Værker af Wolfgang Amadeus Mozart

Wolfgang Amadeus Mozart var produktiv og skrev i mange genrer. De mest kendte værker er skrevet indenfor opera, klaverkoncerter og sonater, symfoni, og strygekvartetter og strygekvintetter. Mozart skrev desuden mange soloværker for piano, andre former for kammermusik, messer og anden kirkemusik, flere danse, divertimenti, og andre former for let underholdningsmusik ud fra datidens begreber.

Katalogisering 
 Forkortelsen "K." eller "KV" viser til «Köchel-Verzeichnis», som er en mere eller mindre kronologisk katalog over Mozarts værker bygget op af Ludwig von Köchel. Bemærk, at katalogen er blevet ændret flere gange, hvilket har ført til, at flere værker har fået samme KV-nummer.
 Mozarts kompositioner i listen under er sorterede tematisk, altså efter hvilken type komposition, det er. Ikke alle tematiske grupper af Mozarts værker har fået et generelt accepteret nummer. Köchel nummererede for eksempel kun symfonierne (1 til 41), klaverkoncerterne (1 til 27, uden at medtage nogen tidlige transskriptioner af Mozart) og et par andre grupper. Det meste af kammermusikken og vokalmusikken har ingen tilsvarende nummerering (eller i det mindste ikke en accepteret en).
 Relativt få af Mozarts kompositioner har opusnummer, da mange af kompositionerne ikke blevet offentliggjorte mens han levede, så opusnumrene er ganske upraktiske at benytte for hans kompositioner.

Symfonier 
Mozart skrev symfonier over en periode på 24 år, fra 1764 til 1788. Ifølge nyere forskning skrev ikke bare Mozart de 41 symfonier, som man ofte ser i traditionelle katalogudgaver, men op mod 68 komplette værker. Den originale nummerering har stået uændret således, at den sidst kendte symfoni hedder «Nr. 41». Enkelte af symfonierne (K. 297, 385, 550) blev ændret af komponisten efter de første versioner.

Barnesymfonier (1764–1771) 
Det er flere nummererede symfonier fra Mozarts tidlige barndom: 
 Symfoni nr. 1 i Es-dur, K. 16
 Symfoni nr. 2 i H-dur, K. 17 (tvivlsom, tilskrevet Leopold Mozart)
 Symfoni nr. 3 i Es-dur, K. 18 (tvivlsom, af Karl Friedrich Abel)
 Symfoni nr. 4 i D-dur, K. 19
 Symfoni nr. 5 i H-dur, K. 22
 Symfoni nr. 6 i F-dur, K. 43
 Symfoni nr. 7 i D-dur, K. 45
 Symfoni nr. 8 i D-dur, K. 48
 Symfoni nr. 9 i C-dur, K. 73
 Symfoni nr. 10 i G-dur, K. 74
 Symfoni nr. 11 i D-dur, K. 84
 Symfoni nr. 12 i G-dur, K. 110
 Symfoni nr. 13 i F-dur, K. 112

Det er endvidere flere unummererede symfonier fra denne periode: 

 Symfoni i F-dur, K. Anh. 223 (19a)
 Symfoni i G-dur, "Old Lambach", K. Anh. 221 (45a)
 Symfoni i F-dur, K. 76 (42a)
 Symfoni i H-dur, K. Anh. 214 (45b)
 Symfoni i D-dur, K. 81 (73l)
 Symfoni i D-dur, K. 97 (73m)
 Symfoni i D-dur, K. 95 (73n)
 Symfoni i H-dur, K. Anh. 216 (C11.03)
 Symfoni i C-dur, K. 96

Symfonier fra Salzburg-tiden (1771–1781) 
Disse symfonier bliver stundom underkatagoriserede som «Tidlig» (1771–1773) og «Sen» (1773–1775), og stundom som «Germanske» (med menuet) eller «Italienske» (uden menuet). Ingen af disse blev offentliggjorte, mens Mozart levede. 

