kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arnfast

Arnfast var en abbed i Ryd Kloster og medlem af cistercienserordenen. Han blev senere udnævnt til biskop. 

I 1259 var han abbed i Ryd Kloster ved Flensborg Fjord, og i 1260 blev han af ærkebiskop Jakob Erlandsen udnævnt til biskop i Århus. Det skete, efter at domkapitlet havde delt sig med seks stemmer mod seks i valget mellem Arnfast og Tyge. Tyge vandt dog pave Urban 4. for sig, og denne irettesatte Jacob Erlandsen og  indviede Tyge til biskop. Tilmed vandt Tyge pave Urban for den danske krones sag i striden med ærkebiskoppen, så Arnfast tiltrådte aldrig embedet i Århus. 

Rygter siger, at Arnfast skulle have forgivet Christoffer 1. i 1259. I et pavebrev fra 1264 omtales første gang rygtet om, at han med gift skulle have slået kongen ihjel. Han var tilstede i Ribe på tidspunktet for kongens død, og han var på Jacob Erlandsens side i dennes strid med kongen. At han skulle have benyttet altervinen i forbindelse med giftmordet, bliver dog først nævnt i kilder fra 1500-tallet.

Referencer

Kilder 
 Arnfast  i Dansk Biografisk Leksikon på Projekt Runeberg

Munke og nonner
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1200-tallet
Arved Bengtsen

Arved Bengsten eller Arvid Bengtsen var en af de ni, der blev dømt fredløse for mordet på Erik Klipping i Finderup lade i 1286. Han var væbner og var den eneste af de ni, der blev dømt for selve mordet, da de andre otte blot blev beskyldt for meddelagtighed i drabet. I ældre kilder antydes det, at kongen blev dræbt af nogle lejemordere under ledelse af Arvid.
Sammen med de andre fredløse flygtede han til Norge efter domsfældelsen.

Kilder 

Tjek fødsels- og dødsår
Danskere i 1200-tallet
Aunay-sur-Odon

Aunay-sur-Odon er en kommune i Calvados departementet i Basse-Normandie regionen i det nordvestlige Frankrig.
Indbyggerne kaldes les Aunais.

Geografi 
Byen ligger ved foden af de første højdedrag i Massif armoricain, ved Odon-floden nogle kilometer fra dens udspring.

Historie 
Byen ligger på et sted, som var beboet i romersk tid hvor de gamle veje mellem Vieux og Avranches krydsede vejen mellem Bayeux og Condé-sur-Noireau. Byen blev i det 12. århundrede givet til et kloster.

Den 22. august 1886 blev jernbanelinjen Caen – Aunay-Saint-Georges åbnet. Den blev siden forlænget til Vire den 1. juni 1891. Persontrafikken på linjen blev indstillet den 1. marts 1938.
Godstransporterne fortsatte til Jurques, men blev senere helt opgivet. Linken er senere sløjfet. "Rue de la gare" minder i dag om denne forsvundne jernbanelinje.

I 1895 blev Aunay til Aunay-sur-Odon.

På grund af sin placering blev byen udsat for to strategiske bombardementer fra de allierede den 12. og den 15. juni 1944. Byen blev fuldstændig ødelagt. Det vaklende klokketårn var det eneste, der blev tilbage. Over 25 % af indbyggerne blev dræbt. En hurtigt organiseret genopbygning blev afsluttet i 1950.

Venskabsbyer 
 Holsworthy, Storbritannien, siden 1976
 Mömbris, Tyskland, siden 1989

Seværdigheder 
 Rester af cistercienserkloster fra 12. århundrede
 Borghøj
 Saint-Samson kirken fra 20. århundrede (genopbygget efter 2. Verdenskrig).

Se også 
 Operation Overlord

Referencer

Eksterne kilder/henvisninger 

 Byens hjemmeside 
 Aunay-sur-Odon på l'Institut géographique national 

Byer i Calvados
Seleukos 4. af Seleukideriget

Seleukos 4. Filopator (efter 220 f.Kr. – 175 f.Kr.) var konge af Seleukideriget 187 f.Kr. til 175 f.Kr.

