kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Santiago Villafañe

Santiago Hernán Villafañe (født 19. maj 1988 i Mar del Plata) er en argentinsk fodboldspiller, der senest spillede for FC Midtjylland. Den 10. april 2014 valgte FCM at ophæve samarbejdet med den argentinske forsvarsspiller, som ikke havde spillet særlig mange kampe grundet skader.

Karriere

Boca Juniors 
Han begyndte at spille hos Boca Juniors. Det var der, hvor hele hans ungdomskarriere begyndte. Villafañe var især kendt for sin speed og for hans hårde tacklinger.

Real Madrid Castilla 
I 2007 skiftede Villafañe til Real Madrid fra Boca Juniors, hvor han spillede enten som wingback eller på midtbanen. Flere gange trænede han med Real Madrids førstehold, men han kom aldrig til at spille en førsteholdskamp for Real Madrid i La Liga, Spaniens bedste fodboldrække.

Boca Juniors 
2 år senere, i 2009, skiftede Villafañe tilbage til Boca Juniors.

FC Midtjylland 
I juli 2012 skiftede han til den danske klub, FC Midtjylland, hvor han underskrev en fire-årig kontrakt.

Referencer 

Fodboldspillere fra FC Midtjylland
Fodboldspillere fra Boca Juniors
Fodboldspillere fra Real Madrid CF
Ide Munk

Ide Munk (død 22. august 1586 i Malmø) var en dansk adelsdame og godsbesidder, datter af Mogens Olufsen Munk (død 1558), og blev i en meget ung alder den 7. februar 1529 gift den omkring 40 år gamle herr Oluf Nielsen Rosenkrantz til Vallø. De fik tre døtre, heriblandt Mette Rosenkrantz.

Familien opholdt sig på Nyborg Slot, da det blev indtaget af grev Christoffers folk 1534, men da herr Oluf sluttede sig til grevens parti, slap de snart løs. Hun synes så at være draget hjem til Vallø, men da hendes husbond det følgende år på ny blev fængslet, måtte hun overdrage Vallø til grevens mand Sebastian von Jessen, der imidlertid døde senere det år. Efter afslutningen af Grevens Fejde kom godset tilbage til parret.

I 1545 døde herr Oluf, og Ide Munk bestyrede godset, indtil hun i 1554 skiftede med sine svigersønner, Peder Bille og Steen Jensen Rosensparre. Disse delte Vallø imellem sig, og Ide Munk blev købt ud. Siden skrev hun sig til Nygaard og Totterupholm (nu Rosendal) i Fakse Herred, som hun 1560 oprettede til hovedgård. Som svigermoder til så ansete mænd som rigshofmesteren Peder Oxe og rigsråden Peder Bille indtog hun en fremragende plads i den danske adel. Dertil var hun en myndig og selvstændig frue, hvad hun bl.a. lagde for dagen ved forhandlingerne om hendes datter Karines ægteskab, men tillige som mange af sin samtid i høj grad trættekær. Hun pådrog sig adskillige søgsmål ved de overgreb på Kronens gods, som hun tillod sig, og med sin egen broder førte hun en vidtløftig arveproces, som først endte ved Kongens mægling. Ide Munk døde i Malmø 22. august 1586.

Hun er begravet i Valløby Kirke.

Eksternt link 
 Ide Munk i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Eksterne henvisninger 
 

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Danskere i 1500-tallet
Godsejere fra Danmark
Ide
Filip den Gode, hertug af Burgund

Filip 3. af Burgund (Filip den gode fransk Philippe le Bon nederlandsk Filips de Goede; født 31. juli 1396, død 15. juni 1467) var hertug af Burgund og regent i De burgundiske Nederlande fra 1419 til han døde. På sin fars side var han medlem af kongefamilien i Frankrig Huset Valois.

Han lod den enorme bombard Mons Meg støbe i 1449.

Regeringstid 
I Filips regeringstid nåede hertugdømmet Burgund sit højdepunkt, og det blev førende på kunst og handel. 

