kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Krigsskadeerstatning

Krigsskadeerstatninger eller reparationer refererer til en kompensation og/eller betaling givet til den sejrende part fra den tabende efter endt konflikt. Kompensationen blev som oftest givet i form af penge, eller andre let overførbare værdier, altså ikke i form af land eller materiel, hvilket dog blev ændret noget i forbindelse med 2. verdenskrig, da Tyskland blev pålagt at afstå hovedparten af det derværende Prøjsen til Polen, som kompensation for polsk territorium afstået til Sovjetunionen.
I tidens løb er der blevet givet krigsskadeerstatninger med vidt forskellige begrundelser og motiver. Det sidste mest berømte eksempel på krigsskadeerstatninger forekom efter 1. verdenskrig i forbindelse med Versaillestraktaten.

Historie

Før 1. verdenskrig 

Romerriget krævede enorme reparationer fra Karthago efter den Første og den anden puniske krig.

De 'ulige traktater' underskrevet af Qingdynastiet i Kina, Japan, Korea, Siam, Persien, Osmannerriget, Afghanistan og andre lande i det 19. århundrede betød betaling til de sejrende vestlige magter, hovedsageligt Storbritannien, Frankrig og Rusland, og senere også Japan selv.

Efter den fransk-preussiske krig i 1871 blev Frankrig af det tyske rige påtvunget at skulle betale krigsskadeerstatning i et beløb på 5 milliarder guld-francs over en periode på 5 år. Tyske tropper forblev i dele af Frankrig, indtil den sidste rate var betalt i september 1873.

Første verdenskrig 

I forbindelse med nederlaget til Det tyske rige i 1917 indvilgede Rusland i henhold til Brest-Litovsk-freden at betale reparationer til Centralmagterne.
Efter det tyske nederlag i november 1918 skulle tyskerne betale 132 milliarder guldmark til ententen i henhold til Versaillestraktaten.

2. verdenskrig 

I Potsdamtraktaten fra august 1945 skulle Tyskland efter krigen betale de allierede 20 milliarder dollars i form af materiel og industrimaskiner. Det meste af dette blev givet til Sovjetunionen.

Japan skulle betale 1 milliard og 30 millioner yen til lande, der måtte kræve erstatning for Japans invasioner og besættelser i løbet af 2. verdenskrig.

Skadeerstatning
Historie
Subprime-lån

Subprime-lån er et finansbegreb fra USA, der knytter sig til bankers långivning i fast ejendom med høj risiko og høj rente. Navnet på lånetypen stammer fra en opdeling i låntagere i "Prime", som er folk der med stor sandsynlighed vil betale deres lån tilbage og "Subprime" (Under Prime), hvor der er mindre sandsynlighed for at låntager vil være i stand til at betale lånet tilbage. Traditionelt blev subprime lån givet i forbindelse med midlertidige økonomiske problemer, hvor forventningen så var at låntager indenfor en forholdsvist kort periode ville komme på fode igen og være i stand til at lægge lånet om til et "Prime lån". Derfor blev subprime lån også typisk udstedt med lavere rente i de første år end i resten af lånets løbetid.

Subprime-krisen 
I løbet af 2000'erne faldt banker og andre finansielle institutioners lånestandarder, så der blev lavet lån hvor det burde have været klart at låntagers indkomstforhold var utilstrækkelige til at afdrage lånet, eller lån hvor ejendommen belånes ud over sin aktuelle værdi i forventning om at risikoen dækkes af stigende ejendomspriser og en deraf afledt stigning i ejendommens friværdi, som kan medføre, at lånet lægges om til et lån med lavere rente. Falder ejendomspriserne vil gældsbyrden overstige låntagerens og ejendommens kreditværdighed i en sådan grad, at låntageren tvinges til at sælge til under belåningen. Hvis låntager ikke er i stand til at udrede tabet, vil långiver tabe penge. En af grundene til at lånestandarderne afveg fra 'god bankskik', jf. , var en praksis kaldt securitization. Den betød, at dem der i første omgang godkendte lånet, solgte lånet videre efter kort tid, og derfor ikke havde risikoen ved at låntager ikke betalte lånet tilbage, men udelukkende tjente penge på at være formidler. Formidleren af lånet havde dermed incitamenter til at få lavet så mange lån som muligt uden hensyntagen til låntagers betalingsevne. 

