørgen Predbjørnsen Podebusk til Bidstrup og Ermegård Andersdatter Bille. 

Han var i 1554 hofsinde. I 1560 fik han Vrejlev Kloster i forlening. 

Han gjorde krigstjeneste, i 1564 først i flåden, siden som ritmester ved hæren i Skåne, og måtte som mange andre adelsmænd forstrække kongen med penge til hærens underhold, hvorved han pådrog sig selv en betydelig gæld. 

Ved moderens død i 1564 arvede han hendes pantelen Øster Velling Birk, som kongen i 1569 tilskødede ham. I 1567 blev han lensmand på Ålborghus, og i 1572 fik han også Viskumgård i forlening, og omtrent samtidig blev han rigsråd. 

Han blev 9. februar 1567 gift med Sidsel Johansdatter Oxe, datter af Johan Oxe til Nielstrup og Mette Mogensdatter Gøye.

Foruden sin fædrenegård Bidstrup ejede han Hjelmsøgård, som han i 1568 mageskiftede sig til med sin svoger Peder Oxe. 

Han døde i 1573, mens hans enke overlevede ham til 1593.

Et epitafium for Erik Podebusk og Sidsel Oxe findes i Århus Domkirke.

Godsejere fra Danmark
Rigsråder fra Danmark
Danskere i 1500-tallet
Erik Jørgensen
Lensmænd fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Blåmunke (art)

 
Blåmunke (Jasione montana) er en 5-50 cm høj urt, der forneden bærer linjeformede, bølgede, stivhårede blade. Den vokser på mager, lysåben bund.

Beskrivelse 
Blåmunke er en toårig, urteagtig plante med en opstigende vækst og flere, 5-50 cm høje, stængler, der forneden bærer linjeformede, bølgede, stivhårede blade. Blomstringen finder sted fra juni til august. De talrige blomster er samlet i endestillede, halvkugleformede skærme. De enkelte blomster er små, blegblå og meget kortstilkede, og de er omgivet af et mangebladet, takket svøb. Støvknapperne er hvide og stjerneformet udbredt.

Rodnettet består af en kraftig, dybtgående pælerod med talrige, trævlede siderødder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,30 x 0,20 m (30 x 20 cm/år).

Voksested 

Blåmunke er udbredt over det meste af den nordlige halvkugle med undtagelse af det nordøstlige Afrika og Mellemøsten. Arten er knyttet til lysåbne eller let skyggede voksesteder med et mildt klima og en jord, der er varm, tør, let sur og næringsfattig. Derfor findes den på sandmarker, tørre bakker og i klitter og er almindelig i de fleste egne af Danmark, dog kun sparsomt på de sydligste øer.

Ved Øer, nær Ebeltoft, findes den på tørre sandmarker sammen med bl.a. alm. kællingetand, markbynke, prikbladet perikon, rød svingel og sølvpotentil.

Etymologi 
Artsnavnet montana kommer af latin mons, bjerg og hentyder til at den ofte vokser i bjerge og på tørre bakker.

Billeder

Eksterne henvisninger 

 Beskrivelse og billeder fra den svenske Linnaeus.nrm.se
 Billedgallerier:   to fra den tyske Wiki: Jasione montana – Zandblauwtje – Blåmunke (Jasione montana) —  Et Google billedgalleri

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Blå blomster
Tørketålende planter
Klokkeblomst-familien
Frank Fay

Frank Fay (1870–1931) var en irsk skuespiller og medstifter af Abbey Theatre, som senere blev til Irlands nationalteater. Han var desuden bror til William Fay, og sammen opførte de skuespil rundt omkring i Dublin for senere at grundlægge W. G. Fay's Irish National Dramatic Company, som fokuserede på udviklingen af irsk skuespiltalent. Brøderne emigrerede til USA efter i 1908 at have forladt bestyrelsen ved Abbey Theatre.

