kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Du skal ikke købe russisk!

"Du skal ikke købe russisk!" () eller "Boykot russiske varer" () er en ikke-voldelig kampagne med det formål at boykotte russisk handel i Ukraine. Protesten startede den 14. august 2013 som en reaktion på Ruslands handelsembago mod Ukraine. Den blev organiseret af Vidsich på de sociale medier. Kampagnen blev senere udvidet til en massedistribution af foldere, plakater og kilstremærker til over 45 byer. Ved begyndelsen af Euromajdan-demonstrationerne i november 2013 ebbede kampagnen ud, men vendte tilbage med fuld kraft den 2. marts 2014 under Krimkrisen og i forbindelse med Ruslands invasion af Ukraine i 2022.

Referencer 

Ukraine
Kobane

Kobane (; , Ain al-Arab) er en kurdisk by i det nordlige Syrien tæt ved grænsen til Tyrkiet.

Byen havde 44.821 indbyggere ved folketælling i 2004, i juli 2015 husede byen mere end 80.000 civile.

Belejringen af Kobane 

Belejringen af Kobane blev iværksat af Islamisk Stat den 13. september 2014, i håb om at overtage byen. Efter måneders kampe, generobrede den kurdiske forsvars organisation YPG byen den 27. januar 2015. Efterfølgende drev kurderne Islamisk Stat yderligere 25 km fra byen, senest den 2. februar 2015.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kurdistan
Byer i Syrien
Tarfaladalen

Tarfala (nordsamisk: Darfalvággi) er den højfjeldsdal som ligger øst for den bjergryg som Kebnekaises nord- og sydtop indgår i. Længst oppe i Tarfaladalen ligger det område som normalt kaldes Tarfala.

I Tarfala har den Svenska Turistföreningen (STF) en fjeldhytte. Cirka en kilometer i sydøstlig retning fra Tarfalahytten ligger Tarfala forskningsstation , hvor der bedrives feltstudieer i glaciologi på Tarfalas gletsjere. Stationen tilhører Stockholms Universitet. Forskerne studerer massebalance, afsmeltning og andre egenskaber hos blandt andet Storgletsjeren ved Tarfalastationen, som har engageret forskere over hele verden.

Området er højalpint og stenet. Dalen omgives foruden af Kebnekaisemassivets udløbere Norra og Södra Klippbergen også af Gaskkasbákti (2.043 moh.), Kaskasatjåkka (2.076 moh.), Darfálčohkka (1.904 moh.) og Darfálbákti (1.806 moh.). Flere isbræer munder ud i dalen; de største er Storgletsjeren, Isfaldsgletsjeren og Kebnepaktegletsjeren.

Området er populært for brævandring og alpin klatring. Fra Láddjuvággi går en sommer- og vinterrute frem til Darfáljávri. Videre findes ingen officielle ruter men der er almindelige veje op over Darfálčorru og den såkaldte Jojoleden mod Unna Reaiddávággi.

Dalen er også kendt for at de meget kraftige katabatiske vinde som opstår og den videnskabelige station har den højeste officielt registrerede vindhastighed i Sverige på 81 m/s fra den 20. december 1992. Der har imidlertid forekommet senere episoder med ekstremt stærke vindkast blandt andet mindst et tilfælle hvor udrustningen blev blæst i stykker og derfor ikke muliggjorde at oplysninger om vindstyrke kunne måles.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Tarfala forskningsstation

Kiruna kommun
Bjerge i Sverige
Frans van Oudendorp

Frans van Oudendorp (født 31. juli 1696 i Leyden, død 14. februar 1761 sammesteds) var en nederlandsk filolog. 

Han var professor i Leyden fra 1740 til sin død. Han har udgivet adskillige romerske forfattere, således Julius Obsequens (Leyden 1720), Lucanus (1728), Frontinus (1731), Cæsar (1737) og Suetonius (1751). Endvidere har han skrevet blandt andet De veterum inscriptionum usu (Leyden 1745).

Kilder 

 

Filologer fra Nederlandene
Professorer fra Nederlandene
Ansatte ved Leidens Universitet
Faglitterære forfattere fra Nederlandene
Nederlændere i 1700-tallet
Francis Baily

Francis Baily (født 28. april 1774 i Newbury, Berkshire, død 30. august 1844 i London) var en engelsk astronom. 

