kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Peter Wilken Heiberg

Peter Wilken Heiberg (født 24. juli 1840 i København, død 21. juni 1920 på Petersdal i Almind Bakker ved Hald Sø) var en dansk læge og blandt de første der foretog neurokirurgi og operationer mod Basedows sygdom. Han er søn af præsten Søren Johan Heiberg.

Historie 
Heiberg blev i 1860 student fra Metropolitanskolen i København, og umiddelbart efter begyndte han at studere medicin ved Københavns Universitet. Da 2. Slesvigske Krig brød ud i 1864 blev Heiberg indkaldt til hæren, hvor han gjorde tjeneste som underlæge i 1. divisions ambulance under kampene ved Dybbøl. Efter krigens afslutning fortsatte han medicinstudierne og afsluttede dem i 1867 med universitetets guldmedalje. Som 29-årig modtog Heiberg i 1869 sin medicinske doktorgrad. Praktikopholdene under studierne skete på Almindelig Hospital og Kommunehospitalet i København, samtidig med at han læste fysiologi under Peter Ludwig Panum.

I 1868 slog Heiberg sig ned i Thisted som praktiserende læge, hvor han blandt andet udførte kirurgi, foretog amputationer og opererede cyster i æggestokken. Det var epokegørende med Heibergs store operationer i Thisted, da man på daværende tidspunkt kun havde små købstadsygehuse der ikke foretog større indgreb, men i stedet overførte patienterne til behandling på ét af hovedstadens mere avancerede sygehuse. 

Peter Heiberg tog i 1871 på studierejse til USA, hvor han lærte at bruge nye antiseptiske metoder inden operationer, og dermed mere hygiejnisk. Heiberg foretog i 1875 det første vellykkede kejsersnit på en levende mor i Danmark. Året før var han blevet udnævnt til distriktslæge i Thisted.

Heiberg blev i 1879 udnævnt til overlæge på Viborg Sygehus, ligesom han blev distriktslæge i Viborg samt stiftsfysicus fra 1893 til 1915. Under hans ledelse blev sygehuset blandt de første der foretog hjernekirurgi og operationer mod Basedows sygdom. Efter 37 år i Viborg gik Heiberg på pension, og tilbragte sit otium på landejendommen ”Petersdal” ved Hald Sø. Her skabte han en stor fuglesamling, som efter hans død i 1920 blev skænket til Viborg by, og den kan i dag opleves på Viborg Museum. 

Heiberg blev Ridder af Dannebrog 1883, Dannebrogsmand 1899 og Kommandør af 2. grad 1910.

Han er begravet på Viborg Kirkegård. Der er rejst et monument for Heiberg ved Viborg Sygehus med en buste af Harald Quistgaard, udført 1923.

Der findes et xylografi af Heiberg fra 1896. Karikatur af Alfred Schmidt fra 1910. Portrætmaleri af Knud Larsen fra 1912 (Viborg Amtssygehus). Fotografier af Hansen & Weller og 1901 af Jens Petersen.

Eksterne henvisninger 

 Læge og stiftsfysicus Heiberg, Peter Wilken på viborghistorie.dk
 Dansk biografisk Lexikon / VII. Bind. I. Hansen – Holmsted
 

Personer fra Viborg
Læger fra Danmark
Kommandører af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Samlere fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Personer fra København
Peter Wilken
Modtagere af Københavns Universitets guldmedalje
Studenter fra Metropolitanskolen
Christian Bernhard Hornbech

Christian Bernhard Hornbech (16. september 1772 i København – 2. maj 1855 sammesteds) var en dansk arkitekt.

Biografi 
Hornbech var søn af auktionsholder og auktionsassistent Hans Jensen Hornbeck (1738-1811) og Anna Sofie f. Møller (1742-1809). Han uddannede sig til bygmester ved Kunstakademiet i København, hvor han 1794-95 vandt sølvmedaljerne og den lille guldmedalje. Han arbejdede som bygningstegner for Nicolai Abildgaard ca. 1797-1803 bl.a. ved Levetzaus (Christian VIII's) Palæ, gården Nytorv 5 (Hartvig Frischs Gård) og bygninger i Frederiksberg Have (Apistemplet, grotter m. m.); istandsættelse af Bertel Thorvaldsens atelier og lejlighed på Charlottenborg (1817-18).

