kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Okavangobassinet

Okavangobassinet er et endorheisk bassin i det sydvestlige Afrika. Bassinet omfatter områder i Angola, Botswana, Namibia og Zimbabwe, og har et samlet areal på 721.000 kvadratkilometer. Øst for bassinet løber vandet mod det Indiske Ocean, mens vand vest for bassinet løber mod Atlanterhavet.

Okavango-floden er bassinets væsentligste vandløb, og dannes ved sammenløbet af floderne Cubango og Cuito, der udspringer på Bihé-plateauet i det centrale Angola og flyder mod sydøst. Otamako-floden løber ud i Cubango lige oven for sammenløbet med Cuito. Omatako har sit udspring i Damaraland i det centrale Namibia. Okavango løber videre gennem Caprivi-striben ind i  Botswana, hvor den spreder sig ud og danner Okavangodeltaet, som periodisk oversvømmes.

En række saltsletter ligger i bassinets laveste dele, heriblandt Nwakosletten syd for Okavango-deltaet og den udstrakte Makgadikgadislette sydøst for deltaet. Når der er meget vand i Okavango, løber noget af vandet via flodarmene Xudum og Nhabe ind på Nwakosletten og forsyner saltsøen Lake Ngami, mens flodarmen Boteti forsyner Lake Xau og vestenden af Makgadikgadisletten. Mopopi-dæmningen er opført henover Boteti for at forsyne Orapa-diamantminen med vand.

Via den såkaldte Selinda Spillway, også kendt som Magweqana, Magwekwana eller Magweggana, er Okavangodeltaet forbundet med Cuando-floden (som kaldes Kwando i Namibia), der er en biflod til Zambezi. Hvis vandstanden i Okavango er meget høj, kan vandet flyde mod øst mod Cuando-Linyanti-flodsystemet. Dette skete senest i august 2009 efter 30 års tørke. Tilsvarende kan høj vandstand i Kwando få vandet til at løbe mod vest, men det fordamper som regel inden det når Okavangodeltaet.

Andre vandløb i bassinet omfatter Eiseb, der periodisk løber fra Hereroland mod øst til Okavangodeltaet, og Nata, som fra det vestlige Zimbabwe løber ind i østenden af Makgadikgadisletten.

Kilder 
 A.J.E. Els and K.M. Rowntree "Water Resources in the Savanna Regions of Botswana"
 Thieme, Michelle L. (2005). Freshwater Ecoregions of Africa and Madagascar: A Conservation Assessment. Island Press, Washington DC.

Endorheiske bassiner
Afrikas geografi
Opus sectile

Opus sectile er en teknik beslægtet med mosaik. Opus sectile anvender udskårne og polerede stenplader i forskellige farver, både til ornamentale og figurative fremstillinger. Teknikken kendtes allerede fra den senere del af den romerske republik, men blev mere udbredt i kejsertiden for at nå sit kunstneriske højdepunkt i senantikken. Ofte anvendte materialer var marmor, perlemor og glas. Materialerne blev skåret i tynde stykker, poleret og skåret til så de passede ind i det valgte mønster. I modsætning mosaik med kvadratiske stifter (tessellated mosaik), hvor meget små ensartet store stifter danner et billede, er opus sectile stykkerne meget større og kan være formet så de udgør store dele af mønstret.

Eksterne henvisninger 

Romerriget
Kunst
Bygningsdele
Det frisiske kongerige

Det frisiske kongerige (på latin Magna Frisia, oversat: Store Frisland) var frisernes rige i tidlig middelalder. Det meste af området er i dag en del af Nederlandene, andre dele ligger i dag i Belgien (Flandern) og Tyskland. Det oprettedes tænkelig vis omkring det 6. århundrede og ophørte i hovedparten i 734, da det erobredes af Frankerriget.

Beliggenhed 

Frisernes herredømme strakte sig over en bred kyststrækning langs Nordsøen fra Brugge ved Rhinen-Meuse-Schelde-deltaet til Weser. Kerneområdet var placeret mellem nutidens IJsselmeer og Ems. Forvaltningscentre var sandsynligvis Utrecht og Dorestad.