Selv om de ikke bliver regnet som «symfonier», bliver de tre Divertimenti K. 136–138, i 3-satsa italienske overturestil stundom regnet med blandt Salzburg-symfonierne.
 Symfoni nr. 14 i A-dur, K. 114 (1771)
 Symfoni nr. 15 i G-dur, K. 124 (1772)
 Symfoni nr. 16 i C-dur, K. 128 (1772)
 Symfoni nr. 17 i G-dur, K. 129 (1772)
 Symfoni nr. 18 i F-dur, K. 130 (1772)
 Symfoni nr. 19 i Ess-dur, K. 132 (1772)
 Symfoni nr. 20 i D-dur, K. 133 (1772)
 Symfoni nr. 21 i A-dur, K. 134 (1772)
 Symfoni nr. 22 i C-dur, K. 162 (1773)
 Symfoni nr. 23 i D-dur, K. 181 (1773)
 Symfoni nr. 24 i H-dur, K. 182 (1773)
 Symfoni nr. 25 i G-mol, K. 183 (173d B) (1773)
 Symfoni nr. 26 i Es-dur, K. 184 (1773)
 Symfoni nr. 27 i G-dur, K. 199 (1773)
 Symfoni nr. 28 i C-dur, K. 200 (1774)
 Symfoni nr. 29 i A-dur, K. 201 (1774)
 Symfoni nr. 30 i D-dur, K. 202 (1774)

Senere symfonier (1781–1791) 
 Symfoni nr. 31 i D-dur, "Paris", K. 297 (K. 300a) (1778)
 Symfoni nr. 32 i G-dur, "Overture i italiensk stil", K. 318 (1779)
 Symfoni nr. 33 i H-dur, K. 319 (1779)
 Symfoni nr. 34 i C-dur, K. 338 (1780)
 Symfoni nr. 35 i D-dur, "Haffner", K. 385 (1782)
 Symfoni nr. 36 i C-dur, "Linz", K. 425 (1783)
 Symfoni nr. 37 i G-dur, K. 444 (1783)
 I flere år blev denne kategoriserede som en Mozart-symfoni, men senere har man fundet ud af at den faktisk blev skrevet af Michael Haydn, og at Mozart bare skrev en langsom introduktion til den. 
 Symfoni nr. 38 i D-dur, "Prague", K. 504 (1786)
De tre sidste symfonier blev skrevet i løbet af tre måneder i 1788. Det er trolig at han håbede å få publiceret disse tre værker sammen som et enkelt opus, men de blev ikke offentliggjorte før efter hans død. En eller to af dem kan være blevet fremført i Leipzig i 1789. 
 Symfoni nr. 39 i Es-dur, K. 543 (1788)
 Symfoni nr. 40 i G-mol, K. 550 (1788)
 Symfoni nr. 41 i C-dur, "Jupiter", K. 551 (1788)

Solokoncerter

Klaverkoncerter 

Mozarts solokoncerter for piano og orkester er nummererede fra 1 til 27. De første fire nummererede koncerter er tidlige værker. Satserne i disse koncerter er arrangementer af klaversonater af forskellige samtidige komponister (Raupach, Honauer, Schobert, Eckart, C. P. E. Bach). Solokoncerterne 7 og 10 er kompositioner for tre og to piano. De 21 andre er originale kompositioner for piano og orkester. Af disse blev femten skrevet i årene 1782 til 1786, mens han de sidste fem år kun skrev to klaverkoncerter.
 Klaverkoncert nr. 1 i F-dur, K. 37
 Klaverkoncert nr. 2 i H-dur, K. 39
 Klaverkoncert nr. 3 i D-dur, K. 40
 Klaverkoncert nr. 4 i G-dur, K. 41
 Klaverkoncert nr. 5 i D-dur, K. 175
 Klaverkoncert nr. 6 i H-dur, K. 238
 Klaverkoncert nr. 7 i F-dur for tre piano, K. 242
 Klaverkoncert nr. 8 i C-dur, "Lützow", K. 246
 Klaverkoncert nr. 9 i Es-dur, "Jeunehomme", K. 271
 Klaverkoncert nr. 10 i Es-dur for to piano, K. 365
 Klaverkoncert nr. 11 i F-dur, K. 413/387a
 Klaverkoncert nr. 12 i A-dur, K. 414/385p
 Klaverkoncert nr. 13 i C-dur, K. 415/387b
 Klaverkoncert nr. 14 i Es-dur, K. 449
 Klaverkoncert nr. 15 i H-dur, K. 450
 Klaverkoncert nr. 16 i D-dur, K. 451
 Klaverkoncert nr. 17 i G-dur, K. 453
 Klaverkoncert nr. 18 i H-dur, K. 456
 Klaverkoncert nr. 19 i F-dur, K. 459
 Klaverkoncert nr. 20 i D-mol, K. 466
 Klaverkoncert nr. 21 i C-dur, K. 467
 Klaverkoncert nr. 22 i Es-dur, K. 482
 Klaverkoncert nr. 23 i A-dur, K. 488
 Klaverkoncert nr. 24 i C-mol, K. 491
 Klaverkoncert nr. 25 i C-dur, K. 503
 Klaverkoncert nr. 26 i D-dur, "Coronation", K. 537
 Klaverkoncert nr. 27 i H-dur, K. 595

