kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frederikssund Idræts Klub

Frederikssund Idrætsklub er en dansk fodboldklub hjemmehørende i Frederikssund på Nordsjælland. Klubben er stiftet den 10. juni 1898 og spiller sine hjemmekampe på Frederikssund Stadion, Kalvøvej 9, 3600 Frederikssund.

I 2002 blev ungdomsafdelingerne i FIK og den nærliggende klub ORI lagt sammen til FFB - Frederikssund Forenede Boldklubber.

I 2011 spillede Frederikssund IK i 2. division, hvilket er klubbens højeste placering historisk.

I 2019 rykkede Frederikssund op i Danmarkserien, efter at have været fraværende fra denne række siden 2014.

Af professionelle spillere der har spillet i Frederikssund, kan blandt andet nævnes FCN´s Nicklas Strunck.

Kilder / eksterne henvisninger 
 Frederikssund Idræts Klub 
 Frederikssund IK DBU Klubinfo

Referencer 

Fodboldklubber under DBU Sjælland
Etableret i 1898
Idræts Klub
Serie 2 (DBU Jylland)

Serie 2 (JBU) er den syvendebedste fodboldrække (en blandt flere) i Danmarksturneringen.

Det er den tredjebedste fodboldrække for herrer administreret af lokalunionen Jydsk Boldspil-Union (JBU). Serien består af i alt 96 hold, opdelt i 12 puljer med hver 8 hold. Fodboldrækkens turnering følger kalenderåret med start i foråret og afslutning i efteråret. De bedstplacerede hold rykker op i Serie 1 (JBU).

Fodboldligaer
Fodboldturneringer i Danmark
Lars Hansen (portrætmaler)

Lars Hansen (født 25. juli 1813 i Rønne på Bornholm, død 10. august 1872) var en dansk portrætmaler.

Lars Hansen var søn af fisker og sømand Hans Tobiassen. Trods faderens fattige kår kom han til København, blev malersvend, gennemgik Kunstakademiet og malede hos J.L. Lund. Til dels på egen hånd lagde han sig efter portrætmaleriet; et af hans første portrætter var af blomstermaler C.D. Fritzsch; derefter malede han et ikke særlig interessant portræt af Oehlenschläger, hvilket han selv litograferede. I København og provinserne malede han i 1836-40 en del portrætter, tog derpå til Gøteborg, hvor han blev i to år og tilbragte derefter 20 år i Stockholm som en ret vel anset portrætmaler. svækkelse på synet nødte ham til at opgive sin kunst, han rejste til København igen, tilbragte fem år i Italien og døde ugift i sin hjemstavn.

Eksterne henvisninger 
 
 

Malere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Rønne
Portrætmalere
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Huéscar

Huéscar er en by i det sydlige Spanien i provinsen Granada. Den har et indbyggertal på  indbyggere.

Byrådet i Huéscar besluttede den 11. november 1809 (under Napoleonskrigene) at erklære Danmark krig. Krigserklæringen blev glemt indtil 1981, hvor en lokal historieinteresseret opdagede den. Den 11. november 1981, 172 år efter krigserklæringen, underskrev byens borgmester og Danmarks ambassadør i Spanien en fredsaftale.

Venskabsbyer 
  Kolding, Danmark (siden 1982)

Kilder 

Byer i Granada
Ludvig Kabell

Ludvig Christian Brinck-Seidelin Kabell (21. juli 1853 i Vejlby ved Grenaa – 1. februar 1902 i Fredensborg) var en dansk landskabsmaler.

Ludvig Kabells far, Petrus Kabell, gift med Christiane født Brinck-Seidelin, var præst. Efter at faren var bleven forflyttet til Sjælland, kom han i sit 10. år til Herlufsholm og var der i seks år; da kom Georg Hilker der til; ved at se på dennes arbejder fik drengen lyst til selv at blive maler, og kort derpå gik han i lære hos en københavnsk mester. Samtidig med at han arbejdede under denne, var han – fra 1873 – elev af Kunstakademiet, men opnåede aldrig afgangsbeviset. Det var oprindelig Godfred Christensen, som i 1870'erne arbejdede på Kabells hjemegn, der vakte hans interesse for landskabsmaleriet, og det kan være dennes radikale arbejdsmetode, der tidligt førte Kabell ind på studiet af lyset.