Historie 

I den periode, det frisiske kongerige eksisterede, var der gentagne konflikter med det syd for beliggende frankerrige. Mens under kong Aldgisl det frisiske rige stort set levede i fred med frankerne, det kom under Aldgisls efterfølger Radbod til gentagne sammenstød med frankerne. Krigene blev udkæmpet fortrinsvis om herredømmet over Rhinen-Meuse-deltaet, som var domineret af friserne. I slaget ved Dorestad (Wijk bij Duurstede) på bredden af Rhinen besejredes han af herskeren over Frankerriget Pipin af Herstal og måtte afstå den vestlige del af riget til frankerne. I de frankisk dominerede områder igangsattes i 690 omvendelsen af de hedenske frisere ved missionæren Sankt Willibrord.

Efter Pipin af Herstals død samlede Radbod sine tropper og erobrede i 716 de tidligere tabte territorier tilbage i en kamp mod det frankiske hus' Major domus Karl Martell. Radbod døde i 719 og blev efterfulgt af Bubo (Poppo). Under hans styre satte frankerne ind på at generobre de frisiske områder, og allerede i 720 af var alle tidligere frisiske dele af landet vest for Vlie igen i frankiske hænder.

I 734 sendte Karl Martell sine tropper tilbage til Frisland, og det kom til slaget ved Boarn, hvor frankerne var i stand til at slå de frisiske tropper ødelæggende. Bubo døde under slaget ved og frankerne kunne også underlægge sig det frisiske område mellem Vlie og Lauwers.

Tilbage var for friserne endnu et mindre område. Med tiden blev også det underlagt det stadigt voksende Frankerrige, da den sidste frisiske konge Radbod 2. i 785 efter en mislykket opstand måtte flygte til "danernes land" (hvor kong Sigfred på den tid herskede).

Ophørt i 734
Frisland
Forhenværende europæiske lande
Østlig træk-ugle

Østlig træk-ugle (Heliothis adaucta) er en sommerfugl af familien ugler (Noctuidae), i gruppen natsommerfugle. Arten er almindelig i Europa.

Kilder/Henvisninger 

Noctuidae
Pipin af Herstal

Pipin af Herstal (fransk: Pépin) (635 eller 640 - 16. december 714) var en frankisk statsmand, der var barnebarn af Pipin den Ældre via ægteskab med Ansegisel og Begga, datter af den ældre. Han blev født i Herstal i det nuværende Belgien. Han var major domus i Austrasien fra 680 og Neustrien og Burgund fra 687 til sin død i 714. Han overtog gradvist kontrollen med den frankiske domstol.

Gennem det meste af sin karriere kæmpede han mod den neustriske major domus, Ebroin, der ønskede at kontrollere hele Frankerriget. Da Ebroin døde i 681, sluttede han fred med dennes efterfølger, Warraton. Men Warrattons efterfølger, Bertha og merovingeren kong Theodoric 3. gik i krig og blev endeligt besejret ved Tertry i 687. Pepin blev der efter de facto hersker over Austrasien. Han bevarede en stærk indflydelse på de andre frankiske riger, som han nu var major domus for. Han var den første major domus i alle rigerne og kaldte sig "hertug og prins af frankerne" (Dux et princeps Francorum). Han undertvang alemannerne, frisere og frankere og bragte dem ind i den frankiske indflydelsessfære. Han begyndte også at evangelisering af Tyskland. I 695 placerede han sin søn Drogo i det burgundiske embede og hans søn Grimoald på nesutriske. Han døde den 16. december 714 i Jupille. Hans efterkommere fortsatte med at fungere som major domus, og slægten var til sidst de legitime herskere i frankiske rige.

Efterkommere og tilhængere 

Omkring 670 blev Pipin gift med Plektrude på grund af hendes arv i form af væsentlige ejendomme i Mosel-regionen. De havde mindst to børn, der begge døde før Pipin, og gennem dem havde han mindst to betydende børnebørn. Disse legitime børnebørn var Pipins efterfølgere, og med hjælp fra hans enke Plektrude forsøgte de at fastholde deres position som major domus efter Pipins død. Pipins søn gennem en elskerinde, Alpaida (eller Chalpaida), Karl Martell, tjente støtte blandt austrasierne, primært for sin militære dygtighed og evne til at holde dem godt forsynede med byttet fra hans erobringer. Plektrude fængslede ham, men han alene blev major domus og de facto regent af Frankerriget.