 Rondo for klaver og orkester i D-dur, K. 382
 Rondo for klaver og orkester i A-dur, K. 386

Violinkoncerter 
Mozarts fem violinkoncerter blev skrevet i Salzburg rundt 1775. De er kendte for de smukke melodier og kunstfærdige brug af udtrykksfulde og tekniske karakteristikker for instrumentet, men Mozart gik antagelig aldrig gennem alle mulighederne man har på violin således, som andre efter ham gjorde (eksempelvis Beethoven og Brahms). 
 Violinkoncert nr. 1 i H-dur, K. 207 (1775)
 Violinkoncert nr. 2 i D-dur, K. 211 (1775)
 Violinkoncert nr. 3 i G-dur, K. 216 (1775)
 Violinkoncert nr. 4 i D-dur, K. 218 (1775)
 Violinkoncert nr. 5 i A-dur, K. 219 (1775)

Mozart skrev også en adagio og to rondoer for violin og orkester.
 Adagio for violin og orkester i E-dur, K. 261 (1776)
 Rondo for violin og orkester i H-dur, K. 269
 Rondo for violin og orkester i C-dur, K. 373

Desuden findes der to værker, som er tvivlsomt tilskrevet Mozart. 
 Violinkoncert i Ess-dur , K. 268 (1780) (tilskrevet Johann Friedrich Eck)
 Violinkoncert i D-dur, "Kolb", K. 271a ("No. 7") (1777)

Hornkoncerter 
Mozarts fire hornkoncerter er af de mest spillede hornkoncerter, som findes. De blev skrevet for Mozarts gode ven, Joseph Leutgeb. Koncerterne (særlig den fjerde) blev skrevet for, at solisten virkelig skulle kunne slå sig løs på instrumentet og vise hvor dygtig, han var. 

Hornkoncerterne kendetegnes af en elegant og humoristisk dialog mellem solisten og orkesteret. 
 Hornkoncert nr. 1 i D-dur, K. 412 (1791)
 Hornkoncert nr. 2 i Es-dur, K. 417 (1783)
 Hornkoncert nr. 3 i Es-dur, K. 447 (c. 1784–87)
 Hornkoncert nr. 4 i Es-dur, K. 495 (1786)

Koncerter for blæseinstrument 
 Fagotkoncert i H-dur, K. 191 (1774)
 Koncert for fløjte, harpe og orkester i C-dur, K. 299 (1778)
 Obokoncert i C-dur, K. 314 (1777–78)
 Koncert for klarinet og orkester i A-dur, K. 622 (1791)
 Fløjtekoncert nr. 1 i G-dur, K. 313 (1778)
 Fløjtekoncert nr. 2 i D-dur, K. 314 (1778) (Et arrangement af obokoncerten).
 Andante for fløjte og orkester i C-dur, K. 315 (1778)

Concertante-symfonier 
 Sinfonia Concertante for violin, bratch og orkester K. 364 i Es-dur (1779)
 Sinfonia Concertante for obo, klarinet, horn og fagot K. 297b i Es-dur Anh. 9 og senere Anh. C 14.01 (1778)

Andre 
 Trompetkoncert, K. 47c (tapt)
 Cellokoncert, K.206a (1775, tabt)

Pianomusik 
Mozarts tidligere kompositioner var pianosonater og andre pianostykker, eftersom det var på dette instrumentet han fik sin første musikalske oplæring. Næsten alt, han skrev for piano, var ment for ham selv (eller søsteren, som også var dygtig på piano). Eksempler på hans tidligste værker findes i Nannerl's Music Book.
Mellem 1782 og 1786 skrev han 20 værker for solopiano (blandt andet sonater, variationer, fantasier, suiter, fuger, rondo) og værker for fire hænder eller to piano.