Ungdom 
Seleukos 4. var søn af kong Antiochos 3. den Store og dronning Laodike 3.. I faderens regeringstid var Seleukos' ældre broder Antiochos arving i en årrække. Seleukos blev i 196 f.Kr. guvernør over Thrakien, der var en af Seleukiderigets seneste udvidelser. I 193 f.Kr. døde den ældre broder, og Seleukos blev arving til Seleukideriget. Ved udbruddet af den Syriske Krig 192 f.Kr. (til 188 f.Kr.) støttede Seleukos faderen og belejrede Pergamon, Roms hovedallierede i Lilleasien. Det lykkedes ham at tage den romerske hærfører Lucius Cornelius Scipio til fange, og han deltog i slaget ved Magnesia i 190 f.Kr., der endte med et ydmygende nederlag til romerne.

Antiochos den Store gjorde i 189 f.Kr. Seleukos til medkonge, året efter var faderen tvunget til at indgå en fredsaftale med romerne, den såkaldte Apamea-fred. Ved den måtte seleukiderne opgive alt land nord for Taurus-bjergene samt lægge kraftige restriktioner på deres flåde og antal af krigselefanter. Desuden skulle seleukiderne stille gidsler i Rom som Seleukos' yngre broder Antiochos og betale en større krigsskadeerstatning.

Konge 
I 187 f.Kr. døde faderen, og Seleukos fulgte ham som konge af Seleukideriget. Apamea-fredens betingelser gjorde det svært for Seleukos at herske. Seleukideriget strakte sig over Syrien, Judæa, Kilikien, Mesopotamien, Babylonien, Medien, Susa og Elam. Som sådan var hans udenrigspolitik ikke speciel aktiv, og han brugte meget af sin tid på at rejse penge til betaling af krigsskadeerstatningen.

I 178 f.Kr. bortgiftede Seleukos 4. datteren Laodike 5. til kong Perseus af Makedonien for at styrke Seleukiderigets kollapsede alliancenetværk. Kong Eumenes 2. af Pergamon følte det som en trussel for sit kongeriges sikkerhed og som en antiromersk handling. For at stille Eumenes 2. og romerne tilfreds måtte Seleukos 4. sende sin søn Demetrios til Rom som gidsel. Samtidig frigaves broderen Antiochos.

Seleukos 4. blev myrdet d. 3. september 175 f.Kr. af sin førsteminister Heliodoros der var vendt tilbage fra Jerusalem for skaffe kongen penge ved at stjæle dem fra templet. Seleukos blev fulgt af broderen Antiochos 4. Epifanes.

Seleukos' tilnavn, Filometor, betyder fadereelskeren og henviser til hans loyalitet mod faderen Antiochos den Store.

Ægteskaber og børn 
Seleukos 4. var gift med søsteren Laodike 4. De fik to sønner og en datter:
 Antiochos (? – 170 f.Kr.)
 Demetrios 1. Soter (ca. 187 f.Kr. – 150 f.Kr.)
 Laodike 5. (? – ca. 150 f.Kr.). Gift med kong Perseus af Makedonien og broderen Demetrios 1. Soter.

Eksterne henvisninger 
 livius.org

Personer i antikken
Regenter af Seleukiderriget
Irans Regenter
Évrecy

Évrecy er en kommune i Calvados departementet i Basse-Normandie regionen i det nordvestlige Frankrig.

Seværdigheder 
 Kloster fra tiden før normannerne
 Kirke fra 13. – 15. århundrede, som er optaget i den supllerende liste over historiske monumenter i Frankrig.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Borgmesterkontorets hjemmeside
 Évrecy på l'Institut géographique national 

Byer i Calvados
Antiochos 5. af Seleukideriget

Antiochos 5. Eupator (født ca. 173 f.Kr., død 162 f.Kr.) var konge af Seleukideriget 164 f.Kr. til 162 f.Kr.

Antiochos 5. var søn af kong Antiochos 4. Epifanes og Laodike 3.

Eksterne henvisninger 
 Livius.org

Personer i antikken
Regenter af Seleukiderriget
Irans Regenter
Myrdede regenter
Demetrios 1. af Seleukideriget

Demetrios 1. Soter (født ca. 187 f.Kr., død ca. 150 f.Kr.) var konge af Seleukideriget fra 162 f.Kr. til 150 f.Kr.

