kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pontus Wikner

Carl Pontus Wikner (født 19. maj 1837 i Kikerud i Dalsland, død 15. marts 1888 i Kristiania) var en svensk filosof.

Han levede sin barndom i knappe kår; 1856 blev han student, men afbrød sine studier ved Uppsala Universitet for at ernære sig som huslærer 1858—60. I de derpå følgende år blev han stærkt grebet af den Boströmske filosofi; 1862 blev han kandidat, og året efter erhvervede han sig doktorgraden ved en afhandling: Undersokningar om enhet och mångfald. Som docent holdt Wikner i Uppsala en række stærkt besøgte forelæsninger i slutningen af 1860'erne; omkring 1870 begynder hans egentlige produktion. I 1873 blev han lektor i kristendom og hebraisk. I en afhandling: Om egenskapen och närgränsende tankeföremål (1880) havde Wikner taget afstand fra nogle punkter i den Boströmske filosofi, og en samtidig afhandling, rettet mod den konventionelle kønsmoral: Kulturens offerväsende, havde vakt forargelse i visse kredse; yngre akademikere søgte imidlertid at skaffe ham et personligt professorat, men 1884 modtog han tilbuddet om et professorat ved Kristiania Universitet. Senere søgte han et professorat ved universitetet i Uppsala; der var megen strid om hans ansættelse, og udfaldet af konkurrencen tvivlsomt, men midt under denne strid bortrevs han af døden.

Wikners hele filosofi er båret af en religiøs interesse; gennem en række populære afhandlinger har han søgt at klarlægge sin stilling til kristendommen. Hans standpunkt kan nærmest karakteriseres som teistisk; men, som han lagde stor vægt på den menneskelige personlighed, opfatter han også Gud som personlig i analogi med mennesket. Medens hans tidligere filosofi helt var klædt i den Boströmske filosofis abstrakte spekulationer, søgte han i 1880'erne ud over disse, idet han indså, at Boströms tidløse idéverden var uholdbar. Klarest træder denne hans kritik af Boström frem i det posthume værk: Tidsexistensens apologi (1888); han står her som repræsentant for en mere realistisk retning inden for den svenske filosofi, selv om hans uddannelse og hele hans standpunkt forhindrede ham i klart at hævde den empiriske filosofis principper mod den Boströmske efterromantik. Hans største betydning lå i den rent personlige indflydelse, han udøvede på sine elever. Hans indsats kan også spores overalt i den svenske idealisme (Viktor Rydberg, Vitalis Norström) og kristendom (Nathan Söderblom), idet han i sig forener nationens anlæg for oversanselig stræben og alvorsfuld selvfordybelse. Hans mest læste skrifter er de personligt religiøse: Tankar och frågor inför menniskones son, I (1872, 2. oplag 1888), Religiösa meditationer och föredrag, I—III (1873—75), I mensklighetens livsfrågor, I—II (1899). Wikners Samlade predikningar er udgivne af Oscar Quensel 1899; hans Vittra skrifter i urval af Karl Warburg (2. udgave 1920).

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Filosoffer fra Sverige
Ansatte ved Oslo Universitet
Faglitterære forfattere fra Sverige
Svenskere i 1800-tallet
Personer fra Dalsland
Furusjö

Furusjö er et byområde i Habo kommun i Jönköpings län i Sverige. I 2010 var indbyggertallet 325.

Kilder

Eksterne henvisninger

Byer i Habo kommun
Skelleftehamn

Skelleftehamn er et byområde i Skellefteå kommun i Västerbottens län i Sverige. I 2010 var indbyggertallet 3 184.

Kilder

Eksterne henvisninger

Byer i Skellefteå kommun
Américo Lopes

Américo Ferreira Lopes (født 6. marts 1933 i Santa Maria de Lamas, Portugal, død 22. september 2023) var en portugisisk fodboldspiller (målmand).

Lopes karriere strakte sig fra 1952 til 1969, og bortset fra nogle sæsoner på leje hos lokalrivalerne fra Boavista, blev den tilbragt hos FC Porto. Her var han med til at vinde det portugisiske mesterskab i 1959 og landets pokalturnering i 1968.

Lopes spillede, mellem 1964 og 1968, 15 kampe for Portugals landshold. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England, men kom dog ikke på banen i turneringen.

