kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vänekvæg

Väne kvæg er en svensk kvægrace med oprindelse i gamle svenske landracer. Väne kvæg defineres derfor som såkaldt almuekvæg, sammen med bohuskulla, rödkulla og ringamåla kvæg. Väne kvæg anses som en rest af hornede, sydsvenske almue kvæg, som også omfatter de nu uddøde racer som smålands kvæg og gotlands kvæg.

Väne kvæg kommer fra Väne-Ryr i Västra Götaland. Der opdagedes de i begyndelsen af 1990'erne i en besætning, som ikke var krydset med moderne avlsracer. I januar 2007 var antallet af registrerede vänekøer på 48 tyre og 167 kvier. De fleste findes i Götaland, men der findes også besætningar i Svealand. Der er oprettet en stambog for vänekøer.

Väne kvæg er hornet og findes i flere farvevarianter. Vægten for voksne køer er 500 kilogram. De betragtes som letpassede og gode til selv at finde foder. Vänekoen bruges primært som digeko, hvilket gør den gennemsnitlige mælkeproduktion ukendt.

Kildehenvisninger 

Kvægracer
Linderödssvin

Linderödsvin er en svensk svinerace med oprindelse i den gamle svenske landrace skovsvinet.

Skovsvinet, der var en blanding af tamsvin og vildsvin, ansås for at være uddødt i begyndelsen af det 20. århundrede som følge af den tvungne orneinspektion. Linderödsgrisen er ikke en moderne krydsning af tamsvin og vildsvin, da de oprindelige vildsvin i Sverige uddøde i 1700-tallet, og de nuværende først blev indført fra Polen inden for de seneste årtier.

I 1952 fandt Skånes Djurpark en drægtig so af racen Linderödsgris, og i forbindelse med genbanksundersøgelsen i 1992 konstaterede man, at der eksisterede otte dyr af denne race. Det er fra disse dyr at de nuværende besætninger af Linderödsgris nedstammer.

Foreningen Lantsvinet oprettedes i 1992 med det formål at bevare den oprindelige svenske Linderödsgris.

Kilde 
 Linderödsgrisens historie 

Svineracer
Finn Gerdes

Finn Gerdes (24. december 1914 i Horsens – 17. december 1995) var en dansk forfatter og maler. 

Debut 24. april 1938 i Social-Demokraten med novellen Hjemmets Søndag og i bogform i 1943 med novellesamlingen De blå gardiner. Gerdes har skrevet andet noveller bl.a. romanen Det gule hus. Han var bidragsyder til Politikens At tænke sig og skrev viser til Lulu Ziegler. Fra midten af 1960'erne var Gerdes tavs som forfatter. Finn Gerdes boede i mange år sammen med sin hustru Bodil i udlandet, bl.a. i Bonn og Bruxelles.

Eksterne henvisninger og kilder 
 Finn Gerdes på Dansk Forfatterleksikon 
 
 Oplysninger om enkelte forfattere 

Novelleforfattere fra Danmark
Malere fra Danmark
Personer fra Horsens
Romanforfattere fra Danmark
Humorister fra Danmark
Journalister ved Politiken
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Studenter fra Fredericia Gymnasium
Julijans Vaivods

Julijans Vaivods (18. august 1895 i Vārkavas pagasts i Guvernement Vitebsk – 24. maj 1990 i Riga i Letland) var den apostoliske administrator af Riga og Liepāja fra den 10. november 1964 til sin død, og kardinalpræst af Santi Quattro Coronati fra 1983 til sin død. Vaivods var den første lettiske kardinal og også den ældst levende med en alder på 94.