Hans forståelse af farvens overgange og lysets skala fik betydning for hans nære ven og malerkammerat Karl Jensen, sammen med hvem han gjorde friluftstudier på sin hjemegn, og der er megen lighed i de to maleres billeder fra slutningen af 1870'erne og begyndelsen af 1880'erne. Kabell malede flittig studier i det frie og mødte på forårsudstillingen 1878 med to billeder, som modtoges med opmærksomhed; i det følgende år solgtes hans Vandingssted uden for en Bondegaard til Kunstforeningen, som også senere flere gange erhvervede arbejder af ham. Sammen med brødrene Skovgaard, hvis solide teknik fik ikke ringe betydning for hans udvikling, foretog han i 1880 en rejse til Paris; senere var han med Akademiets mindre stipendium i Tyrol og Italien.

Efter sin hjemkomst ægtede han i 1887 baronesse Rudolphine Wedell-Wedellsborg (født 1856), datter af overførster, baron Julius Wedell-Wedellsborg og Frederikke født baronesse Holck. Den Sødringske Opmuntringspræmie havde han vundet allerede i 1881; i 1883 blev den Neuhausenske Præmie ham tildelt. Kabell døde 1. februar 1902.
Kabell hører som kunstner nærmest til den retning, der er repræsenteret af P.C. Skovgaard. Han var en fin og åndfuld kompositør og tegner, hvis arbejder altid udmærkede sig ved selvstændigt natursyn og ved klarhed i stemningen, ofte desuden ved ualmindelig ren og samlet koloristisk virkning. Det er mest hjemlige friluftsmotiver, han har behandlet; dog har han også opnået fortrinlige resultater under redegjørelsen for lukkede rum; hans lille sovekammerinteriør fra Nestelsø Præstegaard hører således i sin art til de allerværdifuldeste danske farvestudier.

Værker

Eksterne henvisninger 
 

 

Malere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Landskabsmalere
Personer fra Grenaa
Slægten Brinck-Seidelin
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Modtagere af De Neuhausenske Præmier
Wuxi

Wuxi (无锡, pinyin: Wúxī; ældre stavemåder: Wu-shi, Wushi eller Wuish; betyder «uden tin»; shanghaidialekt: [ɦu.ɕiɪʔ]) er en by på præfekturniveau i provinsen Jiangsu ved Kinas kyst til det Gule Hav. Præfekturet har et areal på 4,785 km²
og en befolkning på 4.620.000 mennesker (2007) . Den ligger ved den store sø Tai Hu mellem Shanghai og Nanjing.

På grund af sin kraftige økonomiske vækst kaldes byen ofte Lille Shanghai. Wuxi er et af de økonomiske og industrielle centre i provinsen Jiangsu, og har en gunstig beliggenhed ved Kejserkanalen og ved hovedtrafikkårene (motorvej, jernbane) mellem Shanghai og Nanjing. 

Præfekturet er delt i to halvdele af Taihu, og grænser til Changzhou i vest og Suzhou i øst. Den nordlige halvdel af præfekturet grænser mod nord over Yangtzefloden til præfekturet Taizhou, mens den sydlige halvpart har sydgrænse til provinsen Zhejiang.

Administrative enheder 

Wuxi består af seks bydistrikter og to byamter:
 Bydistriktet Chong'an (崇安区), 17 km², 180.000 indbyggere, regeringssæde;
 Bydistriktet Nanchang (南长区), 22 km², 320.000 indbyggere;
 Bydistriktet Beitang (北塘区), 31 km², 250.000 indbyggere;
 Bydistriktet Binhu (滨湖区), 770 km², 670.000 indbyggere;
 Bydistriktet Huishan (惠山区), 327 km², 380.000 indbyggere;
 Bydistriktet Xishan (锡山区), 454 km², 430.000 indbyggere;
 Byamtet Jiangyin (江阴市), 987 km², 1,18 mill. indbyggere;
 Byamtet Yixing (宜兴市), 2.177 km², 1,06 mill. indbyggere.

Kulturminder 
Qing-diplomaten Xue Fuchengs gamle hjem i Wuxi blev i 2001 optaget på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminder.