1820 var han en af stifterne af Royal Astronomical Society og har i dets publikationer offentliggjort blandt andet sin bestemmelse af jordens tæthed og en ny udgave af en del ældre stjernekataloger. Han fik udgivet Lalandes og Lacailles observationer i katalogform. I 1835 publicerede han Flamsteeds stjernekatalog med en monografi over denne første Astronomer Royal i Greenwich.

Kilder 

  

Astronomer fra Storbritannien
Faglitterære forfattere fra England

Briter i 1700-tallet
Briter i 1800-tallet
Ludolph Christian Treviranus

Ludolph Christian Treviranus (1779 - 1864) var en tysk botaniker.

Han var først læge i Bremen, men blev 1807 lærer ved lyceet i denne by, hvorfra han 1812 efterfulgte Link som professor i botanik ved Universitetet i Rostock; senere blev han professor i Breslau, ligeledes efter Link, indtil han 1830 overtog Nees von Esenbecks professorat i Bonn, hvor han blev til sin død. Treviranus var en af sin tids mere fremragende planteanatomer og -fysiologer, der tilskrev "livskraften" den væsentligste årsag til processerne i plantens legeme og for så vidt var noget gammeldags i sine anskuelser. Det var Treviranus, der opdagede cellemellemrummene i parenkymvævet, men han antog dem rigtignok for fyldte med saft, hvis bevægelse han endog skildrede; det var også Treviranus, der opdagede, at karrene dannes ved cellesammensmeltning. Han skrev blandt andet en Physiologie der Gewächse (2 bind, 1835—38) samt Von der Entwickelung des Embryo und seiner Umhüllungen in Pflanzenei (Berlin 1815, med 6 tavler), værker, som længe benyttedes på grund af deres omhyggelige litteraturangivelser. En Gesneracé, Trevirana, er af Willdenow opkaldt efter ham.

Kilder 

 

Botanikere fra Tyskland
Ansatte ved Rostocks Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Karl von Rotteck

Karl Wenzeslaus Rodeckher von Rotteck (født 18. juli 1775 i Freiburg im Breisgau, død 26. november 1840 sammesteds) var en tysk historiker og politiker.

von Rotteck blev 1798 som professor i historie knyttet til sin fødebys universitet; 1818 overtog han i stedet professoratet i statsvidenskab, og fra denne tid deltog han ivrig i Badens politik som fører for det liberale parti, hvad der 1832 førte til hans afsættelse. Hans hovedværk er Allgemeine Geschichte (9 bind, 1812—27), der udkom i mange oplag, Lehrbuch des Vernunftrechts und der Staatswissenschaften (4 bind, 1829—35) og det store Staatslexikon, som han redigerede sammen med Welcker (12 bind, 1834—44). I disse og mangfoldige mindre skrifter kæmpede von Rotteck for liberalismens ideer, og især hans verdenshistorie nåede en overordentlig udbredelse; mere end nogen anden har von Rotteck påvirket og opdraget den generation i Tyskland, der fuldførte revolutionen 1848. En søn af ham, der også hed Karl von Rotteck, blev 1849 fører for det demokratiske parti i Baden og var under revolutionsbevægelsens korte sejr "Stadtdirektor" i Freiburg.

Kilder 

 

Historikere fra Tyskland
Professorer fra Tyskland
Ansatte ved Freiburgs Universitet
Politikere fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1700-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Freiburg im Breisgau
DR P6 Beat

P6 Beat er en af DR's fem landsdækkende DABradio-kanaler.

Musik 
Originalt lanceret som "radiokanalen for musikelskere"', men har i dag hovedsageligt fokus på alternativ og indie genre.

Programmer

Noter 

P6 Beat
Etableret i 2011
Robert Lowth

Robert Lowth (født 27. november 1710, død 3. november 1787) var en engelsk gejstlig og orientalist.

Han blev 1741 professor i poesi i Oxford og var senere præst, fra 1766 biskop og døde som biskop i London. Hans betydeligste værker var: Prælectiones de sacra poesi Hebræorum (1753) og en kommentar til Jesaja (1778). Det ejendommelige ved disse værker er sansen for de hebræiske skrifters poetiske form. Lowth har således påpeget den såkaldte "leddenes parallelisme".

Kilder 

 

Orientalister fra Storbritannien
Biskopper af London
Biskopper af Oxford
Briter i 1700-tallet
Astrakhan guvernement

Astrakhan guvernement var et guvernement i den østlige del af Kejserdømmet Rusland og Sovjetunionen 1717–1929.