Demetrios 1. var søn af kong Seleukos 4. Filopator og dronning Laodike 3.

Han efterlod sig sønnerne Demetrios 2. Nikator og Antiochos 7. Sidetes.

Eksterne henvisninger 
 livius.org 

Personer i antikken
Regenter af Seleukiderriget
Irans Regenter
Alexander 1. Balas af Seleukideriget

Alexander 1. Balas (? – 145 f.Kr.) var konge af Seleukideriget 152 f.Kr. til 145 f.Kr.

Alexander Balas var en påstået søn af kong Antiochos 4. Epifanes og dronning Laodike 4. Han efterlod sig sønnen Antiochos 6. Dionysos og var muligvis også fader til Alexander Zabinas

Eksterne henvisninger 
 Livius.org 

Personer i antikken
Regenter af Seleukiderriget
Irans Regenter
Golden Days

Sekretariatet Golden Days står bag en årligt tilbagevendende historisk festival i København. Festivalen startede i 1993 som et samarbejde mellem et par københavnske kulturinstitutioner med finansiel støtte fra Kultur- og Erhvervsministeriet. Den første Golden Days festival fandt sted i 1994 og derefter med to års mellemrum. De første fire festivaller havde den danske guldalder som tema – deraf projektets navn. Fra 2002 gik man væk fra guldalderen og temaerne har været forskellige. Siden 2008 har festivalen fundet sted hvert år.

Projektets formål er at formidle Københavns kultur og historie i samarbejde med byens kulturinstitutioner.

Projektets omfang er vokset væsentligt siden 1993 og omfatter i dag bl.a. et samarbejde mellem mere end 60 kultur- og turistinstitutioner. Støtte modtages fra Kulturministeriet, Københavns Kommune samt private fonde og sponsorer.

Sekretariatet Golden Days står også bag Kulturklik.dk og andre kulturprojekter i Hovedstadsområdet.

Den historiske festival 
Golden Days historiske festival, der nu afvikles hvert efterår, finder sted hos samarbejdspartnerne, der bl.a. omfatter teatre, biblioteker og ikke mindst museeer i København og omegn.

Fodnoter

Eksterne links 

 Golden Days' festival

Kulturhistorie
Festivaler i København
Danske mesterskaber i atletik 1902

Danske mesterskaber i atletik 1902 var det niende Danske mesterskaber i atletik. Mesterskabet var åben for udlandske deltager.