Værker for solopiano

Pianoduetter

Piano for fire hænder 
 Klaversonate for fire hænder i C-dur, K. 19d (London, maj 1765)
 Klaversonate for fire hænder i D-dur, K. 381 / 123a
 Klaversonate for fire hænder i H-dur, K. 358 / 186c
 Klaversonate for fire hænder i F-dur, K. 497
 Klaversonate for fire hænder i C-dur, K. 521
 Klaversonate for fire hænder i G-dur, K. 357 (ufærdig)
 Fuga i G-mol, K. 401 
 Andante og variationer i G-dur, K. 501
 Adagio og allegro (Fantasi) i F-mol, K. 594 (orgel, transkription af komponisten)
 Fantasi i F-mol, K. 608 (orgel, transkription af komponisten)

To piano 
 Sonate for to piano i D-dur, K. 448 / 375a
 Fuga for to piano i C-mol, K. 426

Kammermusik

Violinmusik 
Han skrev også for piano og violin. Bemærk rækkefølgen, som instrumenterne er nævnt i, for hovedsagelig er dette klaverdominerede sonater, hvor violinen mere er et akkompagnement. I senere år fik violinen en vigtigere rolle.

Violinsonater fra barndommen (1763–66) 
 Violinsonater KV 6–9
 Sonate i C for klaver og violin, K. 6
 Sonate i D for klaver og violin, K. 7
 Sonate i H for klaver og violin, K. 8
 Sonate i G for klaver og violin, K. 9
 Fiolinsonater, KV 10–15
 Sonate i H for klaver og violin (eller fløjte), K. 10
 Sonate i G for klaver og violin (eller fløjte), K. 11
 Sonate i A for klaver og violin (eller fløjte), K. 12
 Sonate i F for klaver og violin (eller fløjte), K. 13
 Sonate i C for klaver og violin (eller fløjte), K. 14
 Sonate i H for klaver og violin (eller fløjte), K. 15
 Violinsonater, KV 26–31
 Sonate i Es for klaver og violin, K. 26
 Sonate i G for klaver og violin, K. 27
 Sonate i C for klaver og violin, K. 28
 Sonate i D for klaver og violin, K. 29
 Sonate i F for klaver og violin, K. 30
 Sonate i H for klaver og violin, K. 31

Senere violinsonater (1778–88) 
 Violinsonate nr. 17 i C-dur, K. 296
 Violinsonate nr. 18 i G-dur, K. 301
 Violinsonate nr. 19 i Es-dur, K. 302
 Violinsonate nr. 20 i C-dur, K. 303
 Violinsonate nr. 21 i E-mol, K. 304
 Violinsonate nr. 22 i A-dur, K. 305
 Violinsonate nr. 23 i D-dur, K. 306
 Violinsonate nr. 24 i F-dur, K. 376
 Violinsonate nr. 25 i F-dur, K. 377
 Violinsonate nr. 26 i H-dur, K. 378
 Violinsonate nr. 27 i G-dur, K. 379
 Violinsonate nr. 28 i Es-dur, K. 380
 Violinsonate nr. 29 i A-dur, K. 402 (fragment, fuldført af M. Stadler)
 Violinsonate nr. 30 i C-dur, K. 403 (fragment, fuldført af M. Stadler)
 Violinsonate nr. 31 i C-dur, K. 404 (fragment)
 Violinsonate nr. 32 i H-dur, K. 454
 Violinsonate nr. 33 i Es-dur, K. 481
 Violinsonate nr. 35 i A-dur, K. 526
 Violinsonate nr. 36 i F-dur, K. 547

Variationer for violin og piano 
 Variationer i G-dur, «La bergere Celimene», K. 359
 6 variationer i G-mol over «Helas, j'ai perdu mon amant», K. 360