Grænser 

Guvernementet grænsede i nord til Saratov guvernement og Samara, i øst til provinsen Uralsk, i vest til donkosakkernes land, i syd til Det Kaspiske Hav og Stavropol guvernement. Det havde et areal på 236.531 km2.

Demografi 

Guvernementet havde 1.003.542 indbyggere i 1897. Omtrent en tredjedel var nomader af forskellige stammer så som kirgisere, kalmuker, tatarer, turkmener med flere; desuden fandtes her kosakker.

Alle det vestlige Asiens og Europas religioner mødtes her.

Administrativ inddeling 

Landet inddeltes i fem kredse: (Astrakhan, Krasnojar, Jenotajevsk, Chernitar og Tsarev),

Terræn 

Landet bestod næsten udelukkende af saltstepper fyldte af saltsøer, blandt hvilke Elton og Baskuntjak var de største, samt af vidt strakte saltsumpe. Fra dem blev udvundet landets behov for salt. Kun længst mod vester fandtes højdedrag (Ergeni-højderne), ellers lå hele området lavere end havoverfladen (depression) og havde en gang været havbund.

Næringsliv 

Somfølge af jordens saltholdighed var jordbruget ubetydligt, 80 % var uproduktiv mark, og kun omkring 26.500 km2 var dyrket, mest i Volga-deltaet. Der imod var steppen vel egnet til husdyrhold. En anden vigtig næringsvej var fiskeriet dels i Det Kaspiske Hav, dels i Volga; det sysselsatte 506.000 personer.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, bind 2 (1904), sp. 276; opslag: Astrahan

Ruslands guvernementer
Astrakhan oblast
Etableret i 1717
Ophørt i 1929
Ruslands historie
Samara guvernement

Samara guvernement var et guvernement i Kejserdømmet Rusland og Sovjetunionen 1851–1928.

Historie 

Samara guvernement blev oprettet i 1850 af dele af guvernementerne Simbirsk, Orenburg og Saratov.

Grænser 

Guvernementet begrænsedes af Kasan, Simbirsk, Saratov, Astrakhan, Orenburg og Ufa. Arealet var 151.047 km².

Demografi 

Guvernementet hade 3.658.900 indbyggere i 1912, af hvilke 12 % var muslimer. Nationalt var guvernementet sammensat af russere, tatarer, basjkirer, kirgiser, mordviner, tjuvasjer, votjaker og omkring 140.000 tyske kolonister.

Terræn 

Hovedflod var Volga, som inden for guvernementet fra vest optog den 549 km lange flod Samara, Irgis og Targun, som udgjorde grænsen i syd. Landet lignede langs Volgas venstre bred en vidt strakt, næsten skovløs steppe, som kun i syd og øst blev afbrudt af Uralflodens forgrening, Obsjtjij syrt.

Næringsliv 

Jorden var meget frugtbar og gav rige høstudbytter, især i de sydlige distrikter, som blev dyrket af tyskere og schweizere. Hovedafgrøder var hvede, havre, rug og tobak. Viktige næringsveje var fiskeriet og husdyrholdet. Der imod var industrien ubetydelig.

Administrativ inddeling 

Guvernementet var inddelt i syv ujezd: Bugulma, Buguruslan, Buzuluk, Nikolajevsk, Novouzensk, Samara og Stavropol.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, bind 24 (1916), sp. 558-559; opslag: Samara

Ruslands guvernementer
Samara oblast
Etableret i 1851
Ophørt i 1928
Ruslands historie
Fasandræberne

Fasandræberne er en dansk krimi fra 2008 af Jussi Adler-Olsen. Bogen er filmatiseret, instrueret af Mikkel Nørgaard.

Handling 

I 1987 findes et søskendepar brutalt myrdet i et sommerhus. Politiets efterforskning peger i retning af en gruppe rigmandsbørn fra en nærliggende kostskole, men sagen lukkes, da en lokal outsider erklærer sig skyldig og dømmes for mordene. Mange år senere ender sagen på vicekriminalkommissær Carl Mørcks skrivebord, og han indser hurtigt, at noget er galt. Carl og hans assistent Assad genoptager sagen og finder frem til et gammelt nødopkald fra en desperat pige, der tilsyneladende kender til mordene.