{| class="wikitable" 
! width="110px"|Disciplin 
! width="210px"|Guld
! width="210px"|Sølv
! width="210px"|Bronze
|-
|100 meter
|Johannes Gandil 
B 93 12.2 
|Oswald Holmberg 
 IFK Malmö ? 
|Ernst Schultz 
Hellerup IK ?
|-
|¼ mile 
|Harald Grønfeldt 
Freja København 57.0 
|Otto Haug 
 Kristiania IF 59,5 
|Carl Hansen 
Københavns FF ?
|-
|½ mile 
|Harald Grønfeldt 
Freja København 2:09.4 
|Christian "C" Christensen 
Københavns FF ? 
|J. Mecklenborg 
Idrætsforeningen Urania ?
|-
|1 mile 
|Harald Grønfeldt 
Freja København 5:08.4 
|Axel Poulsen 
IF Sparta ? 
|Hjalmar Mellander 
 IFK Halmstad ?
|-	
|1 dansk mil
|Christian Christensen 
IF Sparta 27:03.4 
|Carl Petersen 
Freja København ? 
|S. Hanson 
 IKF Helsingborg ?
|-	 
|15km cross
|Axel Poulsen 
IF Sparta 1:07,03 
|? 
|?
|- 
|120 yards hæk 
|Knut K. Stamsø 
 IFK Malmö 19.2 
|C. Malmgreen 
 IFK Malmö ? 
|?
|-
|4 × 100-meter
|Københavns FF
|B 93
|
|-	
|Længdespring
|Albert Theodor Jensen 
Københavns FF 5,51 
|Niels Bernhard Løw 
Ordrup latin- og Realskole ? 
|?
|-	
|Højdespring 
|Otto Haug 
 Kristiania IF 1,52 
|Nygaard 
 Kristiania IF ? 
|?
|-
|Stangspring
|Robert Madsen 
Odense GF 2,70 
|P. Frederiksen 
Ordrup latin- og Realskole ? 
|L. Hansen
Odense GF ?
|-
|Kuglestød
|Charles Winckler 
Handelsstandens AK 9,74 
|Knut K. Stamsø 
 IFK Malmö ? 
|?
|-
|Diskoskast
|Charles Winckler 
Handelsstandens AK 29,31 
|Christian Schurmann 
 IFK Malmö ? 
|?
|-			
|Hammerkast
|Carl Jensen 
Odense GF 29.42 
|Jørgen From 
Odense GF ? 
|Rud Jensen 
IF Sparta ?
|- 
|Spydkast
|G. Malmgreen 
 IFK Malmö 35,85 
|Carl Jensen 
Odense GF ? 
|Martin Hansen 
Århus 1900 ?
|-
|Femkamp
|Knut K. Stamsø 
 IFK Malmö ? 
|?
|?
|-
|Tikamp
|Harald Grønfeldt 
Freja København 3943.00 
|? 
|?
|-
|1 mile gang
|Holger Kleist 
Københavns FF 7.29,4 
|? 
|?
|-
|1 dansk mil gang
|Valdemar Strack 
IF Sparta 40.22,0 
|? 
|?
|-
|5 danske mil gang
|Charles Westergaard 
Fremad Silkeborg 3:5428,2 
|? 
|?
|}
Kilde: DAF i tal

Fodnote: 

1902
Sport i 1902
Astyanax

I græsk mytologi var Astyanax (Oldgræsk: Ἀστυάναξ – Astyánax, gen.: Ἀστυάνακτος) søn af Hektor og Andromache. Hans fødselsnavn var Scamandrius (på græsk Σκαμάνδριος eller Σκάμανδρος, efter floden Skamandros), men Trojas indbyggere kaldte ham Astyanax ("højkonge" eller overherre af byen), da han var søn af byens store beskytter og arvingens førstefødte søn.

Under den trojanske krig skjulte Andromache ham i Hektors grav, men han blev fundet, og hans skæbne blev diskuteret af grækerne; hvis han fik lov at leve frygtede de, at han ville hævne sin far og genopbygge Troja. I den version som fortælles i Lille-Iliaden og gentages af Pausanius (x 25.4) blev han dræbt af Neoptolemos (også kaldet Pyrrhus), som kastede spædbarnet ned fra muren.

Fodnoter

Eksterne henvisninger 

Personer i græsk mytologi
Sagnhelte
Kvinder i antikken
Slaget på Lohede

Slaget på Lohede fandt sted 28. juni 1261 et på Lohede mellem Sorgåen og Rendsborg. Slaget stod mellem Christoffer 1.s enkedronning Margrete Sambiria, der regerede 1259-1266, og Erik Abelsøn, der var hertug af Sønderjylland og en af ærkebiskop Jakob Erlandsens tilhængere.

Efter Abels erobring af København i 1260 frygtede Margrete Sambiria yderligere anslag mod tronen fra hertugens side, og hun besluttede at komme ham i forkøbet. Hun trængte frem i hertugdømmet, forfulgte Erik sydpå over Dannevirke og leverede 28. juni 1261 et slag på Lohede. Her led hun imidlertid et afgørende nederlag, og hun og sønnen kong Erik 5. Glipping blev taget til fange og sad indespærret i Hamborg. Margrete blev frigivet året efter, mens den 11-årige konge sad i fangeskab hos markgreverne i Brandenburg til 1264.

Eksterne henvisninger / Kilder 
 Grænseforeningen: Slaget ved Lohede

Referencer 

Lohede
Lohede
Begivenheder i 1261
Alençon

Alençon er hovedbyen i Orne departementet i Basse-Normandie regionen i det nordvestlige Frankrig. Indbyggerne kaldes Alençonnais.

