kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Emma af Waldeck-Pyrmont

Emma af Waldeck-Pyrmont (2. august 1858 – 20. marts 1934) var dronning af Nederlandene fra 1879 til 1890 som ægtefælle til Kong Vilhelm 3.. Efter sin mands død var hun regent af Nederlandene for sin mindreårige datter Dronning Vilhelmine fra 1890 til 1898.

Hun var datter af fyrst Georg Viktor af Waldeck-Pyrmont og prinsesse Helene af Nassau. Den 7. januar 1879 blev hun 20 år gammel gift med kong Vilhelm 3. af Nederlandene. I ægteskabet fødtes datteren Vilhelmine, som efterfulgte sin far på tronen som regerende dronning i 1890. På grund af datterens umyndighed var Emma regent fra 1890 til 1898. Emma beskæftigede sig meget med velgørenhed, især sygehusvæsenet.

Eksterne henvisninger 

Dronninger af Nederlandene
Storhertuginder af Luxembourg
Regenter af Nederlandene
Huset Waldeck
Dronningemødre
Novi Sad

Novi Sad (Нови Сад) er en by i Serbien og er hovedstad i det autonome område Vojvodina. Byen ligger næsten i midten af Vojvodina på bredden af Donaufloden. Byen er den næststørste by i Serbien.

Historie 

Allerede i stenalderen (ca. år 4500 f.Kr.) fandtes en beboelse i området, hvor byen ligger i dag. Denne bebyggelse lå på den højre bred af Donau og blev senere erobret af kelterne (i det 4. århundrede f.Kr.) og senere af romerne (i det 1. århundrede e.Kr.). 

Den første fæstning på den højre bred af Donau blev bygget af kelterne, derefter byggede romerne et ny fort, som var kendt under navnet Kuzum. Fortet lå i det romerske område Panonija og blev ødelagt af hunnerne i det 5. århundrede.

Sidst i det 5. århundrede var stedet genopbygget af Byzans og byen blev nævnt som Kuzum og Petrikon. Derefter blev byen erobret fra øst af gøterne, gepiderne, avari, arankerne, bulgarerne og igen af Byzans.

I det 12. århundrede blev byen erobret af ungarerne, og byen har siden dengang været under ungarsk, tyrkisk og østrigsk herredømme. Under det tyrkiske herredømme var byen kendt som Varadin.

Bebyggelsen på den venstre side af Donau blev grundlagt i 1694 og var kendt under det ungarske navn Racka Varos (Raitzenstadt, som betyder "serbisk by") og Petrovaradinski Šanac, og senere fik byen navnet Novi Sad. Byens oprindelige indbyggere var for størstedelens vedkommende serbere. I 1720 havde byen 112 serbiske hjem, 15 ungarske og 14 tyske. I 1748 blev byen fri kongeby og fik navnet Novi Sad. I 1771 og 1838 led byen under kraftige oversvømmelser. I det 18. århundrede var byen den største serbiske by (i 1820 havde byen ca. 20.000 indbyggere af hvilke to tredjedele var serbere), og den var politisk og kulturelt centrum for det serbiske folk.

I 1848 valgte byens serbere en delegation, som havde til opgave at indgå en aftale med den nye ungarske revolutionære regering, men det mislykkedes, og i det nuværende Vojvodina begyndte en blodig krig mellem ungarerne og serberne, hvor det gik meget ud over byen Novi Sad. Den ungarske arme bombarderede byen fra Petrovaradin-fortet og byen mistede en stor del af sine indbyggere.

Mellem 1849 og 1860 var byen under Hertugen af Serbien og Banats kontrol. Den 9. november 1918 befriede den serbiske arme Novi Sad og herefter var byen en del af Kongeriget af Serbere, Kroater og Slovenere.

Ungarske fascister okkuperede byen i 1941 og begik krigsforbrydelser mod den serbiske og den jødiske befolkning. Byen blev befriet af partisanenheder i 1944 og siden 1945 har byen været hovedstad for det autonome område Vojvodina.