Trafik 
Byen ligger ikke bare ved Kejserkanalen og nær Kinas vigtigste naturlige vandvej Chang Jiang, men er er også stoppested på den vigtige jernbaneline Jinghubanen som går fra Beijing til Shanghai via blandt andet Tianjin, Jinan, Nanjing og Suzhou.

Kinas rigsvej 312 løber gennem området. Den fører fra Shanghai og ender på grætnsen til Kasakhstan, og passerer blandt andet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Urumqi.

Referencer 

Bypræfekturer i Jiangsu
Mette Magrete Tvistman

Mette Magrete Tvistman (ca. 1741 i Frørup Sogn – 9. februar 1827 i Snejbjerg Sogn) var en dansk kunsthåndværker.

Tvistman drev fra 1783 flere forskellige urmagerværksteder. Hun er efter alt at dømme landets første kvindelige urmager.

Kilde 
Mette Magrete Tvistman i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Urmagere fra Danmark
Landmænd fra Danmark
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Sankt Ursula

Sankt Ursula ("lille hunbjørn" på latin) er en britisk katolsk helgen. Hendes festdag er den 21. oktober. På grund af usikker viden om de hellige jomfruer, der blev dræbt på ukendte datoer i Köln, blev fejringen af dem udeladt af den katolske kalender over helgener for universel liturgisk fejring, da den blev revideret i 1969, men de er med i den romerske martyrologium, den officielle, men ufuldstændige, liste over helgener i den katolske kirke.

Sankt Ursulas Liv 
Legenden om Ursula bygger på en indskrift fra det 4./5. århundrede  fra kirken St. Ursula (på Ursulaplatz) i Köln. Den gamle basilika var  bygget, hvor de 11.000 hellige jomfruer blev dræbt. Indskriften:

Kilder 

Tjek fødselsår
Köln
Helgener fra Storbritannien
Kristne martyrer
Tai Hu

Tai Hu eller Taisøen (太湖; pinyin: Tài Hú, «Store sø») er med sine  2.250 km² den tredje største sø i Folkerepublikken Kina. Den ligger i  Yangtzeflodens delta nær byen Wuxi.

Søen er kendt for sine taihusten, som er gennemhullede og underlig udformede kalksten som ofte benyttes i kinesiske haver. Den bedste udsigt over Tai Hu er fra  Xihui-parken (錫惠公園), vest for Wuxi ved Dragelyspagoden (龍光塔; pinyin: Lóngguāngtǎ).

Søen er i gennemsnit kun to meter dyb, og har omkring 90 øer. Den er knyttet sammen med Kejserkanalen og er hovedvandkilde for flere floder, som for eksempel Suzhou.

Eksterne henvisninger 
 Staatlicher Geopark des Taihu-Sees und Xishan-Berges in Suzhou in der Provinz Jiangsu

Søer i Kina
Jiangsu
Godfred Christensen

Polycarpus Godfred Berry Wildenradt Christensen (23. juli 1845 i København – 15. november 1928 sammesteds) var en dansk landskabsmaler.

