kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Baltzar von Platen (1804-1875)

Baltzar Julius Ernst von Platen (16. april 1804 på Frugården i Västergötland - 20. marts 1875 i
Stockholm) var en svensk greve, søofficer og statsmand, søn af Baltzar von Platen (1766-1829).

von Platen forlod allerede ved 14-års Alderen Fædrelandet for som Jungmand
paa et mindre sv. Handelsfartøj under 3 års Sejlads i Middelhavet og Sortehavet at lære de
første Begyndelsesgrunde af Søvæsenet, indskreves derpaa i Flaaden, hvor han 1821
udnævntes til Sekondløjtnant, og uddannede sig senere i sit Fag gennem yderligere 4 Aars dels
engelsk Orlogstjeneste (1825—27), dels Tjeneste med sv. Koffardimænd. Efter Hjemkomsten
1827 ansattes han som Adjutant først hos sin Fader og derefter ved Flaadens
Generaladjutants-Ekspedition samt forfremmedes 1830 til Premierløjtnant. 1838 tog han sin Afsked af
Krigstjenesten. Derefter helligede han sig dels til Varetagelsen af sine egne vidtløftige
Affærer — ved Giftermaal med Greve Carl De Geer’s eneste Barn var han blevet en af
Sveriges rigeste Mænd — dels deltog han i Ledelsen af Göta-Kanalselskab og »Motala Verkstad«.
Paa Rigsdagene lagde han en frisindet Opfattelse for Dagen; paa den stormfulde Rigsdag
1840 gjorde han sig bemærket som liberal og Oppositionsmand samt fremhævede i en
»Motion« om Søforsvarets Ordning Linieskibenes Ubrugelighed og Nødvendigheden af en
Skærgaardsflaade, en Anskuelse, som han gennem hele sit lange Liv stedse havde holdt fast ved.
Han fik Lejlighed til at virke mere direkte for sin Overbevisning, da han 1849 udnævntes
til Marineminister og i Forbindelse dermed til Kommandør i Flaaden; men da Rigsdagen 1851
forkastede hans Forslag til Flaadens fuldstændige Omdannelse, afgik han Jan. 1852 fra sin
Plads i Statsraadet. 1857—61 virkede P. som svensk-norsk Gesandt i London. Efter
Hjemkomsten udnævntes han til Formand i den Komité, som Rigsdagen af 1859 havde begæret
nedsat til Prøvelse af Forslag til Søforsvarets Ordning. 1862 udnævntes P. for anden Gang
til Marineminister og i Forbindelse dermed til Kontreadmiral og gennemførte da 1866 Flaadens
Deling og Skærgaardsartilleriets Oprettelse. Fra sit Statsraadsembede afgik han 1868. 1871—72
var P. Udenrigsminister og 1867—73 Medlem af Rigsdagens første Kammer.

Kilder 

 

Udenrigsministre fra Sverige
Marineministre fra Sverige
Admiraler fra Sverige
Grever fra Sverige
Svenskere i 1800-tallet
Personer fra Västergötland
Baltzar 02
Diplomater fra Sverige
Grønlig vintergrøn

 
Grønlig vintergrøn (Pyrola chlorantha) er en 10-25 cm høj, stedsegrøn urt der vokser på fattig jord, i Danmark typisk sandet jord. Den er meget sjælden i Danmark. I Norge, Sverige og Finland er den mere udbredt, men ikke almindelig - med undtagelse af Skåne, hvor den er ligeså sjælden som i Danmark.

Beskrivelse 
Grønlig vintergrøn er en lille plante med en roset af runde, let læderagtige, stedsegrønne blade. Fra midten af rosetten står en blomsterstilk med en klase af få, små, grønlig-hvide klokkeformede blomster. Den grønlige, hvide eller gullige griffel er lige så lang som kronbladene, og da klokken er helt åben, stikker griflen tydeligt ud af klokken. Den blomstrer i Danmark i juni-juli.