Byen blev meget beskadiget under NATO's bombardement i 1999, som ramte byens hospital, ødelagte alle 3 broer over Donau, samt vand- og el-forsyningen. Over byen blev flere gange kastet klyngebomber og byens raffinaderi blev bombarderet næsten hver dag, hvilket fremkaldte økologisk skade i området.

Henvisninger 

Byer i Serbien
Byer ved Donau
Ægte daddelpalme

Ægte Daddelpalme (Phoenix dactylifera) er en palme, der vokser i ørkenen og producerer de dadler som spises hver jul i Danmark. Dadlerne bliver høstet fra juni til oktober, og den afgiver ca. 20-50 kg pr. år. Smagen er vekslende fra sort til sort.

Nytteplanter fra Afrika
Nytteplanter fra Asien
Træer
Daddelpalme
Flemming Østergaard

Flemming Ammentorp Østergaard (født 31. oktober 1943 på Frederiksberg) er tidligere formand for bestyrelsen i Parken Sport & Entertainment A/S. Østergaard kendes i medierne under navnet "Don Ø", et navn som opstod på et debatforum for FCK's fanklub i slutningen af 1990'erne, og som siden har bidt sig fast først i FCK-fankredse, senere generelt i fodboldkredse, for til sidst at være et almindeligt anvendt synonym i medierne.

Østergaard beskriver i sin selvbiografi "Don Ø", hvorledes han i første omgang ikke brød sig om tilnavnet. Siden hen vænnede han sig dog til navnet og lærte at elske det – ikke mindst fordi det giver associationer til familiens betydning. I dag kan han endog finde på at underskrive sig som "Don Ø", når han giver autografer eller udsteder checks. Kælenavnet "Don Ø" er nu registret varemærke hos Patent- og Varemærkestyrelsen.

Østergaard voksede op i Det Gule Palæ i Ordrup, og er søn af Wedell Østergaard. Han blev uddannet hos fondsbørsvekselerer I.S. Monies i 1968 og blev i samme år salgschef i J.S. Lies Industrier. I 1971 stiftede han virksomheden Føma Kontorsystemer og blev siden i 1975 administrerende direktør i Tann Scandinavia. Den 23. marts 2017 blev han og den tidligere direktør i Parken, Jørgen Glistrup, begge dømt skyldige i kursmanipulation i Østre Landsret. De blev begge idømt halvandet års fængsel.

Flemming Østergaard overlevede en kræftsygdom i 2017, mens han sad i fængsel.

Privat
Han er gift med Inge og har sønnerne Nikolaj og Peter

Erhvervskarriere 
 1968: Uddannes som fondsbørsvekselerer
 1968: Salgschef i J.S. Lies Industrier
 1971: Stifter og driver egen virksomhed, Føma Kontorsystemer
 1975: Administrerende direktør i Tann Scandinavia
 1978: Formand for Tann Europe
 1988: Stifter Kinnarps Kontormøbler A/S
 1992: Mindretalsaktionær i Lyngby Boldklub
 1994: Sælger Kinnarps Kontormøbler. Forlader Lyngby Boldklub, som har positivt resultat og ingen gæld. Nye ejere går konkurs og klubben tvangnedrykkes.
 1997: Administrerende direktør i FC København A/S
 2002: Overtager posten som bestyrelsesformand for FC København og PARKEN Sport & Entertainment. Stopper som adm. direktør
 2006: Udgiver en bog der hedder Varmt hjerte, koldt blod.
 2007: Medlem af bestyrelsen for TV 2
 2008: Marie Gade udgiver bogen Manden bag myten
 2010: Lover overskud i Parken Sport & Entertainment A/S, men få måneder senere beslutter klubbens nye ejere at foretage ekstraordinære afskrivninger på bl.a Fitness.dk på 250 mio. kr. De nye ejere beslutter også at foretage en aktieemission.
 2010: Stopper som bestyrelsesformand i Parken Sport & Entertainment A/S.
 2010: Udnævnt til æresmedlem af F.C. København.
 2010: Frataget titlen som æresmedlem af F.C. København.
 2010: Optaget som æresmedlem i Aarhus minigolf .
 2015: Udgiver 'Exit Parken' i samarbejde med David Trads