Med sin kone Plektrude havde han følgende børn:
Drogo (ca. 670-708), hertug af Champagne og nationale butler af Bourgogne
Grimoald II (død 714), rigshovmester af Neustria

Med sin elskerinde Alpaida havde han følgende børn:
Karl Martell (August 23 686-22. Oktober 741), hertug af frankerne
Childebrand (død 751), hertug af Burgund

Frankrigs historie
Karolingerne
Psi-ugle

Psi-ugle (Acronicta psi) også kaldet Blågrå psi-ugle og psiugle er en sommerfugl, der tilhører familien Ugler (Noctuidae). Denne grå arter er blevet opkaldt efter en sort tegning på forvingerne, som kan ligne det græske bogstav psi (Ψ). Arten er meget lig med den sjældne art treforkugle (Acronicta tridens)

Arten er almindelig i Danmark.

Udseende 
En mellemstor (vingefang 38-43 mm), kraftfuld, lysgrå noctuidae. Antennerne er trådformede, krop dækket med lys grå hår. Larven er sort eller mørkgrå med gul rygstribe, hvid sidestribe og røde vorter langs side.

Kilder/Henvisninger 

Noctuidae
Treforkugle

Treforkugle (Acronicta tridens) er en sommerfugl, der tilhører familien Ugler (Noctuidae)

Arten er sjælden i Danmark.

Kilder/Henvisninger 

Noctuidae
Blåt ordensbånd

Blåt ordensbånd er en sommerfugl, der tilhører familien Erebidae. Arten er almindelig i Danmark.

Kilder/Henvisninger 

Natsommerfugle
Lucifer (Daisy-sang)

"Lucifer" er en single fra 1970 med den aarhusianske rockgruppe Daisy. Det var gruppens debutsingle og den blev udgivet af Jack Fridthjof på hans mærke Circle. "Lucifer" nåede ud over landets grænser, da den gennem en hel uge blev spillet på Radio Luxembourg.

Baggrund 
Daisy havde planlagt at indspille Lars Muhl-kompositionen, "Sappage Hamp", som deres debutsingle, men den blev dagen før indspilningen udskiftet med "Lucifer", der var mere i tråd med tidens lyd. Musikalsk havde Daisy i løbet af 1970 bevæget sig væk fra deres udgangspunkt - 60'er poppen - hen imod progressiv rock. Teksten til den nye sang blev skrevet færdig ombord på færgen på vej mod studiet i København. "Lucifer" og b-siden "Zimmerman" blev indspillet på nogle få timer i Metronome Studiet med Fridthjof ved knapperne. Instrumentalnummeret "Zimmerman" var opkaldt efter Muhls opretstående klaver af samme navn.

Trackliste 
 "Lucifer" (Veigaard/Muhl-Lorentzen) – 5:37
 "Zimmerman" (Muhl-Lorentzen) – 5:33

Medvirkende 
 Poul Erik Veigaard: Vokal 
 Lars Muhl: Orgel
 Frank Lorentzen: Guitar 
 Erik Falck Johansen: Bas
 Eigil Madsen: Trommer

Referencer

Kilder 
 Schmidt, C. (Maj 1971): Artikel, Go
 Muhl, Lars (1993): Sjæl I Flammer. Hovedland

Eksterne henvisninger 
 Lucifer på Clemensantikvariat.dk  (24-05-2015)

Sange fra Danmark
Sange fra 1970
Egeordensbånd

Egeordensbånd (Catocala promissa) er en sommerfugl, der tilhører familien Erebidae. Arten er ret sjælden i Danmark.

Kilder/Henvisninger 

Natsommerfugle
Kalundborg Øst Station

Kalundborg Øst Station med undernavnet Biotekbyen, er en jernbanestation på Nordvestbanen i det østlige Kalundborg. Stationen er et trinbræt, der ligger ved Stejlhøj tæt på de to store virksomheder Novo Nordisk og Novozymes. Station er anlagt for at gøre det nemmere for pendlere, som arbejder i Kalundborg men bor i København, at komme der til.

Baggrunden for anlæggelsen er en aftale mellem partierne S, R, DF og SF, som stod bag trafikforliget fra 2012 om bedre og billigere kollektiv trafik. Den 22. maj 2015 blev de enige om at afsætte ca. 16. mio. DKK til en ny station i det østlige Kalundborg. Kalundborg Kommune skulle selv stille med de sidste ca. 9 mio. DKK til bl.a. at få lavet forplads og parkeringsanlæg.