Roden er en jordstængel, der vokser meget langsomt.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 30 x 15 cm (højden er inklusiv blomsterstilk).

Udbredelse 
Grønlig Vintergrøn er meget sjælden i Danmark, hvor den vokser på fattig jord, oftest i sandet jord i fyrreskove. I Danmark forekommer den kun i Nordjylland, på Sjælland og Bornholm, og er regnet som en truet art på den danske rødliste.

Den er mindre sjælden i de andre nordiske lande (undtagen Island, hvor den mangler). Globalt har arten såkaldt cirkumboreal udbredelse, dvs. den findes i boreal skov på hele den nordlige halvkugle. Udover Norden vil det bl.a. sige i Rusland, USA og Canada.

Økologi 
Forekomster af Vintergrøn er ofte meget lokale. De kan forekomme i større bestande i et lille område og mangle helt i naboområder. Vintergrøn er afhængig af mykorrhiza (samliv med en svamp).

Kilder 

 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Stedsegrønne
Skovbundsplanter
Hvide blomster
Flerårige urter
Vortekamæleon

Vortekamæleon (F. verrucosus) er en art i kamæleonfamilien, der oprindeligt stammer fra de syd- og sydvestlige egne af Madagaskar, Réunion og øen Mauritius. Som følge af skovbrug og menneskets indtrængen, er den udvandret til størstedelen af kysterne i syd og sydvest for Madagaskar.

Den lever i ørken- og skovområder hvor dagtemperaturen kan blive op til omkring 37 °C. På trods af den høje temperatur og det lave regnfald er der tit høj luftfugtighed. Den årlige nedbørsmængde ligger på 2.000 mm, og den relative luftfugtighed ligger på 70-100 %.

Med sine 45 til 60 cm hører vortekamæleonen til de største kamæleoner.

Hannerne er karakteriseret ved at være omtrent dobbelt så store som hunnerne – mht. til både vægt og længde. Deres hoveder virker store i forhold til deres kroppe. Både langs siderne og på ryggen har kamæleonen knuder. På siderne er de store, mens de på ryggen er noget mindre. Hannerne har endvidere et større hoved, og deres høje pigge på ryggen går halvvejs ned på halsen.

Se også 

Kamæleoner
Brandstrup Mose

Brandstrup Mose er et moseområde ca. 3. km nord for Rødkærsbro,, 10 km sydøst for Viborg, i Viborg Kommune. I området er  52 ha udpeget som habitatområde nummer 34 under Natura 2000-projektet. 

Området er den sidste rest af et stort, sammenhængende moseområde, som stort set er drænet og afvandet og inddraget til landbrugsformål. Mosen ligger i en fordybning i et bakket morænelandskab og er dannet ved tilgroning af en sø. Store dele af højmosen har været anvendt til tørveindvinding, og der findes i dag kun to mindre områder med intakt tørveprofil. Som følge af den omfattende dræning er store dele af mosen i dag bevokset med primært birk og har karakter af sekundær skovbevokset tørvemose.

Mosen blev fredet i 1984

Eksterne kilder og henvisninger

 Om Naturstyrelsens genopretningsprojekt for mosen 
Om Naturplan 34 Brandstrup Mose 

Lokaliteter i Viborg Kommune
Fredede arealer i Danmark
EU-habitatområder i Danmark
Frihedspartiet Korea

Frihedspartiet Korea (자유한국당) er et konservativt politisk parti i Sydkorea. Partiet blev stiftet som Det store nationalparti (한나라당) den 21. november 1997, og skiftede navn den 13. februar 2012 til Saenuri-partiet. Det koreanske saenuri betyder "ny verden".. Partiet skiftede navn til Frihedspartiet Korea den 13. februar 2017 '.

Partiet er tilhænger af markedsøkonomi og frihandel, entreprenørskab, økonomisk udvikling i samarbejde med chaebolerne, reduktion i skatten og offentlige udgifter og en styrket alliance med USA, Japan og andre vestlige lande. Partiet ønsker distancering fra Rusland og Kina og en hårdere linje overfor Nordkorea. Partierne er oftest løse koalissioner i sydkoreansk politik, og Saenuri er det ældste af nutidens partier. I juni 2012 havde partiet omkring 2,2 millioner registrerede medlemmer.