Se også 
 Don Ø-effekten

Bogudgivelser 
 Don Ø, 2002
 Varmt hjerte, koldt blod, 2005
 Manden bag myten, 2008
 Exit Parken, 2015

Referencer 

Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
F.C. København
Fodboldledere fra Danmark
Ledere i PARKEN Sport & Entertainment A/S
Personer i Kraks Blå Bog
Personer fra Frederiksberg
Mellemvægt

Mellemvægt henviser til forskellige artikler:

Mellemvægt (roman) – roman af Kim Fupz Aakeson.
Mellemvægt (sport) – vægtklasse i forskellige sportsgrene, blandt andet brydning og boksning.
Magnus Karnov

Søren Magnus Karnov (18. august 1882 i Pederstrup – 21. januar 1962 i København) var en landsretssagfører, der kom fra Sønderborg. Mest kendt er Karnov for lovsamlingen "Hvermands Lovbog", der begyndte at udkomme i slutningen af 1920'erne. I dag hedder denne lovbog Karnovs Lovsamling og udgives i dag af Karnov Group

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Advokater fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Jylland
Yell

Yell 966 indb. (2013) 27 km lang og 11 km bred, er en nordlig ø på Shetlandsøerne. Øen har en god infrastruktur med forretninger, fritidscentrum, tre skoler, et rigt musikliv og en pub.
Der er sandstrande, klippelandskaber og et rigt fugle- og dyreliv. Yell er kendt for sine mange oddere.
Færgen sejler fra Ulsta til Mainland, fra Gutcher til Belmont på Unst og til Oddsta på Fetlar. Andre landsbyer på Yell er Burravoe med museum, Mid Yell, Cullivoe og Gloup.

Old Haa Museum, der er indrettet i en gammel købmandshus, fortæller om øen og landsbyen Burravoes historie.

Ekstern henvisning 

 Hjemmeside om Yell (på engelsk)

Øer i Shetlandsøerne
Kragujevac

Kragujevac () er med sine  indbyggere den tredjestørste by i Serbien.

Det første gymnasium i Serbien blev grundlagt i byen i 1833/1838. Byen har en stor våbenfabrik samt bilfabrikken "Zastava", som laver Fiat-biler. Foruden dette havde byen (i det gamle Jugoslavien) mange tekstilfabrikker, som leverede tøj til mange lande i Europa, blandt dem også Danmark.

Byen nævntes første gang i den tyrkiske optegning fra 1476 som "Kragujofca" (tidligere torv). Under den tyske okkupation blev den lokale befolkning massakreret som hævn for partisanangrebet på de tyske tropper. Den 21. oktober 1941 blev flere tusinde indbyggere dræbt, blandt dem eleverne fra Kragujevac 1. Gymnasium. Monumentet V3 (som står for tredje 5. klasse) minder om de henrettede elever.

Historie 

Byen var det første hovedsæde for den moderne serbiske stat (1818-1841). Her blev grundlagt det første gymnasium i 1833, den første videregående skoleinstitution i Serbien i 1838, den første ret i 1820, det første teater i 1835, den første avis "Novine srbske" (den Serbiske avis), det første apotek, kunstgalleri, museum, bibliotek mm.

Beboelsen nævntes allerede i den anden halvdel af det 15. århundrede i de tyrkiske optegnelser som en landsby med 32 huse. Navnet stammer fra fuglen "Kraguj" som i middelalderen brugtes til jagt. Efter flere århundreder under det Osmanniske rige (og Østrig-Ungarn 1718-1739) blev byen befriet fra tyrkerne i 1815 og 3 år senere blev den udråbt til hovedstad for den nydannede stat. Derefter startede byens hurtige fremgang, grundlæggelse af institutioner af national betydning og massiv tilgang af indbyggere. I 1853, da den første kanon blev støbt, startede industrifremstillingen i Serbien. Fra dengang er byen kendt som industricenter, frem for alt for betydelig våbenproduktion og fra halvdelen af det 20. århundrede fremstilling af biler.