Kilder 
 Igoe, Vivien. A Literary Guide to Dublin. (Methuen, 1994) 
 Ryan, Philip B. The Lost Theatres of Dublin. (The Badger Press, 1998) 

Skuespillere fra Irland
Erik Clausen Podebusk

Erik Clausen Podebusk (død 13. juli 1559) til Kørup, fodermarsk og dansk rigsråd.

Han var søn af Claus Predbjørnsen Podebusk til Kørup og Anna Olufsdatter Krognos.

Han blev kongens fodermarsk, lensmand på Åhus i Skåne, siden på Hundslund Kloster, samt rigsråd, men faldt under Johan Rantzaus tog mod Ditmarsken 1559.

Danskere i 1500-tallet
Tjek fødselsår
Erik Podebusk

Erik Podebusk er navnet på flere personer:

 Erik Clausen Podebusk (død 1559) – dansk rigsråd
 Erik Jørgensen Podebusk (død 1573) – dansk rigsråd
La Rambla

La Rambla er en gade i Barcelona. Det er en lang gågade, som minder lidt om Strøget, men den er lidt bredere, og der er en masse sidegader til gågaden.

La Rambla ligger tæt på Plaça de Catalunya som cirka er centrum i Barcelona.

Den 17. august 2017 skete der en påkørsel på Ramblaen nær Placa de Catalunya, hvor en varevogn kørte ned af ramblaen og dræbte og sårede flere menesker.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Barcelona
Veje i Spanien
Gågader
Jørgen Predbjørnsen Podebusk

Jørgen Predbjørnsen Podebusk til Krapperup og Bidstrup (død 1534) var en dansk godsejer.

Han var søn af Predbjørn Clausen Podebusk til Bidstrup og Anne Mouridsdatter Gyldenstjerne. 

Han blev i 1523 lensmand for Svenstrup Len under Roskilde Bispestol.

Han blev gift med Ermegård Andersdatter Bille, datter af Anders Bentsen Bille. Sammen fik de sønnen Erik Jørgensen Podebusk, senere rigsråd.

Referencer 

Danskere i 1500-tallet
Godsejere fra Danmark
Jørgen Predbjørnsen
Tjek fødselsår
Lensmænd fra Danmark
Kollafjørður

Kollafjørður er en færøsk bygd på det sydøstlige Streymoy, cirka 25 km nord for Tórshavn. Bygden ligger på nordsiden af fjorden Kollafjøður. Bygden der udstrækker sig parallelt med den nordlige fjordside, har fiskerihavn og flere fiskefabrikker. Der er fiskerihavn, fiskefabrikker, supermarked, tømmerhandel og vinduefabrikken Atlanticpane. Hvert tredje år har Kollafjørður i begyndelsen af juli en byfest kaldet Sundalagsstevna. På sydsiden af fjorden ligger bygden Signabøur, som 2015 havde 132 indbyggere.

Stedet var i den sene middelalder et lokalt tingsted, det såkaldte Vårting.
Bonden Jens Christian Djurhuus har efter sagaerne digtet mange kvæder som stadig synges; især hans kvad om Olav Tryggvason eller slaget ved Svolder og Sigmunds og Leifs kvæder.

Kollafjørður Kirkja 
Kirken er en typisk sorttjæret færøsk trækirke fra 1837 på et hvidmalet fundament med tag af græstørv, med hvidmalede vinduer og et lille hvidt klokketårn på tagets vestlige ende. Tagryttere står diagonalt på kirken og har pyramidetag, der ender i en fløjstang. Kirken har syv vinduer på nord siden og otte på sydsiden - alle forsynet med skodder. I vestgavlen ses et højtsiddende dobbeltvindue og et enkelt i korgavlen. Indgangsdøren sidder i kirkens nordvestlige ende.

