kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ion Duca

Ion Gheorghe Duca (født 20. december 1879 i Bukarest, død 30. december 1933 i Sinaia) var Rumæniens premierminister i seks uger i 1933. Han blev myrdet af Jerngarden.

Liv 
Han blev medlem af Rumæniens parlament i 1914 og fyldte flere forskellige embeder:

 skoleminister i 1914-18
 landbrugsminister i 1919-20
 udenrigsminister i 1922-26
 indenrigsminister i 1927-28

Politikere fra Rumænien
Personer der er blevet myrdet
L. Leth Laursen

Laurids Leth Laursen (24. maj 1915 – 20. april 1989) var en dansk politiker. Han var i perioden 1982 til sin død i 1989 borgmester i Hadsten Kommune, valgt for Konservative Folkeparti. Indtil han overtog borgmesterposten, var han politimester (landbetjent) i Hadsten. Efter sin død blev posten overtaget af daværende 1. viceborgmester Carl Johan Rasmussen (A), der efter valget i 1989 blev valgt som hans efterfølger. Leth Laursen er begravet på Sankt Pauls Kirkes kirkegård.

Politisk karriere 
Leth Laursen blev første gang valgt ind i kommunalbestyrelsen i 1962 i den daværende Galten-Vissing Kommune, i øvrigt året for Hadsten Bys 100 års jubilæum. Leth Laursen nåede inden sin død at blive æresmedlem af den Konservative lokalforening i Hadsten Kommune.

Referencer 

Borgmestre i Hadsten
Borgmestre fra Det Konservative Folkeparti
Politifolk fra Danmark
Hammerknuden

Hammerknuden, ofte blot kaldt Hammeren, er en 182 hektar stor rundklippe af granit på nordspidsen af Bornholm.

Klippen er fortrinsvis bevokset med lyng og græsser, men også en del skov, og er et yndet turistmål, med gode muligheder for kortere eller længere vandreture i området. Hammeren Fyr, Salomons Kapel og Opalsøen er blandt de mest kendte seværdigheder på klippen. Klippen ligger umiddelbart nord-nordøst for Hammershus slotsruin.

På området har der været brudt sten i over 100 år, og Moseløkken Stenbrudsmuseum er indrettet i det gamle stenbrud.

Se også 

 Bjergarterne i Bornholms grundfjeld
 NaturBornholm

Kilder og henvisninger

Eksterne henvisninger 
 Seværdigheder på Nordbornholm af Naturstyrelsen
 Vandretur - Hammerknuden Rundt af Destination Bornholm
 

Lokaliteter på Bornholm
Der Goldene Pöppel

Der Goldene Pöppel var en pris, som magasinet Die Pöppel-Revue uddelte fra 1979 til 1990. "Pöppel" betyder spillebrik af den type, som består af en kegle med en kugle på toppen. Som modspil til "Spiel des Jahres", hvor en jury af fagfolk udvalgte vinderne, var det her magasinets læsere, der valgte det spil, de fandt var bedst. Der var ingen regel om udgivelsesår, så flere spil var med i mange år.
I 1990 blev prisen afløst af Deutscher Spiele Preis.

Prismodtagere 
 1979
 1. Acquire af Sid Sackson
 2. Hase und Igel af David Parlett
 3. 1829 af Francis G. Tresham
 1980
 1. Hase und Igel af David Parlett
 2. Risk af Albert Lamorisse
 2. Shogun af Teruo Matsumoto
 1981
 1. Hase und Igel af David Parlett
 2. Rummikub af Ephraim Hertzano
 3. Monopoly af Charles Darrow
 1982
 1. Hase und Igel af David Parlett
 2. Atolls & Cornucopias
 3. Acquire af Sid Sackson
 1983
 1. Scotland Yard
 2. Hase und Igel af David Parlett
 3. Acquire af Sid Sackson
 1984
 1. Scotland Yard
 2. Dampfross af David Watts
 3. Hase und Igel af David Parlett
 1985
 1. Heimlich & Co. af Wolfgang Kramer
 2. Scotland Yard
 3. Dampfross af David Watts
 1986
 1. Heimlich & Co. af Wolfgang Kramer
 2. Acquire af Sid Sackson
 3. Greyhounds af Bernd Brunnhofer
 1987
 1. Kreml af Urs Hostettler
 2. Acquire af Sid Sackson
 3. Heimlich & Co. af Wolfgang Kramer
 1988
 1. McMulti af James St Laurent
 2. Kreml af Urs Hostettler
 3. Barbarossa und die Rätselmeister af Klaus Teuber
 1989
 1. Maestro af Rudi Hoffmann
 2. Café International af Rudi Hoffmann
 3. Ein solches Ding af Urs Hostettler
 1990
 se Deutscher Spiele Preis