Snart bliver de to kastet ud i en intens søgen efter pigen, Kimmie, der har været forsvundet siden mordene fandt sted. Men Carl og Assad er ikke de eneste, der jagter Kimmie, da hendes viden er til stor fare for en gruppe indflydelsesrige mænd i toppen af samfundet, og de vil gøre alt hvad de kan for at forhindre fortiden i at indhente dem.

Referencer 

Litteratur i 2008
Krimier
Dansksprogede bøger
Bøger af Jussi Adler-Olsen
Theodoor Jorissen

Thomas Theodorus (Theodoor) Hendrikus Jorissen (født 22. februar 1833 i Utrecht, død 1. april 1889 i Amsterdam) var en nederlandsk litterærhistoriker og historiker.

Efter at have gennemgået det teologiske studium kastede han sig over studiet af litteratur og beklædte forskellige stillinger som lærer ved højere undervisningsanstalter i forskellige byer, senest ved Amsterdams kommunale universitet.
En række litterærhistoriske og historiske studier skyldes ham. Især har han beskæftiget sig med Napoleonstiden. Af hans værker skal nævnes: De Patriotten te Amsterdam in 1794 (1874), De overgave van Amsterdam in 1795 (1874) og De ondergang van het koninkrijk Holland (1871, 2. udgave 1873).

Kilder 
 

Historikere fra Nederlandene
Litteraturhistorikere fra Holland
Faglitterære forfattere fra Nederlandene
Nederlændere i 1800-tallet
Personer fra Utrecht
Divergent (trilogi)

Trilogien Divergent er en serie af science fiction ungdomsromaner, skrevet af Veronica Roth. Trilogien består af bøgerne Divergent, Insurgent og Allegiant. Titlen betyder, oversat fra engelsk, afvigende og bøgerne er oversat til dansk under titlerne Divergent 1: Afvigeren, Divergent 2: Oprøreren og Divergent 3: Fornyeren.

De tre bøger foregår alle i en futuristisk og dystopisk, postapokalyptisk version af Chicago. Beatrice Prior, som senere ændrer sit navn til Tris, er født i gruppen Abnegation, men vælger at skifte til Dauntless. Hun må lære at leve livet som Afviger i hemmelighed og skjule sine evner; hvis gruppernes ledere opdager hendes hemmelighed er hendes liv i fare.

Kritik 
Trilogien blev generelt modtaget med positive anmeldelser. Kritikerne har prist Divergent 1: Afvigeren'''s plot og handling. Divergent 2: Oprøreren'' fik ros for sin skrivestil og sit tempo.

Filmindspilning 

Summit Entertainment har købt rettighederne til at lave en filmudgave af bøgerne og har hyret Neil Burger som instruktør. Shailene Woodley har fået rollen som Tris, mens Theo James spiller Tobias "Four" Eaton. Lionsgate distribuerede filmen i samarbejde med datterselskabet Summit Entertainment. Kate Winslet har fået rollen som Jeanine Matthews, og på rollelisten er også Maggie Q som Tori, Zoe Kravitz som Christina, Ansel Elgort som Caleb, Miles Teller som Peter, Ashley Judd som Natalie Prior, Tony Goldwyn som Andrew Prior og Jai Courtney som Eric. Den første film i serien fik premiere 21. marts 2014, mens fortsættelsen begyndte optagelser i maj samme år.

Referencer 

Romanserier
Romaner fra USA
Science fiction
Ungdomsromaner
Bolivias departementer

Bolivia er en enhedsstat, der administrativt er inddelt i ni departementer. Departementerne er det øverste niveau af landets administrative opdeling og har i henhold til Bolivias forfatning en række rettigheder, herunder retten til i et begrænset omfang at gennemføre lovgivning med virkning for departementet. Indbyggerne vælger departementets forsamling (Asamblea departamental) og departementets guvernør ved almindelige valg.

Hvert department er repræsenteret i begge kamre i Bolivias parlament. Hvert departement er repræsenteret i Bolivias senat med fire senatorer og er repræsenteret i deputérkammeret (Cámara de Diputados) med et antal repræsentanter, der svarer til hver departements befolkningsstørrelse.

Af de ni departementer er La Paz det mest befolkede med 2.706.351 indbyggere pr. 2012; Pando er det mindst befolkede med en befolkning på 110.436. Det arealmæssigt største department er Santa Cruz, der omfatter et areal på 370.621 km2, og det mindste er Tarija, der omfatter 37.623 km2.