Historie 
Det var formentlig i det 4. århundrede, mens området blev kristnet, at byen Alençon blev grundlagt. Navnet optræder første gang i et dokument fra det 7. århundrede. I det 10. århundrede var Alençon en stødpudestat mellem Normandiet og Maine regionen. I 1047 belejredes byen af hertug Vilhelm af Normandiet, senere kendt som Vilhelm Erobreren og konge af England, Byens indbyggere fornærmede Vilhelm ved at hænge dyreskind på bymurene, en hentydning til hans baggrund som illegitim søn af hertug Robert og en garvers datter. Efter at have erobret byen lod Vilhelm indbyggernes hænder afhugge som hævn. Alençon var besat af englænderne under de engelsk-normanniske krige mellem 1113 og 1203.

Byen blev hertugsæde i 1415 og tilhørte sønner af den franske konge indtil den Franske revolution. Nogle af dem spillede vigtige roller i fransk historie. Den Franske revolution førte ikke til ret meget uro i dette område, om end der var nogle monarkistiske opstande i nærheden.

Klædeindustrien skabte det berømte point d'Alençon silke. Den økonomiske udvikling i det 19. århundrede og det industrielle opsving blev skabt af en række fabrikker og der blev udviklet transportmidler i form af veje og jernbaner. lace. I første halvdel af det 20. århundrede udviklede byen en blomstrende trykkeriindustri.

Den 17. juni 1940 besatte den tyske hær Alençon. Den 12. august 1944 var Alençon den første franske by, som blev befriet af den franske hær under General Leclerc, efter mindre skader under bombardementer.

Efter krigen voksede befolkningstallet kraftigt og nye industrier kom til. Mange af disse er indenfor plastik og Moulinex var en stor kilde til beskæftigelse indtil Moulinex fabrikkerne rundt om i Frankrig blev lukket i 2001.

Alençon ligger ved A28 motorvejen til Le Mans i Sarthe mod syd. I slutningen af 2005 fik Alençon forbindelse til Rouen med en ny sektion af A28.

Økonomi 
I det 17. århundrede var Alençon fortrinsvis kendt for sin silkeindustri.

I dag er Alençon hjemsted for en velfungerende plastik industri og siden 1993 en plastfremstillingsskole.

MPO Fenêtres er en lokal fabrik, som fremstiller PVC vinduer. Den blev grundlagt i Alençon i 1970, og er et af de større virksomheder i Alençon med omkring 170 ansatte (2009) og en omsætning på 28 mio. euro i 2008. Det er også den ældste stadig aktive franske fabrik for PVC vinduer.

Transport 
Alençon er forbundet med motorveje til Le Mans (Sarthe) og Rouen (Haute-Normandie) efter færdiggørelsen af A28 den 27. oktober 2005

Der er også intercity busdrift fra 9-19.

Venskabsbyer 
Alençon er venskabsby med:
 Basingstoke i Storbritannien
 Koutiala i Mali
 Braine-l'Alleud i Belgien
 Quakenbrück i Tyskland

Referencer 
 INSEE commune fil

Eksterne kilder 

 Hjemmeside om liv, skrifter, religiøsitet og mission af St. Therese af Lisieux
 Byens hjemmeside 
 Borgerportal for Alencon

Byer i Orne
Tour de France-byer
Kia Soul

Kia Soul er en bilmodel fra Kia. Modellen blev introduceret på Paris Motor Show 2008, og nåede de første forhandlere i Europa i starten af 2009.

Soul er en mini-MPV, som konkurrerer med bl.a. Fiat Idea, Lancia Musa, Opel Meriva og Škoda Roomster.

Der kan i Europa vælges mellem to motorer, som begge er på 1,6 liter, en benzinmotor med 126 hk og en turbodieselmotor med 128 hk. I USA findes også en benzinmotor på 2,0 liter med 144 hk.

På samme platform som Soul bygges også Hyundai i20 og Kia Venga.

Billeder

Tekniske specifikationer

Fodnoter

Eksterne kilder/henvisninger 

 Officielt websted

Soul
Mini-MPV'er
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 2008
Biler fra 2000'erne
Biler fra 2010'erne
Charles Westergaard

Charles Peter Martin Westergaard (10. april 1884 i Silkeborg − 3. maj 1956 i Århus) var en dansk atlet medlem af Silkeborg Fremad han var også med i foreningens bestyrelse, hvor han en overgang var næstformand.