Partiet fik rent flertal ved parlamentsvalgene til Sydkoreas nationalforsamling i 2008 og 2012, men har efter sidste valg mistet sin majoritet efter tre udmeldinger. Lee Myung-bak fra Saenuri har været landets præsident siden 2008. Nyvalgte Park Geun-hye bliver indsat som præsident i februar 2013. Partileder siden juni 2012 er Hwang Woo-yea.

Referencer 

Politiske partier
Sydkoreas politik
Mester Jakel

Mester Jakel er en populær figur fra hånddukketeatret. Desuden er Mester Jakel-teater en almindelig betegnelse for denne type dukketeater.

Jakel, der er et plattysk navn, og diminutiv af Jakob, betyder som fællesnavn bl.a. bonde, dumrian, nar, og en udstoppet figur i menneskeskikkelse samt en krukke eller potte. Flere af disse betydninger kan forklare, at den marionetkomedie, som fra gammel tid (i alt fald siden afslutningen af det 18. århundrede) spilles med små dukker på Dyrehavsbakken ved København og hørte til dennes mest karakteristiske folkeforlystelser i sommertiden, kaldes Mester Jakels-komedie; rimeligvis er den da kommet til Danmark fra Tyskland. Før 1780'erne synes dette dukkespil ikke at kunne påvises på Bakken, og i 1790'erne og nogle år ind i næste århundrede var det Jørgen Qvist, der agerede med dukkerne derude; fra ham er de gået i arv til andre marionetspillere, lige indtil vore dage.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Dukketeater
Lave Brock

Lave Brock henviser til:

 Lave Eskesen Brock (til Estrup og Bregenholm, død 1503) - dansk adelsmand
 Lave Nielsen Brock (til Vemmetofte, død 1565) - dansk adelsmand
Ta' det tilbage (album)

Ta' det tillbage er  Alexs andet album, udgivet 2006.

Spor 

Album fra 2006
Essex-klassen

Essex-klassen var en klasse af hangarskibe i United States Navy. Klassen var den talmæssigt største inden for store skibe i det 20. århundrede, idet der blev bygget 24 skibe med henholdsvis "kort" og "langt" skrog. Der blev oprindeligt afgivet ordre på 32 skibe, men da anden verdenskrig gik mod sin afslutning, blev seks skibe afbestilt, før bygningen var påbegyndt, og desuden to, der var påbegyndt.

Essex-skibene udgjorde rygraden i den amerikanske flådes kampstyrke under anden verdenskrig fra midten af 1943 og frem, og sammen med de tre første skibe fra Midway-klassen fortsatte de med at have den position, indtil superhangarskibene begyndte at blive en større del af flåden i 1960'erne og 1970'erne.

Essex-skibene 

*Langt skrog   **Færdiggjort efter ændret design  ***Aldrig færdiggjort

Skrognumrene 22–30 i rækken af hangarskibe var reserveret til Independence-klassen af lette hangarskibe (CVL); skrognumrene 41–44 var reserveret til store hangarskibe (CVB) af Midway-klassen.

Hangarskibe fra USA
Eske Brock (flertydig)

Eske Brock henviser til blandt andre:

 Eske Brock (væbner) (1300-tallet) – dansk væbner
 Eske Jensen Brock (død 1441) - dansk adelsmand
 Eske Lavesen Brock (1560-1625) - dansk rigsråd

Se også 
 Brock (adelsslægt)
Västra Skrävlinge Kirke

Västra Skrävlinge Kirke () er en kirke i Västra Skrävlinge, og er sognekirke for Västra Skrävlinge församling i Lunds stift. Kirken ligger i bydelen Almgården, ved siden af Inre Ringvägen i Malmø. 