 Strygerduetter og trioer 
 Duet for violin & bratch i G-dur, K. 423 (1783)
 Duet for violin & bratch i H-dur, K. 424 (1783)
 Trio for violin, bratch & cello i Es-dur, K. 563 (1788)
 Trio for 2 violiner & cello i H-dur, K. 266
 Præludium og fuger for violin, bratch & cello, K. 404a

 Strygekvartetter 
 Strygekvartet nr. 1 i G-dur, «Lodi», K. 80/73f (1770)
 Milanokvartetterne, K. 155–160 (1772–1773)
 Denne cyklus, i tre satser, bliver regnet som forgængere for de senere strygekvartetterne
 Strygekvartet nr. 2 i D-dur, K. 155/134a (1772)
 Strygekvartet nr. 3 i G-dur, K. 156/134b (1772)
 Strygekvartet nr. 4 i C-dur, K. 157 (1772–73)
 Strygekvartet nr. 5 i F-dur, K. 158 (1772–73)
 Strygekvartet nr. 6 i H-dur, K. 159 (1773)
 Strygekvartet nr. 7 i Es-dur, K. 160/159a (1773)
 Wienerkvartetterne, K. 168–173 (1773)
 Stilmæssigt mere udviklet. Man tror, at Mozart i Wien hørte op. 17 og op. 20 af Joseph Haydn, og at dette gjorde dybt indtryk på ham.
 Strygekvartet nr. 8 i F-dur, K. 168 (1773)
 Strygekvartet nr. 9 i A-dur, K. 169 (1773)
 Strygekvartet nr. 10 i C-dur, K. 170 (1773)
 Strygekvartet nr. 11 i Es-dur, K. 171 (1773)
 Strygekvartet nr. 12 i H-dur, K. 172 (1773)
 Strygekvartet nr. 13 i D-mol, K. 173 (1773)
 Haydnkvartetterne K. 387, 421, 428, 458, 464, 465, Opus 10 (1782-1785)
 Mozart gik tilbage til kvartetten tidlig i 1780-årene, efter at han var flyttet til Wien, mødt Haydn og udviklet et venskab med den ældre komponist. Haydn havde netop offentliggjort Seks kvartetter Opus 33, som man tror, trak Mozart i samme retning. Disse kvartetter bliver ofte regnet som et højdepunkt i genren.
 Strygekvartet nr. 14 i G-dur, «Våren», K. 387 (1782)
 Strygekvartet nr. 15 i D-moll, K. 421/417b (1783)
 Strygekvartet nr. 16 i Ess-dur, K. 428/421b (1783)
 Strygekvartet nr. 17 i H-dur, «Jakt», K. 458 (1784)
 Strygekvartet nr. 18 i A-dur, K. 464 (1785)
 Strygekvartet nr. 19 i C-dur, «Dissonans», K. 465 (1785)
 Strygekvartet nr. 20 i D-dur, «Hoffmeister», K. 499 (1786)
Dette værk blev publiceret af, eventuelt dedikeret til Franz Anton Hoffmeister, foruden de prussiske kvartetter. Mozarts sidste tre kvartetter var dedikerede til kongen af Preussen Fredrik Vilhelm II.
 Preussiske kvartetter, K. 575, 589, 590 (1789–1790)
 Strygekvartet nr. 21 i D-dur, K. 575 (1789)
 Strygekvartet nr. 22 i H-dur, K. 589 (1790)
 Strygekvartet nr. 23 i F-dur, K. 590 (1790)

 Strygekvintetter 
Strygekvintetterne (K. 174, 406, 515, 516, 593, 614), for to violiner, to bratcher og cello. Charles Rosen skrev at «generelt bliver de største Mozarts største øjeblik innen kammermusik regnet for at være strygekvintetterne med to bratcher»
 Strygekvintet nr. 1 i H-dur, K. 174
 Strygekvintet nr. 2 i C-mol, K. 406 (516b) – Dette er en transkription for strygekvintet af tidligere Serenade for hornoktet i C-mol, K. 388.
 Strygekvintet nr. 3 i C-dur, K. 515
 Strygekvintet nr. 4 i G-mol, K. 516
 Strygekvintet nr. 5 i D-dur, K. 593
 Strygekvintet nr. 6 i Es-dur, K. 614