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra FC Porto
Statistisk mekanik

Statistisk mekanik beskæftiger sig med at beskrive makroskopiske systemer ud fra deres mikroskopiske delsystemer. Studiet hører under fysikken og nærmere bestemt termisk fysik, hvor det er tæt beslægtet med termodynamikken, der kommer med de samme makroskopiske forudsigelser. Statistisk mekanik stemmer overens med termodynamikken, hvis systemerne er meget store, hvilket kaldes for den termodynamiske grænse.

Pga. fokusset på systemers enkelte dele har den statistiske mekanik været med at til udvikle partikelfysikken og kvantemekanikken.

Kildehenvisninger 

 
Matematisk fysik
José Carlos da Silva José

José Carlos da Silva José eller bare José Carlos (født 22. september 1941 i Vila Franca de Xira, Portugal) er en tidligere portugisisk fodboldspiller (forsvarer).

José Carlos spillede på klubplan primært hos hovedstadsklubben Sporting Lissabon, hvor han var tilknyttet mellem 1962 og 1974. Her var han med til at vinde tre portugisiske mesterskaber og fire pokaltitler. Han var også en del af klubbens triumf i Pokalvindernes Europa Cup i 1964. Her spillede han begge finalekampene mod ungarske MTK Budapest.

José Carlos spillede, mellem 1961 og 1971, 36 kampe for Portugals landshold. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England. Han var på banen i to af portugisernes kampe i turneringen, heriblandt bronzekampen mod Sovjetunionen.

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra Sporting Clube de Portugal
Fodboldspillere fra S.C. Braga
Alberto Festa

Alberto Augusto Antunes Festa (født 21. juli 1939 i Santo Tirso, Portugal) er en tidligere portugisisk fodboldspiller (forsvarer).

Festa spillede på klubplan henholdsvis hos FC Tirsense og hos FC Porto. Han spillede i alt 114 ligakampe for Porto, og var han med til at vinde den portugisiske pokaltitel i 1968.

Festa spillede, mellem 1963 og 1966, 19 kampe for Portugals landshold. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England. Han var på banen i tre af portugisernes kampe i turneringen, heriblandt bronzekampen mod Sovjetunionen.

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra FC Porto
Vicente Lucas

Vicente da Fonseca Lucas eller bare Vicente (født 24. september 1935 i Lourenço Marques, Portugisisk Mozambique) er en tidligere portugisisk fodboldspiller (midterforsvarer).

Vicente spillede på klubplan 13 sæsoner hos Belenenses i Lissabon. Her var han med til at vinde den portugisiske pokalturnering i 1960.

Vicente, mellem 1959 og 1966, 20 kampe for Portugals landshold. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England. Han var på banen i fire af portugisernes kampe i turneringen. Han blev udtaget til turnerigens Allstar-Team, der også inkluderede holdkammeraten Eusébio.

Titler 
Taça de Portugal
 1960 med Belenenses

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra Mozambique
Germano de Figueiredo

Germano Luís de Figueiredo eller bare Germano (23. december 1932 - 15. juli 2004) var en portugisisk fodboldspiller (midterforsvarer).

Germano spillede på klubplan primært hos hovedstadsklubberne Atlético og Benfica. Tiden hos Benfica blev særdeles succesfuld. Her var han med til at vinde hele fire portugisiske mesterskaber, to pokaltitler, samt Mesterholdenes Europa Cup i både 1961 og 1962. Han spillede i begge finalesejrene, over henholdsvis FC Barcelona og Real Madrid.

Germano spillede, mellem 1953 og 1966, 24 kampe for Portugals landshold. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England. Han spillede dog kun én af portugisernes kampe i turneringen, en indledende gruppekamp mod Bulgarien.

Titler 
Primeira Liga
 1961, 1963, 1964 og 1965 med Benfica

Taça de Portugal
 1962 og 1964 med Benfica

Mesterholdenes Europa Cup
 1961 og 1962 Benfica

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra S.L. Benfica
Bjorli Station

Bjorli Station er en jernbanestation på Raumabanen i Norge. Stationen åbnede i 1921, og var endestation i tre år indtil Raumabanen åbnede i 1924.