De forberedende arbejder til stationen begyndte i september 2018, og i oktober begyndte arbejdet med at etablere en 160 meter lang perron med læskure, bænke og skilte. Stationen blev indviet 8. december 2018 og åbnede for almindelig drift ved køreplansskiftet dagen efter. I april 2019 bliver der etableret en gangbro fra stationen til Novo Nordisks område på den sydlige side af banen.

Togforbindelser 
Stationen betjenes på hverdage, uden for myldretiden med:

 1 tog pr. time mod Kalundborg
 1 tog pr. time mod København H / Østerport

Kilder 

Stationer på Nordvestbanen
Øst Station
Øst Station
Etableret i 2018
Dheepan

Dheepan er en fransk spillefilm fra 2015 skrevet og instrueret af den franske instruktør Jacques Audiard. Filmen er delvist inspireret af Montesquieus Persiske breve. Filmen vandt Palme d'Or ved Filmfestivalen i Cannes i 2015. Filmmusikken er komponeret af Nicolas Jaar.

Filmen handler om tre Tamilere, der er flygtet fra Sri Lanka og drager mod Paris.

Medvirkende 
 Antonythasan Jesuthasan som Dheepan
 Kalieaswari Srinivasan som Yalini
 Claudine Vinasithamby som Illayaal
 Vincent Rottiers som Brahim
 Marc Zinga som Youssouf

Noter

Eksterne links 
 
 Dheepan at Why Not Productions  

Franske film fra 2015
Dramafilm fra Frankrig
De Gyldne Palmer
Fransksprogede film
Engelsksprogede film
Garde

En garde er et marcherende orkester bestående af blæseinstrumenter og slagtøj - de består altså enten af et harmoniorkester, brass band eller tamburkorps, hvilket eventuelt kan suppleres med et trommekorps, fanfarekorps eller et partyband (eller et tamburkorps hvis ikke det er der i forvejen).

Hvis en garde har præfiksen drenge-, pige- (eller ingen/blandet), er det fordi at den udelukkende består af henholdsvis drenge, piger eller blandet køn - dog er garderkorps, der udelukkende er for drenge, ikke med præfiks i deres navn.

Garderlivet 
Livet som garder, hvilket betegnes som garderlivet, består udover træning i både eksercits, march og musiskudfoldelse ligeledes af et helt særligt socialt sammenhold, nye bekendtskaber på tværs af landet samt et væld af muligheder. Når man er nået langt nok i karrieren får man udleveret en uniform og dermed et ansvar for at være en præsentabel repræsentant for garden, garderlivet og Danmark.

Karrieren 
Der er flere karrieremuligheder inden for garderlivet. Først starter man som aspirant/rekrut, hvor man lærer det grundlæggende indenfor instrumenthåndtering, nodelære, musisk udfoldelse og march. Herefter kan man blive optaget i et af gardens dele. Senere vil man muligvis få mulighed for at skifte instrument samt få mere ansvar i form af graderne Dirigent, Tamburmajor, Kaptajn og hvad der ellers er i en enkelte garde.

Musikgrupper
Naturlig hestehåndtering

Naturlig hestehåndtering, på engelsk; Natural horsemanship, også kaldet hestehviskeri, er en kollektiv term for en variation af hestetræningsmetoder, der er vokset hurtigt i popularitet siden 1980'erne. Teknikkerne varierer i deres præcise grundsætning, men deler generelt principper for at udvikle et bånd med heste,  ved brug af kommunikationsteknikker udsprunget af observationer af vilde heste, ved brug af fremgangsmåder der afviser voldelige træningsmetoder.

Naturlig hestehåndtering er en relativt ny tilgang til hestetræning, som tager udgangspunkt i hestens naturlige adfærd og behov, for at få den mest konfliktfrie hestetræning muligt.

Ordet hestehåndtering er efter det amerikanske udtryk horsemanship og dækker al omgang med heste lige fra fodring, pleje og opstaldning til træning, og traditionelt taler man om god og dårlig horsemanship. Inden for de seneste 10 års tid er begrebet natural horsemanship, naturlig hestehåndtering, så kommet til.