Julijans Vaivods studerede ved det Romersk-katolske Teologiske Akademi i Sankt Petersborg i Rusland. Han ordineredes til præst for Kirkeprovins Mohilev af biskop Jan Cieplak den 7. april 1918 i Sankt Petersborg. Han blev udsendt til Kurland i suffraganbispedømmet Samogetien for at tjene som sognepræst i Liepāja. Vaivods kom under Bispedømmet Riga i 1920, da dette blev udvidet til at omfatte alle Letlands regioner, og kom senere under Bispedømmet Liepāja, da det oprettedes i 1937. Mens han virkede som generalvikar i bispedømmet blev han ophøjet til monsignor den 4. juli 1949.

Monsignor Vaivods blev fængslet af de sovjetiske myndigheder fra 1958 til 1960. I 1962 blev han generalvikar for Det Metropolitiske Ærkebispedømme Riga. I 1964 modtog han en pavelig indbydelse til at rejse til Rom for at deltage ved den tredje samling af det Andet Vatikanerkoncil.

Den 18. november 1964 blev Vaivods ordineret til titulær biskop af Macriana Maior af kardinal Paolo Marella in Rome. Kardinal Marella blev assisteret af de lettiske biskopper Jāzeps Rancāns and Boļeslavs Sloskāns. Biskop Vaivods vendte tilbage til Rom i 1965 for at deltage ved den fjerde samling af det Andet Vatikanerkoncil. Vaivods døde i 1990 og ligger begravet i Aglona Basilika.

Kilder 

Julijans Cardinal Vaivods 

Kardinaler fra Letland
Halstørklæde

Et halstørklæde er et langt og smalt tørklæde, der bæres omkring hals, skulder eller hoved. Et halstørklæde kan bruges for at holde varmen, for at beskytte mod solen, af modehensyn, religiøse årsager eller for at vise støtte til en sportsklub eller hold. Halstørklæder kan fremstilles af en række forskellige amterialer som uld, hør, silke eller bomuld. Det er en almindelig form for halsbeklædning og type beklædningstilbehør der kan bruges i flere årstider og i mange år.

Referencer

Se også
 Spejdertørklæde

Eksterne henvisninger 

Overtøj
Tørklæder
Albysjön (Tyresö)

Albysjön er en sø i Tyresö kommun, i landskapet Södermanland i Sverige, og den er en del af Tyresåns søsystem.

Søens tilløb kommer hovedsagelig gennem Tyresö-Flaten via Nyfors, Grändalssjön og Fnyskbäcken. Udløb går til Kalvfjärden i Østersøen via de to floder Fatburen og Follbrinkströmmen, og Uddby kvarn.

Søen er kraftigt tilgroet, men dens fosforværdier er aftaget siden slutningen af 1970'erne, da rensningsanlægget i Tyresån-vassdraget blev afløst af Henriksdals vattenreningsverk i Nacka.

Eksterne henvisninger 
Albysjön  Tyresåns vattenvårdsförbund

Södermanland
Søer i Sverige
Landsforeningen For Socialpædagoger

Landsforeningen For Socialpædagoger (LFS) er en fagforening for pædagogisk personale i hovedstaden. LFS står for "Landsforeningen For Socialpædagoger", men trods navnet organiserer LFS alt pædagogisk personale, og har cirka 12.000 medlemmer (2018).

Om LFS 
LFS er en selvstændig forening, hvis øverste myndighed er repræsentantskabet, der afholder ordinært møde hvert andet år (Lige årstal). Imellem disse hvert andet års møder ledes LFS af en hovedbestyrelse, der afholder møder månedligt. Den daglige ledelse varetages af et forretningsudvalg – disse er valgt på de ordinære repræsentantskabsmøder. LFS indgår som selvstædig enhed i forbundet FOA – Fag og Arbejde samt samarbejder med de andre pædagogiske forbund SL og BUPL. 