Filip er kendt for sine administrative reformer, som mæcen for flamske kunstnere som Jan van Eyck og for at have taget Jeanne d'Arc til fange. 

Han støttede skiftevis England og Frankrig for at styrke slægten og hertugdømmet.

Familie 
Filip den Gode var søn af Johan den Uforfærdede (Jean sans Peur) (1371 – 1419), der var hans forgænger som hertug af Burgund, og Margareta af Bayern-Straubing  (1363 - 1424). Filip var oldesøn af kong Johan 2. af Frankrig (Johan den Gode) (1319 – 1364). 

Filip var gift tre gange. I sit sidste ægteskab fik han sønnen Karl den Dristige, der blev hans efterfølger som hertug af Burgund.

Personer fra Dijon
Kongelige fra Frankrig

Franskmænd i 1400-tallet
Rørsanger

Rørsanger (Acrocephalus scirpaceus) er en lille spurvefugl, der yngler i rørskove over størstedelen af Europa samt i dele af Centralasien og Nordafrika. Arten er en almindelig ynglefugl i Danmark som overvintrer i tropisk Afrika. Af udseende ligner den meget kærsanger og andre slægtninge, og genkendes bedst på sin sang. Den lever fortrinsvis af myg og fluer.

Udseende 
Rørsangeren er en 13 cm stor fugl, der er brunlig på oversiden og hvidlig på undersiden med gulbrune flanker. Hovedet virker spidst og issen flad ligesom hos andre sangere af slægten Acrocephalus. Næbbet er tyndt og spidst og benene er som regel mørke. Den ligner kærsanger meget og de to arter kan være vanskelige at kende fra hinanden, selv med fuglene i hånden. Deres sang er dog meget forskellige.

Stemme 

Sangen er lang og næsten uendelig. Det er en monoton gentagelse af de samme toner og lyder ofte som terr-terr-terr-ti-ti-ti-ti-ty-ty-ty-ty-terr-terr-terr-terr.... Fuglen begynder ofte på at synge, når mennesker nærmer sig dens territorium.

Udbredelse 
Rørsanger er udbredt i størstedelen af Europa, men fåtallig i de nordligste og sydligste egne. I Norge er arten således sjælden og findes kun i Sveriges og Finlands sydlige dele. Syd for Danmark er den udbredt i alle europæiske lande bortset fra Irland. Mod øst findes den i Asien indtil bjergkæden Tian Shan i Centralasien. Den yngler desuden i det nordligste Afrika og i Mellemøsten.

I Danmark findes arten overalt, hvor der vokser tagrør, både i store rørskove og i smalle bræmmer langs f.eks. søer og åer. Det vil sige, at den er almindelig over hele landet bortset fra visse dele af Nord-, Midt- og Vestjylland. Bestanden har dog været faldende siden 2000, selvom mængden af rørskov i Danmark er øget på grund af større næringstilførsel. Tilbagegangen skyldes sandsynligvis forhold i overvintringskvarteret i Afrika syd for Sahelzonen. Også andre trækfugle med vinterkvarter her er gået tilbage.

Yngleforhold 

Fuglene ankommer til Danmark i maj måned. Reden ophænges mellem tagrørenes stængler og bygges alene af hunnen. Magerne er derimod fælles om udrugningen og pasningen af ungerne. De normalt fire æg lægges i slutningen af maj eller begyndelsen af juni. De udruges i 12 dage og ungerne forlader reden efter 10-14 dage. Nogle fugle begynder allerede sidst i juli at forlade landet. Trækket mod syd kulminerer i slutningen af august eller begyndelsen af september. Både forår og efterår gæstes Danmark af svenske fugle.

Rørsangeren er ofte værtsfugl for gøgens unger.