Naturlig hestehåndtering søger at lære hestens behov og naturlige adfærd at kende, så man kan tage de nødvendige hensyn og samtidig udnytte den viden til at tilrettelægge et træningsforløb for hesten, som tager udgangspunkt i dens psykologi.

Hesten er et flugtdyr og er fra naturens side udstyret med en stor skepsis over for mange af de ting, som mennesket forlanger af den. For eksempel er hesten klaustrofobisk anlagt, idet enhver blokering begrænser dens mulighed for omgående at flygte. Det giver ofte problemer med trailerlæsning, bid og selve ridningen, og hvis man træner efter de naturlige hestehåndteringsmetoder, gør man det til et selvstændigt mål for træningen at få hesten til at acceptere hver enkelt delelement.

De senere år er trick kommet til, som ofte blandes sammen med horsemanship. Den største forskel mellem trick og horsemanship er grunden til at lære en hest en øvelse. Tricktræning har øvelserne selv som mål, og horsemanship bruger øvelserne til at afhjælpe forskellige dysfunktioner hos hesten og opnå en højere grad af kommunikation.

Naturlig hestehåndtering er en forholdsvist ny trend i den vestlige verden, men har sit udspring i en gammel overleveret viden om hesteadfærd. Nogle tidlige foregangsmænd er for eksempel Ray Hunt og Tom Dorrens, og inden for de sidste 20 års tid har personer som Monty Roberts og Pat Parelli lykkedes med at udbrede den viden i en aldrig tidligere set skala.

Ofte rides der også bidløst, bomløst og uden sko i denne disciplin.

Referencer 

Hestesport
Odense Studenterradio

Odense Studenterradio er en lokalradiostation, som drives af frivillige studerende fra hele Odense. Radiostationen blev oprettet den 7. marts 1996.

Eksterne henvisninger 

Etableret i 1996
Radiostationer fra Danmark
Studenterradio
Manele

Manele er en musikgenre, der er en kombination af orientalsk influeret musik og balkanmusik med en meget stærk indflydelse af romamusik. "Klassisk Manele" er en tyrkisk-afledt genre, der spilles af af lăutarimusikere, mens "moderne manele" er en blanding af tyrkiske, græske, serbiske og arabiske elementer spillet på moderne elektroniske instrumenter med moderne rytmer.

Moderne manele opstod i det fattige romakvarter Ferentari i Bukarest i 1980'erne. Manele er meget populær i Rumæniens fattigste miljøer, og udbredt i Bulgarien, Serbien, Albanien, Montenegro samt dele af Tyrkiet. Manele er nært knyttet til den bulgarske genre chalga, den græske genre skiladiko samt den serbisk genre turbo-folk, og er en blanding af lokale græske, bulgarske og serbiske folkemusik-traditioner over en pop melodi.

Kilder

 Manele 

Musikgenrer
Musik fra Rumænien
Roma musik
Legende børn. Enghave Plads

Legende børn er et maleri af den danske maler Peter Hansen  fra 1907/1908.

Peter Hansen boede i en periode i nærheden af Enghave Plads på Vesterbro i København, hvor han malede motiver fra kvarteret.

Farvesyn og impressionistisk holdning havde Hansen fra Kristian Zahrtmann og tiden på Kunstnernes Frie Studieskoler, og fra Theodor Philipsen.

I Bente Scavenius' og Bo Tao Michaëlis' bog Bybilleder er Hansens maleri sat overfor Axel Kjerulfs digt Det var på Frederiksberg med begyndelseslinjen "Husker du vor skoletid".

Se også
 Fynboerne

Referencer

Malerier af Peter Hansen
Malerier fra 1908
Malerier fra Statens Museum for Kunst
Syntetisk brændstof

Syntetisk brændstof (også kaldet elektrobrændstof, electrofuel, e-fuel)) er flydende brændstof - eller nogle gange gasformigt brændstof, dannet af syntesegas også kaldet syngas. Syntesegassen er en blanding af carbonmonoxid og hydrogen. Syntesegassen kan fx dannes ved gasifikation af brændsler som fx kul, biomasse - eller ved reformning af naturgas. Syntesegassens kulstof kan have fossilt ophav eller ej - fx komme fra fossilt kulstof - eller fra luften. Se CO2-neutral energilagring.