Indenfor i kirken er alt i råt træ og kirken har ikke hvælv eller loft. I forkirken hænger en tavle med initialer på håndværkerne, der byggede kirken. Koret samt præsteværelset er adskilt fra kirken med et udsavet korgitter, med de kristne symboler. Altertavlen er malet af C.H. Isaksen, Tórshavn, og forstiller Jesu fødsel. Døbefonten er ligesom prædikestolen ottekantet med profilfelter, mens dåbsfadet er af tin og stemplet København 1762. De to store barokstager er fra kirkens opførsel, mens den syvarmede stage, de to messinglysekroner og trælysekronen er skænket af medlemmer af menigheden. Under hvælvingen hænger to kirkeskibe. Det ene, en borðbátor (en træbåd med sejl) er skænket til kirken af forældrene, for at minde deres søn, der druknede ved Island som 25-årig. Det andet er en model af Norske Løve, der forliste på Færøerne d. 31. december 1707. Kirken fik ny klokke i 1960, støbt af de Smithske støberier med teksten: "aldrig forstummer tonen fra himlen". En ældre klokke stammer fra et skib, der gik på grund ved Miðvágur.

Kirken er en del af Norðstreymoyar Prestagjald.

Galleri

Eksterne henvisninger og kilder 
 faroeislands.dk
 Kollafjørður Kirkja  

Byer på Færøerne
EUMETSAT

EUMETSAT (fulde navn European Organisation for the Exploitation of Meteorological Satellites) er en international organisation med hovedkvarter i Darmstadt, Tyskland. EUMETSAT sender vejrsatellitter op, og processerer data til vejrudsigter.

Projekter 

Af projekter kan nævnes:

EUMETSAT Polar System Et system af tre avancerede polære satellitter, Metop-A, -B og -C, der fra 800 km højde laver detaillerede målinger af atmosfærens temperatur, fugtighed og kemiske sammensætning. Metop-A blev startet 19 oktober 2006 med en russisk Soyuz raket fra Baikonour, og Metop-B og -C planlægges til start henholdsvis i 2011 og 2015. EPS er et samarbejdsprojekt med ESA, NOAA og CNES
Meteosat Et system af geostationære satellitter til vejrovervågning. Meteosat-1 blev startet i 1977 og Meteosat-7, den sidste satellit af den første generation, blev startet i 1997. Meteosat-6 og -7 er nu flyttet til positioner over det Indiske Ocean, hvor de leverer data bl.a. for overvågning af tropiske cykloner. Meteosat er et samarbejdsprojekt med ESA.
Meteosat Second Generation Anden generation af Meteosat systemet, leverer billeder af Europa og Afrika hver 15 minutter i 11 bølgelængdeintervaller fra en position over 0 grader længde. Meteosat-8, den første satellit af den nye generation, blev startet i august 2002, og med starten af Meteosat-9 i december 2005, er systemet fuldt operationelt. Meteosat-10 planlægges til start i 2011 og Meteosat-11 i 2013.
Jason-2 Målinger af vind, bølger og vandstand ved hjælp af radar altimetri. Jason-2 satellitten er planlagt til start i juni 2008. Jason-2 er et samarbejdsprojekt med CNES, NOAA og NASA.

Rumfartsorganisationer
Darmstadt
Ricotta

Ricotta er et italiensk mælkeprodukt, baseret på den valle der bliver til overs efter osteproduktion. Eftersom produktionen således sker i sammenhæng med osteproduktionen, bliver ricotta lidt ukorrekt ofte betragtet som en ostetype, mens det i virkeligheden "blot" drejer sig om vallen, hvor proteinerne er koagulerede ved opvarmning.

Ricotta kan fremstilles af ko-, gede, fåre og bøffelmælk og har et relativt lavt fedtindhold (omkring 8% ved brug af komælk). 

Konsistensen er ofte let grynet, og et højt indhold af laktose giver ricottaen en svagt sødlig smag, der gør den velegnet til det søde køkken, uden at den søde smag bliver så dominerende, at den ikke også kan bruges i det salte køkken.