Kilder/Eksterne henvisninger 
 Hvass, Hans, Danmarks Dyreverden, 2. udgave, Rosenkilde og Bagger 1978. .
 Benny Génsbøl, Nordens fugle - en felthåndbog, 1987. .
 Beskrivelse af rørsanger på Dansk Ornitologisk Forenings hjemmeside
 Gill, F & D Donsker (Eds). 2013. IOC World Bird Names (v 3.3) www.worldbirdnames.org  Fuglenes inddeling i ordner og familier

Afrikas fugle
Danmarks fugle
Europas fugle
Fugle fra Centralasien
Durdle Door

Durdle Door er en naturlig bue i sandsten på Jurassic Coast tæt på Lulworth i Dorset, England. Den er i privateje af familien Welds, der ejer 50km2 i Dorset under navnet Lulworth Estate, men er åben for offentligheden. Navnet Durdle kommer af det gamle engelske ord 'thirl', der betyder udboring eller at bore.

Flere film er blevet filmet her, dette inkluderer bl.a. Nanny McPhee, Wilde og den har også været brugt til musikvideoer som Tears for Fears' "Shout" og Cliff Richard "Saviour's Day".

Referencer

Eksterne henvisninger 

Dorset
Englands geografi
Naturlige buer
Reinhold Meier

Reinhold Meier (28. februar 1634 i Slesvig by – 23. januar 1701 i København) var en dansk krigsdeputeret, bror til Herman Meier.

Han var søn af dr.jur., først i mecklenburgsk tjeneste, senere gottorpsk råd og staller i Ejdersted Herman Meier (død 1659) og Ursula von Gehren (død 1650). 15 år gammel sendtes han til gymnasiet i Stade og to år efter til universitetet i Helmstedt, hvor han studerede jura (immatrikuleret 1651). 1655 vendte han tilbage til Slesvig, men da opholdet her ikke tiltalte ham, tog han samme år tjeneste hos en højere svensk finansembedsmand og 1660 hos den senere svenske præsident i Bremen Kleihe, hvem han fulgte på en gesandtskabsrejse til Wien og Tyrkiet. 1663 forlod han Kleihes tjeneste og opholdt sig derefter i Slesvig, indtil han 1665 blev sekretær hos statholder Christoffer Gabel. 1670-85 var han gehejmekammersekretær og en tid råd hos Enkedronning Sophie Amalie. 1686 udnævntes han til kancelliråd, 1687 til kammerråd og var som sådan medlem af Kammerkollegiet til 1699. Ved siden heraf var han fra 1689 deputeret ved Land- og Søetaten, fra 1690 deputeret i Landetatens Kommissariat og fra 1694 deputeret i Land- og Søetatens Generalkommissariat. 1690 blev han justitsråd, 1693 titulær etatsråd og 1697 virkelig etatsråd.

Han var en nidkær og dygtig embedsmand, der foruden i Rentekammeret og de militære kollegier brugtes meget i kommissionerne i Rådstuen. En vigtig rolle spillede Meier under mobiliseringen i Holsten 1689, ekspeditionen til Ratzeburg 1693 og felttoget i Slesvig og Holsten 1700, ved hvilke lejligheder han var chef for feltkommissariatet (forplejningsvæsenet). Han havde her en ret vanskelig opgave, da de pengemidler, der stod til hans rådighed, var alt andet end rigelige, og så vel fra troppeafdelingerne som fra Meiers kolleger i Generalkommissariatet i København kom der også en del misfornøjelse til orde. Denne har dog i det væsentlige næppe været begrundet; i det mindste tog overgeneralen i året 1700, hertug Ferdinand Vilhelm af Württemberg-Neuenstadt, bestemt Meier i forsvar over for klagerne. Han døde 23. januar 1701.

I 1677 ægtede han Sophie Elisabeth von Platen (død tidligst 1701), datter af kurkølnsk råd Friedrich von Platen.

Meier ejede fra 1694 (?) landstedet Blågård på Nørrebro, som hans svigersøn, kaptajn i Fodgarden, Cesar René de Thehillac, arvede.

Han er begravet i Sankt Petri Kirke.

Kilder 

 
 Progr. fun. Univ. Hafn. 1701.