På Bjorli Station blev der i årene 1925 til 1927 bygget en stor jernbanerestaurant med plads til 700 spisegæster. Den var hovedsageligt beregnet til turister som kom med turistskib til Åndalsnes, og som blev fragtet videre til Bjorli med tog gennem den smukke Romsdalen. På restauranten fik de serveret bl.a. laks og jordbær, chokoladekage og fyrstekage. Restauranten blev i april 1940 ramt af en bombe og brændt ned, men blev aldrig genopført.

Bjorli er den eneste station mellem Åndalsnes og Dombås, som er betjent. Om sommeren kører der turisttog mellem Bjorli og Åndalsnes i tillæg til regionaltogene.

Faciliteter 
Stationsbygningen er ejet af Rom Eiendom, som er et datterselskab af NSB,, mens sporene og infrastrukturen ejes og betjenes af Jernbaneverket. Stationsbygningen er ubemandet, men er udstyret med et døgnåbent venteværelse. Banen har ingen central trafikkontrol. Stationen er udstyret med 3 spor, hvoraf de 2 bruges til forbikørende tog og det tredje til læsning, og har en effektiv længde af 75 meter. Der er 10 parkeringspladser ved stationen, men ingen billetautomat. Stationen ligger 575 meter over havhøjde og 57 kilometer fra både Dombås og Åndalsne, og 400 kilometer fra Oslo. Stationen ligger i landsbyen Bjorli i Lesja, som er et alpint skisportscenter.

Noter

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Etableret i 1921
Lesja
Stationer på Raumabanen
Jernbanestationer i Oppland
Fernando Peres

Fernando Peres da Silva (født 8. januar 1943 i Algés, Portugal - 10. februar 2019) var en portugisisk fodboldspiller (midtbane) og -træner.

Peres spillede på klubplan primært hos hovedstadsklubberne Belenenses og Sporting Lissabon. Hos Sporting var han med til at vinde to portugisiske mesterskaber og to pokaltitler. Han spillede i slutningen af sin karriere også i brasiliansk fodbold, blandt andet hos Vasco da Gama, som han vandt det brasilianske mesterskab med i 1974.

Peres spillede, mellem 1964 og 1972, 27 kampe for Portugals landshold, hvori han scorede fire mål. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England, men kom dog ikke på banen i turneringen.

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra Sporting Clube de Portugal
Fodboldspillere fra FC Porto
Fodboldspillere fra Club de Regatas Vasco da Gama
Fodboldtrænere fra Portugal
Ernesto Figueiredo

Ernesto de Figueiredo (født 6. juli 1937 i Tomar, Portugal) er en tidligere portugisisk fodboldspiller (angriber).

Figueiredo spillede på klubplan otte år hos Sporting Lissabon, hvor var han med til at vinde to portugisiske mesterskaber. Her var han med til at vinde to portugisiske mesterskaber. Han var også en del af klubbens triumf i Pokalvindernes Europa Cup i 1964. Her spillede han begge finalekampene mod ungarske MTK Budapest, og scorede to mål i den første af kampene.

Figueiredo spillede, mellem 1966 og 1969, seks kampe for Portugals landshold. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England, men kom dog ikke på banen i turneringen.

Titler 
Primeira Liga
 1962 og 1966 med Sporting Lissabon

Pokalvindernes Europa Cup
 1964 med Sporting Lissabon

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra Sporting Clube de Portugal
João Lourenço (fodboldspiller)

João de Matos Moura Lourenço (født 8. april 1942 i Alcobaça, Portugal) er en tidligere portugisisk fodboldspiller (angriber).

Lourenço spillede på klubplan hos GC Alcobaça, Académica og Sporting Lissabon. Hos Sporting var han med til at vinde to portugisiske mesterskaber og én pokaltitel.

Lourenço opnåede aldrig at repræsentere Portugals landshold. Han blev alligevel udtaget som reserve til det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England.

Titler 
Primeira Liga
 1966 og 1970 med Sporting Lissabon

Taça de Portugal
 1971 med Sporting Lissabon

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra Sporting Clube de Portugal
Hilário da Conceição

Hilário Rosário da Conceição eller bare Hilário (født 19. marts 1939 i Lourenço Marques, Portugisisk Mozambique) er en tidligere portugisisk fodboldspiller (ventre back) og -træner.