Efter at han i 1799 havde vundet den store guldmedalje for opgaven Et Søkadetakademi, måtte han og tre andre arkitekter, der havde store guldmedalje (Charles Stanley, Niels Jensen Dam og Lorentz Kreiser), konkurrere om rejsestipendiet. Da Stanley vandt prisen (oktober 1800), medens Hornbeck kun fik tre stemmer for sig, søgte denne en rejseunderstøttelse fra Fonden ad usus publicos, som han fik ved kgl. resolution af 17. juni 1803 med 300 Rdl. kurant om året, der forøgedes til i alt 2100 Rdl., hvortil kom, at han af Akademiet fra januar 1803 havde fået 100 Rdl. årligt i tre år. Han rejste over Tyskland til Italien, var fire år i Rom og rejste hjem over Frankrig og Holland.

Efter hjemkomsten blev han (7. marts 1808) agreeret og den 2. januar 1809 medlem af Kunstakademiet på opgaven Et Universitet. Forinden var han ved Peter Meyns død (1808) blevet kongelig bygningsinspektør for København, og i 1814 søgte han efter Boye Magens' død professoratet i bygningskunsten ved Akademiet. Det nåede han ikke, derimod fik han året efter fri bolig på Charlottenborg, og i 1823 blev han udnævnt til hofbygmester. Hans virksomhed som sådan, der varede til 1849, indskrænkede sig, som det synes, væsentligst til, hvad hans embede pålagde ham. Således opførte han Konsumtionshusene udenfor portene, havnekontorerne og lignende bygninger. 

Som hofbygmester påhvilede ham tilsynet med Charlottenborgs ydre vedligeholdelse, desuden med alt bygningsarbejde i de Akademiet selv forbeholdte lejlighe­der; byggede nytte- og forvaltningsbygninger, bl.a. konsumtionskontorerne uden for Nørre­port, Vesterport og Amagerport (nu nedrevne), vagtbygningen ved Nyport (1828) og andre mindre bygninger for Told- og Havnevæsenet; 1829 beregninger til en hovedreparation af H.E. Freunds bolig på Materialgården; projekter til regulation af Christian V's Rytterstatue. I 1846, da tanken om Marmorkirkens fuld­førelse atter var fremdraget, udstillede Hornbeck også et udkast dertil.

Han er begravet på Assistens Kirkegård.

Kilder 
 Philip Weilbach, Nyt dansk Kunstnerlexikon.

Embedsmænd fra Danmark
Klassicistiske arkitekter
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Arkitekter fra Danmark
Kongelige bygningsinspektører
Personer fra København
Hofbygmestre fra Danmark
Medlemmer af Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster
CONCACAF Giants Cup

CONCACAF Giants Cup var en international fodbold klub turnering der blev afholdt i 2001 som erstatning for CONCACAF Cup Winners' Cup. Turneringen var for CONCACAF-hold med det højeste tilskuergennemsnit i deres respektive nationale ligaer og blev vundet af Mexicos Club América. Det var meningen at vinderen og nummer to skulle kvalificere sig til "CONCACAF Clubs Cup", en turnering med otte af holdene fra CONCACAF Champions Cup og Giants Cup, der skulle kæmpe hver januar, for at komme med til FIFA Club World Championship. I oktober 2001, blev "Clubs Cup" til CONCACAF Champions Cup 2002 og klubberne Club América og D.C. United kom med i turneringen.

Resultater

Vindere 
2001: Club América (MEX)

Eksterne Links 
 RSSSF: FC Giants' Cup

Etableret i 2001
Ophørt i 2001
Fodboldturneringer fra Nordamerika
Giants Cup
Mexicos fodboldforbund

Det Mexicanske Fodboldforbund (, FMF, ) er fodboldforbundet i Mexico, med hovedkvarter i landets hovedstad Mexico City. Det er en del af det nordamerikanske fodboldforbund CONCACAF. Forbundet står for de mexicanske fodboldlandshold (blandt andet A-landsholdet), samt de fire professionelle fodboldrækker i Mexico, Primera División de México, Liga de Ascenso, Segunda División de México, Tercera División de México, samt den bedste kvindelige række Super Liga.

Etableret i 1927
Fodboldforbund
Nationale fodboldforbund i CONCACAF
Marko Tomasović

Marko Tomasović (født 10. november 1981) er en kroatisk amatørbokser, som konkurrerer i vægtklassen super-sværvægt. Tomasović har ingen større internationale resultater, og fik sin olympiske debut da han repræsenterede Kroatien under Sommer-OL 2008. Her blev han slået ud i første runde af Roberto Cammarelle fra Italien i samme vægtklasse. Han deltog også i VM i 2007 i Chicago, USA hvor han tabte i første runde mod David Price.

