French Open-mesterskabet i damesingle

French Open-mesterskabet i damesingle er en tennisturnering, der siden 1897 er afviklet årligt som en del af French Open, kun afbrudt af første og anden verdenskrig. Siden 1928 er mesterskabet blevet spillet på grusbaner på Stade Roland Garros i Paris, Frankrig.

Turneringen bliver spillet over to uger i slutningen af maj og begyndelsen af juni og har siden 1987 været årets anden grand slam-turnering.

Historie 
Mesterskabet hed Championnats de France indtil 1924 og var forbeholdt amatørmedlemmer af franske tennisklubber. Sandbanerne i Île de Puteaux og grusbanerne i Racing Club de France skiftedes til at være værter for arrangementet indtil 1908. Efter et år i Bordeaux i 1909, vendte det tilbage til Paris i 1910, hvorefter det fast blev afviklet i Racing Club de France indtil 1924. I 1925 blev mesterskabet åbnet for udenlandske spillere, men stadig forbeholdt amatører, og i den forbindelse skiftede det navn til Championnats internationaux de France. I 1925 og 1927 spilledes turneringen i Stade Français, men den i 1926 vendte tilbage til Racing Club de France. I 1928 flyttede man til det nybyggede Stade Roland Garros, hvor turneringen er blevet spillet siden da. Fra 1941 til 1944 blev der afholdt en åben turnering for franske amatører og professionelle under navnet Tournoi de France. Disse turneringer bliver ikke regnet for en del af French Opens historie af FFT. French Open gik ind i den åbne æra i forbindelse med 1968-udgaven af mesterskabet, og siden har professionelle spillere kunnet deltage på lige fod med amatører.

Damesinglemesteren modtager en miniaturekopi af sølv-pokalen Coupe Suzanne Lenglen, der er opkaldt efter fransk tennis' kvindelige verdensstjerne i 1920'erne: Suzanne Lenglen. I 2017 var der endvidere en pengepræmie på € 2.100.000 til vinderen.

I perioden som nationalt fransk mesterskab, hvor turneringen kun var åbne for medlemmer af franske tennisklubber og franske statsborgere, indehaves rekorden for flest titler af Adine Masson (1897–1899, 1902–1903) med fem titler. Rekorden for flest vundne titler i træk indehaves af Jeanne Matthey (1909–1912) og Suzanne Lenglen (1920–1923), der begge vandt fire titler i træk.

I de internationale franske mesterskaber, dvs. efter at turneringen blev åbnet for udenlandske spillere men før den åbne æra, sidder Helen Wills Moody (1928–1930, 1932) på rekorden for flest titler med 4. I denne periode er rekorden for flest titler i træk 3, og den deles af Wills Moody (1928–1930) og Hilde Krahwinkel Sperling (1935–1937).

I de åbne æra, dvs. siden udvidelsen med professionelle spillere, har Chris Evert rekorden for flest titler med syv (1974–1975, 1979–1980, 1983, 1985–1986). Men Monica Seles (1990–1992) og Justine Henin (2005–2007) deler rekorden for flest titler i træk med tre.

Turneringen er blevet vundet uden sættab af Evonne Goolagong Cawley i 1971, Billie Jean King i 1972, Chris Evert i 1974, Steffi Graf i 1988, Arantxa Sánchez Vicario i 1994, Justine Henin i 2006 og 2007 samt Iga Świątek i 2020.

Vindere og finalister

Statistik

Mestre med mere end én titel

Referencer

Noter

Eksterne henvisninger 

 Internationaux de France de Roland-Garros – French Open    

 
Etableret i 1897