Hilário spillede 15 sæsoner hos hovedstadsklubben Sporting Lissabon. Her var han med til at vinde tre portugisiske mesterskaber, tre pokaltitler, samt Pokalvindernes Europa Cup i 1964.

Hilário spillede, mellem 1959 og 1971, 39 kampe for Portugals landshold. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England. Her spillede han alle portugisernes seks kampe, inklusiv bronzekampen mod Sovjetunionen.

Efter sit karrierestop var Hilário over en periode på tre årtier træner for en lang række klubber, blandt andet SC Braga og Sporting Lissabons andethold.

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra Mozambique
Fodboldspillere fra Sporting Clube de Portugal
Fodboldtrænere fra Portugal
Mário Coluna

Mário Esteves Coluna (6. august 1935 - 25. februar 2014) var en portugisisk fodboldspiller (midtbane).

Coluna spillede 16 sæsoner hos Lissabon-storklubben Benfica. Her var han en del af det historisk succesrige hold, der nåede hele fem finaler i Mesterholdenes Europa Cup op gennem 1960'erne, hvoraf de to blev vundet. Han var også med til at vinde intet mindre end 10 portugisiske mesterskaber og syv pokaltitler med klubben. Han scorede i begge finalesejren i Mesterholdenes Europa Cup, i 1961 mod FC Barcelona og i 1962 mod Real Madrid.

Coluna spillede, mellem 1955 og 1968, 57 kampe for Portugals landshold, hvori han scorede otte mål. Han var anfører på det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England. Her spillede fem af portugisernes seks kampe, inklusiv bronzekampen mod Sovjetunionen.

Titler 
Primeira Liga
 1955, 1957, 1960, 1961, 1963, 1964, 1965, 1967, 1968 og 1969 med Benfica

Taça de Portugal
 1955, 1957, 1959, 1962, 1964, 1969 og 1970 med Benfica

Mesterholdenes Europa Cup
 1961 og 1962 med Benfica

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1966
Fodboldspillere fra Mozambique
Fodboldspillere fra S.L. Benfica
Fodboldspillere fra Olympique Lyon
Nitroso

Nitroso referer til en funktionel gruppe i organisk kemi som har en NO-gruppe sidende på den organiske del af et molekyle. Forskellige nitrosoforbindelser kan blive kategoriseret i C-nitrosoforbindelser (f.eks. nitrosoalkaner; R-N=O), S-nitrosoforbindelser (nitrosothioler; RS-N=O), N-nitrosoforbindelser (f.eks. nitrosaminer, RN(-R')-N=O) og O-nitrosoforbindelser (alkylnitriter; RO-N=O).

Nitrosyler er uorganiske forbindelser, der indeholder en NO-gruppe direkte bundet til metallet via nitrogenatomet, hvilket givet en metal-NO gruppe. Alternativt er et eksempel på ikke-metal reagenset nitrosylchlorid (Cl-N=O).

Nitrogenoxid er et stabilt radikal, idet det har en uparret elektron.

Reduktion af nitrogenoxid giver hypernitrit anoionen, NO−:

NO + e− → NO−

Oxidation af NO giver nitrosonium kation, NO+:

NO → NO+ + e−

Organisk kemi
Funktionelle grupper
Jesper Palm Lundorf

Jesper Palm Lundorf er en dansk sikkerhedschef, konsulent, foredragsholder, forfatter og tidligere politibetjent og livvagt. Han har været blandt de førende danske udøvere af karate igennem flere årtier.

Lundorf voksede op i Hvidovre og blev politibetjent i 1985. Han fungerede en årrække ved Rødovre Politistation.
I 1988 fik han arbejde i Distriktspolitiet hvor han udførte kriminalpræventivt arbejde for udsatte unge. Han var initiativtager og forgangsmand for de såkaldte vildmarks- og overlevelsesture for Rødovres unge.
Han nåede at arbejde i kriminalpolitiet, Rigspolitiets færdselsafdeling samt som lærer på politiskolen inden han i 1992 blev han tilknyttet Politiets Efterretningstjeneste (PET), hvor han indgik som livvagt i Gammagruppen, og hvor han hovedsagligt kom til at tage sig af livvagtsopgaven omkring Kronprins Frederik.
Han deltog i 1996 i en livvagtsuddannelse hos den Svenske sikkerhedstjeneste Säpo. Da Lundorf stoppede som livvagt i 1999 blev han ansat i Frederiksberg Politi, og derefter i PET's nyoprettede it-afdeling der skulle efterforske it-baseret kriminalitet.
Siden blev han først privatansat og så selvstændig konsulent indenfor både fysisk og digital sikkerhed,
og siden sikkerhedschef for FN i Danmark.