Kirken opførtes i årene 1862–63 efter et projekt af arkitekt P.C.W. Klein, og erstattede en middelalderlig kirke, der antages at være fra 1200-tallets begyndelse. Tårnets nedre del er resterne af tårnet fra den middelalderlige kirke, ligesom dele af den vestlige mur. Den nuværende kirkes udvendige dele er hvidkalket med en portal i gule mursten. I nærheden ligger en større kirkegård.

Kilder 
 Artikel om kirken hos Svenska kyrkan

Externa länkar 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Malmø
Kirker i Skåne län
Palmyra (New York)

Palmyra er en by i Wayne County, New York, USA. Indbyggertallet var i år 2000 7.672. Byen er opkaldt efter den antikke by Palmyra i Syrien. Byen blev grundlagt i 1789. Byen spillede en vigtig rolle i mormonismens begyndelse. I Palmyra ligger landsbyen Palmyra, som officielt set ikke er en del af byen.

Eksterne henvisninger 
 
 Byens historie 

Byer i New York
Palmyra (landsby i New York)

Landsbyen Palmyra er en landsby, som ligger i byen Palmyra i Wayne County, New York, USA. I 2000 var indbyggertallet 3.490. Landsbyen er kendt for sine 4 kirker, som ligger på hver sit hjørne i et vejkryds. Første udgave af Mormons Bog blev printet i landsbyen i 1830.

Eksterne henvisninger 
 Hjemmeside for byen og landsbyen Palmyra

Byer i New York
Arthur McCabe

Arthur John Michael McCabe (født 1. juli 1887, død 1. maj 1924) var en australsk rugbyspiller, som deltog i OL 1908 i London.

McCabe, som var halfback, var med på Wallabies' rugbyhold, der turnerede på de Britiske Øer og i Frankrig i 1908-1909, og han spillede med i tolv af de 38 kampe, holdet spillede.

Undervejs deltog han i OL 1908 i London, som blev noget af en fiasko, da det endte med, at kun to hold deltog. Fire af de indbudte hold afslog eller svarede ikke på invitationen, og blot en uge, før de skulle spille første kamp, meldte også Frankrig fra. Et engelsk-walisisk hold havde været på turné i Australien og New Zealand og var udset til at skulle repræsentere værterne, men da man ikke hørte fra dem, blev det et hold fra Cornwall, der skulle repræsentere England. Turneringen kom til at bestå af det australasiatiske hold og Cornwall, der mødtes i en kamp om mesterskabet, og det vandt gæsterne sikkert 32-3. McCabe scorede seks af pointene.

Efter europaturneen blev McCabe professionel og spillede 1910–1914 for South Sydney Rabbitohs. Han døde af et hjerteanfald blot 36 år gammel.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Rugbyspillere fra Australien
Deltagere for Australasien ved sommer-OL 1908
Medaljevindere ved sommer-OL 1908
Olympiske mestre fra Australasien
Audition (Glee)

"Audition" er den anden sæsons premiere og 23. episode samlet af den amerikanske tv-serie Glee. Episoden blev skrevet af Ian Brennan, instrueret af Brad Falchuk, og havde premiere på Fox den 21. september 2010. I "Audition", forsøger medlemmerne af koret at tiltrække nye rekrutter, herunder den udenlandsk udvekslingsstudent Sunshine Corazon ( 
Charice) og Sam Evans (Chord Overstreet).

Eksterne links
 "Audition"  at Fox.com
 
 "Audition" at TV.com

Episoder af Glee
Natura 2000-område nr. 34 Brandstrup Mose

Natura 2000-område nr. 33 Brandstrup Mose er en naturplan under det fælleseuropæiske Natura 2000-projekt. Planområdet, Brandstrup Mose, er et habitatområde, med et samlet areal på ca. på 52 ha; Området ligger i Viborg Kommune.