Den 21. oktober 1941 var den sorteste dag i byens historie, da der i Šumarice blev henrettet 7.000 indbyggere, blandt dem skoleelever og lærere. Til minde om dem afholdes hvert år den 21. oktober i Kragujevac "Den Store skoletime". Efter den 2. verdenskrig voksede byens industri, bilproduktionen startede og der kom massiv vækst i indbyggertallet. Dette fremskridt fortsatte indtil NATO-styrkerne bombede og ødelagde bilfabrikken, og følgerne af dette kan mærkes endnu.

Referencer

Ekstern henvisning 

 Officiel hjemmeside 

Byer i Serbien
Christian 4.s anetavle

Christian 4. deler i sagens natur forfædre med sine søskende:
Elisabeth (født 1573)
Anna (født 1574)
Ulrik (født 1578)
Augusta (født 1580)
Hedevig (født 1581)
Hans (født 1583)
Lods

En lods (eng. pilot) er en person, hvis arbejde består i at hjælpe og rådgive et fartøjs skibsfører, med at føre skibet igennem farvande, som lodsen har specielt kendskab til.

Det drejer sig ofte om stærkt trafikerede områder, som er vanskelige at besejle, eksempelvis smalle farvande og indsejlinger til havne.

På tilsvarende vis finder ordet også anvendelse i f.eks. jernbaneterminologi, hvor lokomotivføreren ikke ikke har kendskab til den pågældende strækning, og derfor medtager en lods. Lokomotivføreren har fortsat ansvar for betjening af trækkraften, men lodsen har ansvaret for togets førelse og sikkerhed.

Se også 
 DanPilot

Eksterne henvisninger 
  
 Lodslov

Skibsterminologi
Det hele menneske

"Det hele menneske" bruges i sjælesorg som et udtryk. Her bliver mennesket ikke blot reduceret til, at være et biologisk væsen, men mere end det.
Der tages forbehold for hele mennesket; det vil sige, Psykisk, fysisk og åndeligt. Det kristne menneskesyn, er at tage hånd om "hele mennesket" så det menneske ikke efterlades med en eksistentiel tomhedsfornemmelse. Læs bl.a. Haldor Hald " Et menneske er mere end det kan og mere end, hvad det ikke magter"

Det hele mennesker er et udtryk, der bruges inden for psykologi, om et menneske, der er i harmoni med sig selv og gør, hvad det vil. Begrebet er central i den humanistiske psykologi og er blandt andet blevet udviklet i Alfred Adler, Carl Rogers, Abraham Maslow og Carl Gustav Jungs arbejder.

Psykologi
Randersgades Skole

Randersgades Skole er en folkeskole, der er beliggende på Randersgade på Østerbro i København med i alt 272 elever (2023) fordelt på børnehaveklasse samt 1.-9. klassetrin.

Randersgades Skole blev grundlagt d. 15. oktober 1886. Hvert år fejres skolens fødselsdag. I 2022 kom Hjem-is forbi, og så var der is til hele skolen. Skolen har fødselsdag samme dag som Hans Kongelige Højhed Prins Christian.

Bygningen er opført 1885-86 efter tegninger af Andreas Clemmensen.

Randersgades som verdensmålsskole 
Randersgades Skole har været en verdensmålsskole siden 2015.

Randersgades Skole på Østerbro blev som den første skole i Danmark verdensmålscertificeret. Dette skyldes skolens ambitiøse og helhedsorienterede arbejde gennem flere år med at give verdensmålene en central plads i både undervisningen og måden at drive skolen på.

Skolen har dekoreret facaden med et banner, hvor eleverne viser de forskellige verdensmål.

Alle klasser på skolen har VM-lektioner på skemaet, hvor eleverne arbejder fokuseret med verdensmålene.

Renoveringen af Randersgades Skole 
Randersgades Skole var under renovering fra august 2018 - juni 2019. I august 2019 rykkede elever, pædagoger og lærere tilbage til en nyrenoveret skole samt skolegård.