I 2006 begyndte ejendomspriserne i USA at falde, mange ejendomme gik på tvangsauktion og bankerne måtte afskrive store beløb. Det gav uro på de finansielle markeder, ikke blot i USA men globalt, idet bankerne som regel spreder risikoen til andre aktører, der er villige til at spekulere på det finansielle marked. Krisen har haft en stor effekt på de finansielle markeder, og det er blevet sværere og dyrere for både banker, virksomheder og private at få et lån til fx hus. 

Tab på subprime-lån har været en medvirkende årsag til finanskrisen 2007-2009.

Noter 

Ejendomsmarked
Bankvirksomhed
USA's økonomi
Given Up

Given Up er det andet track og den fjerde single fra Linkin Parks tredje studiealbum Minutes to Midnight. Det blev udgivet den 17. februar 2008 i England som et digitalt download. Det blev bandets dårligst sælgende single i Storbritannien, og nåede aldrig top 200. 

Linkin Park-sange
Singler fra 2008
Quader

Quaderne var en svebisk folkestamme under germanerne. De blev beskrevet af romerne første gang i 8-6 f.Kr., hvor de kort nævnes af Tacitus i hans bog Germania. De var bosat i det nuværende Mähren. Quaderne indgik i et forbund med markomannerne og deltog i Markomannerkrigene i 166-180 mod romerne. Krigene endte med romernes sejr over germanerne og kejser Commodus bar efter den indgåede fred tilnavnet "Germanicus Maximus".

Quaderne besejrede sammen med andre germanere hunnerne i Slaget ved Nedao i 454. Herefter går man ud fra, at quaderne har blandet sig med de øvrige germanske folkeslag, primært Langobarderne. En del af quaderne blev i det 5. århundrede kendt som donausvebere og blev en del af alemannerne. Andre quader vandrede over Pyrenæerne og bosatte sig i Galicien og det nordlige Portugal.

Kuriosum
I spillefilmen Gladiator med bl.a. Russell Crowe og Joaquin Phoenix foregår filmens første slag mod quaderne.

Tidligere folkeslag i Europa
Germanske stammer
Antikken
San Marinos flag

San Marinos flag blev anerkendt af Napoleon i 1799, men er blevet brugt som San Marinos flag fra 1797. 

Farverne er hentet fra statsvåbenet, der er placeret i midten af statsflaget. Blåt repræsenterer himlen, og hvidt repræsenterer sneen, skyerne og sneen på toppen af Tatiano. 

Flag fra Europa
Flag
Nationale flag
Agilolfinger

Agilolfinger var det første bayriske hertugdynasti. Dynastiet regerede fra det 6. til slutningen af det 8. århundrede.

Fyrst Agilulf af sveberne og quaderne, der levede i det 5. århundrede, regnes som stamfader til huset Agilolfinger. Garibald I. er den først kendte hertug af famlien. Selvom familiens oprindelse er uklar, så vides det, at de meget tidligt har haft tætte politiske forbindelser til frankerne og langobarderne. Forbindelsen til langobarderne var så tæt, at en sidelinje til Agilolfinger har båret langobardernes krone fra 652 til 712.

Til Agilolfingernes historiske bedrifter hører:

 bosættelsespolitik i det bayriske område
 kristningen af Bayern samt den kirkeretlige grundlæggelse af bispedømmerne Regensburg, Freising, Passau og Salzburg
 afværgning af invasion fra slaverne og avarerne
 nedskrivningen af de bayriske stammerettigheder i Lex Baiuvariorum

Agilolfingerne havde indgået en pagt med karolingerne, og var derfor underlagt Frankerrigets overherredømme. På trods heraf forsøgte Agilolfinger-huset at føre en uafhængig politik i Bayern, hvilket førte til, at Karl den Store afsatte hertug Tassilo III. og ophævede hertugdømmet Bayern og sluttede det til Frankerriget. Agilolfingernes dominans i Bayern var dermed slut.

Langobardiske dynastier
Franker
Bayern
USS Saratoga (CV-3)

Det femte USS Saratoga (CV-3) var US Navy's andet hangarskib. Skibet blev søsat en måned tidligere end dets søsterskib USS Lexington, der blev sat i drift som det tredje. Eftersom Saratoga og Lexington så identiske ud, blev skibets skorsten malet med en stor, sort, vertikal stribe til at hjælpe piloter til at skelne skibene fra hinanden.