 Pianotrioer 
 Divertimento à 3 i H for piano, violin og violincello, K. 254
 Trio (Sonate) i G for piano, violin og violincello, K. 496
 Trio i H for piano, violin og violincello, K. 502
 Trio i E for piano, violin og violincello, K. 542
 Trio i C for piano, violin og violincello, K. 548
 Trio i G for piano, violin og violincello, K. 564

 Anden kammermusik 
 Fløjtekvartetter (fløjte, violin, bratch, cello) K. 285, 285a, 285b, 298 (1777–1778)
 Sonate for fagot og violincel i H-dur, K. 292
 Obokvartet (obo, violin, bratch, cello) i F-dur, K. 370 (1781)
 hornkvintet i Ess, K. 407
 Kvintet for piano og horn (obo, klarinet, horn, fagot) K. 452 (1784)
 Pianokvartet nr. 1 i G-moll K. 478 (1785)
 12 duetter — For to horn, K. 487 (fejlaktig publiceret som for basset)
 Pianokvartet nr. 2 i Es-dur K. 493 (1786) 
 Trio for klarinet, bratch og piano i Es-dur, "Kegelstatt", K. 498 (1786)
 Klarinetkvintet i A-dur, K. 581 (1789)
 Adagio og Rondo for glasharmonium, fløjte, obo, bratch og cello, K6. 617 (1791)
 Adagio i C for glasharmonium, K6. 617a (1791)

 Serenader, divertimenti og anden instrumentalmusik 
Produktionen af instrumentalmusik omfatter flere Divertimenti, notturni, serenader, cassations, marcher og danse, foruden symfonierne. Mozarts produktion for orkester er skrevet for strygeorkester (som den tidlige Divertimenti K. 136–138), samt for blæseinstrument og varierede kombinationer mellem de to. 

 Serenader 
 Serenade nr. 1 i D-dur, K. 100
 Serenade nr. 3 i D-dur, «Antretter», K. 185
 Serenade nr. 4 i D-dur, «Colleredo» K. 203
 Serenade nr. 5 i D-dur, K. 204
 Serenade nr. 6 i D-dur, «Serenata Notturna», K. 239
 Serenade nr. 7 i D-dur, «Haffner», K. 250
 Notturno i D for Four Orchestras (Serenade nr. 8), K. 286 (1776–77)
 Serenade nr. 9 i D-dur, «Posthorn», K. 320
 Serenade nr. 10 for tolv horn og kontrabass i H-dur, «Gran Partita», K. 361
 Serenade nr. 11 for horn i Es-dur, K. 375
 Serenade nr. 12 for horn i C-mol, K. 388
 Serenade nr. 13 for strygekvartet & bass i G-dur, «Eine kleine Nachtmusik», K. 525

 Divertimenti 
 Galimathias Musicum (Quodlibet), K. 32 (1766)
 Cassation i G, K. 63 (1769)
 Cassation i H, K. 99 (1769)
 Divertimento i Ess, K. 113 (1771)
 Divertimento i D, K. 131 (1772)
 Divertimenti, K. 136–138 (1772)	 
 Divertimento i D, K. 205 (1773)
 Divertimento i F, «Lodron», K. 247 (1776)
 Divertimento i D, K. 251 (1776)
 Divertimento i H, «Lodron», K. 287 (1777)
 Divertimento i D, K. 334 (1779–80)
 25 Pieces (five divertimenti) for three basset horns, K. 439b (K. Anh. 229)
 Divertimento for two horns og Strykes, «A Musical Joke», (Ein Musikalischer Spaß), K. 522