Departementerne er opdelt i provinser, der udgør andet niveau i den administrative opdeling. Der er i alt 112 provinser, der igen er opdelt i 337 kommuner (municipales), der atter er opdelt i kantoner.



Departementer

Se også 
 Litoral (historisk departement)

Noter

Eksterne links 

 National Bolivian Institute of Statistics
Storgletsjeren

Storgletsjeren (svensk: Storglaciären ) er en gletsjer i Tarfaladalen på østsiden af Kebnekaise i Lapland i Sverige.

Gletsjeren blev først dokumenteret af geologen Fredrik Svenonius og blev fotograferet af ham allerede i 1886. Storgletsjeren blev det væsentligste studieobjekt for Tarfala forskningsstation, da den blev grundlagt i 1940'erne og måleserierne af Storgletsjerens massebalance, som startede i 1946, er verdens længste. Den langvarige udforskning af isbræen gør, at den i dag er blandt de mest kortlagte gletsjere i verden.

Storgletsjeren er ca. 3,5 km lang og har et areal på 3,1 km². Den strækker sig fra ca. 1.700 meters højde ned til ca. 1.150 meter over havet. Isens middeldybde er 100 meter, og den maksimale dybde er ca. 250 meter. Bræen voksede kraftigt i 1800-tallet og nåede en maksimal udbredelse i moderne tid omkring 1910, da den atter blev fotograferet af Svenonius. Derefter har fronten retireret omkring 500 meter til nutidens position.

Eksterne kilder/henvisninger 

Gletsjere i Sverige
Kiruna kommun
Det arabiske kongedømme Syrien

Det arabiske kongedømme Syrien (arabisk: ; al-Mamlakah al-ʿArabiyyah as-Sūriyyah) var den første arabiske stat i Mellemøsten.

Kongedømmet eksisterede kun et par måneder i 1920, men det kom til at få en varig indflydelse på den arabiske verden. Kongedømmet blev ledet af Sharif Husayns søn, Fayṣal ibn Ḥusayn, som var en af heltene fra araberopstanden mod det osmanniske rige og som senere blev konge af Irak. Statsministeren var Hashim al-Atassi. Kongedømmet blev erobret af Frankrig i den fransk-syriske krig og omgjort til mandatområde under Folkeforbundet.

Syriens historie
Etableret i 1920
Ophørt i 1920
Syrien
Syrien
Den fransk-syriske krig

Den fransk-syriske krig (fransk: la Guerre franco-syrienne) blev udkæmpet fra 1919 til 1921 mellem den tredje franske republik og det arabiske kongedømme Syrien.

Baggrund 
Under araberopstanden under 1. verdenskrig, hvor briterne støttede araberne i Arabien og Levanten mod det osmanniske rige, som de var i krig med, lovede de at støtte arabisk uafhængighed efter krigen. Dette var i strid med Storbritanniens og Frankrigs interesser, og sammen indgik de i 1916 den hemmelige Sykes-Picot-aftalen, hvor dele af Mellemøsten blev delt i britiske og franske interesseområder. 

I 1920 blev den første moderne arabiske stat, det arabiske kongedømme Syrien, oprettet, med Fayṣal ibn Ḥusayn, en af heltene fra araberopstanden, som konge.

Krigen 
Den 23. juli 1920 blev slaget om Khan Maysalun udkæmpet mellem syriske og franske styrker. Kong Fayṣal havde da overgivet sig til franskmændene efter, at han havde indset hvor enorm, deres militære overlegenhed var, men hans forsvarsminister, general Yusuf al-‘Aẓmah, insisterede på, at syrerne ikke kunne lade franskmændene okkupere landet uden at møde modstand. Ved Maysalun-passet vest for Dimašq blev al-‘Aẓmahs nyrekrutterede styrke af frivillige irregulære, i alt måske 3.000 mand med ældre, let utstyr, overvundet af general Mariano Goybets franske styrker på 9.000 mand med moderne udstyr, og den 36 år gamle al-‘Aẓmah blev dræbt. 318 syrere blev dræbt i slaget. 42 franskmænd faldt, mens 154 blev såret.

Efterspil 
Krigen endte med, at franskmændene erobrede det, som senere blev Syrien og Libanon. Kong Fayṣal blev udvist til Storbritannien, og briterne, som var bekymrede for deres stilling i deres mandat Irak, godtog, at Fayṣal blev Iraks nye konge. 