Som fagforening varetager LFS løn-, overenskomst- og arbejdsforhold for dens medlemmer, men også arbejdsmiljø og trivsel på arbejdspladsen. LFS påvirker og indgår også i det politiske arbejde omkring rammer og vilkår omkring institutionsforhold med videre.
I hovedstaden er LFS også kendt for sin aktive rolle omkring de svages vilkår – primært for børn og handicappede, men også over for andre svagere stillede folk. LFS ses derfor med jævne mellemrum i gadebilledet med arrangementer og happenings, f.eks. "suppekøkken" når der er kulturnat for at fortælle om fattigdom, "Men in Black" der havde en anderledes fokus på samfundet, støtter medlemmer i at kunne deltage og deltager aktivt i det internationale arbejde omkring pædagogiske og samfundsrelaterede konferencer såsom ConCrit, aktioner for at støtte medlemskrav .

Historie 
LFS blev stiftet i 1940 af en gruppe københavnske børnehavelærerinder som en klub under det daværende DKA (Dansk Kommunal Arbejderforbund). I 1940 gik barneplejersker og børnehavelærerinder med kyse eller slør, og størrelsen af deres løn afhang af, om de var gift eller ikke. Det blev starten på organiseringen af personalet i børnehaver og fritidshjem under Københavns kommune. 

Klubben blev i 1955 en selvstændig afdeling under DKA med navnet 'Foreningen af Kommunale Børneforsorgsarbejdere', og havde da ca. 300 medlemmer, der var medarbejdere ved barneplejen, børnehaverne og fritidshjemmene.
I 1965 ændredes navnet til Foreningen for Børne- og Ungdomspædagoger – kommunalt ansatte. Løn- og arbejdsvilkår spillede hovedrollen i arbejdet for de da ca. 520 medlemmer. I 1967 var medlemstallet vokset til 700.
De første dagplejeordninger blev oprettet i 1965, og i 1970 blev dagplejerne på landsplan organiseret i foreningen, som i 1971 skiftede navn til LFS. I 1972 var medlemstallet 2393, som voksede til 8400 i 2006. I 2006 fusionerede LFS og PMF København/Frederiksberg, og LFS's medlemstal blev da 9700.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
 LFS's hjemmeside
 Historien om LFS

Fagforbund under FH
Johannes Gottlieb de Bøtticher

Johannes Gottlieb de Bøtticher (født 18. maj 1676 i Falkenburg, Bagpommern, død 19. juni 1762 i København) var en dansk læge.

De Bøtticher var søn af borgmester Jovinianus Bötticher og Elisabeth von Rahn. Han tog doktorgraden 1705 i København ved en afhandling om pest. Han havde allerede da praktiseret nogle år i Helsingør, men forblev i København efter 1705. Under den store pestepidemi 1711 synes han at have været en meget nidkær læge, og han udgav senere en beskrivelse af epidemien.

På grund af hvad omgivelsen opfattede som hans store indbildskhed og ubehagelige væsen lykkedes det ham aldrig at få praksis, og han døde i stor fattigdom. Meget kendt er en klage fra ham (1735) over kvaksalvere og barberer.

Fra 1739 var han medlem af Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina.

Gift 27. marts 1708 i Holbæk med Magdalene Margrethe Smidt (født ca. 1678, begravet 20. november 1754 i København), datter af renteskriver Jacob Sørensen Smidt og Sophie Amalie Bruun.

Han er begravet på Sankt Petri Kirkes kirkegård.

Læger fra Danmark
Tyskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Medlemmer af Leopoldina
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
MM (musikmagasin)

MM var et musiktidsskrift om jazz og rock, startet i 1968 af Jens Jørn Gjedsted som program for det eksperimenterende spillested "Jazz i Reprisen" i Reprise Teatret i Holte. Det hed først "Jazz i Reprisen", men efter kort tid blev det omdøbt til Jazz m.m. og derefter til slet og ret MM. Bladet udviklede sig, med skribenter som Dan Turèll, Torben Bille, Torben Ulrich, Ib Skovgaard, Ole Matthiessen, Kim Skotte og Bo Green Jensen, til at være det førende og toneangivende tidsskrift for rytmisk musik i Danmark. MM udkom sidste gang i 1989. Tidsskriftet er digitaliseret af Syddansk Universitetsbibliotek og Det Kongelige Bibliotek i samarbejde med Musikbibliotek.dk.