Weblinks 
 Pladserne 1 til 10  på Spielbox

Kulturpriser
Krugerrand

Krugerrand er en sydafrikansk guldmønt, produceret første gang i 1967 af South African Mint. Krugerrand er den eneste investeringsmønt, der ikke har en pålydende.

Historie 
Krugerranden blev introduceret i 1967 for at omgå de sanktioner fra FN, der betød, at Sydafrika havde svært ved at sælge sit guld. I 1970'erne og 80'erne indførte mange vestlige lande forbud mod at importere Krugerrand, men alligevel fik de en enorm betydning. I 1980, da Krugerrand var oppe på 90 % af verdens marked for guldmønter, lancerede man mindre udgaver af Krugerranden på en halv, en kvart og en tiendedel troy ounce. I 2008 opgjorde man, at der var blevet solgt så mange Krugerrand, at de samlet indeholdt 46 millioner troy ounce, svarende til cirka 310 milliarder kroner.

Popularitet 
Guldmønten blev hurtigt ekstrem populær blandt samlere. Mellem 1974 og 1985 blev der alene til USA solgt 22 millioner Krugerrand.

Møntens succes gjorde også, at andre guldproducerende lande fik mod til at lancere en guldmønt. Blandt dem var der den canadiske Gold Maple Leaf i 1979, den australske Gold Nugget i 1981, den kinesiske Gold Panda i 1982, den amerikanske Gold Eagle i 1986 og den britiske Britannia i 1987.

Dimensioner 
Krugerranden har en diameter på 32,77 mm og er 2,84 mm tyk. Guldmønten er "kun" 22 karat, så selve mønten vejer 1,0909 troy ounce. Guldindholdet i mønten er dog en troy ounce.

Eksterne henvisninger 

Krugerrandens officielle hjemmeside
Brochure om Krugerranden 

Guldmønter
Sydafrika
Møgbiller

Møgbiller (Aphodiinae) er en underfamilie i familien torbister blandt billerne. Slægten omfatter 45 arter i Sverige og i alt fald 18 arter i Danmark. De er mellem 3 og 13 mm lange, sorte eller brunagtige dyr med hvælvet kropsform.

Møgbillerne tiltrækkes ofte af lys om natten. I 2013 modtog fem forskere, hvoraf tre fra Lunds universitet, Ig Nobelprisen i kategorierne biologi og astronomi for at vise, at møgbiller kan finde vej ved hjælp af Mælkevejen.

Økologi 
Møgbiller lever sædvanligvis i (og af) køers og andre planteæderes afføring, hvori de også lægger deres æg. Nogle arter lever dog i jord. De har stor betydning for nedbrydningen af organiske stoffer, især dyreafføring, i naturen.

Et par forskere iagttog en elefantlort på 1½ kg på den afrikanske savanne og kunne se at 16.000 møgbilleindivider efter to timer på forskellig vis havde fjernet hele bunken - noget blev spist, noget rullet væk og noget gravet ned.