Hangarskibe fra USA
Hangarskibe fra 2. verdenskrig fra USA
Klikkemi

Klikkemi er et begreb som blev introduceret i 2001; idéen er at skabe kemisk diversitet med nogle få kemiske reaktioner. Klikkemi bruges for eksempel i medicinalkemien til hurtigt at kunne fremstille og teste et stort antal stoffer.

I 2022 delte professorerne Carolyn R. Bertozzi fra Stanford University, Morten Meldal fra Københavns universitet og K. Barry Sharpless fra Scripps Research, La Jolla, i Californien Nobelprisen i kemi for "udviklingen af klikkemi og bioortogonal kemi".

Kilder 

Kemi
Tegan and Sara

Tegan and Sara er en canadisk indiepopgruppe med navn efter sine frontfigurer, de enæggede tvillinger Tegan Rain Quin og Sara Kiersten Quin (født i Calgary, Alberta, Canada den 19. september 1980). Duoen komponerer og synger først og fremmest eget materiale.

Tegan and Sara fik sit gennembrud, da de vandt en lokal musikkonkurrence, Calgary's "Garage Warz" med det højeste antal point i konkurrencens historie. Duoen har sidenhen turneret med bl.a. Neil Young, Rufus Wainwright, Ryan Adams og Ben Folds. Tegan bor i dag i Vancouver, British Columbia og Sara i Montreal, Quebec.

Medlemmer i bandet 
 Tegan R. Quin – sang, guitar, keyboard og klaver
 Sara K. Quin – sang, guitar, keyboard og piano
 Jason Mcgerr – tromme
 Jasper Leak – el-bas
 Edward 'Ted Tedward' Gowans – guitar
 John Spence keyboard

Diskografi 
Bandet udgiver sin musik på pladeselskabet Vapor Records.

 Under Feet Like Ours (1999) (oprindelig udgivet under navnet Sara and Tegan, genudgivet under navnet Tegan and Sara i 2001)
 This Business of Art (2000)
 If It Was You (2002)
 So Jealous (2004)
 The Con (2007)
 I'll Take the Blame EP (2007)
 Sainthood (2009)
 Heartthrob (2013)

Eksterne henvisninger 

 
 

Musikgrupper fra Canada
Gislev

Gislev er en by på det centrale Fyn med , beliggende mellem Ringe og Svendborg. Byen befinder sig i Faaborg-Midtfyn Kommune og tilhører Region Syddanmark.
 
Gislev er hjemsted for Gislev Kirke og Gislev Rejser. Byen er også hjemsted for en skole, Gislev Friskole, desuden også vært for en lille årlig festival (Gislev festivalen) hvor lokale musikere og skoleelever optræder.

Tre Ege Skolen hed tidligere Gislev Central Skole, skolen er i dag lukket. Og Jobcenteret har kursuscenter i bygningerne i dag.

Fra Gislev er der 7 kilometer til Kværndrup og godt 6 kilometer til højskolebyen Ryslinge.

Kilder 

Byer i Faaborg-Midtfyn Kommune
Oslo Stift

Oslo Stift er Den Norske Kirkes stift for kommunene Oslo, Asker og Bærum. Det regnes af Den Norske Kirke som et af Norges fem oprindelige stifter med sin oprettelse omkring år 1070.

Oslo stift omfatter fire kirkelige fællesråd (Oslo, Asker, Bærum og Døvekirkernes Fællesråd), ni provstier (Døveprovstiet, Feltpræstkorpset, Oslo Domprovsti, Søndre Aker Provsti, Østre Aker Provsti, Nordre Aker Provsti, Vestre Aker Provsti og Asker og Bærum Provsti) og 73 sogne.

Bisperækken

Biskopper før reformationen 
 Asgaut, ca. 1070/92, missionsbiskop.
 Torolv
 Aslak
 Geisard (Gerhard)
 Kol Torkelson – 1122/33.
 Peter
 ? –1157 Vilhelm
 1157/61–1170 Torsteinn
 1170–1190 Helge I
 1190–1225 Nikolas Arnesson
 1126–1244 Orm
 1247–1248 Torkell
 1248–1267 Håkon (fra 1267 ærkebiskop af Nidaros).
 1267–1287 Andres
 1288–1303 Eyvind
 1304–1322 Helge II
 1322–1351 Salomon Toraldson
 1352–1354 Gyrd Aslason
 1352–1358 Sigfrid, O.P.
 1359–1370 Hallvard Bjørnarsson
 1373–1385 Jon
 1386–1407 Eystein Aslaksson
 1407 Aslak Hartviktsson Bolt, biskop af Bergen fra 1408
 1408–1420 Jakob Knutson, biskop af Bergen 1401–1407
 1420–1452 Jens Jakobssøn, dansk
 1453–1483 Gunnar Tjostulvsson Holk
 1483–1488 Nils Audensson Kalib
 1489–1505 Herlog Vigleiksson Korning
 1506–1521 og 1524 Anders Mus
 1521–1524 Magister Hans Mule
 1525–1537 Hans Rev