I antikken, før Plinius den Ældre og Columella, beretter Cato den Ældre, at man som gær i dejen til brødbagning brugte ricotta, som man æltede sammen med melet.

Mad fra Italien
W.G. Fay's Irish National Dramatic Company

W. G. Fay's Irish National Dramatic Company er navnet på en teatergruppe, grundlagt 1890 i Dublin, Irland af brøderne William Fay og Frank Fay. Det regnes for et forgangsprojekt for Abbey Theatre, der senere blev til Irlands nationalteater og havde som formål at udvikle irsk skuespiltalent.

Teater
Irland
Annie Horniman

Annie Elizabeth Fredericka Horniman (3. oktober 1860 i Lewisham – 6. august 1937 i Shere, Surrey) var en af grundlæggerne af Irlands nationalteater, Abbey Theatre i Dublin og the Gaeity Theatre i Manchester. Hun var den ældste datter af Frederick John Horniman, som grundlagde the Horniman Museum i London og søster til Emslie Horniman. Hun var aktivt medlem af den magiske og spirituelle orden, Hermetic Order of the Golden Dawn.

Personer fra Irland
Skála

Skála før 2011 Skáli (dansk: Skåle) er en færøsk bygd på øen Eysturoy. Bygden strækker sig parallelt med vestsiden af Skálafjørður, den længste færøske fjord.
Siden 1. januar 2005 er kommunen sammenlagt med Runavíkar kommune. 

I Skála ligger Færøernes største skibsværft ’P/F MEST’. Mange af den færøske fiskerflådes skibe er bygget her. Da der ikke længere bygges så mange nye skibe, udføres der mest reparationer på værftet nu. Udover færøske skibe kommer også mange russiske skibe og får udført reparationer.

Siden midt i 1970'erne afholdes der i den sidste weekend i maj en årlig byfest med bl.a. fodbold og kaproning i de traditionelle færøbåde.

Der er campingplads ved sportshallen, cafeteria, forretninger og fodboldstadion i bygden. 

Den nye kirke i Skála blev indviet søndag den 19. oktober 1940.

Sagn 
I det 15. århundrede har der været en kirke i Skála ved á Prestodda, men efter sagnet blev den en søndag under gudstjenesten ramt af elveskred og ført ud i havet. Kun en mand, der opholdt sig uden for kirken, blev reddet. Et stykke af kirkebygningen drev på land ved bygden Strendur, og her blev den nye kirke opført.

Navneændring 
Bygdens officielle navn var før 2011 Skáli, men det blev ændret af Staðarnavnanevndin (Stednavnenævnet) til Skála efter ønske fra folk i bygden, for de havde kaldt den Skála i mange år. Det bøjes som Skáli i nominativ og Skála i de tre andre kasus. Man siger, at man tager til Skála og kommer fra Skála, og noget ligger i Skála. Navnet Skála har med tiden vundet hævd og blev så fastlagt officielt i 2011. Samtidig fik fem andre færøske bygder også navneændring. Landsverk (Færøernes Vejdirektorat) gik i januar 2011 i gang med at skifte skiltene med disse bygders navne ud med nye.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Faroeislands.dk
 Sagn

Byer på Færøerne
Solferino

Solferino er en lille italiensk landsby med  indbyggere, beliggende omtrent 10 km syd for Gardasøen, midt mellem Milano og Verona i provinsen Mantova i Lombardiet i den nordlige del af Italien. Byen er kendt for slaget ved Solferino (1859), der på grund af sin grusomhed virkede som inspiration til grundlæggelsen af Røde Kors.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Lombardiet
Mantova (provins)
Klim

Klim er et dansk forlag beliggende i Klosterport 4F, 5., 8000 Aarhus C, der blev grundlagt i 1984.

Historie 
Forlaget opstod som en udspaltning fra Forlaget Modtryk, der havde rødder i 1960'ernes og 70'ernes socialistiske studenterbevægelse. Den kreds, der blev til Klim, var dels Modtryks skønlitterære redaktion, dels kredsen omkring Socialistisk Bogklub, der blev overtaget af Klim.

