Haim Bar-Lev

Haim "Kidoni" Bar-Lev (hebraisk:חיים בר-לב), født Chaim Brotzlewsky 16. november 1924 – 7. maj 1994) var israelsk officer helt fra tiden inden Israel blev grundlagt, og han blev senere general og israelsk minister.

Biografi 
Bar-Lev blev født i Wien i Østrig i 1924 og emigrerede til det britiske Palæstina mandatområde i 1939. Fra 1942 til 1948 gjorde Bar-Lev tjeneste i forskellige jødiske militærenheder såsom Palmach. Han blev pilot og faldskærmsudspringer, hvilket senere hjalp ham ved udviklingen af disse militære våbenarter inden for det israelske forsvar.  

I 1946 sprængte Bar-Lev Allenby-broen ved Jeriko for at forhindre arabiske militssoldater i Transjordanien i at trænge ind i jødiske byer vest for Jordan-floden. 
 Under Israels uafhængighedskrig i 1948 var Bar-Lev oberst og leder af 8. mekaniserede bataljon i Negev brigaden, som kæmpede i det nordlige Sinai. 
 Under Suezkrigen i 1956 havde oberst Bar-Lev kommandoen over 27. pansrede brigade, som erobrede Gaza, hvorefter den drejede mod sydvest og nåede Suezkanalen. 
 Fra 1962 var han øverstkommanderende for Nordkommandoen. Senere blev han operationsdirektør inden for det israelske forsvar. 

Under Seksdageskrigen i 1967 var han vicestabschef for det israelske forsvar. I slutningen af 1968 godkendte han generalmajor Adans forslag om, at der skulle etableres en høj sandvold langs den østlige side af Suezkanalen for at forhindre ægyptisk militær i at kunne observere israelske stillinger langs kanalen. Bag denne sandvold blev der bygget en række faste stillinger. Stillingen blev kendt som Bar-Lev-linjen. 

Mellem 1968 og 1971 fungerede Bar-Lev som chef for generalstaben i det israelske forsvar, hvilket gjorde ham til den højest rangerende officer.  

I 1971, mens han var militærattaché i Uganda, koordinerede Bar Lev den hemmelige israelske støtte til Idi Amins kup, som afsatte Milton Obote.

Under Yom Kippur krigen i oktober 1973 blev han – selv om han var pensioneret fra hæren og fungerede som minister for handel og industri – kaldt tilbage til aktiv tjeneste af premierminister Golda Meir for at erstatte Shmuel "Gorodish" Gonen som chef for sydkommandoen, der forsvarede Sinai. Bar-Lev spillede en afgørende rolle i krigen. Indtil han blev udpeget, var sydfronten i kaos i en grad, så den nær var brudt sammen, og Gonen viste sig ude af stand til effektivt at styre situationen. Bar-Lev tog straks kommandoen og arbejdede på at stabilisere fronten. Hans politiske og forhandlingsmæssige evner viste sig også at være nyttige til at styre generalerne i felten, som var i strid med hinanden, da de havde modstridende holdninger om, hvorledes krigen i syd skulle føres. Den effekt, som Bar-Levs ankomst havde på det kaotiske hovedkvarter på sydfronten, blev beskrevet af Gorodishs næstkommanderende, Uri Ben-Ari, i et vidneudsagn til den israelske militærhistoriske afdeling: 

Bar-Lev forblev minister for handel og industri, indtil regeringen blev besejret ved valget og blev erstattet af Likud under ledelse af Menachem Begin i 1977. Fra 1977 til 1984 fungerede han som generalsekretær for partiet og som medlem af Knesset. Da Arbejderpartiet deltog i en national samlingsregering fra 1984 til 1990, fungerede Bar-Lev som minister for indre sikkerhed og medlem af regeringens koordinationsudvalg. Han trak sig tilbage fra Knesset ved valget i 1992. I 1992-1994, under den anden Rabin regering, fungerede Bar-Lev i Moskva som Israels ambassadør i Rusland.

Han døde i Tel Aviv den 7. maj 1994.

Referencer 
 Generals of Israel, Moshe Ben Shaul, Hadar Pub., Tel-Aviv, 1968.
 The Arab-Israeli Wars, Haim Herzog, Random House, NY, 1982.

Noter 

Militærfolk fra Israel
Politikere fra Israel
Diplomater fra Israel