Kollegiedeputerede fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Personer fra Slesvig by
Etatsråder fra Danmark
Jurister fra Tyskland
Tyskere i 1600-tallet
US National Championships 1887

US National Championships 1887 var den syvende udgave af US National Championships i tennis (nu US Open), og herreturneringerne blev afholdt i Newport Casino Lawn Tennis Club i Newport, USA i perioden 25. - 30. august 1887. For første gang i mesterskabets historie blev der også afviklet en damesingleturnering. Denne blev spillet i Philadelphia Cricket Club i Philadelphia, Pennsylvania i perioden 27. - 30. september 1887.

Herresingleturneringen blev vundet af Richard Sears, som i udfordringsrunden besejrede Henry Slocum Jr. med 6-1, 6-3, 6-2. Det var den syvende og sidste af Sears' syv sejre i træk i turneringen. I herredoublefinalen vandt Sears og James Dwight over Howard Taylor og Henry Slocum Jr. med 6-4, 3-6, 2-6, 6-3, 6-3.

Damesingletitlen blev vundet af Ellen Hansell, som i finalen besejrede Laura Knight med 6-1, 6-0.

Resultater

Herresingle 

Herresingleturneringen havde deltagelse af 25 spillere. Mesterskabet blev afgjort i udfordringsrunden, der var en kamp mellem den forsvarende mester og den bedste af udfordrerne til titlen i skikkelse af vinderen af all comers-turneringen.

Udfordringsrunden 

I udfordringsrunden spillede den forsvarende mester, Richard Sears, om mesterskabet mod vinderen af all comers-turneringen, Henry Slocum Jr.. Sejren gik til den forsvarende mester, som dermed vandt herresingletitlen for syvende år i træk.

All comers-turneringen 

I all comers-turneringen spillede 24 spillere om én plads i udfordringsrunden. Den ledige plads i udfordringsrunden gik til Henry Slocum Jr., som i finalen besejrede Howard Taylor med 12-10, 7-5, 6-4.

Herredouble 

I herredoublefinalen vandt Sears og James Dwight over Howard Taylor og Godfrey Brinley med 7-5, 5-7, 7-5, 6-4. Sears vandt dermed titlen for femte gang, mens det var fjerde gang at Dwight vandt turneringen.

Damesingle

Kilder / eksterne henvisninger 
 Tennis Archives - US Open 1887 
 Scoreshelf - US Open 1887 
 TennisForum.com - 1887 results 

Tennis i 1887
1887
Skansepalæet

Skansen og Skansepalæet i Aarhus, der blev opført som hotel i forbindelse med Landsudstillingen i 1909, er tegnet i nybarok/skønvirkestil af Hjalmar Kjær. Bygningerne er oprindeligt opført og indrettet som hotel for Landsudstillingen med 210 værelser og 430 senge. Efter udstillingen blev husene ombygget til patricierlejligheder. Ejendomskomplekset "Skansen" består af Strandvejen 34-36 samt Heibergsgade 25-27. "Skansepalæet", Heibergsgade 28-36 og Marselisborg Alle 35-37, er beslægtet.

Skansen og Skansepalæet følger omtrent den bebyggelsesplan, som Hack Kampmann og Charles Ambt udarbejdede for Marselisborg-området. Planen rummede boulevarder, pladser og beplantninger, træk, der endnu kan ses. Hensigten var også at lokke velstillede mennesker til bydelen, og lejlighedernes standard var over datidens gennemsnit.

Husene er inspireret af både nybarok og jugendstil og opført i røde teglsten med groft tilhuggede granitsokler. Bygningerne har en meget sammensat karakter, som bliver understreget af det syv etager høje borglignende hjørnetårn, forskudte højder og forskellige gavlkviste, altaner og karnapper.

Navnet Skansen opstod, fordi komplekset er bygget oven på en gammel militær skanse, som den tyske feltherre Wallenstein lod opføre på den sydlige indfaldsvej under Trediveårskrigen, da han belejrede Aarhus i 1627. Skansen blev udbygget efter at Aarhus atter blev svensk besat i 1644 og skansen udbygget. Arealet blev i 1898 købt af godsejer H.P. Ingerslev, på Marselisborg og samtidigt indlemmet i Aarhus Kommune.