Referencer 

 Carl H. Lindroth 1967, Biologi 7:Entomologi, Almqvist & Wiksell
 B-O Landin 1970, Fältfauna / Insekter 2:1, Natur och Kultur
 Nationalencyklopedin 1991,

Eksterne links 

Torbister
General Belgrano

General Belgrano kan henvise til

 Manuel Belgrano (1770-1820), en argentinsk general, der var en af hovedmændene bag den argentinske uafhængighed.
 ARA General Belgrano - en argentinsk krydser, der blev sænket af Storbritannien under Falklandskrigen.
VM i tennis på overdækket bane

Verdensmesterskaberne i tennis på overdækket bane blev afholdt i 1913 og i perioden 1919–23. Mesterskaberne blev hvert år afholdt et nyt sted og blev spillet indendørs på trægulv som underlag. De var åbne for alle amatørspillere fra hele verden og var en del af tre verdensmesterskaber, som det nydannede International Lawn Tennis Federation (ILTF) officielt anerkendte fra 1913 til 1923. De to andre, VM i tennis på græsbane i form af Wimbledon-mesterskaberne i London og VM i tennis på hardcourt, der blev afholdt i Paris, bortset fra i 1922, hvor de blev spillet i Bruxelles, kunne retfærdiggøre titlerne som verdensmesterskaber, mens VM på overdækket bane havde problemer med at tiltrække andre topspillere end de europæiske, og derfor blev mesterskabet anset for det mindst prestigefyldte af de tre verdensmesterskaber.

US National Championships var ikke et officielt ILTF-verdensmesterskab, men det blev af nogle regnet for en turnering med samme status som verdensmesterskaberne.

VM på overdækket bane blev nedlagt af ILTF, da Australasian Championships blev opgraderet til et "major championship" i 1924. Og da United States Lawn Tennis Association blev optaget i ILTF samme år, blev også US Championships opgraderet til "major championship".

Turneringer og spillesteder

Vindere og finalister

Herresingle

Damesingle

Herredouble

Damedouble

Mixed double

Kilder / eksterne henvisninger 
 TennisArchive - World Covered Court Championships  
 Tennis Warehouse - Winners of the World Covered Court Championship

Noter 

Overdækket bane
Tennisturneringer
Etableret i 1913
Ophørt i 1923
Nordkoreas parlamentsvalg 2014

Nordkoreas 13. parlamentsvalg til den øverste folkeforsamling blev afholdt den 9. marts 2014. Ifølge nordkoreanske medier var stemmeprocenten på 99.97%, hvilket vil sige 17.645.838 nordkoreanere skulle have stemt til valget.

Fordeling af pladser

Valgte medlemmer

Kilder 

Parlamentsvalg 2014
Politiske valg i 2014
Vagn Jacobsen (møbelsnedker)

Vagn Leo Jacobsen (1932 – 2013) var en dansk møbelsnedker og fabrikant.

Han blev udlært 1953 hos C.B. Hansens Etablissement med sølvmedalje for sit svendestykke. Han blev senere direktør og ejer af A/S Søborg Møbelfabrik. Han blev tildelt Håndværksrådets hæderstegn i guld.

Han har bl.a. designet Bord nr. 100 og Bord nr. 616.

Kilder 
 Opslag hos Proff.dk

Snedkere fra Danmark
Møbelarkitekter fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Fabrikanter fra Danmark
Gold Maple Leaf

Den canadiske mønt Gold Maple Leaf er Canadas officielle guldmønt, produceret af Royal Canadian Mint. Det er en af de reneste guldmønter, der produceres, med en finhed på 99,99 % (24 karat), og med specialudgaver på hele 99,999 %. Dette betyder, at den praktisk talt ikke indeholder nogle tilsætningsmetaller, men udelukkende rent guld fra Canada. Mønten blev lanceret i 1979, hvor verdens marked for guldmønter var domineret af Krugerranden, der stod for knap 90 % af markedet. Dog var Krugerranden påvirket af et boykot fra nogle vestlige lande grundet deres apartheid-politik.

Mønten laves i  oz.,  oz.,  oz.,  oz.,  oz. og 1 oz. Alle mønterne er legale betalingsmidler i Canada og har en påtrykt værdi på henholdsvis $1, $5, $10, $20 og $50.
Alle de mindre mønter er kopier af "den store", som er på 1 troy ounce.