 Marcher 
 March i D-dur, K. 62 (introduksjon til K. 100 serenade, også benyttet i Mitridate, re di Ponto)
 March i D-dur, K. 189 (trolig åbningen/avslutningen til K. 185 Serenade)
 March i C-dur, K. 214
 March i D-dur, K. 215 (for at åbne og/eller afslutte Serenade, K. 204)
 March i D-dur, K. 237 (for at åbne og/eller afslutte Serenade, K. 203)
 March i F-dur, K. 248 (til brug sammen med Divertimento, K. 247)
 March i D-dur, K. 249 (for at åbne og/eller afslutte Serenade, «Haffner», K. 250)
 March i D-dur, K. 290
 March i D-dur, K. 335, nr. 1 (trolig for at åbne Serenade, «Posthorn», K. 320)
 March i D-dur, K. 335, nr. 2 (trolig for at afslutte Serenade, «Posthorn», K. 320)
 March i C-dur, K. 408, nr. 1
 March i D-dur, K. 408, nr. 2
 March i C-dur, K. 408, nr. 3
 March i D-dur, K. 445 (til brug sammen med Divertimento, K. 334)

 Danse 

Mozart skrev mange danse for orkester, blandt andet genrene minuetto (mere end 100), Kontradans og allemande (eller Teitsch, eller Laendler, eller tyske danse).

Mozarts produktion af menuetter følger generelt set Haydns eksempel, der den dansens langsomme karakter blev fulgt. Allemandene (56 i alt mellem 1787 og 1791) blev hovedsagelig skrevet for dansehallerne i Wien. Kontradans-værkerne blev hovedsagelig skrevet i Wien. 

 6 menuetter, K. 61h
 7 menuetter, K. 65a/61b
 4 kontradanse, K. 101/250a
 20 menuetter, K. 103
 6 menuetter, K. 104/61e
 6 menuetter, K. 105/61f
 Menuet i Ess, K. 122
 Kontradans i H, K. 123
 6 menuetter, K. 164
 16 menuetter, K. 176
 4 kontradanse, K. 267/271c
 Gavotte i H, K. 300
 3 menuetter, K. 363
 5 menuetter, K. 461
 6 kontradanse, K. 462/448b
 2 quadrilles, K. 463/448c
 6 tyske danse, K. 509
 Kontradans i D, «Das Donnerwetter», K. 534
 Kontradans i C, «La Bataille», K. 535
 6 tyske danse, K. 536
 6 tyske danse, K. 567
 12 menuetter, K. 568
 6 tyske danse, K. 571
 12 menuetter, K. 585
 12 tyske danse, K. 586
 Kontradans i C, «Der Sieg vom Helden Koburg», K. 587
 6 menuetter, K. 599
 6 tyske danse, K. 600
 4 menuetter, K. 601
 4 tyske danse, K. 602
 2 kontradanse, K. 603
 2 menuetter, K. 604
 3 tyske danse, K. 605
 6 tyske danse, K. 606
 5 tyske danse, K. 609
 Kontradans i G, K. 610

Kirkemusik	 
Mozarts kirkemusik er hovedsagelig vokal, men der findes også instrumentale eksempler som Sonata da Chiesa for to violiner, kontrabas og orgel, komponeret mellem 1767 og 1780.	 

Messer	 
 Messe nr. 1 («Missa brevis») i G-dur, K. 49
 Messe nr. 2 («Missa brevis») i D-moll, K. 65
 Messe nr. 3 i C-dur, «Dominicusmesse», K. 66
 Messe nr. 4 («Missa solemnis») i C-moll, K. 139
 Messe nr. 5 («Missa brevis») i G-dur, K. 140
 Messe nr. 6 («Missa brevis») i F-dur, K. 192
 Messe nr. 7 i C-dur, «Missa i honorem Sanctissimae Trinitatis», K. 167
 Messe nr. 8 («Missa brevis») i D-dur, K. 194
 Messe nr. 9 («Missa brevis») i C-dur, «Spatzenmesse», K. 220
 Messe nr. 10 («Missa brevis») i C-dur, «Credo Mass», K. 257
 Messe nr. 11 i C-dur, «Spaurmesse» or «Piccolomissa», K. 258
 Messe nr. 12 («Missa brevis») i C-dur, «Orgelsolo», K. 259
 Messe nr. 13 («Missa longa») i C-dur, K. 262
 Messe nr. 14 («Missa brevis») i H-dur, K. 275
 Messe nr. 15 i C-dur, «Kroning», K. 317 
 Messe nr. 16 («Missa solemnis») i C-dur, «Missa aulica», K. 337
 Messe nr. 17 i C-moll, «Den store», K. 427
 Rekviem i D-moll, K. 626 (gjort færdig af Franz Xaver Süßmayr efter Mozarts død)