Ekstern henvisning 
 Det Virtuelle Musikbibliotek » MM (arkiveret version fra 18. oktober 2016)

Tidsskrifter fra Danmark
Tidsskrifter om musik
Etableret i 1968
Ophørt i 1989
Ren Boksing

Ren Boksing er en bog om boksning skrevet af Erling Hanssen og udgivet i 1931 på
J. W. Cappelens Forlag i Oslo. Bogen er på 78 sider og handler om boksning generelt, specielt bokseteknikker. Både afstandsboksing og nærkamp bliver beskrevet i bogen. Finterene og taktikkerene bliver også omtalt, det samme gører selve dommeren og bokserens forhold til publikum. 

Bogen er rigt illustreret med sort-hvid-billeder af de forskellige og parader. Den sidste del af bogen er handler om boksereglerne fastsat af Det internationale Amatørbokseforbund (FIBA). Forordet er skrevet af bokseren Georg Antonius Brustad.

Litteratur i 1931
Litteratur fra Norge
Boksning i 1931
Boksebøger
Sport i Norge
Træningsboken

Træningsboken blev udgivet af Kristiania Kredsforbund for Idræt i 1918 på forlaget H. Aschehoug & Co. Bogen er en forløber for Idrætsboken og vejleder indenfor forskellige sportsgrene.

Indholdsfortegnelse 

Litteratur i 1918
Litteratur fra Norge
The Hockey Book for Girls

The Hockey Book For Girls er en introduktionsbog om hockey for kvinder. Den blev skrevet af den tidligere canadiske kvindelige ishockey spiller Stacy Wilson. Bogen blev udgivet af Kids Can Press i September 2000.

Litteratur i 2000
Børnebøger
Faglitteratur
Engelsksprogede bøger
Idrætsboken

Idrætsboken er et 4-binds leksika om sport udgivet i 1922 og 1923 af Kristiania Distriktslag under redaktion af K. Vilh. Amundsen. Idrætsboken blev udgivet på forlaget H. Aschehoug og Co.

Bøger

Litteratur 
 Note: Kun norske IP-adresser har adgang til bøgerne.

Leksika
Litteratur i 1922
Litteratur i 1923
Litteratur fra Norge
Sport i Norge
Boksebøger
Kameratklubben

Kameratklubben var en bokseforening fra Lierstranda og regnes som forløberen til Sparta/Bragerøen.

I 1918 etablerede flok drenge fra Lierstranda-området en bokseklub under ledelse af Rolf Amundsen. De kaldte sig Kameratklubben. Til sidst blev klubben officiel, og i sommeren 1919 blev der indkaldt til stiftende generalforsamling. Det blev vedtaget at klubben også skulle udøve fodbold. Det blev også vedtaget at Kameratklubben var et upassende navn for et fodboldhold, og de skiftede derfor navn til Njord. Senere blev dette ændret til Sparta.

Kilder 

Fodboldklubber i Norge
Bokseklubber fra Norge
Kristiania Boxeklub

Kristiania Boxeklub blev stiftet den 15. januar 1909 med tandlægestudenten Bjarne Bühring Dehli som formand. Klubben havde i begyndelsen 45 medlemmer og trænede om onsdagen i Turnhallen i Kristiania. På grund af politiets forbud mod offentlige konkurrencer blev bokseklubben nedlagt året efter. Uden indtægter fra stævner havde klubben ikke råd til at overholde deres budget. Klubben arrangerede de første Norgemesterskab i 1909 og nogen propagandastævner i og udenfor Kristiania.

Kilder
Egil Røyving, Klar...Boks!, 2005.