Historie 
Siden 1988 er tilsvarende mønter blevet produceret i platin, med samme udseende og vægt. I 1988 blev en 1 oz. Silver Maple Leaf også introduceret, med en pålydende værdi på $5. 
I 1994 blev en  oz. guld- og platin-mønt lanceret, men de var ikke ligefrem videre populære, og blev aldrig produceret siden. De havde en pålydende værdi på $2.
Den 3. maj 2007 afslørede Royal Canadian Mint en guldmønt på hele 100 kilogram og med en påtrykt værdi på $1.000.000, selvom at guldindholdets værdi på det tidspunkt var over 2 mio. $. Den havde en diameter på 50 cm, en tykkelse på 3 cm og en finhed på hele 99,999 %. Mønten blev egentligt lavet som et PR-stunt, og der blev i første omgang kun produceret en enkelt mønt, der skulle være en reklame for Royal Canadian Mint's nylancerede 1-oz. guldmønt med en tilsvarende finhed på 99,999 %. Men efter at flere interesserede købere havde meldt sig på banen, offentliggjorde RCM, at de ville producere og sælge  flere 100-kg mønter, og at prisen ville ligge på mellem 2,5 og 3 mio. canadiske dollars per mønt.

Gold Maple Leaf

Problemer med guldmønten 
Flere forhandlere har klaget over kvaliteten af Canadian Gold Maple Leaf. Fordi finheden i mønten er så høj, er der problemer med, at det er for blødt til at kunne "holde formen" ordentligt, og der let kommer ridser eller lignende. Det er et standard problem med guldmønter af så høj finhed, og rammer blandt andet også den australske Gold Nugget, og den kinesiske Gold Panda.

Platinum Maple Leaf

Silver Maple Leaf 
Se mere uddybende artikel her: Silver Maple Leaf
Silver Maple Leaf er udkommet i følgende år: 1988-89; 1990-2004; og 2005-nu. Alle årene er den udelukkende kommet som en 1 oz. sølvmønt, der har samme design som Gold Maple Leaf. Alle mønterne har haft finheden 999,9‰ sølv. Forsiden forestiller den britiske dronning Elizabeth d. II, og hun har i de forskellige årgange været hhv. 39, 64 og 79 år gammel.

Se også 
(Listen er ikke komplet)
 Krugerrand
 Gold Nugget
 Gold Panda

 Mønter

Eksterne henvisninger
Royal Canadian Mint's officielle hjemmeside

Guldmønter
Kultur i Canada
Sarah Grünewald

Sarah Backhaus Grünewald (født 5. februar 1984 i Tyskland) er en dansk model, tv-vært og skuespiller.

Vild med dans 
I 2013 blev Sarah Grunëwald valgt som Claus Elmings nye medvært som erstatning for Christiane Schaumburg-Müller i sæson 10 af Vild med dans. Hun vendte tilbage som vært i sæson 11.

Da Vild Med Dans sendte sin femtende sæson i efteråret 2018, fik hun en ny værtsmakker i form af Christiane Schaumburg-Müller, da Claus Elming meddelte, at han ikke vendte tilbage som vært.

Privat 
Hun er født i Tyskland, men er opvokset i Marielyst på Falster.

I 2014 blev hun gift med sin kæreste, Rasmus Backhaus. Deres søn, Luis, er født i marts 2016.
I februar 2019 meddelte Grünewald, at parret skulle skilles.

Filmografi 
 Dirch (2011)
 Unease (kortfilm, 2011)
 Tomgang (2013-2015)
 Det andet liv (2014)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Tv-værter fra Danmark
Fotomodeller fra Danmark
Skuespillere fra Danmark
Jørgen Gammelgaard

Jørgen Gammelgaard (1938 – 1991) var en dansk møbelsnedker, industriel designer og professor.

Han blev udlært 1957 fra C.B. Hansens Etablissement og fik sølvmedalje for sit svendestykke. Dernæst arbejdede han hos A.J. Iversen, indtil Jørgen Gammelgaard blev optaget på Kunsthåndværkerskolen 1959, hvor han gik til 1964, og derefter fulgte et par år som hospitant (gæsteelev) på Kunstakademiets Møbelskole hos Poul Kjærholm og Ole Wanscher. Han udførte tegnestuearbejde med inventaropgaver hos Arne Jacobsen (1968-69), Grete Jalk, Mogens Koch, Steen Eiler Rasmussen og Jørgen Bo. 1973 etablerede han egen tegnestue.