Biskopper siden 1541 
 1541–1545 Hans Rev
 1545–1548 Anders Madssøn
 1548–1580 Frants Berg
 1580–1600 Jens Nilssøn
 1601–1607 Anders Bendssøn Dall
 1607–1617 Niels Clausen Senning
 1617–1639 Niels Simonsen Glostrup
 1639–1646 Oluf Boesen
 1646–1664 Henning Stockfleth
 1664–1699 Hans Rosing
 1699–1712 Hans Munch
 1713–1730 Bartholomæus Deichman
 1731–1737 Peder Hersleb
 1738–1758 Niels Dorph
 1758–1773 Frederik Nannestad
 1773–1804 Christian Schmidt
 1805–1822 Frederik Julius Bech
 1823–1845 Christian Sørenssen
 1846–1874 Jens Lauritz Arup
 1875–1893 Carl Peter Parelius Essendrop
 1893–1896 Fredrik Wilhelm Klumpp Bugge
 1896–1912 Anton Christian Bang
 1912–1922 Jens Frølich Tandberg
 1922–1937 Johan P. Lunde
 1937–1951 Eivind Berggrav
 1951–1968 Johannes Smemo
 1968–1973 Fridtjov Søiland Birkeli
 1973–1977 Kaare Støylen
 1977–1998 Andreas Aarflot
 1998–2005 Gunnar Stålsett
 2005–2017 Ole Christian Mælen Kvarme
 2017 Kari Veiteberg

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Stifter i Den Norske Kirke
Agder og Telemark Stift

Agder og Telemark Stift (tidligere Agder Stift) er et af stifterne i Den Norske Kirke. Stiftet havde frem til 1918 navnet Kristiansands Stift, og fra 1918 til 2005 navnet Agder Stift. Stiftet omfatter i dag begge Agder-fylkerne samt Telemark. Stiftet består af 12 provstiér, 67 prestegjeld og 147 menigheder. I stiftet var der pr. 1. januar 2003 347.324 medlemmer i Den Norske Kirke, svarende til 81,1% af befolkningen.

Det nye Stavanger Stift, stort set svarende til Rogaland Fylke, blev udskilt fra Agder Bispedømme 1. januar 1925. Kristiansand havde da været bispesæde siden 1682. Bispedømmet omfatter efter udskilningen fylkerne Telemark, Øst-Agder og Vest-Agder. 1. januar 2005 blev navnet ændret til Agder og Telemark Stift.

Bisperækken

Kristiansand stift 
 Jacob Jensen Jersin 1681–1694
 Hans Munch 1694–1699
 Ludvig Stoud 1699–1705
 Jens Bircherod 1705–1720
 Christopher Nyrop 1720–1733
 Jacob Kærup 1733–1751
 Rasmus Paludan 1751–1759
 Jens Christian Spidberg 1759–1762
 Ole Tidemand 1762–1778
 Eiler Hagerup d.y. 1778–1789
 Hans Heinrich Tübring 1789–1798
 Peder Hansen 1798–1804
 Jens Bloch 1804–1805
 Johan Michael Keyser 1805–1810
 Christian Sørenssen 1811–1823
 Johan Storm Munch 1823–1832
 Mathias Sigwardt 1832–1840
 Jacob von der Lippe 1841–1874
 Jørgen Engebretsen Moe 1874–1881
 Jørgen Johan Tandberg 1882–1884
 Jakob Sverdrup Smitt 1885–1889
 Johan Christian Heuch 1889–1904
 Gunvald Chr. Bernhard Thorkildsen 1904–1908
 Kristian Vilhelm Koren Schjelderup 1908–1913

Agder (og Telemark) bispedømme 
 Bernt Støylen 1914–1930
 James Maroni 1930–1946
 Johannes Smemo 1946–1951
 Johannes Smidt 1951–1957
 Kaare Støylen 1957–1973
 Erling Utnem 1973–1983
 Halvor Bergan 1983–1998
 Olav Skjevesland 1998–2012
 Stein Reinertsen 2013

Stifter i Den Norske Kirke
Bjørgvin Stift

Bjørgvin bispedømme er et af Norges fem oprindelige stifter. Bispesædet blev oprettet på Selje i 1000-tallet og flyttet til Bergen i 1170. Stiftet omfatter i dag Sogn og Fjordane og Hordaland-fylkerne, efter at Sunmøre blev en del af det nye Møre Stift i 1983.