Bokseklubber fra Norge
Ophørt i 1910
Etableret i 1909
Steven Greenblatt

Stephen Jay Greenblatt (født 7. November 1943) i Boston, USA, er en amerikansk litteraturkritiker, teoretiker og forsker især i Shakespeare. 

Greenblatt betragtes af mange som en af grundlæggerne af new historicism, der er en måde at studere litteratur på. Greenblatt foretrækker dog selv betegnelsen "cultural poetics ". Hans værker har været indflydelsesrige siden begyndelsen af 1980'erne, da han introducerede begrebet. Greenblatt har både skrevet og redigeret talrige bøger og artikler indenfor new historicism, kulturstudier, renæssance studier, og Shakespeare studier og anses for at være ekspert på disse områder. Hans mest populære arbejde er Will in the World, en biografi om Shakespeare, der var på New York Times bestseller list i ni uger.  

Greenblatt var  også med til at grundlægge kultur og litteraturtidsskriftet Representations, der ofte udgiver artikler, der tager udgangspunkt i new historicism.

New historicism 
Greenblatt er blevet citeret for at sige, “My deep, ongoing interest is in the relation between literature and history, the process through which certain remarkable works of art are at once embedded in a highly specific life-world and seem to pull free of that life-world. I am constantly struck by the strangeness of reading works that seem addressed, personally and intimately, to me, and yet were written by people who crumbled to dust long ago" (“Greenblatt Named”).

Første gang Greenblatt brugte udtrykket “new historicism” var i 1982 i introduktionen til bogen The Power of Forms in the English Renaissance hvori han bruger Dronning Elizabeth den Førstes “bitter reaction to the revival of Shakespeare’s Richard II“ på aftenen for et oprør i den engelske landsdel Essex for at illustrere den “mutual permeability of the literary and the historical” (Greenblatt, Greenblatt Reader 1-2). New historicism bliver anset af mange for at have påvirket alle perioder indenfor engelsksproget litteraturhistorie (Cadzow) og nogle anser new historicism som en “a collection of practices” som litteraturkritikere kan bruge til at opnå en mere fyldestgørende forståelse for litteratur, ved at forholde sig til dens historiske kontekst ved også at behandle historie som “historically contingent on the present in which [it is] constructed” (Greenblatt, Greenblatt Reader 3).

Eksterne henvisninger og fodnoter

Fodnoter 

Litteraturhistorikere
Videnskabsfolk fra USA
Kronofili

Kronofili er en fællesbetegnelse for alle aldersfokuserede seksuelle begær, hvor en person seksuelt tænder på en person, der tilhører en bestemt aldersgruppe. Begrebet blev opfundet af psykologen John Money. Begrebet omfatter pædofili (tiltrækning til børn), hebefili (tiltrækning til unge) og gerontofili (tiltrækning til ældre mennesker). Kun pædofili er klassificeret generelt som problematisk.

Sexologi
Parafili
Koprofili

Koprofili (fra græsk κόπρος, kópros-ekskrementer og φιλία, Filia-sympati, kærlighed), også kaldet scatophilia eller scat på amerikansk  er en parafili som involverer seksuel interesse i afføring.

Se også 
 Saliromani er en parafili, hvor der er seksuel ophidselse ved kroppssekreter som spyt, urin og afføring.
 Urolagnia seksuelle interesse i urin

Noter

Eksterne henvisninger 
 Coprophilia; a clinical study. 

Sexologi
Parafili
Afføring
H.W. Harbou

Frederik Hans Walter Harbou (født 17. april 1853 i Altona, død 31. december 1918 i København) var en dansk officer og militærhistoriker, bror til Charlotte Norrie, Dagmar Hjort og Alvilda Harbou Hoff og far til Niels Harbou.