 Anden kirkemusik 
Af anden kirkemusik Mozart skrev kan nævnes: 
 God is Our Refuge, K. 20
 Scande Coeli Limina i C, K. 34
 Kyrie i D-mol for sopran, alto, tenor og bas, K. 90
Tre sættinger af Marian antiphon Regina coeli:
 Regina Coeli for sopran, kor og orkester, K. 108
 Regina Coeli for sopran, kor og orkester, K. 127
 Regina Coeli for solistar, kor og orkester, K. 276

 Te Deum, K. 141
 Exsultate, jubilate, K. 165
To aftansange:
 Vesperae de Dominica i C, K. 321
 Vesperae solennes de confessore, K. 339 (1780)
 Kyrie i D-moll, K. 341
 Ave verum corpus, K. 618

Desuden fire litanier, mange offertorium, salmer, motetter og andre fragmenter fra messer.

 Kirkesonater 
 Kirkesonate nr. 1 i Es K. 41h (1772)
 Kirkesonate nr. 2 i B K. 68 (1772)
 Kirkesonate nr. 3 i D K. 69 (1772)
 Kirkesonate nr. 4 i D, K. 144 (1772)
 Kirkesonate nr. 5 i F, K. 145 (1772)
 Kirkesonate nr. 6 i B, K. 212 (1775)
 Kirkesonate nr. 7 i F, K. 241a (1776)
 Kirkesonate nr. 8 i A, K. 241b (1776)
 Kirkesonate nr. 9 i G, K. 241 (1776)
 Kirkesonate nr. 10 i F, K. 244 (1776)
 Kirkesonate nr. 11 i D, K. 245 (1776)
 Kirkesonate nr. 12 i C, K. 263 (1776)
 Kirkesonate nr. 13 i G, K. 274 (1777)
 Kirkesonate nr. 14 i C, K. 278 (1777)
 Kirkesonate nr. 15 i C, K. 328 (1779)
 Kirkesonate nr. 16 i C, K. 329 (1779)
 Kirkesonate nr. 17 i C, K. 336 (1780)

 Orgelmusik 
 Fuga i Es-dur, K. 153 (375f)
 Fuga i G-mol, K. 154 (385k)
 Ouverture i C-dur, K. 399 (385i)
 Fuga i G-mol, K. 401 (375e)
 Eine kleine Gigue, K. 574 
 Adagio og Allegro i F-mol for mekanisk orgel, K. 594 (1790)
 Fantasia i F-mol for mekanisk orgel, K. 608 (1791)
 Andante i F for lille mekanisk orgel, K. 616 (1791)

 Operaer 

 Die Schuldigkeit des ersten Gebots, K. 35 (1767)
 Apollo et Hyacinthus, K. 38 (1767)
 Bastien und Bastienne, K. 50=46b (1768)
 La finta semplice, K. 51 (1768)
 Mitridate, re di Ponto, K. 87 (1770)
 Ascanio i Alba, K. 111 (1771)
 Betulia liberata, an oratorio, K. 118=74c (1771)
 Il sogno di Scipione, K. 126 (1772)
 Lucio Silla, K. 135 (1772)
 Thamos, König i Ägypten (1773, 1775)
 La finta giardiniera, K. 196 (1774–75)
 Il re pastore, K. 208 (1775)
 Zaide, K. 344 (1779)
 Idomeneo, K. 366 (1781)
 Die Entführung aus dem Serail, K. 384 (1782)
 L'oca del Cairo, K. 422 (1783)
 Lo sposo deluso, K. 430
 Der Schauspieldirektor, K. 486 (1786)
 Le nozze di Figaro, K. 492 (1786)
 Don Giovanni, K. 527 (1787)
 Così fan tutte, K. 588 (1789)
 Die Zauberflöte, K. 620 (1791)
 La clemenza di Tito'', K. 621 (1791)

Noter

Eksterne henvisninger 
 publikationer af Mozart musikk fra Project Gutenberg
 Gratis noter af Mozarts verker fra Mutopia Project
 Digitized version of the Complete New Mozart Edition (NMA)
 En omfattende liste over Mozarts verker fra classical.net

 
Lister relateret til musik