Bisperækken

Før reformationen 
 Bjarnvard från 1067, biskop af Selja
 Svein, biskop af Selja
 Magne (1115), (1128), biskop af Selja
 Ottar Islänning (1135), biskop af Selja
 Pål 1156/57-1160, biskop af Selja
 Nikolas Petersson i Sogn 1160-1194, biskop af Selja, biskop af Bergen fra 1170
 Martin 1194-1216
 Håvard 1217-1224
 Arne 1226-1256
 Peter 1257-1270
 Askatin 1270-1277
 Narve 1278-1304
 Arne Sigurdsson 1305-1314
 Audfinn Sigurdsson 1314-1330
 Johannes 1336
 Håkon Erlingsson 1332-1342
 Torstein Eiriksson 1343-1349
 Gisbrikt Erlendsson 1349-1369
 Benedikt Ringstad 1370-1371
 Jakob Jensson 1372-1401
 Jakob Knutsson 1401-1407
 Aslak Hartviktsson Bolt 1408-1428, ærkebiskop i Nidaros fra 1428
 Arendt Klementssøn 1430/31-1434, ærkebiskop i Uppsala 1433-1434 (ikke biskopsviet)
 Olav Nilsson 1434-1436
 Olav Hartviktson 1438/40-1448
 Thorleiv Olavsson 1450-1455
 Paulus Justiniani 1457-1460
 Finnboge Niklasson 1461-1474
 Hans Teiste 1474-1506
 Andor Ketilsson 1507-1522
 Olav Thorkelsson 1524-1535

Efter reformationen 
 Geble Pederssøn 1537-1557
 Jens Pedersen Skjelderup 1557-1582
 Anders Foss 1583-1607
 Anders Mikkelsen Kolding 1607-1615
 Niels Paaske 1616-1636
 Ludvig Hanssøn Munthe 1636-1649
 Jens Pedersen Skjelderup 1649-1665
 Niels Enevoldsen Randulf 1665-1711
 Niels Pederssøn Smed 1711-1716
 Clemens Schmidt 1716-1723
 Marcus Müller 1723-1731
 Oluf Cosmussen Bornemann 1731-1747
 Erik Pontoppidan d.y. 1748-1755
 Ole Tidemand 1755-1762
 Frederik Arentz 1762-1774
 Eiler Hagerup d.y. 1774-1778
 Søren Friedlieb 1778-1779
 Ole Irgens 1779-1804
 Johan Nordahl Brun 1804-1816
 Claus Pavels 1817-1822
 Jacob Neumann 1822-1848
 Peder Christian Hersleb Kjerschow 1848-1857
 Jens Mathias Pram Kaurin 1858-1863
 Peder Hersleb Graah Birkeland 1864-1880
 Fredrik Waldemar Hvoslef 1881-1898
 Johan Willoch Erichsen 1899-1916
 Peter Hognestad 1916-1931
 Andreas Fleischer 1931-1948
 Ragnvald Indrebø 1948-1961
 Per Juvkvam 1961-1977
 Thor With 1977-1987
 Per Lønning 1987-1994
 Ole Danbolt Hagesæther 1994-2008
 Halvor Nordhaug 2009-

Forhenværende statsråd Jakob Liv Rosted Sverdrup blev i 1898 udnævnt til biskop, men på grund af sygdom kunde han ikke tage imod embedet. Han døde kort tid efter.

Stifter i Den Norske Kirke
Borg Stift

Borg Stift er et stift i Den Norske Kirke.

Stiftet blev oprettet i 1969 ved udskillelse fra Oslo Stift. Nuværende biskop er fra 2012 Atle Sommerfeldt.

Stiftet omfatter menighederne i fylkerne Akershus (undtagen Asker og Bærum) og Østfold.