Galleri

Referencer 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Aarhus
Hoteller i Danmark
Beboelsesbygninger i Danmark
Etableret i 1909
Canada Day

Canada Day (fransk: Fête du Canada) er nationaldagen for Canada d. 1 juli, hvor der fejres jubilæet for vedtagelsen af British North America Act 1867 (i dag kaldet Constitution Act, 1867), som forenede tre kolonier i en enkelt land kaldet Canada inden for det britiske imperium. 

Dagen hed oprindelig Dominion Day (fransk : Le Jour de la Confédération), men blev omdøbt i 1982, da det britiske parlament med vedtagelsen af Canada Act hjemtog British North America Act af 1867., så ændringer ikke længere skulle godkendes i London.
Canada Day finder sted i hele Canada samt blandt canadierne internationalt.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Nationaldage
Day
Henry Compton

Henry Compton (1632-7. juli 1713) var en engelsk biskop, først i Oxford, senere i London. 

Under Karl II havde han stor indflydelse og ledede prinsessernes, de senere dronninger Marias og Annas religiøse opdragelse. Under Jakob II modsatte han sig kongens bestræbelser for at fremme papismen på den anglikanske kirkes bekostning og faldt i unåde. Han var med til at indkalde Vilhelm af Oranien 1688. 

Under den nye regering fik han igen sit embede. Da Sancroft, ærkebiskop af Canterbury, ikke vilde krone kongeparret, gjorde Compton det, men ved valget af en ny ærkebiskop tog man ikke ham, men Tillotson, hvorover Compton følte sig meget stødt. Han bevarede dog stor indflydelse både under Vilhelm og under dronning Anna lige til sin død.

Kilder 
 

Biskopper af Oxford
Biskopper af London
Briter i 1700-tallet
Salmonsens
Edward Theodore Compton

Edward Theodore Compton (27. juli 1849 i London - 22. marts 1921 i Feldafing) var en engelsk maler. 

Compton, der lærte på engelske kunstskoler og derefter bosatte sig i Tyskland (fra 1874 ved Starnberg-søen), har vundet navn som alpemaler og i så henseende udfoldet en stor produktivitet, ikke mindst med smukke akvareller (1910 udkom i Berchtesgaden en mappe med akvareller af Compton). Han har også malet en del billeder fra Norge, Italien m. v.

Kilder 

 

Malere fra England
Landskabsmalere
Salmonsens
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Personer fra London
Treblad

Treblad (Trillium) er en slægt med ca. 45 arter, der er udbredt i Nordamerika, Kamtjatka, Kina og Himalaya. Det er flerårige, urteagtige planter med underjordiske rodknolde. Stænglen er opret og ikke forgrenet. Den er opgivet af et brunt hylster på den nederste del. Bladene sidder som lavtsiddende, kransstillede stængelblade. De er ovale eller næsten rhombeformede med hel rand og tre eller fem hovedribber. De tre højblade er ovale til elliptiske og grønne eller plettede. Der er kun én enkelt, endestillet blomst. Den er 3-tallig og regelmæssig med røde, purpurfarvede, rosa, hvide, gule eller grønne kronblade. Frugterne er kapsler med mange, bittesmå frø.

 Rosa Treblad (Trillium catesbaei)
 Nikkende Treblad (Trillium cernuum)
 Purpur-Treblad (Trillium erectum)
 Storblomstret Treblad (Trillium grandiflorum)
 Gul Treblad (Trillium luteum)
 Trillium ovatum
 Hvidplettet Treblad (Trillium sessile)
 Bølget Treblad (Trillium undulatum)

 Trillium chloropetalum
 Trillium gracile
 Trillium kamtschaticum
 Trillium persistens
 Trillium reliquum
 Trillium smallii
 Trillium texanum
 Trillium tschonoskii

Giftlilje-familien
Toxophilus

Toxophilus er en bog om bueskydning med langbue af Roger Ascham udgivet første gang i 1545 i London. Den er dedikeret til Henrik VIII, og det er den første bog om bueskydning skrevet på engelsk.