Beskrivelse 
Natura 2000-området er den sidste rest af et stort sammenhængende moseområde, som stort set er drænet og afvandet. Således er mosen
omgivet af dyrkede arealer. Mosen ligger i en fordybning i et bakket morænelandskab og er dannet ved tilgroning af en sø. Søaflejringerne er dateret så langt tilbage som fra Boreal tid, for mere end 9000 år siden. Mosegeologiske undersøgelser af de intakte højmoseflader
viser, at der har eksisteret højmose på stedet i ca. 6000 år. Den eksisterende nedbrudte højmose har stort potentiale for regeneration, dersom de negative påvirkninger ophører. Store dele af højmosen har været anvendt til tørveindvinding, og der findes i dag kun to mindre områder med intakt tørveprofil.

I flere af tørvegravene, der på udpegningsgrundlaget begegnes som hængesæk, er der god regeneration af Sphagnum (tørvemos) og dermed begyndende aktiv tørvedannelse/sekundær højmosedannel
se. Tørvegravenes dybde, tilgronings- og regenerationsstadier er varierende, og enkelte rummer en sjælden sphagnum-flora og en karakteristisk vegetation med bl.a. hvid næbfrø og soldug.

Som følge af den omfattende dræning er store dele af mosen i dag bevokset med primært birk og har karakter af sekundær skovbevokset tørvemose. Det vil sige, at naturtypen ikke er oprindelig, men forekomsten er betinget af menneskelige aktiviteter i området.

Der er udpeget naturtypen brunvandet sø på arealet. Disse søer er
tidligere tørvegrave, som er under successiv kolonisation med
Sphagnum-arter og som sådan et led i regenerationen mod sekundær aktiv højmose.

Mosen blev fredet i 1984 

Natura 2000-planen er vedtaget i 2011, hvorefter kommunalbestyrelserne
og Naturstyrelsen udarbejdede bindende handleplaner for
gennemførelsen af planen. Planen videreføres og videreudvikles i anden planperiode 2016-21. Natura 2000-planen er koordineret med vandplanen Vandplan 1.5 Randers Fjord.

Se også 
 Internationale naturbeskyttelsesområder i Danmark
 Naturtyper i Danmark

Kilder og henvisninger 

 Kort over området
 Naturplanen på Naturstyrelsens websted.
 Naturplanen 2016-2021
 Basisanalysen for naturplanen
 Basisanalyse 2016-2021

Natura 2000-planer
Lokaliteter i Viborg Kommune
EU-habitatområder i Danmark
Brunflo

Brunflo er en by i Östersunds kommun i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. I 2010 havde byen  	3.890 indbyggere. Brunflo ligger cirka 16 kilometer sydøst for Östersund, i den indre del af Brunfloviken i Storsjön, og er Jämtlands næst største by.

Brunflo var tidligere en stationsby med tidstypisk bebyggelse. Stedet har udsigt over Storsjöbygden, med marker, skov og sø. Man kan rejse til Brunflo med lokaltog eller bus fra Östersund. Der går også fjernbusser fra Sundsvall, Mora og Stockholm. Hovedvejene E45 og E14 passerer gennem byen.

Brunflo kirke og kastal (et tårnlignende vagt- og forsvarsbyggeri fra middelalderen) ligger lige udenfor centrum. Kastalen er et af det nordlige Sveriges mærkeligste bygningsværker fra  1100-tallet. I 1600-tallets mange krige blev kastalen brugt som forsvarsværk, bl.a. i 1644, da der rasede kampe omkring kirken og lagmannsgården, som lå 500 m nord for kirken. Jämtlands lagmannsgård Hagnastadha er fra folkevandringstiden, og blev i middelalderen sæde for alle lagmænd i Jämtland frem til 1645, da Jämtland blev et svensk landskap.

Den lokale industri har i lang tid vært domineret af brydning af den lokale ordovisiske kalksten. Gusta Stenmuseum skildrer Brunflos traditin med brydning af kalksten.