Almindelige metoder til fremstilling af syntetiske brændstoffer omfatter Fischer-Tropsch processen,
methanol til benzin omvandling,
eller direkte kullikvifaktion.

Juli 2009 var den verdensomspændende syntetiske brændstof produktionskapacitet over 240.000 tønder per døgn (38.000 m^3/døgn), med talrige projekterede nye byggerier eller udvikling.

Man kan anvende overskudselektriciteten fra vindmøller til først af lave syntesegas og dernæst syntetiske brændstoffer ifølge forskere fra DTU.

Se også 
 Power-to-X
 Kulstofneutralt brændstof
 Ammoniak - som brændstof
 Biobrændstof
 Butanol brændstof
 Carbon neutral fuel
 Cracking
 E-diesel
 Gasifikation
 Methanol til benzin
 Syntetisk oile
 Termisk depolymerisation
 Pyrolyse

Kilder/referencer 

 Synfuel Plants Expand In W. Va (Coal Age, Feb 1, 2002)

Eksterne henvisninger 
 Alliance for Synthetic Fuels in Europe 
 Gasifipedia - Liquid Fuels 
 Synfuel Producers Hit Paydirt!  (NCPA Policy Digest) - an analysis of synfuel subsidies in the USA
 US DoD launches quest for energy self-sufficiency Jane's Defence Weekly, 25 September 2006
 Fourth generation synthetic fuels using synthetic life. Lecture by Craig Venter
Kulstofneutralt brændstof

Kulstofneutrale brændstoffer kan henføre til mange forskellige energibrændstoffer eller energisystemer, som netto ikke beriger atmosfæren med CO2. En klasse er syntetisk brændstof (inklusiv methan, benzin, dieselolie, jetbrændstof eller ammoniak) produceret via vedvarende energi ved at anvende hydrogenering af carbondioxid hentet fra luften.
Sådanne brændstoffer er potentielt kulstofneutrale fordi de netto ikke bidrager til atmosfærens CO2. 

Fremstilling af kulstof-neutralt brændstof er et eksempel på CO2-neutral energilagring.

Se også 
 Butanol brændstof
 Power-to-X

Kilder/referencer

Yderligere læsning 
  — has 10 citing articles as of September 2012, many of which discuss efficiency and cost of air and flue recovery.
  — claims USD $100/ton CO2 extraction from air, not counting capital expenses.

Eksterne henvisninger 
 Doty Windfuels (Columbia, South Carolina)
 Air Fuel Synthesis, Ltd. (Stockton-on-Tees, UK)
 CoolPlanet Energy Systems (Camarillo, California)
 Cost Model for US Navy Zero Carbon Nuclear Synfuel Process spreadsheet by John Morgan (January 2013; source)
 Interview with Kathy Lewis of the US Naval Research Laboratory

Drivhusgasser
Vedvarende brændstoffer og brændsler
Syntetiske brændstoffer
Bæredygtige teknologier
Thomas Arge

Thomas Arge (1942 i Tórshavn – 1978) var en færøsk billedkunstner.

Efter sin uddannelse som tømrer, deltog han sidst i 1950'erne sideløbende med sit arbejde som tømrer i kurser på den nyoprettede malerskole i Tórshavn. 1962 debuterede han på den årlige Olai-udstilling i Tórshavn. 1964 blev han optaget på Det Kongelige Danske Kunstakademi i København, hvor han havde den danske modernist Richard Mortensen som professor. 

Thomas Arges speciale var det figurative og natur-ekspressionistiske. Trods abstraktionen og farvestoffets selvstændighed, er naturen til stede i hans kunst. Opdagelsen af den færøske fjeldmark som motiv var en af Thomas Arges kunstneriske bedrifter. 

Hans ekspressive værker dækkede over en anspændt personlighed, der i de sidste år af hans liv forstærkedes af et tiltagende alkoholforbrug. Arge var livet i gennem søgende og med et heftigt temperament, der matcher den desperation, der også ses i hans intense billeder. I nutiden betragtes han som en af de mest originale malere ikke bare i færøsk, men også i nordisk kunst.

Eksterne henvisninger og kilder 

 www.nordatlantens
 www.art.fo

Malere fra Færøerne
Billedkunstnere