Westergaard var Silkeborgs første idrætsstjerne og deltog blandt andet i OL i London 1908. Her blev han nummer to i indledende heat i 3500 meter kapgang og nummer seks i finalen. I 16 km kapgang stod han på listen over deltagere men gennemførte af en eller anden årsag ikke. Westergaard deltog på det danske OL-hold som eneste ikke-Københavner. Westergaard flyttede til Aalborg 1914 og var medlem af AFF.

Charles Westergaard blev som 18-årig snedkerlærling i august 1902 dansk mester i kapgang over fem danske mil på Roskildevejen da han trodsede den stærke storm og kom først i mål  i tiden 3 timer 54 minutter og 28 sekunder.

Eksterne henvisninger 
 

Kapgængere fra Danmark
Atleter fra Silkeborg Fremad
Danske OL-deltagere i atletik
Personer fra Silkeborg
Rod Keller

Generalmajor Rodney Frederick Leopold Keller CBE (2. oktober 1900 – 1954) var en canadisk officer, som ledede den 3. canadiske division under 2. verdenskrig. Divisionen fik til opgave at gå i land på Juno Beach i Normandiet på D-dag.

Baggrund 
Rod Keller blev optaget på Royal Military College i Kingston, Ontario, i det sidste år af 1. Verdenskrig. Efter at have fået sin eksamen blev han overført til Princess Patricia's Light Infantry, et af regimenterne i Canadas stående hær. Som mange andre lovende canadiske officerer på den tid gik han på Camberley Staff College i England.

Indsats i krigen 
Da Canada gik ind i 2. Verdenskrig blev Rod Keller udsendt som major i en brigade. Han blev forfremmet til at lede Princess Patricia's Canadian Light Infantry i 1941 og blev udpeget til kommanderende officer for 1. canadiske infanteribrigade nogle få måneder senere. Keller blev generalmajor og mellem 8. september 1942 og 8. august 1944 var han chef for 3. canadiske infanteridivision.

Generalmajor Keller var populær blandt tropperne, som satte pris på hans manerer og klare tale; men problemer med drikkeri og adskillige brud på sikkerheden inden D-dag betød at han mistede støtten fra såvel sine overordnede som sin stab. 

I den første måned efter D-dag blev det bemærket, at han var "opfarende og anspændt".  Hans direkte overordnede i 1. britiske korps og 2. britiske armé anså ham for uegnet til at lede divisionen, men generalløjtnant Guy Simonds, som var udset til at lede 2. canadiske korps, når det blev aktiveret i Normandiet, ventede med at træffe en beslutning om hans afløsning, og afslog endog en afskedsansøgning fra Keller selv, som indrømmede at være presset. Under slaget om Caen håndterede Keller Operation Windsor dårligt ved at sætte en forstærket brigade til at løse en opgave, som krævede en hel division og ved at overlade planlægningen til en af sine brigadegeneraler. Keller var efter sigende blevet granat-sky i august, og rygter begyndte at spredes i divisionen om at "Keller was yeller." (Keller var bange)

Trods fortsatte klager fra oven og fra neden afslog Simonds og general Harry Crerar, en anden af hans beundrere, at afskedige ham. Skæbnen greb ind, da han blev såret ved egenbeskydning den 8. august. Amerikanske bombefly kom ved et uheld til at tæppebombe hans hovedkvarter under Operation Totalize. Keller fik ingen ny post som aktiv. Han døde ti år senere under et besøg i Normandiet.

Referencer

Eksterne kilder 
 Foto af Rod Keller, Canadian Military Heritage 
 Personal appointments of Rod Keller
 Biografi, Juno Beach Centre 

Militærfolk fra Canada
Cadillac BLS

Cadillac BLS er den mindste personbil fra amerikanske Cadillac, som markedsføres i Europa. 

Den er baseret på platformen fra Saab 9-3, som den også deler motor og meget andet med.