"Storsyrien" blev opdelt i to mandater: Det franske Syrien-Libanon-mandat og det britiske Palæstinamandat, herunder det autonome Transjordan. Syrien-Libanon-mandatet blev opløst i 1946, Libanon blev uafhængigt i 1943 og Syrien i 1946.

Syriens historie
Frankrigs historie
Svinesundbroen

Svinesundbroen er en motorvejsbro over Svinesund mellem Halden, Viken fylke, Norge og Strömstad, Västra Götalands län, Sverige, der blev bygget mellem 2003 og 2005. Det er en buebro, der har en længde på 704 meter, en højde på 92 meter og en bredde på 28 meter. Gennemsejlningshøjden er 55 meter og hovedspændet er på 247 meter. Ved indvielsen af den nye bro skiftede den gamle navn til Gamle Svinesundsbrua. På svensk hedder de Svinesundsbron og Gamla Svinesundsbron.

E6 over Svinesund er den mest trafikerede vej mellem Norge og Sverige.

Historie 

Denne nye bro fra 2005 afløste den gamle, som blev indviet i 1946 som erstatning for den færgetrafik, der er kendt tilbage til 1500-tallet.  De første planer om en bro stammer fra tiden omkring 1870,  hvor der var tale om en jernbanebro for at koble den svenske Västkustbanan til Østfoldbanen, som da var under bygning. Halden kommune protesterede og foretrak, at jernbanen gik gennem byens centrum. I stedet begyndte man i 1939 at bygge en bro for biltrafik.

Svenskerne ville bygge broen i granit for at støtte den kriseramte svenske stenhuggerindustri. Norske myndigheder ville bygge enklere, så løsningen blev, at Sverige betalte merudgifterne, omkring 90 % af broen. Til gengæld blev der benyttet svensk granit og svensk arbejdskraft. Selve buen blev støbt i beton og derefter flyttet til sundet.

9. april 1940 blev situationen i området meget spændt, men efter nogle uger blev arbejdet genoptaget. Planen var at åbne broen for trafik i løbet af 1942; men 7. juli 1942 forårsagede en eksplosion på svensk side betydelige ødelæggelser. Den officielle forklaring var, at dynamit var antændt af et lynnedslag, og at det hele var en ulykke. Alligevel blev byggearbejdet først genoptaget efter krigen. Broen blev officielt åbnet 15. juni 1946. Den gang var det i Norge kun danske penge, man kunne veksle sig til på lovlig vis uden at måtte sende en begrundet ansøgning til Norges Bank. Men ved Svinesundsbroens åbning i 1946 fik indbyggerne i Halden - og kun de - lov til at købe kr 12,40 i svensk valuta hver. 

Den gamle bros længde er 420 meter. Den største højde over fjorden er 65 meter. Af hensyn til toldvæsenet er den ikke åben for trafik med lastbiler.

Referencer 

Broer i Sverige
Broer i Norge
Motorvejsbroer
Västra Götalands län
Østfold
Gedemælk

Gedemælk er mælk fra geder (Capra aegagrus hircus). Malkegeder blev domesticeret for omkring 10.000 år siden og har siden været en central del i husdyrbrug over store dele af verden. Geder producerede i 2008 2,2 % af verdens mælkeproduktion. Men det forventes at produktionen er endnu højere, eftersom der er stor hjemmeproduktion, særligt i udviklingslandene, som ikke er med i statistikken. Gedemælk drikkes frisk, men bliver primært benyttes til fremstilling af ost. Surmælksprodukter, is og smør bliver også produceret i mindre skala.

Produktion 

Produktionen varierer efter race, alder, føde og klima. Mælkegeder producerer fra 2,7 - 7,3 liter mælk pr dag. En ged kan producere fra 660-1800 liter mælk på 305 mælkedage (et år). Produktionen af gedemælk er på verdensplan fordoblet gennem de sidste 30 år, mens produktionen af komælk i samme periode er øget med 41 %.

Årlig mælkeproduktion på verdensbasis (i 1.000 tons) fra 1978 til 2008.

Mælkekvalitet 
Gedemælk og komælk har forskellig sammensætning. Indholdet af fedt og tørstof er højere i gedemælk. Størrelsen, sammensætningen og funktionaliteten af kaseinen er forskellig. Kasein-micellerne er i gedemælk generelt mindre end i komælk.
Sammensætningen af gedeemælk i forhold til komælk i vægt %

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Norsk Sau og Geit

Mælk
Gedebrug