Eksterne henvisninger 
  Qualifier 

Boksere fra Kroatien
Georges Ulmer

Georges Ulmer (oprindeligt Jørgen Frederik Ulmer) (16. februar 1919 i København – 29. september 1989 i Marseille, Frankrig) var en dansk komponist, tekstforfatter, sanger og skuespiller, som blev fransk statsborger.

Han blev udnævnt til Ridder af Dannebrog og begravet på Assistens Kirkegård i København.

Pigalle 
Jørgen Ulmer voksede op i Spanien og begyndte her sin karriere som sanger, tekstforfatter og komponist af filmmusik. Det var imidlertid i Frankrig, at han fandt sit ståsted og fortsatte karrieren. Især opsætningen af Pigalle fra 1944 på Montmartre i Paris, Place Pigalle gav ham stor anerkendelse.

Ud over Georges Ulmer, har en lang række af andre kunstnere indsunget sangen, bl.a. Paul Anka, Bing Crosby, Petula Clark og Silvio Berlusconi.

Eksterne henvisninger 
 En dansk-fransk superstjerne , Kulturcentret Assistens
 

Sangere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Montmartre
Edgar Amphlett

Edgar Montague Amphlett (1. september 1867 i Dorchester – 9. januar 1931 i Chelsea) var en britisk fægter som deltog i de olympiske lege Sommer-OL 1908.

Amphlett vandt en sølvmedalje i fægtning under OL 1908. Han var med på det britiske hold som kom på en andenplads, efter Frankrig i holdkonkurrencen i kårde.

Kilder 

Fægtere fra Storbritannien
Bruneau-Jarbidge

Bruneau-Jarbidge er en caldera i Idaho, USA, der er opstået efter et vulkanudbrud i miocæn for 10-12 millioner år siden.

Vulkaner i USA
Idaho
Schatzalp-Bahn

Schatzalp-Bahn er en kabelbane, der forbinder Davos i Schweiz med den sydvendte skråning, Schatzalp, højt over byen.

På Schatzalp ligger det faschionable Hotel Schatzalp, opført i jugendstil. Der findes endvidere en alpin have, Alpinum, samt et par skilifte, der fører op til det gode skiterræn over hotellet. Disse skilifte har kun åbent i vinterhalvåret.

Schatzalp Bahn ejes af Hotel Schatzalp. Kabelbanen forbinder hovedgaden i Davos-Platz med hotellet, der ligger i skovkanten 300 meter over byen.

Historie 
Byggeriet af Schatzalp-Bahn tog sin begyndelse den 29. april 1899 og var færdiggjort til jul samme år. Hotellet er påbegyndt året efter. Den første af de tilknyttede skilifte blev anlagt i sommeren 1937 da skiturismen i området var ved at komme i gang.

Stationerne

Dalstationen 
Den nederste af kabelbanens stationer, dalstationen, ligger i en smøge ved byens hovedstrøg. Ved stationen ligger den kraftige el-motor og banens automatik. Der er billetsalg på stedet.

Topstationen 
Ved den øverste ende af Schatzalp-Bahn ligger topstationen. Her er der endvidere en stor panoramarestaurant (ligger ovenpå stationen) med souvenirsalg og toiletadgang. Nær topstationen ligger føromtalte Hotel Schatzalp og den alpine botaniske have foruden et stort legeområde for børn. Den botaniske have er åben fra medio maj til medio oktober.

Tekniske data 
 Byggeår: 1899, herefter løbende vedligeholdt/renoveret
 Banetype: Étsporsbane med vigespor midtvejs
 Sporvidde: 1 meter (smalsporsbane)
 Kote f. dalstationen: 1.557 m.o.h.
 Kote f. topstationen: 1.861 m.o.h.
 Niveauforskel dal/top: 304 meter
 Banens længde: 712 meter
 Turens varighed: 4 minutter hv. vej
 Max stigningsgrad: 47,3 % 
 Antal vogne: 2

Køreplan 
Schatzalp-Bahn kører normalt dagligt fra påske til udgangen af oktober efter flg. plan:

08.00 til 10.00 – hvert 20. minut
10.00 til 19.00 – hvert kvarter (ingen frokostpause)
19.00 til 23.00 – hvert 30. minut

En tur varer ca 4 minutter. Der kan arrangeres specielle afgange efter aftale, fx ved større arrangementer eller fester på hotellet.