Ascham var selv en ivrig bueskytte og underviser på St John's College, Cambridge. Han skrev Toxophilus or the School of Partitions of Shooting for at beskytte bueskydning imod anklager om, at det var en upassende sport for en lærd.

Toxophilus er skrevet som en dialog mellem to personer, Philologus ("en der elsker studier") og Toxophilus ("en der elsker buen"), som også er lærd og forsvarer bueskydning som et ædelt tidsfordriv.

Ascham skrev en introduktion til sit arbejde med en omfattende dedikation til Henry VIII, som godkendte bogen og tildelte Ascham en pension på 10 £ om året, hvilket blev bekræftet og suppleret af Edward VI.

Indflydelse 
Udover at være den tidligst trykte bog på engelsk om bueskydning er Toxophilus også en vigtig model for, hvordan bøger med instruktion kunne skrives på engelsk (frem for Latin, der hidtil var brugt), og hvordan engelsk kunne skrives klart og tydeligt. Som han skriver i indledningen: "Til alle Gentlemen og Yeoman i England": "Mange engelske forfattere har ikke gjort sådan, men bruger fremmede ord, som latin fransk og italiensk, hvilket gør alting mørkt og svært"

Ulig andre engelske lærde i sin samtid, som Thomas Elyot og John Cheke, undgik han brugen af neologismer og blomstrende klassiske termer og det "lykkedes at gøre hans engelske arbejde til et medie til bred kommunikation ... Nogle af de passager der beskriver miljøet (for eksempel den måde, hvorpå vinden kan påvirke sigtet for en trænet bueskytte), er levende og på det tidspunkt uden sidestykke i engelsk litteratur."

Ordet "Toxophilus" blev opfundet af Ascham. Det engelske navneord "toxophilite", der betyder "en der elsker eller er hengiven til buen", er afledt af "toxophilus".

Bueskydningens historie 
Det næste store værk om bueskydning på engelsk var The Art of Archerie af Gervase Markham, som blev udgivet i London i 1634.

Toxophilus har været referencemateriale for mange senere studier om bueskydningens historie, eksempelvis The Archer's Craft af A. E. Hodgkin.

Udgaver 
 Ascham, Roger; ed. Arber, Edward (1868). English Reprints: Toxophilus, 1545. London: Murray.
 Ascham, Roger; ed. Wright, William Aldis (1904). English Works: Toxophilus, Report of the Affaires and State of Germany, The Scholemaster. Cambridge: Cambridge University Press.

Reflist

Eksterne henvisninger 
 Hardy, Robert (2006). Longbow: A Social and Military History. Patrick Stephens Ltd. .
 Ryan, L. V. (1963). Roger Ascham. Stanford University Press. .
 Toxophilus archerylibrary.com

Bueskydning
Litteratur i 1545
Litteratur fra Storbritannien
Leslie Arzt

Dr. Leslie Arzt, er en fiktiv karakter i den amerikanske tv-serie Lost. Dr. Leslie Arzt er en fiktiv figur i tv-serien Lost, spillet af Daniel Roebuck.

Biografi 
Leslie Arzt underviser i fysik på en highschool. Han har været gift tre gange, og var i Australien for at møde en kvinde han havde snakket med i et år over internettet. Hun forsvinder pludseligt under et restaurantbesøg, og Arzt booker en billet hjem næste morgen, og ender på den måde på Oceanic Flight 815.