Gennemsnitlige klassekvotienter 
Gennemsnitlige klassekvotienter udregnet efter elevgruppe (2023):
 
 Indskolingen (Bhk. - 5. klasse): 17,00 elever pr. klasse
 Udskolingen (6.-9. klasse): 17,00 elever pr. klasse

Eksterne henvisninger 
 
 https://uddannelsesstatistik.dk/pages/institutions/101039.aspx/&nbsp; Undervisningsministeriets beretning om skolen i tal
 Randersgades Skole som verdensmålsskole

Folkeskoler i Københavns Kommune
Østerbro
Uddannelsesinstitutioner i København
Etableret i 1886
Bundstreg

Bundstregen ( _ ) – også kaldet understreg, understregningstegn eller (fra engelsk) underscore – er et symbol, der siden indførelsen af moderne tekstbehandling som erstatning for skrivemaskinen har overlevet sin egen primære betydning og anvendelse. I dag bruges det i en række datalogiske sammenhænge samt til accenter på nogle afrikanske og indfødt amerikanske sprog.

Tidligere brug til understregning 

Det blev tidligere brugt som understregningstegn på skrivemaskiner. Dette foregik ved, at man først skrev et ord, derefter flyttede man skrivemaskinehovedet tilbage til starten af ordet, og så skrev man en bundstreg for hver bogstav i ordet – hvorved en vandret streg opstod under samtlige bogstaver i ordet, og ordet dermed blev understreget.

Brug i dag 

I dag bliver bundstregen i mange sammenhænge brugt i filnavne og URL'er (for eksempel her i denne wiki) til at erstatte mellemrum. Tilsvarende i e-mail-adresser, hvor almindelige mellemrum ikke er tilladt.

Man kan – om man ikke har bedre midler til rådighed – bruge bundstregen til at lave et felt, der skal udfyldes i en formular (ved gentagne bundstreger som: ), eller som en vandret linje i et dokument ved at bruge bundstreger hele vejen hen over siden.

I nogle chat- og e-mail-programmer vil et ord omkranset af bundstreg selv blive understreget. Således vil jeg er _ikke_ fra Jylland blive vist som jeg er  ikke  fra Jylland. I Microsoft Word (og andre tilsvarende tekstbehandlingsprogrammer) derimod, vil et ord omkranset af bundstreger automatisk blive skrevet i kursiv og bundstregerne fjernes – tilsvarende sætter en asterisk ( * ) et ord i fed.

I datalogi 

Bundstregen findes i ASCII-tegnsættet som tegn nummer 95 og repræsenteres i Unicode som U+005F.

Referencer 

Tegnsætning
Typografi
Klokkeren fra Notre Dame

Klokkeren fra Notre Dame (Notre-Dame de Paris) er en berømt fransk roman af Victor Hugo fra 1831. 

Den franske originaltitel betyder "Vor Frue i Paris" og er en henvisning dels til Notre Dame-kirken i Paris, dels til sigøjnerpigen Esmeralda, romanens kvindelige hovedperson, som klokkeren Quasimodo og bogens øvrige personer kredser om. 

Bogen udkom på dansk allerede året efter den franske førsteudgave i tre små bind med titlen Taterpigen, oversat af Frederik Schaldemose og udgivet af A. P. Liunge og C. F. Güntelberg, København 1832, og er siden udkommet i adskillige mere eller mindre komplette udgaver. 

En dansk udgave af romanen fra 1910 med titlen Notre Dame kirken i Paris eller Esmeralda er som flere andre udgaver groft forkortet og flytter oven i købet på grund af en trykfejl handlingen fra 1482 til 1842. Den originale roman er blændende skrevet og er et af de fineste eksempler på den franske romangenre på højde med Balzac og Dumas far og søn.

Det er Hollywood, der har fundet på at kalde Victor Hugos historie for The Hunchback of Notre Dame (Den pukkelryggede fra Notre Dame), som på dansk er blevet til Klokkeren fra Notre Dame. 

Den pukkelryggede klokker Quasimodo har fascineret mange filmskabere, og mange skuespillere har spillet rollen, blandt andre Lon Chaney, Sr. (1923), Charles Laughton (1939), Anthony Quinn (1956) og Anthony Hopkins (1982). Quasimodo er også en central figur i Disneys tegnefilm-version Klokkeren fra Notre Dame (1996).

Romanens personer 
 Esmeralda, danserinde/sigøjner
 Quasimodo, klokker.
 Pierre Gringoire, forfatter.
 Clopin Trouillefou, sigøjnerkonge.
 Claude Frollo, præst.
 Phoebus, kaptajn.
 Djali, Esmeraldas ged.