Bisperækken 
 Per Lønning 1969–1976
 Andreas Aarflot 1976–1977
 Gunnar Lislerud 1977–1990
 Even Fougner 1990–1998
 Ole Christian Mælen Kvarme 1998–2005
 Helga Haugland Byfuglien 2005–2011
 Atle Sommerfeldt 2012-

Eksterne henvisninger 
Officiel hjemmeside

Stifter i Den Norske Kirke
Hamar Stift

Hamar Stift er et stift som omfatter fylkerne Hedmark og Oppland. Solveig Fiske er biskop fra 1. november 2006. Bispedømmet omfatter 65 prestegjeld med 164 sogne.

Historie 
Hamar bispedømme blev oprindeligt oprettet i 1153, og omfattede da de samme geografiske områder som i dag. Senere er Ringerike dog faldet fra, mens Valdres, Hallingdal, Solør og de øvrige bygder i Østerdalen. Ved reformationen i 1536 blev ærkebiskoppen og biskopperne fjernet, og stiftet blev lagt ind under Oslo Stift. Samtidig blev kongen den øverste leder af kirken i Norge.

I 1864 blev Hamar Stift dog på ny skilt ud som separat bispedømme. Vang Kirke var bispesæde de første to år, derpå Hamar Kirke, indtil Hamar Domkirke stod færdig.

Bisperækken

Før reformationen 

Arnald, 1152-?
Orm, ?-?
Ragnar, ?-1188/89
Tord, 1189/90-96
Ivar Skjalg, 1196/97-1221
Hallvard, 1221-31
Pål, 1232-51
Peter, O.P., 1253-60
Gilbert, 1260/63-76
Torfinn, 1278-85
Jørund, 1286-87
Torstein, 1288-1304
Ingjard, 1305-15
Bottolf, 1315-20
Halvard, 1320-49
Olaf, 1349-50
Håvard, 1351-63
Magnus Slangestorp, O.P., 1364-80
Olaf, 1381
Sigurd, 1383-1418/19
Annbjørn Sunnulvson, 1420-30
Peder Boson, 1433-40
Gunnar Thorgardsson, 1442-71
Karl Sigurdsson Skaktavl, 1476-87
Herman Trulsson, 1488-1503
Karl Jensson Skonk, 1504-12
Mons Lauritsen, 1513-37

Efter nyoprettelsen 

Halvor Folkestad, 1864–87
Arnoldus Hille, 1887–06
Christen Brun, 1906–17
Otto Jensen, 1917–18
Gustav Johan Fredrik Dietrichson, 1918–22
Mikkel Bjønness-Jacobsen, 1922–34
Henrik Hille, 1934–47
Kristian Schjelderup, 1947–64
Alexander Johnson, 1964–74
Georg Hille, 1974–93
Rosemarie Köhn, 1993–2006
Solveig Fiske, 2006–

Stifter i Den Norske Kirke
Møre Stift

Møre Stift er et stift i Den Norske Kirke. Stiftet blev oprettet 18. september 1983 da Sunnmøre blev overført fra Bjørgvin Stift, og Nordmøre og Romsdal fra Nidaros Stift. Molde er bispesæde.

Geografisk tilsvarer stiftets grænser fylket Møre og Romsdals. At førstnævnte også hedder "Møre" kommer af et kompromis, da Sunnmøre, med cirka halvdelen af indbyggerne, accepterede at bispesædet blev lagt i Molde frem for Ålesund, mod at Romsdal ikke kom med i navnet.

Bisperækken 

 Ole Nordhaug 1983-1991
 Odd Bondevik 1991-2008
 Ingeborg Midttømme 2008–

Stifter i Den Norske Kirke
Nord-Hålogaland Stift

Nord-Hålogaland Stift er et stift i Den Norske Kirke og omfatter Troms og Finnmark fylker. Bispedømmet blev oprettet i 1952 ved delingen af det tidligere Hålogaland Stift. Bispedømmekontoret ligger i Tromsø. Siden 2002 har Per Oskar Kjølaas været biskop.