Godfred Christensen var bror til dr. Chr. Axel Richard Christensen. Efter at have besøgt teknisk Institut blev han 1860 elev af Kunstakademiet og fortsatte sine studier ved dette indtil 1867. Samtidig uddannede han sig under professor F.C. Kiærskous vejledning til landskabsmaler og fik 1865 den Neuhausenske Præmie for opgaven Et fritstaaende Bøgetræ. Den Sødringske Opmuntringspræmie blev tildelt ham 1870 samtidig med Akademiets indenlandske rejseunderstøttelse, som han benyttede til at tage studier i Nordsjælland, og i en af disse studier, udført og udstillet som billede, havde han med så megen dygtighed løst opgaven Landskab med frodig Forgrund, at Den Neuhausenske Præmie atter 1871 tilkendtes ham. Christensen vakte i det hele så megen opmærksomhed ved sine dygtige arbejder, at Akademiet 1873 tildelte ham en 2årig rejseunderstøttelse, som han anvendte til at besøge Tyskland og Italien, efter hvilken rejse han 1875 udstillede forskellige motiver fra Capri og Rom. I de følgende år var han atter på rejse, denne gang til Schweiz, Norditalien og Pyrenæerne, og i sine ypperlige billeder fra Højalpernes gletsjere og Pyrenæernes mægtige bjergmasser viste han, at også de storladne motiver lå for hans pensel. Efter 1880 har Christensen væsentlig opholdt sig i fædrelandet, og i disse senere år har han frembragt værker, der hæve ham op blandt Danmarks ypperste landskabsmalere. Vel kan man i disse arbejder spore en indflydelse fra fransk kunst, som han på sine hyppige besøg på "Salonen" (formentlig Parisersalonen) i Paris har studeret med stor opmærksomhed, men denne påvirkning har ikke kunnet rokke hans nationale ejendommelighed, den har kun gjort, hans billeder mere åndfulde. Christensen er en glimrende fortolker af den skønhed og poesi, der hviler over egnen omkring Himmelbjerget, og talrig er rækken af motiver fra Sjællands smilende landskaber, som kunstneren har fæstnet til lærredet; stundom hentes de også fra Sverige og Norge, og i dem alle føler man den alvorlige, fremragende kunstners ihærdige arbejde. Christensen helliger dog ikke blot landskabet sine store evner, i de seneste år har han tillige vist, hvad han formår som sømaler. I disse af omfang små, men i indhold store arbejder er der en frejdighed og friskhed, som øver en fængslende magt på beskueren.

Medlem af Akademiet blev Christensen 1881, og 20. maj 1882 ægtede han Johanne Louise Sødring, datter af Christoffer Hansen Sødring og vor berømte sceniske kunstnerinde Julie Maria Weber Sødring, født Rosenkilde. Til titulær professor udnævntes Christensen 1888 og Ridder af Dannebrog 1892.

Eksterne henvisninger 

 
 

Malere fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Landskabsmalere
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Titulære professorer fra Danmark
Modtagere af De Neuhausenske Præmier
Medlemmer af Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster
Medlemmer af Komiteen til Raadhusets kunstneriske Udsmykning
Taihusten

Taihusten (太湖石) er underlig udformede sten som benyttes som udsmykning i kinesisk havekunst. Det er sten af porøs kalk, og de fleste af dem stammer fra Vestbergøen i Tai Husøen i provinsen Jiangsu i Kina. De er blevet smidt i søen, hvor vanderosion har skabt de mærkelige former. 

Havekunst
Jiangsu
Clara Wæver

Clara Marie Wæver (7. april 1855 i Stubbekøbing – 18. august 1930 i København) var en dansk tekstilkunstner.

Clara Wævers slægtsnavn nedstammede fra tidligere generationer af vævere. Selv kom hun til at være produktiv indenfor broderikunsten. Hun lærte at brodere på Betzy Jacobsens pigeskole samtidig med at hun havde job i en broderiforretning. Allerede i 1890 fik hun og søsteren tilladelse til at drive detailhandel og udviklede en virksomhed som blev kendt i hele Norden for sine specielle korsstingsmønstre med naturmotiver i højsædet og en omfattende uddannelsessvirksomhed.
Claras søster Augusta tog sig af forretningen mens Clara var ansvarlig for undervisningsdelen.

Clara Wæver blev synonym med alle de mønstre som blev solgt i butikken, og søstrenes virksomhed blev et begreb i så voldsom en grad, at det, når navnet nævnes, ikke altid vides om det er personen eller forretningen der er tale om.

Familien Rosenstand overtog efterhånden forretningen, men erstattede i 1990'erne de tidligere bomuldsgarner, som var så typiske for Clara Wævers mønstre, med de glinsende moulinégarner.

Hun er begravet på Vestre Kirkegård.

Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Stubbekøbing
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Erhvervsfolk fra Danmark
Erhvervskvinder
Tekstilkunstnere fra Danmark
Suzhou (flod)

Suzhoufloden 苏州河 (Sūzhōu Hé, på engelsk kaldt Suzhou Creek) er en flod i Kina som løber gennem Shanghais centrum . Den er opkaldt efter Sūzhōu, en by  i provinsen Jiangsu, og som tidligere var en langt vigtigere by før Shanghai begyndte at vokse i 1800-tallet. 