Eksterne kilder og henvisninger

 Brunflo.nu 
 Brunflo hembygdsförening
 Gusta Stenmuseum 
 Brunflo kastal i Fotevikens Museums database 
 Östersunds kommune

Byer i Östersunds kommun
Europamesterskaberne i amatørboksning 1934

Europamesterskaberne i amatørboksning 1934 blev afviklet den 11. til den 15. april 1934 i Budapest. Det var fjerde gang, der blev afholdt EM for amatørboksere og anden gang i træk, at turneringen blev afholdt i Budapest. Turneringen blev arrangeret af den europæiske amatørbokseorganisation EABA. Der deltog 74 boksere fra 13 lande.

På trods af, at Danmark tidligere havde vundet medaljer ved de tre foregående EM, stillede ingen danskere op i turneringen.

Medaljevindere

Medaljefordeling

Noter

Eksterne links 
 European Championships 

EM i boksning
Boksning i 1934
Boksning i Ungarn
Rasmus Andersen (billedhugger)

Rasmus Morten Andersen (født 25. september 1861 i Ørting ved Horsens, død 28. februar 1930 på Frederiksberg) var en dansk billedhugger. Han udførte portrætter, mindesmærker og buster. 

Andersen var uddannet ved Kunstakademiet og blev senere medarbejder hos Vilhelm Bissen. Han var ansat som konservator ved Kunstakademiets afstøbningssamling til 1905 og ved Thorvaldsens Museum fra 1893 til sin død.

Blandt hans værker anses monumenterne over C.F. Tietgen og Enrico Dalgas som hovedværker. For sidstnævnte modtog han Eckersberg Medaillen i 1900, og han blev Ridder af Dannebrog i 1917.

Rasmus Andersen er gengivet i malerier af Andreas Hessellund 1877 og af Georg Achen. Selvportræt i relief 1919. Desuden portrætteret af Sigurd Wandel på gruppebillede af Udstillingskomiteen 1912.

Han er begravet på Solbjerg Parkkirkegård.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Billedhuggere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Modtagere af Eckersberg Medaillen
Riddere af Dannebrog
Personer fra Jylland
Alumni fra Det Kongelige Danske Kunstakademi
Universitetsbyen i Caracas

Universitetsbyen i Caracas () er Venezuelas centraluniversitet's hovedcampus i Caracas. Den blev tegnet af den venezulanske arkitekt Carlos Raúl Villanueva og blev i år 2000 optaget på UNESCOs Verdensarvsliste.

Universitetsbyen betragtes som et arkitektonisk og byplanlægningsmæssigt mesterværk og er det eneste universitetscampus, tegnet af en enkelt arkitekt, som har modtaget en sådan anerkendelse af UNESCOkommitten.

Campus og universitetsbygninger anses for at være Villanuevas mesterværk. Projektet krævede en massiv indsats af både byplanlægningen arkitektonisk design. Området blev skabt, hvor den gamle Hacienda Ibarra (som oprindeligt tilhørte Simon Bolivar 's familie) eksisterede og blev forenet til byens centrum omkring Plaza Venezuela. Præsident Isaias Medina Angarita's administration købte Hacienda Ibarra i 1942, for at give universitetet en større plads end Saint Francis Covent og gav Villanueva en enestående mulighed for at anvende deres bevidste integration af kunst og arkitektur i stor skala. Det omfattende urbankompleks på omkring 2 km² omfatter i alt 40 bygninger, og blev en af de mest succesfulde anvendelser af moderne arkitektur i Latinamerika. Villanueva arbejdede tæt sammen med alle de kunstnere der har bidraget deres arbejde og personligt tilsyn med projektet i 25 år frem til slutningen af 1960'erne, da hans helbred forværres og tvang ham til at forlade nogle par bygninger i projekteringsfasen.

Området opstod i midten af 1900'erne, og er et eksempel på sin tid arkitektur og byplanlægning.

Når området blev Verdensarvsområde i 2000, fremhævede udvalget bl.a. følgende bygninger: Aula Magna med "Clouds" ved Alexander Calder, det olympiske stadion og det overdækkede torv.