Det er ikke længere muligt at få mountainbikes med banen i nedadgående retning.

Priser 
Billetpriserne i foråret 2011 er:
 Voksne: Enkeltbillet 8,00 CHF, Returbillet 16,00 CHF
 Unge (12-17 år): Enkeltbillet 6,00 CHF, Returbillet 12,00 CHF
 Børn (6-11 år): Enkeltbillet 4,00 CHF, Returbillet 8,00 CHF
 Børn under 6 år gratis

 Gruppebillet (20 personer eller derover): Enkeltbillet 7,00 CHF, Returbillet 14,00 CHF

Enhver, der køber en overnatning i et af Davos' hoteller eller i et af de mange øvrige overnatningssteder får automatisk et kort der giver gratis adgang til samtlige kabelbaner, svævebaner og buslinier i området. Dette kort gælder også ved transport med Schatzalp-Bahn.

Links 
 Hotel Schatzalp og Schatzalp-Bahns hjemmeside
 Kabelbanen på FUNIMAG
 Kabelbanen på Lift-World

Graubünden
Kabelbaner
Transport i Schweiz
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Schweiz
Deklamation

Deklamation er oplæsning af digterværker på en kunstnerisk måde; svulstig og højtravende tale.

I antikken var der tale om øvelsestaler, som aspirerende talere udførte i retorikundervisningen.

Deklamation som kunstnerisk fremførelse af et poetisk eller retorisk, i verseform affattet tekststykke forudsætter i den udstrækning, den er kunstnerisk udført, personlige anlæg og kan derfor ikke læres videre end til sin tekniske side. Deklamationens teknik omfatter først og fremmest stemmens rationelle behandling. Taleorganerne må være fejlfrie og have undergået en nøje træning eller uddannelse, så at deklamatorens intentioner ikke møder nogen forhindringer i henseende til stemmens udholdenhed eller bøjelighed. En god deklamator må eje en ganske stor kundskab om det sprog, som han bruger, især med hensyn til dets i forskellige stilarter af tale anvendte ordformer samt dens udtale, hvilket i almindelighed efterstræbes som landets "rigssprogsudtale". I nogle lande findes ingen bestemt norm herfor, men en sådan findes blandt andet i Tyskland, hvor et "bühnenaussprache" er kodificeret. 

Den nødvendige uddannelse i at deklamere indeholder, som for al veltalenhed, undervisning i intensitets- og tonalitetsaccent, i klangfarve og tempo, hvortil kommer iagttagelsen af verserytmens krav. Det er et gammelt stridsspørgsmål, hvorledes striden mellem den naturlige tales prosodi og den metriske betoning skal afgøres, en "ideal skole" stræber frem for alt efter rytmisk, stiliseret fremførelse, mens den "naturlige skole" nærmer verseudtalen så vidt gørligt til det daglige livs diktion. I hvert fald må versenes karakter af vers fastholdes, og uden for det dramatiske digt burde en alt for radikal tilnærmelse til hverdagsdiktion undgås. Ved deklamation i roller må naturligvis rollens psykologiske forudsætninger være bestemmende for deklamationens art. 

Til grund for metrikken ligger, eller bør ligge, deklamationen, versene som kunstmæssigt fremført. Lige som al tale- og foredragskunst var deklamationen genstand for undervisning i antikken, og man har bevaret flere omfattende systematiske arbejder i retorik.

Litteratur 
 Bonner, Stanley F.: Roman Declamation in the Late Republic and Early Empire, Liverpool 1949.
 Fuhrmann, Manfred: Die antike Rhetorik. Eine Einführung, Düsseldorf [u.a.]: Artemis & Winkler, 2003.
 Sandstede, J.: Art. Deklamation, i: Historisches Wörterbuch der Rhetorik, hgg. v. G. Ueding, Bd. 2, 481-507.
 Stroh, Wilfried: Declamatio, i: Studium declamatorium: Untersuchungen zu Schulübungen und Prunkreden von der Antike bis zur Neuzeit (FS Dingel), utgitt av  B-J. og J.-P. Schröder, München [o.a.]: Saur, 2003 (BzA 176), 5-34.

Eksterne henvisninger 
Nordisk Familjebok, Uggleupplagan (1907), bind 6, sp. 38; opslag: Deklamation 
Salmonsens Konversationsleksikon; 2. udgave, bind. V, s. 903; opslag: Deklamation 
Ordbog over det Danske Sprog: Deklamere

Retorik
Recitere

Recitere (fra latin  recitare læse op, forelæse) betyder at fremsige på en højtidelig, kunstnerisk eller rytmisk messende måde.