Han var konsulent for UNESCO i Samoa, hvor han udførte Tip Top-lampen, og siden på Ceylon og i Sudan. Også Teknologisk Institut fik gavn af Gammelgaards indsigt.

I 1982 indledte Jørgen Gammelgaard et samarbejde med Børge Schiang, hvilket resulterede i hans hovedværk, Skagen-karmstolen (i træ 1983 og metal 1985). 1988-89 udførte han en serie af borde til stolen. Han har også udført lampen Swing VIP (1983), som fremstilles af Pandul, sølvtøj for Georg Jensen, belysning for Den Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole, Rødovre Bibliotek, og IBM's hovedsæde i Lyngby, en foldestol i stål og lærred for Design Forum og EJ20-sofaen for Erik Jørgensen.

Jørgen Gammelgaard modtog 1971 Den danske Møbelpris, i 1986 Dansk Designråds Årspris og Kunsthåndværkerrådets Årspris samt i 1991 ID-prisen for Skagen-karmstolen. I september 1987 blev Jørgen Gammelgaard udnævnt til professor ved Møbelskolen på Kunstakademiets Arkitektskole, hvilket han var til sin død.

Kilder 
 
 Biografi hos Schiang.com 
 Biografi hos Houmøllers Møbler 

Snedkere fra Danmark
Møbelarkitekter fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Industrielle designere fra Danmark
Ansatte ved Kunstakademiets Arkitektskole
Viral fest

En Viral fest, er en fest der afholdes, uden at gæster indbydes personligt. I stedet inviteres gæster fra mund til mund, gennem sms, eller via sociale medier.

Ved virale arrangementer, som for eksempel en viral fest, kan der pludseligt opstå kæmpe arrangementer med flere tusinde gæster.

 

Internetfænomener
Hungerburgbahn

|}
Hungerburgbahn er en kabelbane i Innsbruck, Østrig, som forbinder bydelen Hungerburg med Innsbrucks centrum.
Banen åbnede den 1. december 2007. Ved Hungerburg fører svævebanen Nordkettenbahn op til Restaurant Seegrube og det store skiområde heromkring.

Banens forløb 
Banen drives af byens offentlige transportselskab og har billetter til fælles med dette. Hungerburgbahn har fire stationer, alle designet af Zaha Hadid. Det er:
 Congress (samtidig station på byens metro)
 Löwenhaus
 Alpenzoo
 Hungerburg

Tekniske specifikationer

Den første Hungerburgbahn 

Den nuværende Hungerburgbahn er bygget som erstatning for den oprindelige kabelbane på stedet, som var i drift i årene 1906 til 2005. Denne bane havde en strækning på ca. den halve længde af den nye Hungerburgbahn og havde ikke sit udgangspunkt i byens centrum.

Billedgalleri

Eksterne henvisninger 

 Nordkette (Site om Nordkette-banen på engelsk)
 Zaha Hadid-udstilling på Dansk Arkitektur Center i 2013
 Hungerburgbahn på 'Lift-World'

Kabelbaner
Innsbruck
Ray Dolby

Ray Milton Dolby OBEh (født 18. januar 1933, død 12. september 2013) var en amerikansk ingeniør og opfinder af støj-reduktionssystemet kendt som Dolby NR. Han var også medopfinder af videobåndoptageren ved Ampex. Han var grundlægger af Dolby Laboratories. Han var også milliardær og medlem af Forbes 400 med en estimeret formue på $2,9 milliarder i 2008 selvom formuen september 2012 var skrumpet til $2,4 milliarder.

Udmærkelser og æresbevisninger 
 1971: AES Silver Medal
 1979: 51st Academy Awards — Academy Award, Scientific or Technical
 1983: SMPTE Progress Medal For his contributions to theater sound and his continuing work in noise reduction and quality improvements in audio and video systems and as a prime inventor of the videotape recorder
 1985: SMPTE Alexander M. Poniatoff Gold Medal
 1986: honorary Officer af Most Excellent Order of the British Empire (OBE)
 1988: Eduard Rhein Ring of Honor fra det tyske Eduard Rhein Foundation
 1989: 61st Academy Awards — Academy Award, Scientific or Technical
 1989: Emmy af National Academy of Television Arts and Sciences (NATAS)
 1992: AES Gold Medal
 1995: Special Merit/Technical Grammy Award
 1997: U.S. National Medal of Technology
 1997: IEEE Masaru Ibuka Consumer Electronics Award
 1999: æresdoktorgrad fra University of York
 2000: æresvidenskabdoktorgrad fra Cambridge University
 2003: Charles F. Jenkins Lifetime Achievement Award af Academy of Television Arts and Sciences 
 2004: inducted into the National Inventors Hall of Fame og Consumer Electronics Hall of Fame
 2010: IEEE Edison Medal
 2014: Stjerne på Hollywood Walk of Fame