I karate fik han sit første sorte bælte i 1975 og blev i 1986 gradueret til 4. dan.

Lundorfs oplevelser med karate, som politimand og livvagt skildrerede han i sin biografi I majestætens hemmelige tjeneste: en livvagts beretning.
Bogen blev til i et samarbejde med Ivan Rod og udgivet første gang af Lindhardt og Ringhof i 2008.
Bogen havde et år før udgivelsen skabt kontrovers med PET.

Lundorf arbejder i dag meget indenfor Charity, fundraising samt støttearbejde primært til fordel for social uligehed, udsatte børn samt tilskadekomne politifolk herunder b.la. Milton Around the world, LegehelteneHelteklubbenGadens Børn Thin Blue Line Børneulykkesfonden

Erhvervsbedrifter

Ide’mand og initiativtager til 
 Overlevelsesture for potentielle unge 1988
 Skandinavisk Livvagts Mesterskab 1993
 Nomineret til årets IT-award 1997 (skype vandt)
 IT-Sikkerheds netværk hos Dansk Industri 2002
 IT-Sikkerheds netværk hos Dansk Erhverv 2003
Masteruddannelse i IT-sikkerhed i Danmark 2003
 Implementering af DS484 (senere ISO27001)
 Træning af IT-beredskab i Danmark 2005
 Advisory board for Mols-Linien A/S 2007
 Sikkerhedsforum hos United Nations 2010

Henvisninger 

Selvbiografer fra Danmark
Politifolk fra Danmark
Sportsfolk fra Danmark
Green River (Kentucky)

Green River (Kentucky) er en biflod til Ohio River og ligger i Kentucky i USA. Den har en længde på 618 km og afvander 25.400 km² i det vestlige Kentucky sammen med sine bifloder. Green River begynder midt i delstaten og løber vestover gennem bl.a Mammoth Cave National Park (midtvejs). Ved en biflod til Green nord for nationalparken ligger også Abraham Lincoln National Historic Park. Floden  munder ud i Ohio River lige ovenfor Evansville i Indiana. Green River er reguleret, og kun sejlbar op til nationalparken. Store, regulerede bifloder  er Rough River (219 km), Nolin River (169 km) og Barren River (350 km).

Se også
Vandløb i USA

Eksterne kilder/henvisninger 

 "Green River". The American Cyclopædia. 1879 på en.wikisource.org

Vandløb i Kentucky
Jørgen Henning Valkendorf

Jørgen Henning Valkendorf (8. februar 1661 på Klingstrup – 24. september 1724 i Svendborg) var en dansk godsejer og amtmand.

Han var søn af Henning Valkendorf til Klingstrup, som han overtog 1680, og Kirsten Jørgensdatter Kruse. 5. juli 1692 fik han bestalling som amtmand over Rugård Amt og forekommer i amtmandslisterne indtil maj 1702, men var allerede før blevet affældig og bestred ikke længere embedet. I 1694 nævnes Helmuth Otto von Winterfeld som amtmand over Rugård Amt og dernæst Diderik Schult. Han  boede på Holsegård i Brenderup Sogn.

Ægteskaber 
 21. september 1687 ægtede Valkendorf Lisbeth Margrethe "Mette" Bille (december 1661 på Skerrildgård - 16. januar 1688 på Klingstrup), datter af Knud Bille og Mette Henriksdatter Gyldenstierne.

 I sit andet ægteskab ægtede Valkendorf ca. 1690 på Holsteinborg Helle Børgesdatter Trolle (1663 - 13- april 1741 på Klingstrup), datter af Børge Trolle og Pernille Andersdatter Bille.

Kilder 
 Danmarks Adels Aarbog 1928.
 J. Bloch, Stiftamtmænd og Amtmænd i Kongeriget Danmark og Island 1660-1848, København: Rigsarkivet og C.A. Reitzels Forlag 1895. 