Eksterne henvisninger 

Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind. XIX, s. 984; opslag: recitere

Ord og vendinger
Brünnich

Brünnich er navnet på flere personer:
 Andreas Brünnich (Brünniche) – dansk portrætmaler
 Helge (Georg Jensen) Brünnich – dansk modstandsmand
 Morten Thrane Brünnich – dansk zoolog og mineralog
Malmö Isstadion

Malmö Isstadion er en skøjtehal i Malmø i Sverige, som er tegnet af arkitekterne Fritz Jaenecke og Sten Samuelson. Bygningen opførtes i 1970 og var Malmö Redhawks' hjemmebane indtil Malmö Arena indviedes i 2008. Bygningen rummer lige godt 1.000 stående tilskuere og 4.750 siddende tilskuere. I arenaen findes flere kiosker, souvenirbutikker samt en restaurant med VIP-afdeling.

Malmö Isstadion ligger på stadionområdet i Malmø. På området findes også Swedbank Stadion, som er Malmö FF's hjemmebane, Malmö Stadion, et andet anlæg for fodbold, Baltiska Hallen, en indendørshal med et udseende som ligner isstadionets, samt Atleticum, et indendørs idrætsanlæg til atletik. I forbindelse med disse idrætsanlæg findes det yderligere træningsområder og lokaler for diverse idrætsgrene.

Malmö Isstadion var værtsbygning for bl.a. VM i badminton 1977 og Eurovision Song Contest 1992.

Kildehenvisninger 

Isstadion
Etableret i 1970
Skontohallen

Skontohallen (), eller Skonto Arena, er et 7.350 kvadratmeter stort indendørs idrætsanlæg i Riga, hovedstaden i Letland, som hovedsagelig benyttes til ishockey og basketball. Hallen blev oprindeligt opført i 1996 og kan rumme enten 2.000 siddende tilskuere eller 8.000 stående tilskuere. I anledning af VM i ishockey 2006, som fandt sted i Letland, gennemgik hallen en fuldstændig renovering og følgende genåbnet i 2006. Efter verdensmesterskaberne blev arenaen hjemmebane for basketballklubben BK Skonto Riga, derudover benyttes hallen også til udstillinger, koncerter og som konference- og kongresbygning. Udover sportsarrangementerne afholdtes Eurovision Song Contest 2003 i Skontohallen.

Eksterne henvisninger 
 Skontohallens hjemmeside  

Idrætsanlæg i Letland
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Riga
Etableret i 1996
Muffin

En muffin er portionsbagværk baseret på bagepulver, og forekommer i såvel søde udgaver (mest almindeligt i Danmark) såvel som brødvarianter (i blandt andet England). Dejen påminder om sandkagedej og kan smagsgives på samme måde. Vaniljesukker, kakao, nødder, citronaroma eller blåbær er almindelige smagsgivere. Dejen fordeles i små papirsforme eller i specielt udformede blikforme, hvor formene med dejindholdet stilles til bagning i en mellemvarm ovn. Siden slutningen af 1990'erne er muffins blevet solgt i meget store størrelser i danske caféer, ofte med betegnelsen "amerikansk muffin".

Eksterne henvisninger 

Kager
Mad fra USA
Niklas Zennström

Niklas Mårten Zennström, (født 16. februar 1966), er en svensk IT-entreprenør. Han grundlagde sammen med Janus Friis fildelingsprogrammet Kazaa, IP-telefoniselskabet Skype og internetvideotjenesten Joost, der alle udnytter P2P-teknik. Zennström og Friis står også bag online-musiktjenesten Rdio, udtales "ar-di-o".

Han har desuden etableret investeringsselskabet Atomico.

Baggrund og uddannelse 
Niklas Zennström er født i Järfälla i Stockholms län, og opvokset i Uppsala. Han er uddannet civilingeniør efter at have læst teknisk fysik og økonomi ved Uppsala Universitet.

Karriere 
Han arbejdede i otte år i Jan Stenbecks forskellige selskaber og var blandt andet ansat på Tele2 og i en periode administrerende direktør for portalsatsningen Everyday.com.

Zennström var administrerende direktør for Skype og var med i Ebays koncernledelse til oktober 2007. Han solgte Skype til eBay for 2,6 milliarder dollar i 2005. Nu er han primært aktiv i Atomico.

Hæder 
Han tildeledes Kungliga Tekniska Högskolans store pris i 2009.