Referencer

US patenter 
 , Signal compressor, filed 1969.

Eksterne links 

 
 Ray Dolby bio 
 Dolby, R. (2002-05-11). Some Musings on Progress in Audio. Heyser lecture at Audio Engineering Society. Retrieved on 2007-03-26 from http://aes.org/technical/112Heyser.cfm .
 2004 Interview With Dolby
 Group photo of the Ampex VTR team including Ray Dolby

Opfindere fra USA
Emmy-vindere
Avro Vulcan

Avro Vulcan (: "Vulcanus") var et jetdrevet bombefly, som under den kolde krig kunne fremføre britiske kernevåben.
 
Vulcan havde en besætning på fem personer bestående af to piloter, en navigatør (Navigator Plotter), en bombekaster (Navigator Radar) samt en AEO (Air Electronics Operator), ansvarlig for elektronisk krigsførelse med fx halemonteret radar, chaff og flares. AEO var også radiotelegrafist og i tilfælde af firedobbelt motorstop, skulle han udfælde en ram air turbine. Kun piloterne havde katapultsæder, meningen var at piloterne i en nødsituation skulle holde flyet på ret køl, mens resten af besætningen sprang ud i faldskærm - og så forlade flyet i sidste øjeblik.

Historie 
Flyets udvikling begyndte i 1947 under ledelse af Roy Chadwick, og de første fly ankom til eskadrillerne i 1956. Det britiske luftfartsministerium ønskede et bombefly med en tophastighed på 930 km/t, en operativ højde på op til 15.000 m, en rækkevidde på 5500 km og mulighed for at bære en bombelast på 4500 kg.

Trioen af bombefly kaldet "V-force"; Avro Vulcan, Vickers Valiant og Handley Page Victor supplerede hinanden, så alle tre blev indkøbt. I alt blev der fremstillet 136 Vulcan-fly.

Under Falklandskrigen i 1982 kom flyet i krig for første gang i Operation Black Buck, dog uden kernevåben.

Oversat fra svensk Wikipedia.

Strategiske bombefly
Royal Air Force
Falklandskrigen
Militærfly fra Storbritannien
4-motors jetfly
Ascension

Ascension er en britisk ø i Sydatlanten, cirka 1300 kilometer nordvest for Sankt Helena. Den tilhører det britiske oversøiske territorium Saint Helena, Ascension and Tristan da Cunha, tidligere kendt som Saint Helena and Dependencies.

Øen har et areal på omkring 88 km² og cirka 1100 indbyggere. Den største by er Georgetown på vestkysten, med 560 indbyggere (2003).

Natur 
Øen er vulkansk og gold, næsten helt uden vegetation, bortset fra et mindre område omkring toppen af Green Mountain (859 meter over havet). Årsnedbøren varierer fra 150 mm ved kysten til 635 mm i bjergene. Mange havskildpadder besøger øen mellem januar og maj for at lægge æg.

Næringsliv 
Ascension er et vigtigt kommunikationscenter, og den har en britisk jordstation til satellitkommunikation samt en radiosender (BBC). På øen er der den britisk-amerikanske Wideawake-flybase. I apartheidtiden i Sydafrika anvendte South African Airways denne flyveplads til mellemlanding på ruten London–Johannesburg, da de ikke kunne få overflyvningstilladelser til det afrikanske kontinent. Wideawake havde en central rolle i Operation Black Buck under Falklandskrigen i 1982.

Derudover har ESA en sporingsstation til Ariane-opsendelserne fra Kourou.

Det dyrkes frugt og grøntsager på øen. Sportfiskerturisme forekommer.