Suzhoufloden er et af de vigtigste afløb fra Tai Husøen, og har en længde på 125 km, hvoraf 54 km er i byprovinsen Shanghai og 24 km indenfor den bymæssige bebyggelse. Den løber ud i  Huangpu-floden i nordenden af The Bund i Huangpu-distriktet.

Efter Nankingaftalen som tvang Kina til at åbne sig i 1842 og Shanghai blev en international handelshavn, dannede floden grænsen mellem den britiske koncession (søndre bred) og den amerikanske bosættelse (nordre bred) indtil begge koncessioner blev slået sammen til den internationale bosættelse i 1863. Da japanerne invaderede Shanghai i 1937 blev floden grænsen mellem den internationale bosættelse (syd) og den japanske koncession (nord).

Med Shanghais vækst blev Suzhoufloden en vigtig handelsvej for transport af varer ind i landet. Mange lagerbygninger  og fabrikker blev anlagt ved floden, der blev stærkt forurenet. Senere er fabrikkerne flyttet ud til forstæderne. 

Fra 1992 er der foretaget en storstilet rehabilitering af flodområdet. Den er blevet så ren at der gennemføres kapproning.   Floden krydses af et stort antal broer, ofte i europæisk stil. En særlig kendt bro er Waibaidu-broen. I 2007 var der 30 broer over Suzhoufloden. 

Vandløb i Kina
Shanghai
Jiangsu
Dog Islands

Dog Islands (Hund Øer) er en lille øgruppe blandt de Britiske Jomfruøer i Caribien.
Øerne fik oprindeligt deres navn fra sejlere, der hørte gøen, når de lå fortøjet der, og antog at de hørte hunde. Imidlertid var gøen lyden fra den karibiske munkesæl. Sejlerne betragtede også munkesælen som en god kilde til fersk kød, og som følge heraf anses de nu af forskere for at være uddøde.

Geografi 
Dog Islands er beliggende omkring 6 miles (10 km) nord øst fra hovedøen Tortola og omkring 2,5 miles (4 km) fra den nordvestlige del af Virgin Gorda i strædet Sir Francis Drake Channel. Koordinaterne for den vigtigste ø er 18 ° 28'96 "N og 64 ° 27'70" W.

De ubeboede øer er af vulkansk oprindelse og har et samlet areal på ca 173 acres (0,7 km2).

Gruppen består af 5 øer:
 Great Dog Island, hovedøen, omkring 0,41 km2
 George Dog Island, ca 0.06 km² 
 West Dog Island, ca 0.11 km² 
 gruppen Seal Dogs ca 3 km nordøst fra Great Dog Island med
 East Seal Dog, ca 0.01 km² og
 Little Seal Dog (ofte kaldt West Seal Dog), ca 0,02 km² 
Beliggende vest for George Dog ligger den lille holm Cockroach Island (Kakerlak øen)

Historie 
De første europæiske observationer af Jomfruøerne var af Christopher Columbus i 1493 på hans anden rejse til Den Nye Verden. Columbus gav dette område det usædvanlige navn Santa Ursula y Las Islas Once Mil Vírgenes (Sankt Ursula og hendes 11.000 jomfruer), forkortet til Las Vírgenes efter legenden om Sankt Ursula.

I dag er farvandene omkring øerne et populært sted for dykning (3).

West Seal Dog er i dag en BVI National Park (4 ).

Eksterne henvisninger 
 om "The Dogs" 
 om Seal Dogs 
 om West Dog 

Britiske Jomfruøer
Otto Blome (gehejmeråd)

Otto Blome (født 3. juni 1684, død natten mellem 31. juli og 1. august 1738) var en overhofmarskal og gehejmeråd fra Holsten.

Karriere 
Otto Blome var søn af Bendix Blome (1627-1688) til Dänisch-Nienhof og Deutsch-Nienhof, Kaltenhof og Birkenmoor og Elisabeth Sophie Reventlow (1645–1702) af huset Futterkamp (ved Selenter Sø), blev allerede som meget ung etatsråd samt landråd i hertugdømmerne og steg hurtigt i det statslige hierarki. Han blev konferensråd allerede i 1717, modtog Dannebrogordenen i 1721.