Hans forældre var major, senere generalmajor Johannes Harbou og Louise U.M. Hellesen. Han blev student 1870 fra Schneekloths Skole, tog året efter filosofikum og gennemgik Hærens Officersskoles yngste, næstældste og ældste (stabs-)klasse 1873-78. Harbou blev sekondløjtnant 1874, premierløjtnant 1876, kaptajn 1885, oberstløjtnant 1898 og oberst 1906. 1880-83 var han adjudant ved 1. Generalkommando, 1897-98 souschef ved samme, til tjeneste i Krigsministeriet 1898-1900, blev stabschef ved 1. Generalkommando 1901-06, chef for 2. regiment og kommandant på Kronborg 1906-11, chef for 12. regiment 1911-16 indtil han afskedigedes på grund af alder. 1914-18 indgik han i Sikringsstyrken som frontkommandør på Københavns vestfront.

Harbou fik sæde i en række kommissioner og var på mange tjenesterejser til udlandet. Han var meget videbegærlig og fagligt interesseret og har særlig haft betydning som militær- og personalhistoriker. Især bør fremhæves hans afhandling "Om Personregistre" (i Personalhistorisk Tidsskrift, 1918, s. 1-22). Fra 1890 til sin død var han bestyrelsesmedlem i Samfundet for dansk-norsk Genealogi og Personalhistorie, 1890–94 redaktør af Personalhistorisk Tidsskrift, endvidere medarbejder ved C.F. Brickas Dansk biografisk Lexikon og ved generalstabens historiske arbejder (bl.a. om Den Store Nordiske Krig). Fra 1906 til sin død var Harbou en respekteret formand for Frederiksborg Amts historiske Selskab.

Han blev Ridder af Dannebrog 1894, Dannebrogsmand 1899, Kommandør af 2. grad 1905 og af 1. grad 1916. Han bar også mange udenlandske ordener.

Gift 1. gang 18. maj 1887 på Frederiksberg med Sophie Cathrine Vilhelmine Marie Dahlerup (6. oktober 1854 på Frederiksberg – 20. oktober 1890 sst.), datter af kontorchef i Københavns Magistrat, justitsråd Henrik Levetzau Dahlerup (1805-1883) og Vilhelmine Beck (1817-1893). Gift 2. gang 16. februar 1892 i Garnisons Kirke med Ludovica Gandil (30. december 1857 i København – 10. maj 1941 på Frederiksberg), datter af premierløjtnant, senere oberst Johan Christian Gandil (1827-1884) og Elisabeth Christine Ingerslev (1831-1906).

Harbou er begravet på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

Der findes et portrætmaleri i pastel og fotografier af Sophus Juncker-Jensen og Julie Laurberg.

Kilder 
 K.C. Rockstroh, "Hans Walter Harbou", i: Povl Engelstoft & Svend Dahl (red.), Dansk Biografisk Leksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1932-44.

Eksterne henvisninger 
 

Officerer fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Militærhistorikere fra Danmark
Genealoger fra Danmark
Redaktører fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Altona
H.W.
Dansksprogede forfattere fra Danmark
K&K

K&K er et dansk kulturvidenskabeligt tidsskrift, der primært på litteraturvidenskabelige emner. Tidsskriftet blev startet i 1967 af en samling unge studerende, der primært kom fra litteraturvidenskabstudiet på Københavns Universitet. I de første numre gik tidsskriftet under navnet poetik, skiftede i 1977 til Kultur og Klasse for til sidst at ende ved den nuværende navn i 1989. I mange år udkom det på Jørgen Holmgaards forlag Medusa, men fra 2010 er udgivelsen overgået til Aarhus Universitetsforlag.

Fra starten ville redaktionen fastslå den tungt videnskabelige stil, og det blev skrevet at ”Dette er ikke et tidsskrift for intellektuelle tandlæger.” Blandt de skribenter, der var toneangivende fra starten var Peter Madsen, Søren Schou, Jørgen Holmgaard, Lise Busk Jensen og Per Aage Brandt. Tidsskriftet var, især i de første to årtier, inspireret af marxistiske teorier fra Tyskland og Frankrig, som videreudviklede Karl Marx' tanker i nye retninger.