Kilder 

Civilingeniører fra Sverige
Grundlæggere af IT-virksomheder
Internet i Sverige
Iværksættere
Alexander Windsor, jarl af Ulster

Alexander Patrick Gregers Richard Windsor, jarl af Ulster (født 24. oktober 1974) er den eneste søn af hertugen og hertuginden af Gloucester. Som den ældste søn af hertugen af Gloucester er han tildelt høflighedstitlen jarl af Ulster.

Uddannelse 
Han blev uddannet på Eton og King's College i London (BA War Studies, 1996) derefter Royal Military Academy Sandhurst.

Erhverv 
Lord Ulster blev ansat i King's Royal Hussars i 1995 og har været kaptajn siden 2000; major siden 2008. Han var i aktiv tjeneste i Kosovo i 2002.

Familie 
Ulster giftede sig den 22. juni 2002 med læge Claire Booth (født 1977). Brylluppet fandt sted i Chapel Royal i St. James's Palace; parret har to børn:
 
 Xan Richard Anders Windsor, Lord Culloden (født 12. marts 2007)
 Lady Cosima Rose Alexandra Windsor (født 20. maj 2010).

Udmærkelse  
  - General Service Medal (Militærtjeneste Medalje)
  - NATO Medalje for KFOR
  - Forsvarets Medalje for Irak
  - Queen Elizabeth II Golden Jubilee Medal
  - Queen Elizabeth II Diamond Jubilee Medal

Se også 
 Birgitte, hertuginde af Gloucester

Fodnoter

Huset Windsor
Kongelige fra Storbritannien
Jarler fra Storbritannien
Militærfolk fra Storbritannien
Djeco

Djeco er et fransk legetøjsfirma, grundlagt i 1954, som har specialiseret sig i legetøj af træ og hærdet pap. De producerer også puslespil, brætspil, vægklistermærker samt andre dekorationer til børneværelset.

I 2010 modtog Djecos brætspil Woolfy den danske pris Guldbrikken, for bedste børnespil.

Brætspillene Zanimatch, Piou Piou og Bisous Dodo har alle modtaget gode anmeldelser af Thomas Vigild i Politiken. Knap så godt gik det for Hop!Hop!Hop!.

Eksterne henvisninger 

 Djecos officielle hjemmeside 
 Dansk distributør

Fodnoter 

Legetøjsproducenter fra Frankrig
Derby Central Library

Derby Central Library Derbys hovedbibliotek og blev etableret i 1879 sammen med Derby Museum and Art Gallery, som det stadig deler bygning med. Bygningen blev doneret til byen af Michael Thomas Bass og tegnet af Richard Knill Freeman. Biblioteket er Derby City Libraries' største afdeling.

Historie 
Indtil vedtagelsen af Public Libraries Act 1850 var der et antal privatejede udlånsbiblioteker i Derby – typisk drevet af boghandlere og finansieret på abonnementsvilkår.

Det "permanente" bibliotek i Derby blev etableret i Queen Street i 1811. I 1830'erne kostede det fire guineas at blive medlem og én guinea om året. Biblioteket havde 84 medlemmer i 1832. Samlingen indeholdt bl.a. Derby Philosophical Societys 4000 bind store bibliotek. I 1863 blev botanikeren Alexander Croall udpeget til bibliotekar og inspektør, og året efter blev museum og bibliotek lagt sammen. Croall forlod stillingen i 1875 for at blive inspektør på Smith Intitute i Stirling.

Byrådet overvejede i en årrække at udnytte beføjelserne, som 1850-loven gav, men hertugen af Devonshire forærede i 1878 sin Derbyshire-samling af bøger og papirer til byen, som dermed fik brug for et passende sted at opbevare disse materialer. Det fik man så året efter – og samtidig fik man så etableret et offentligt bibliotek.

Lørdag den 28. juni 1879 forestod Mr. Bass den officielle åbning af The Derby Free Library and Museum understor festivitas.

I september 1898 omfattede samlingen næsten 20.000 bind til udlån og over 11.000 bind til læsesalsbrug.

Inspektørboligen ved siden af biblioteket måtte i 1914 vige pladsen for en udbygning.

Museet blev i 1964 udvidet med en fløj, men den oprindelige bygning deles stadig mellem bibliotek og museum.

Seogså 
 Derby QUAD Arts centre

Referencer

Eksterne links 
 Officiel website
 Derby Central Library  på www.librarytechnology.org

Central Library
Biblioteker i Storbritannien