Bisperækken

Biskopper i Hålogaland 
 Mathias Bonsak Krogh 1804−1828
 Peder Christian Hersleb Kjerschow 1830−1848
 Daniel Bremer Juell 1849−1855
 Knud Gislesen 1855−1860
 Carl Peter Parelius Essendrop 1861−1867
 Fredrik Waldemar Hvoslef 1868−1876
 Jakob Sverdrup Smitt 1876−1885
 Johannes Nilssøn Skaar 1885−1892
 Peter Wilhelm Kreydahl Bøckmann 1893−1909
 Gustav Dietrichson 1910−1918
 Johan Støren 1918−1928
 Eivind Berggrav 1928−1937
 Sigurd Johan Normann 1937−1939
 Wollert Krohn-Hansen 1940−1952

Biskopper i Nord-Hålogaland 
 Alf Kristian Theodor Wiig 1952–1961
 Monrad Oskar Norderval 1962–1972
 Kristen Kyrre Bremer 1972–1979
 Arvid Halgeir Nergård 1979–1990
 Ola Steinholt 1990–2001
 Per Oskar Kjølaas 2002–2014
 Olav Øygard 2014–

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Stifter i Den Norske Kirke
Stavanger Stift

Stavanger Stift er et selvstændigt stift i Den Norske Kirke, som blev til da det, som tidligere var Kristianssand Stift, blev delt 1. januar 1925. Kristianssand Stift fortsatte som Agder Stift, og Stavanger Stift blev udskilt som selvstændigt. Stavanger havde da ikke haft noget bispesæde siden 1682. 

Bispedømmet omfatter Rogaland Fylke. Etter at den gamle Ølen Kommune blev overført fra Hordaland til Rogaland Fylke i 2002, blev bispedømmegrænsen mellem Bjørgvin Stift og Stavanger Stift justeret på samme måde.

Bisperækken

Før reformationen 

 Reinald ??-1135
 Jon Birgersson, 1135-1152
 Peter, 1152-?? 
 Amund, ??-1171
 Eirik Ivarsson, 1171-1188
 Nikolas Arnesson 1189 
 Njål, 1190-1207
 Henrik, 1207-1224
 Askell Jonsson, 1226-1254
 Torgils av Stavanger, 1255-1276
 Arne, 1277-1303 
 Ketil, 1304-1317
 Håkon Halldorsson, 1318-1322
 Eirik Ogmundsson, 1322-1342
 Guttorm Pålsson, 1343-1350
 Sigfrid, 1351-1352
 Gyrd Aslason, 1354-1355
 Bottolf Asbjørnsson, 1355-1380
 Hallgeirr Osmundsson, 1380/81
 Olaf, 1381/82-1398/1400
 Håkon Ivarsson, 1400-1426
 Audun Eivindsson, 1427-1445
 Gunnar Eriksson, 1445-1451/53
 Sigurd Bjørnsson, 1454-1463
 Alv Thorgardsson, 1464-1478
 Eiliv Jonsson, 1481-1512
 Hoskuld Hoskuldsson, 1513-1537/38 (død, ikke afsat)

Efter reformationen (-1682)
 Jon Guttormsen, 1541-1557
 Jens Gregoriussen Riber, 1558-1571
 Jørgen Erikson, 1571-1604
 Laurits Clausen Scabo, 1605-1626
 Tomas Cortsen Wegner, 1627-1654
 Markus Christensen Humble, 1655-1661
 Christen Madsen Tausan, 1661-1680

Efter nyoprettelsen 

 J. C. Petersen 1925–1940
 Gabriel Skagestad 1940–1949 
 Karl Marthinussen 1949–1960 
 Fridtjov Birkeli 1960–1968
 Olav Hagesæther 1968–1976
 Sigurd Lunde 1976–1985 
 Bjørn Bue 1985–1997 
 Ernst Oddvar Baasland 1997–2009
 Erling Pettersen 2009–2016
 Ivar Braut 2017

Stifter i Den Norske Kirke
Sør-Hålogaland Stift

Sør-Hålogaland Stift er et stift i Den Norske Kirke og omfatter Nordland fylke. Bispedømmet blev oprettet i 1952 ved delingen af det tidligere Hålogaland Stift. Bispedømmekontoret ligger i Bodø. Siden 2016 har Ann-Helen Fjeldstad Jusnes været biskop. I november 2023 indvies Svein Valle som stiftets nye biskop.

Bisperækken 

 Wollert Krohn Hansen 1952-1959
 Hans Edvard Wisløff 1959-1969
 Bjarne Odd Weider 1969-1982
 Fredrik Grønningsæter 1982-1992
 Øystein Ingar Larsen 1992-2006
 Tor Berger Jørgensen 2007-2016
 Ann-Helen Fjeldstad Jusnes 2016-2023
 Svein Valle 2023-

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Stifter i Den Norske Kirke