Noter 

Tidsskrifter om litteratur
Samfundsvidenskabelige tidsskrifter
Tidsskrifter fra Danmark
Etableret i 1967
Humanistiske tidsskrifter
Halden Atletklubb

Halden Atletklubb blev stiftet den 4. marts 1911 som Halden Brydeklub. Haldor Kristiansen var klubbens første formand.

Boksning 
Boksning var først en del af klubben i 1919 og klubben skiftede dengang også navn til Halden Atletklubb. Frem til 1937 vandt klubben 33 kretsmesterskaber. Det mest kendte boksere fra klubben var Karl August Pettersen, Oskar Andersen og Kjell Andersen. Karl August Pettersen vandt en bronzemedalje under Norgemesterskabet 1928 og i
1929 i vægtklassen mellemvægt. 

Interessen for boksning i klubben faldt, og bokserne startede deres egen klub, Halden Bokseklubb, edter 1937.

Kilder 
 Gunnar Minge, Halden Atletklubb gjennom 50 år, 1961

Bokseklubber fra Norge
Etableret i 1911
Atletklubb
Palus Epidemiarum

Palus Epidemiarum (latinsk for Epidemiernes Sump) er et mindre månehav på den sydvestlige del af Månens forside, placeret sydvest for Mare Nubium, og sydøst for Mare Humorum. Månehavet danner et bånd af ujævnt, lava oversvømmet terræn som generelt løber vest-øst, med en nordgående udstikker nær den vestlige ende.

Dette månehav kendetegnes ved Rimae Ramsden, et system af kanaler i den vestlige ende, og ved det brede Rima Hesiodus som går fra omkring månehavets midtpunkt, og ud mod øst-nordøst cirka 300 km. Det oversvømmede krater Capuanus ligger i den sydlige del af månehavets centrum, og berør den sydlige kant. Nær den vestlige ende findes det oversvømmede krater Ramsden, som Rimae Ramsden er opkaldt efter. Krateret Cichus danner den østlige ende af månehavet.

Det nordlige udspring af månehavet når de yderste kanter af krater parret Campanus og Mercator. En smal dal mellem disse kratere, forbinder Palus Epidemiarum med Mare Nubium, og en kanal fra Rimae Ramsden følger denne kløfts retning. Det lille dobbeltvæggede krater Marth ligger ved det sydlige midtpunkt af dette nordlige udspring.

Månehavet har de selenografiske koordinater 32.0° S, 28.2° V, og befinder sig inden for en diameter på 286 km. Højdemål fra Clementine rumfartøjet viser at månehavet hælder nedad fra vest mod øst, med en højdeforskel på 2 km over hele månehavets udstrækning.

Eksterne henvisninger 
 LPOD — Grand Central Station 

Epidemiarum, Palus
Christiania Turnforenings Idrætsparti

Christiania Turnforenings Idrætsparti blev oprettet i foråret 1910 som en underafdeling af 
Christiania Turnforening. Partiets første styre bestod af bl.a. formanden Einar Sand, som havde taget initiativet til etableringen, og viceformanden Oskar W. Bye. Partiet blev opprettet for at give medlemmerne tilbud indenfor boksning, brydning og atletik som på denne tiden fik en stigende tilslutning.

Boksning
Partiets boksetræning blev fra starten af ledet af bokseren Walther. Senere i efteråret 1910 tog tandlægestudenten 
Bjarne Bühring Dehli over som instruktør. Han havde i 1909 været med til at stifte Kristiania Boxeklub, som ophørte et år efter grundlæggelren. Fra efteråret 1911 blev partiets brydninge- og boksetræning ledet af
Georg Antonius Brustad. Fra efteråret 1917 blev den danske eks-verdensmester Waldemar Holberg ansat som træner for bokserne.

Kilder
 Oslo Turnforenings Historie 1855-1930, 1930.

Bokseklubber fra Norge
Etableret i 1910