Filmatiseringer 
 Esmeralda (1905).
 Notre-Dame de Paris (1911).
 The Darling of Paris (1917).
 Esmeralda (1922).
 The Hunchback of Notre Dame (1923).
 The Hunchback of Notre Dame (1939).
 Notre Dame de Paris (1956).
 Nanbanji no semushi-otoko (1957).
 O Corcunda de Notre Dame (1957) (tv-serie).
 The Hunchback of Notre Dame (1966) (tv-serie).
 Kampanerang kuba (1973).
 The Hunchback of Notre Dame (1977) (tv-film).
 The Hunchback of Notre Dame (1982) (tv-film).
 The Hunchback of Notre-Dame (1986) (tv-film).
 Big Man on Campus (1989).
 Hunchback of the Notre Dame (1991).
 The Hunchback of Notre Dame (1996).
 The Hunchback (1997).
 The Hunchback of Notre Dame (1999).
 Quasimodo d'El Paris (1999).
 The Hunchback of Notre Dame II (2002).

Teater 
 Klokkeren fra Notre Dame (2002).

Romaner fra Frankrig
Værker af Victor Hugo
Frederiksborg Amt (før 1970)

Frederiksborg Amt hørte i middelalderen under Sjællands Østersyssel, dog var Horns Herred under Sjællands Medelsyssel.

I 1660'erne bestod Frederiksborg Amt kun af Strø- og Lynge-Frederiksborg Herreder, og lidt af Ølstykke Herred. Det blev i 1672 lagt sammen med Kronborg Amt og den nordlige del af Horns Herred, der i en periode havde heddet Jægerspris Amt. I 1771 blev Hørsholm Amt lagt til. I 1800 kom resten af Ølstykke Herred (der havde ligget under Københavns Amt), og i 1808 den sydlige del af Horns Herred, med i Frederiksborg Amt.

I amtet ligger købstæderne Helsingør, Hillerød, Frederiksværk, og Frederikssund.

I det danske nummerpladesystem havde Frederiksborg Amt bogstavet B fra 1903 til 1958, og da systemet i dette år blev omlagt, fik Helsingør BA, Hørsholm BE, Hillerød BL, Helsinge BP, Frederikssund BS og Frederiksværk BV.

Amtmænd 
 1793 – 1805: Heinrich von Levetzow (fra 1771 i Kronborg og Frederiksborg Amter)
 1805 – 1826: Hans Nicolai Arctander
 1826 – 1836: Herman Gerhardt Treschow
 1836 – 1855: Hans Schack Knuth
 1855 – 1860: Carl Eduard Rotwitt
 1860 – 1880: Johan Sigismund lensgreve Schulin
 1880 – 1906: Vilhelm Ferdinand Wedell-Wedellsborg
 1906 – 1919: Vilhelm Peter greve Schulin

Se også 
 Kirker i Frederiksborg Amt
 Frederiksborg Amt

Kilder 
 Sogn-Herred-Amt, særnummer af Slægt&Data, 1998, 
 
 Trap Danmark 4. udgave 1920

Danmarks amter (1793-1970)
Odense Amt

Odense Amt blev samlet i 1793 af Odensegård Amt, Rugård Amt, Assens Amt og Hindsgavl Amt. (Amtet fik nye grænser i 1809).
  
I 1970 blev Odense Amt lagt sammen med Svendborg Amt til Fyns Amt.

I amtet ligger købstæderne Odense, Kerteminde, Bogense, Middelfart og Assens.

I det danske nummerpladesystem havde Odense Amt bogstavet M fra 1903 til 1958, og da systemet i dette år blev omlagt, fik Odense Købstad MA, Odense Herred MH, Kerteminde MM, Bogense MP, Assens MT og Middelfart MX.

Amtets udstrækning 
Amtet bestod af følgende Herreder
 Bjerge Herred
 Båg Herred
 Lunde Herred
 Odense Herred
 Skam Herred
 Skovby Herred
 Vends Herred
 Åsum Herred

Assens og Odense amtsrådskredse 
I 1842 blev amtet delt i to amtskommuner, nemlig Assens Amtsrådkreds og Odense Amtsrådskreds. Frem til 1970 var der altså to amtsråd på Nordfyn. I nogle sammenhænge blev området betragtet som to amter, mens Nordfyn i andre sammenhænge blev betragtet som eet amt.