Efter flystyrtet 
Dr. Arzt er første gang med i "Born To Run" hvor han forklarer om at Michaels tømmerflåde ikke vil kunne rejse før om 3-4 måneder, pga. en kommende regntid. 
Han forklarer dog Michael, at det var noget han fandt på, og at han ikke ved hvad der kommer til at ske med vejret. 
Da de overlevende fra flystyrtet får at vide af Danielle Rousseau at De Andre er på vej, foreslår John Locke at de gemmer sig i The Hatch. Rousseau viser dem til Den Sorte Klippe, hvor der er dynamit, de skal bruge til at sprænge lugen op, for at komme ned i The Hatch.
På turen til Den Sorte Klippe bliver Hurley ved med at udtale hans navn "Arnzt" i stedet for "Arzt". Hurley synes det er svært at udtale hans navn. Arzt svarer at hans niendeklasses-elever godt kan finde ud af det. Hurley foreslår at han bare kalder ham ved hans fornavn, hvortil Arzt svarer at "Arzt er fint".
Da de når frem til Den Sorte Klippe og finder kisterne med dynamit forklarer Arzt at dynamitten er meget ustabil og det skal behandles med yderst forsigtighed, og at de ikke skal tage mere end de behøver. Ironisk nok sprænger en af dynamitstængerne Arzt i stykker, og resten af gruppen tager dette som en advarsel, og er meget forsigtige med dynamitten derefter.

Sæson 3 
Dr. Artz er med i Nikkis flashback i 'Expose', hvor det vises at han har en samling på 20 nye dyrearter, som han har fundet på øen. Han fortæller Nikki om Medusa-edderkoppen at dens bid ikke er dræbende, men lammer i ca. 8 timer. Hun stjæler et eksemplar og bruger den på Paulo der bliver bidt og lammet af edderkoppen, for at få fat i de diamanter til en værdi af $8.000.000, de har stjålet i fællesskab. Efter at Paulo er blevet bidt bliver Nikki også bidt og de begraves begge to levende af Hurley og Sawyer der tror de er døde.

Fodnoter 

Arzt, Leslie
Trillium ovatum

Trillium ovatum er en flerårig, urteagtig plante med en opret vækst, store blade og hvide (senere brunrøde) blomster. Planten er skyggetålende og hårdfør, og derfor dyrkes den i havernes surbundsbede.

Kendetegn 
Trillium ovatum er en flerårig, urteagtig plante med en opret vækst. Den enlige, ugrenede stængel er opret og bærer forneden et antal kransstillede blade. Stænglen er hårløs, men dækket forneden af et brunligt hylster. Bladene er meget bredt ovale eller ægformede med hel rand. Oversiden er græsgrøn og rynket med fem forsænkede hovedribber. Undersiden er lysegrøn. Blomstringen foregår i maj-juni, hvor man finder den enlige blomst endestillet øverst på skuddet, men støttet af tre kransstillede højblade. Blomsten er 3-tallig og regelmæssig med hvide kronblade, der bliver lyserøde til brunrøde hen mod afblomstringen. Frugterne er kapsler med mange, små frø.

Rodsystemet består af en kort, tyk jordstængel, der bærer talrige, trævlede rødder.

Planten når 0,45 m højde og 0,30 m bredde.

Hjemsted 
Trillium ovatum er naturligt udbredt i det nordvestlige USA og det sydvestlige Canada, dvs. fra det sydlige British Columbia og Alberta over Washington, Oregon og Montana til Wyoming og det nordlige Colorado. Overalt er arten knyttet til letskygget skovbund med et tykt førnelag og en jord, der er sur til neutral, humusrig og vedvarende fugtig, men dog veldrænet.

I Olympic National Park, som ligger  på Olympichalvøen vest for Seattle, Washington, USA, findes nogle skove i lavlandet og på dalbunden mellem bjergene, hvor denne art vokser sammen med bl.a. Almindelig Linnæa, Amerikansk Skovstjerne, Broget Skumspiræa, Busket Bjergté, Bølle (flere arter), Drue-Hyld, Grøn Douglasgran, Kæmpe-Thuja, Kæmpe-Ædelgran, Sitka-Gran, Småhjerte, Sværdbregne, Vestamerikansk Hemlock og Vestamerikansk Mahonie

Galleri

Note 

Skovbundsplanter
Surbundsplanter