Kunstnere som har bidraget til projektet

Internationale 
Hans Arp
André Bloc
Alexander Calder
Wifredo Lam
Henri Laurens
Fernand Léger
Baltasar Lobo
Antoine Pevsner
Sophie Taeuber-Arp
Victor Vasarely

Kunstnere fra Venezuela 
Miguel Arroyo
Armando Barrios
Omar Carreño
Carlos González Bogen
Pedro León Castro
Mateo Manaure
Francisco Narváez
Pascual Navarro
Alirio Oramas
Alejandro Otero
Héctor Poleo
Braulio Salazar
Jesús-Rafael Soto
Víctor Valera
Oswaldo Vigas

Referencer
 UNESCO World Heritage website on the Ciudad Universitaria de Caracas
 Exhibition on the Covered Plaza by the Architectural Association, London  
 Central University of Venezuela website dedicated to the life and works of Villanueva 
 COPRED, Center for preservation of the UCV 

Verdensarvsområder i Nord- og Sydamerika
Caracas
Škoda Rapid (2012)

Škoda Rapid (type NH) er en lille mellemklassebil. Den serienære prototype Škoda MissionL kunne allerede ses på Frankfurt Motor Show 2011. Bilen lukker hullet mellem Fabia og Octavia, og er ligesom Roomster baseret på flere forskellige platforme.

Produktion 
Rapid bygges sammen med den identiske SEAT Toledo IV på Škodas fabrik i Mladá Boleslav, og kom på markedet den 20. oktober 2012.

I Indien er der siden 2011 blevet bygget en bilmodel, som ikke har noget at gøre med den europæiske model, men som også hedder Rapid.

Karrosserivarianter 
Rapid fandtes i starten kun som femdørs combi coupé med stor bagklap, som i september 2013 blev suppleret af en kortere hatchbackudgave med navnet Rapid Spaceback. Motorprogrammet er identisk i begge versioner, dog kan den mindste benzinmotor med 75 hk ikke leveres til Rapid Spaceback.

Udstyr 
Standardudstyret omfatter blandt andet seks airbags, ABS og ESP, centrallåsesystem, servostyring, højdejusterbart rat og el-ruder. Modellen findes i udstyrsvarianterne Active, Ambition og Elegance. De to sidstnævnte udstyrsvarianter råder over flere yderligere udstyrsdetaljer, som f.eks. klimaanlæg.

Rapid Spaceback kan mod merpris leveres med et panoramaglastag med forlænget glasbagrude.

Motorer

Noter

Eksterne henvisninger 

 Officielt websted 

Rapid (2012)
Små mellemklassebiler
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 2012
Biler fra 2010'erne
D-STAR

D-STAR (Digital Smart Technologies for Amateur Radio) er en kvantiseret audio and data protokol specifikation udviklet som et resultat af forskning af Japan Amateur Radio League for at undersøge digitale teknologier for amatørradio.

Selvom der anvendes andre trådløse digitale teknologier af radioamatører som er kommet fra andre services, er D-STAR en af de første trådløse pakke-baserede standarder, som er blevet bredt udbredt og solgt af en større antal fabrikanter, som er designet specifikt til radioamatør service.

Se også 
 M17 (amatørradio)
 Digital mobile radio

Tidsskrifter 
 ARRL: QST Icom IC 2820H Dual Band FM Transceiver Vol 91 No 11 November 2007 Page 74, by Steve Ford, WB8IMY does a review on the IC 2820H Dual Band FM Transceiver.
 RSGB: RadCom March 2008 (Vol 83 No 03) review of Icom IC-E2820 transceiver and overview of D-STAR.
 CQ-VHF: D-STAR in the Southeastern U.S., Greg Sarratt, W4OZK, (partial), http://www.cq-vhf.com/D-StarWin08.html

Eksterne henvisninger 

Alabama D-STAR Information
D-STAR FAQ and Information
Icom D-STAR information 
opendstar.org 
The Rain Report  by J. Maynard, K5ZC

Digital amatørradio
Kvantiserede modulationstyper