Assens Amtrådskreds bestod af Nordvestfyn (Vends Herred med Middelfart og Båg Herred med Assens. Odense amtsrådskreds bestod af de øvrige seks herreder (med Bogense, Odense og Kerteminde).

Amtmænd 
 1789 – 1798: Friedrich von Buchwald
 1799 – 1808: Poul Rosenørn Gersdorff
 1808 – 1809: Frederik Adeler
 1809 – 1814: Gebhard Moltke-Huitfeldt
 1814 – 1836: Hans Vilhelm Cederfeld de Simonsen
 1836 – 1842: Johan Carl Thuerecht Castenschiold
 1843 – 1848: Carl Emil Bardenfleth
 1848 – 1856: Iver Johan Unsgaard
 1856 – 1860: Christian Fischer
 1. jan 1860 – 1869: Iver Johan Unsgaard
 1. apr 1869 – 1898: Eugenius Sophus Ernst Heltzen
 1898 – 1909: Frederik de Jonquières
 1909 – 1920: Johan Frederik Simony
 1920 – 1. mar 1921: Aage Slichtkrull
 1921 – 1948: Svend Neumann
 1948 – 1970: Jacob Høirup

Kilder

Se også 
 Kirker i Odense Amt
 Danmarks regioner
 Danmarks amter (1970-2006)
 Danmarks amter (1793-1970)
 Danmarks amter (1662-1793)
 Syssel

Noter 

 
Danmarks amter (1793-1970)
Blyant-ene

 
Blyant-Ene (Juniperus virginiana) er et mellemstort, stedsegrønt nåletræ. Væksten er opret til søjleformet. Enkelte, udvalgte sorter har dog en bred, buskagtig vækst. Nåle og skæl lugter kraftigt, måske lidt sæbeagtigt, når man knuser dem.

Beskrivelse 
Barken er først rød- til blågrøn med tilliggende, spidse nåle i kranse à tre. Derefter bliver den brun med døde nåle, så grålig og opsprækkende i strimler, og til sidst grå med lange, løse strimler. Rigtigt gammel bark er rustbrun, fordi den bløde underbark er blottet. Kvistene er tynde og noget firkantede.

Knopperne ligger skjult under nålene. Bladene er dels nåleformede (ungdomsform) og dels skælformede (moden form). De nåleformede blade sidder oftest i spidserne af et skudsystem, hvor de dækker de yngste kviste. Nålene sidder enten parvist modsat eller – på kraftige skud – i kranse med tre i hver. Hunblomsterne bliver til bæragtige kogler, som er blåduggede. Frøene modner ikke altid herhjemme.

Rodnettet består af kraftige, tæt forgrenede hovedrødder, der ligger lige under jordoverfladen.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 8 x 1 m (15 x 5 cm/år), frøformerede planter dog væsentligt mere.

Hjemsted 
Blyant-Ene er udbredt i det østlige og centrale Canada og USA, hvor den gror på de ringeste jorde: dels på tørre, stenede klippeskrænter, og dels i fugtige, sumpede floddale (pionertræ).

I området omkring Roosevelt i New Jersey, USA, findes arten i skove og som pionertræ sammen med bl.a. Konvalbusk, Robinie, Tulipantræ, Amerikansk Bøg, Amerikansk Knapbusk, Amerikansk Nældetræ, Amerikansk Platan, Amerikansk Vin, Brunfrugtet Surbær, Glansbladet Hæg, Hvid Ask, Hvid Hickory, Klatre-Vildvin, Koral-Sumak, Pennsylvansk Vokspors, Rød-Løn, Skov-Tupelotræ, Sukker-Birk, Sump-Eg, Sump-Rose, Virginsk Ambratræ, Virginsk Troldnød, Virginsk Vinterbær, Weymouth-Fyr og Østamerikansk Hemlock

Noter 

Nåletræer
Stedsegrønne
Eneslægten