Forlaget holdt oprindeligt til i en midtbyejendom, hvor en redaktion på ca. 20 mennesker havde sin gang. Efterhånden udkrystalliseredes en mindre gruppe (Svend-Aage Petersen, Helmuth Mikkelsen, Inger Kristensen, Lone Dalgaard, Knud Mahler Jensen, Carsten Ole Jørgen Vengsgaard, Alf Andersen og grafikeren Joyce Grosswiler), der stort set er identisk med den nuværende ejerkreds.

I 1992 flyttede forlaget til en villa med lagerplads i det nordlige Aarhus. I midten af 1990'erne begyndte forlaget at satse mere på fagbøger.
Det startede med pædagogikken og særligt den, som retter sig mod læreruddannelsen. Det har været afsæt for nye områder inden for faglitteraturen, f.eks. idrætssociologi, filosofi, litteraturvidenskab og kulturhistorie.

Aktuel udgivelsesprofil 
Klim har i dag en bred udgivelsesprofil. Årligt udgives i gennemsnit ca. 70 nye titler, hvoraf halvdelen er fagbøger og den anden halvdel fiktion. Inden for fiktionslitteraturen har Klim særligt specialiseret sig i oversættelse af engelsksproget kriminallitteratur. For de fleste udgivelsesområder gælder det, at ca. en tredjedel af titlerne er skrevet på dansk bøger, mens resten er oversættelser. 

Klim er et medarbejderejet og -styret forlag, hvor alle har redaktionelle, praktiske, markedsføringsmæssige og administrative opgaver. Hertil kommer eksterne redaktioner tilknyttet de fleste af fagbogsserierne samt en ekstern krimiredaktion.

Eksterne henvisninger 
 Hjemmeside for forlaget Klim

Forlag fra Danmark
Etableret i 1984
Virksomheder i Aarhus
Østsjællands Museum

Østsjællands Museum er en selvejende institution, som blev oprettet i 1994. Østsjællands Museum er et naturhistorisk museum med geologisk ansvar for Faxe, Stevns, Køge og Vordingborg kommuner – Lokalmuseum for Faxe – Rønnede – Stevns. Blandt museets lokationer er Koldkrigsmuseum Stevnsfort, Geomuseum Faxe samt en kulturhistorisk udstilling i Faxe Gl. Rådhus.

December 2018 flyttede administrationen på Østsjællands Museum til det tidligere rådhus på Rådhusvej 2 i Faxe.

Eksterne henvisninger 
 Kalklandet – Østsjællands Museum

Museer i Region Sjælland
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Stevns Kommune
Statsanerkendte museer i Danmark
Basilica di Superga

Basilica di Superga eller Superga-basilikaen ligger på toppen af bjerget af samme navn øst for Torino i Italien. Byggeriet blev iværksat af kong Viktor Amadeus 2. som tak til Jomfru Maria, efter at man havde besejret franskmændene, som angreb Torino i 1706. Projektet blev udført at arkitekten Filippo Juvarra og stammer fra 1711.

Basilika-kirken er gravsted for mange medlemmer af den italienske kongefamilie, Huset Savoyen.

Bagsiden af konstruktionen blev 4. maj 1949 ramt af et fly, som var på vej tilbage fra Lissabon til Torino. Med flyet var Torinos store fodboldhold, Il Grande Torino, som dengang regnedes som et af verdens absolut bedste og var mangedobbelt italiensk mester. Samtlige ombordværende omkom, og den dag i dag er der oppe bagved Superga-basilikaen et historisk mindesmærke for Torinos fodboldhold. Hertil valfarter masser af Torino-fans hvert år for at hædre de omkomne. 

Den del af murene, som blev ødelagt ved flystyret, ses i dag stadig tydeligt, da det blev besluttet ikke at rekonstruere dem.

Kirker i Italien
Gravkirker
Torino