Næste skridt blev udnævnelsen til først overhofmester, siden overhofmarskal (1722) for kronprinsesse Sophie Magdalene 1722, inden han i 1724 blev overhofmarskal for kong Frederik IV Han beklædte denne stilling til kongens død; han ledsagede monarken på dennes sidste rejse til Sønderjylland og førte sørgetoget med Frederik IV's lig til Roskilde.

Efter dennes død i 1730 udnævnte den nye konge, Christian VI, ham til gehejmekonferensråd (22. december), hvorved Blome blev den første med denne titel. Samme år fik han sæde i Konseillet, hvor han dog ingen rolle spillede.

Otto Blome blev udnævnt til ridder af Elefantordenen 1731 og fik hofordenen de la fidélité 1732, og i 1735 gik han af fra konseillet, hvorpå han blev udnævnt som provst for det adelige frøkenkloster i Preetz. Han var endvidere præses for det Vestindisk-Guinesiske Kompagni. Han var godsejer til blandt andet riddergodserne Neversdorf i Segeberg i Holsten og Kaltenhof i Dänischenhagen i Sydslesvig. En kort overgang ejede han også Oregaard.

Ægteskaber 
Gift 1. gang før 1711 med Anna Margaretha von Brockdorff, datter af kgl. dansk gehejme- og landråd Wulf von Brockdorff til Wensin (1650-1732, gift 2. gang med Lucia von Rantzau, 1672-1707, gift 3. gang med Elisabeth Christine von Reventlow, enke efter gehejmeråd Cai von Thienen, 1656-1701) og Ida von Rumohr-Lindau (1662-1693). Ægteskabet opløst 1725.

Gift 2. gang 28. oktober 1725 med komtesse Charlotte Amalie Frijs (1692 – 6. december 1750, gift 1. gang 1711 med dansk generalmajor Balthasar Friedrich von Oertzen (død 1723), datter af stiftamtmand grev Niels Friis (1664-1699) og komtesse Christine Sophie von Reventlow (1672-1757, gift 2. gang 1700 med storkansler grev Ulrik Adolf von Holstein, 1664-1737).

Blome er malet som hvid ridder (Kolk, Estland), som blå ridder (Kletkamp) og nærtstående type (Holsteinborg). Malet med ordenen l'union parfaite (Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg Slot).

Kilder 
 F.J. Meier, "Blome, Otto", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905. Online
 Lackmann, Blom. Geschlechts-Tafel, Glückst. 1755.
 Birch, Efterretninger om Geheimeraader, s. 9.
 Hojer, Friedrich IV II, 240 f.

Litteratur 
 Biografi i ''Dansk biografisk Leksikon, J.H. Schulz Forlag 1932-44.

Medlemmer af Gehejmekonseillet
Modtagere af l'union parfaite
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Godsejere fra Danmark
Hofmarskaller fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Otto
Danskere i 1700-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Kjøbenhavns Brandforsikring

Kjøbenhavns Brandforsikring var det første danske forsikringsselskab. Det blev stiftet 26. januar 1731, tre år efter Københavns brand i 1728. Før denne voldsomme begivenhed, der ødelagde omkring 28% af byens bygninger, kendte man ikke til forsikring mod brand eller andre skader, men efter branden så en række af byens borgere behovet for at forsikre sig. Tryghedsgruppen, der i dag bl.a. står bag TrygFonden, etablerede Kjøbenhavns Brandforsikring.

Den første brandforsikring blev tegnet 21. december 1731 af gehejmeråd Otto Blome for sin gård på Amagertorv 4.

Frits Pedersen var Kjøbenhavns Brandforsikrings sidste administrerende direktør.

Kjøbenhavns Brandforsikring fusionerede i 1976 med Danmark/Tryg/Fremtiden G/S, og skiftede navn til Tryg Forsikring (i dag en del af forsikringskoncernen Tryg A/S).

Kjøbenhavns Brandforsikring er dermed en af forgængerne for nutidens Tryg.

Kilder 
 Kåre Lauring: Byen brænder. Den store brand i København 1728. Gyldendal, 2003.
 Sv. Cedergreen Bech m.fl.: Københavns historie. Bind 3 – Storhandelens by. 1728-1830. Gyldendal, 1981

Noter 

Skadesforsikringsselskaber i Danmark
Københavns historie
Danske virksomheder etableret i 1731
København i 1700-tallet