Motorerne er en 4-cylindret 2,0 liter benzinmotor i versioner med 175 og 209 hk eller en 6-cylindret 2,8 liter benzinmotor med 256 hk. Derudover findes der en 4-cylindret 1,9 liter dieselmotor i versioner med 150 og 180 hk.

Tekniske specifikationer

Eksterne henvisninger 

BLS
Store mellemklassebiler
Biler introduceret i 2006
Biler fra 2000'erne
Biler fra 2010'erne
Forhjulstrukne biler
Stationcars
Hidan

er en figur fra Manga- og Anime-serien Naruto. Han er den udødelige, rapkæftede partner til Kakuzu og tidligere medlem af Yugakure, Byen skjult i Dampen. Han er et religiøst medlem af , der værtsætter guddommen af samme navn, hvor mindre end død og ødelæggelse i en kamp ses som en synd. Hans religions eksperimenter har givet ham en unik evne; ved at bruge lidt af sin modstanders blod og tegne Jashin's Trekant på jorden laver Hidan en Voodoo-lignende forbindelse mellem sig selv og blodets ejer. Når først dette link er opstået, vil al skade mod Hidan blive reflekteret på hans modstander, hvilket gør ham i stand til at dræbe sine modstandere ved at skade sig selv. Fordi han er udødelig mærker han smerte, men samtidig fryd, når han påfører sig selv de store skader.  

Efter Hidan har brugt hans evne til, at dræbe Asuma Sarutobi, kæmper Shikamaru Nara mod Hidan for at hævne hans sensei's død. Det hele kulminerer i, at Hidan bliver sprunget i luften og Shikamaru begraver hans stadig talende hoved langt under jorden, hvor Akatsuki aldrig vil kunne nå ham. Herefter betragtes Hidan som ikke værende medlem af Akatsuki.

Figurer fra Naruto
Wunderwaffe

Wunderwaffe er tysk for "vidundervåben". Udtrykket blev brugt under 2. verdenskrig som nazistisk propaganda om nogle revolutionerende "supervåben". De fleste af disse våben blev først taget i brug mod krigens slutning, og der blev produceret så få af dem, at disse våben kun fik en meget begrænset (hvis overhovedet noget) effekt på krigens gang. Udtrykket blev ofte forkortet: Wuwa, udtalt "voo-vah". 

Vergeltungswaffen (gengældelsesvåben), som blev udviklet tidligere, og som blev brugt i stor omfang mod Storbritannien, kan spores tilbage til den samme type af opfindsomme våbensystemer, og som overgik alt hvad de allierede kunne præstere på dette tidspunkt. Disse våben er derfor også anset som Wunderwaffen.

Selvom Wunderwaffen totalt fejlede deres strategiske mål om at vinde 2. verdenskrig til tyskernes fordel på et tidspunkt hvor krigen strategisk set var tabt, var de designet og prototyperne stadig ekstremt avancerede for deres tid. Med undtagelse af de gigantiske tanks, blev stort set alle Wunderwaffen kopieret og videreudviklet af USA, Sovjetunionen og andre Allierede magter i de efterfølgende årtier.

Se også 
 Die Glocke

Noter 

Våben fra Tyskland
2. verdenskrig
Tysklands militær
Alexander 2. Zabinas af Seleukideriget

Alexander 2. Zabinas (? – 123 f.Kr.) var konge af Seleukideriget 128 f.Kr. til 123 f.Kr.

Alexander Zabinas var en påstået adoptivsøn af kong Antiochos 7. Sidetes og kæmpede i en årrække for magten i det fallerede Seleukiderige mod legitime konger.

Personer i antikken
Regenter af Seleukiderriget
Nikomedes 4. af Bithynien

Nikomedes 4. Filopator (? – 74 f.Kr.) var konge af Bithynien 94 f.Kr. til 74 f.Kr.

Nikomedes 4. var søn af kong Nikomedes 3. Euergetes, som han efterfulgte som konge af Bithynien. Han testamenterede sit kongerige til Rom.

Litteratur 
 Magie, David: Roman Rule in Asia Minor, 2 vols. (Princeton University, 1950)

Personer i antikken
Bithyniens historie
Konger