Historie 
Øen blev opdaget d. 25. marts 1501 af den portugisiske kaptajn João da Nova, og fik navnet Ascension fordi den blev opdaget Kristi himmelfartsdag. Den er siden 1815 en britisk koloni. Da Napoleon kom til Sankt Helena efterlod man en britisk garnison i Georgetown. Øen kom i 1922 under Saint Helena and Dependencies-området.

Kilder

Eksterne links 

 Ascension Island Government

Sankt Helena, Ascension og Tristan da Cunha
Øer i Atlanterhavet
Britiske imperium
Harold Bratt

Harold Bratt (født 8. oktober 1939 i Salford, Lancashire, død den 8. oktober 2018) var en engelsk fodboldspiller. Han spillede i sin karriere som forsvar. Han spillede for Manchester United F.C. og Doncaster Rovers F.C..

Fodboldspillere fra England
Fodboldspillere fra Manchester United F.C.
Fodboldspillere fra Doncaster Rovers F.C.
Jack Barber

John "Jack" Barber (8. januar 1901 i Salford, Lancashire - 30. marts 1961) var en engelsk fodboldspiller. Han blev for det meste brugt som angriber. Han spillede for Clayton, Chesterfield, Southport, og Manchester United.

Eksterne henvisninger 
 mufcinfo.com profil

Fodboldspillere fra England
Fodboldspillere fra Manchester United F.C.
Fodboldspillere fra Chesterfield F.C.
Len Bradbury

Leonard "Len" Bradbury (juli 1914 i Northwich, Cheshire - 2007) var en engelsk fodboldspiller. Han blev for det meste brugt som angriber. Han spillede for Manchester United, Old Wittonians, Northwich Victoria og University of Manchester.

Eksterne henvisninger 

 Len Bradbury på mufcinfo.com

Fodboldspillere fra England
Fodboldspillere fra Manchester United F.C.
Fodboldspillere fra Northwich Victoria F.C.
Sjøvegan

Sjøvegan (nordsamisk: Vuotnasiida) er en by der er administrationsby i Salangen kommune i Troms og Finnmark fylke i Norge. Byen har 731 indbyggere (2012) . Sjøvegan ligger ved Sagfjorden, der er den inderste del af fjorden Salangen.

Man kan komme til Sjøvegan via riksveg 84, som fører mod syd til Lavangen og nordover til Sørreisa, eller riksveg 851, som forbinder Sjøvegan med E6. Der går også hurtigbåd fra Harstad til Salangsverket eller komme via Elvenes flyplass. Der er flere småbådshavne og kajer.

Sjøvegan er skole- og handelsenteret i kommunen, med børneskole på Vasshaug og Sjøvegan centrum, ungdomsskole, videregående skole, center for videreuddannelse, børnehave, kommunehus, kulturhus, ligningskontor, lensmandskontor, helsesenter, tandlæge, psykiatrisk poliklinik med mere. Salangen IF har idrætsanlæg i Sjøvegan. Salangen kirke fra 1981 ligger i byen.

Navnet Sjøvegan betyder «søvejene», det vil sige vejene ned til havet. I 1910 boede der 313 mennesker i Sjøvegan, som da også ble kaldt Sjøveien.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Salangen kommune

Byer i Troms og Finnmark
Salangen
Sagfjorden (Salangen)

Sagfjorden er en fjordarm af Salangen i Salangen kommune i Troms og Finnmark  fylke i Norge. Fjorden strækker sig 7 km mod sydøst  til byen og kommunecenteret Sjøvegan i bunden  af fjorden.

Fjorden har indløb mellem Langeneset ved Salangsverket i nord og Revholmen i syd. Øerne Lamøya, Finnøya og Storøya ligger i indløbet til fjorden. Øst for Storøya ligger bygderne Indregård og Skårvik. Bygden Dalen ligger mod vest i fjorden, og ind mod bunden af fjorden ligger bygderne Sommerset, Otterå og Laberg. 

Rv 84 går langs nordøstsiden af fjorden, mens Fv152 går på den  sydvestlige side.

Kilder og henvisninger

Fjorde i Troms og Finnmark
Salangen