Jørgen Henning
Godsejere fra Danmark
Amtmænd fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Personer fra Fyn
Fernando Cruz

Fernando da Conceição Cruz (født 12. august 1940 i Lissabon, Portugal) er en tidligere portugisisk fodboldspiller (venstre back).

Cruz spillede 11 sæsoner hos Lissabon-storklubben Benfica. Her var han en del af det historisk succesrige hold, der nåede hele fem finaler i Mesterholdenes Europa Cup op gennem 1960'erne, hvoraf de to blev vundet. Han var også med til at vinde intet mindre end otte portugisiske mesterskaber og tre pokaltitler med klubben. Han spillede i begge finalesejrene i Mesterholdenes Europa Cup, i 1961 mod FC Barcelona og i 1962 mod Real Madrid. Han afsluttede sin karriere med en sæson i fransk fodbold hos Paris Saint-Germain, der på daværende tidspunkt spillede i Ligue 2.

Cruz spillede, mellem 1955 og 1968, 11 kampe for Portugals landshold. Han var med i truppen, der vandt bronze ved VM i 1966 i England, men kom dog ikke på banen i turneringen.

Titler 
Primeira Liga
 1960, 1961, 1963, 1964, 1965, 1967, 1968 og 1969 med Benfica

Taça de Portugal
 1962, 1964 og 1969 med Benfica

Mesterholdenes Europa Cup
 1961 og 1962 med Benfica

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra S.L. Benfica
Fodboldspillere fra Paris Saint-Germain
Personer fra Lissabon
Manuel Duarte

Manuel Almeida Duarte (født 29. maj 1945 i Celorico de Basto, Portugal, død 2. september 2022) var en portugisisk fodboldspiller (angriber).

Duarte spillede hele sin aktive karriere i hjemlandet, hvor han blandt andet tilbragte fire år hos Sporting Lissabon. Han spillede desuden to kampe for Portugals landshold. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England, men kom dog ikke på banen i turneringen.

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra Sporting Clube de Portugal
Fodboldspillere fra FC Porto
Jaime Graça

Jaime da Silva Graça (10. januar 1942 - 28. februar 2012) var en portugisisk fodboldspiller (midtbane).

Graça spillede på klubplan primært hos Vitória Setúbal og Benfica. Hans tid hos Benfica var særdeles succesfuld. I de ni sæsoner han tilbragte i klubben var han med til at vinde hele syv portugisiske mesteskaber og tre pokaltitler. Han var også med til at nå Mesterholdenes Europa Cup finale 1968, hvor han scorede Benficas enlige mål i 4-1 nederlaget til Manchester United.

Graça spillede, mellem 1965 og 1972, 36 kampe for Portugals landshold, hvori han scorede fire mål. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England. Her spillede han samtlige holdets kampe i turneringen, inklusiv bronzekampen mod Sovjetunionen.

Titler 
Primeira Liga
 1967, 1968, 1969, 1971, 1972, 1973, 1975 med Benfica

Taça de Portugal
 1969, 1970 og 1972 med Benfica

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1966
Fodboldspillere fra S.L. Benfica
Personer fra Setúbal
João Morais

João Pedro Morais (6. marts 1935 - 27. april 2010) var en portugisisk fodboldspiller (midtbane).

Morais spillede på klubplan primært hos Sporting Lissabon, som han var tilknyttet fra 1958-1969. I hans tid i klubben var han med til at vinde to portugisiske mesterskaber, én pokaltitel samt Pokalvindernes Europa Cup i 1964.

Morais spillede i årene 1966 og 1967 ni kampe for Portugals landshold. Han var en del af det portugisiske hold, der vandt bronze ved VM i 1966 i England. Her spillede han tre af holdets kampe i turneringen. I portugisernes indledende gruppekamp mod Brasilien lavede han en brutal tackling på brasilianernes verdensstjerne Pelé. Morais blev ikke udvist for forseelsen, men tacklingen betød, at Pelé måtte forlade turneringen. Tacklingen og Pelés skade anses som afgørende for, at det ikke lykkedes brasilianerne at vinde en historisk tredje VM-titel i træk.

Titler 
Primeira Liga
 1962 og 1966 Sporting Lissabon

Taça de Portugal
 1963 med Sporting Lissabon

Pokalvindernes Europa Cup
 1964 med Sporting Lissabon

Referencer 

Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra Sporting Clube de Portugal