kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arnold (månekrater)

Arnold er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig nær Månens rand på dens nord-nordvestlige forside. Denne beliggenhed giver det på grund af perspektivisk forkortning en temmelig oval form set fra Jorden, men det er i virkeligheden ret cirkulært. Krateret er opkaldt efter den tyske astronom Christoph Arnold (1650-1695).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1935.

Omgivelser 
Krateret ligger nordøst for Mare Frigoris og nord for Democrituskrateret. Vest for Arnold ligger det mindre Moignokrater.

Karakteristika 
Den gamle rand omkring Arnold er nedslidt og afrundet efter senere nedslag i løbet af årmillionerne. Der er en åbning i kratervæggen mod sydvest, skabt af det lille krater "Arnold J", og væggen er ret lav langs den østlige kant. Den nordlige halvdel af randen er den mest intakte, særlig i nordøst, hvor den ligger op til satellitkrateret "Arnold A".

Den indre kraterbund i Arnoldkrateret har fået en ny overflade af lava og er relativt flad, bortset fra et antal småkratere. Det mest bemærkelsesværdige krater i det indre er "Arnold F" i det nordvestlige område. Der er ingen tegn på en central top.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Arnoldkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Arrhenius (månekrater)

Arrhenius er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på Månens bagside, nær dens sydvestlige rand. Med denne placering kan dets omgivelser ses under gunstige librationer, omend det sker fra en skrå vinkel. Det er opkaldt efter den svenske fysiker og kemiker Svante Arrhenius (1859-1927).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.

Omgivelser 
Mod syd-sydøst ligger det nedslidte Blanchardkrater, og De Roy-krateret ligger længere mod vest.

Karakteristika 
Arrheniuskraterets ydre væg er blevet noget nedslidt og eroderet på grund af en række senere, mindre nedslag, som har efterladt dets rand afrundet og lav. Der er et indsnit i randen mod nord-nordvest og en udadrettet bule langs den sydøstlige yderside. Et småkrater ligger over randen i sydvest. Kraterbunden er relativt flad og uden interessante træk, ligesom der ikke er nogen central top.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Arrheniuskrateret har følgende satellitkratere:

Det følgende krater er blevet omdøbt af IAU:
 Arrhenius P — Se Blanchardkrateret.

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Artamonov (månekrater)

Artamonov er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på Månens bagside og er opkaldt efter den sovjettiske raketingeniør Nikolaj Artamonov (1906-1965).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.

Omgivelser 
En lineær række kratere ved navn Catena Artamonov ligger langs den nordøstlige rand af Artamovkrateret, og løber i retning af sydøst. Blandt de nærliggende betydende kratere er Maxwell og Lomonosov mod nordvest og Edisonkrateret mod vest. I retning øst-nordøst ligger det mindre Espinkrater, og det lille Malyykrater findes i retning syd-sydøst.

Karakteristika 
Den eroderede ydre rand om Artamonov er ikke cirklær som i de fleste andre månekratere, men udviser i stedet en overordnet form af at bestå af tre eller fire sammenlagte kratere. Den største af disse dannelser er den sydlige, og der er mindre cirkulære udbulinger mod nord og øst.

Overfladen i den indre kraterbund i Artamonov er blevet fornyet af senere strømme af basaltisk lava, hvilket har efterladt en relativt flad bund uden særlige træk. Den ser mørkere ud på grund af lavere albedo. Bunden udviser svage spor af udkastninger med lysere farvetone, som stammer fra Giordano Bruno-krateret mod nord.

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Artemʹev (månekrater)

Artemʹev er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig på Månens bagside og er opkaldt efter den sovjettiske raketingeniør Vladimir Artemyev (1885-1962).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.

Omgivelser 
Tsanderkrateret ligger sydvest for Artemʹev. Længere mod sydøst ligger det enorme Hertzprung bjergomkransede bassin.

Karakteristika 
Kraterranden er ændret af senere nedslag i nærheden, så der er en indadgående bugtning langs den sydvestlige rand, og et nedslidt nedslagskrater ligger over den nordlige rand. Satellitkrateret "Artemʹev G" er delvis dækket af Artemʹevs sydøstlige rand. Kraterbunden er relativt flad og udviser kun få småkratere.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Artemʹevkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Artemis (månekrater)

Artemis er et lille nedslagskrater på Månen, som ligger Mare Imbrium på Månens forside og er opkaldt efter Artemis, der var Månens gudinde i den græske mytologi . Kratere af denne lille dimension danner typisk skålformede fordybninger i Månens overflade.

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1976.

Omgivelser 
Krateret ligger næsten midt mellem Eulerkrateret mod vest og Lambertkrateret mod øst. Få km mod sydøst ligger det endnu mindre Vernekrater.

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Artsimovich (månekrater)

Artsimovich er et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig i den vestlige del af Mare Imbrium på Månens forside. Det er opkaldt efter den sovjettiske fysiker Lev Artsimovitj (1909-1973).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1973. Tidligere identificeredes det som "Diophantus A".

Omgivelser 
Øst for krateret ligger Diophantuskrateret, og mod nordøst Delislekrateret. Mindre end 20 km mod nordøst findes det lille Fedorovkrater.

Karakteristika 
Artsimovich er et cirkulært krater, som danner en skålformet fordybning i marets overflade.

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Aryabhata (månekrater)

Aryabhata er resterne af et nedslagskrater på Månen. Det befinder sig i den østlige del af Mare Tranquillitatis på Månens forside og er opkaldt efter den indiske matematiker og astronom Aryabhata (476-550).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1979. 

Krateret er næsten helt dækket efter lavastrømme, og der findes nu kun en bueformet højderyg tilbage i maret. Den er dannet af den østlige halvdel af kraterets rand.

Krateret hed tidligere "Maskelyne E" og var derfor kategoriseret som satellitkrater til Maskelyne, før det blev omdøbt af IAU.

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Arzachel (månekrater)

Arzachel er et forholdsvis ungt nedslagskrater på Månen. Det ligger i højlandet i det sydligt-centrale område på Månens forside, tæt på nulmeridianen (centrum for Månens forside). Det er opkaldt efter den arabiske matematiker og astronom al-Zarqali (1028-1087).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1935. 

Krateret observeredes første gang i 1645 af Johannes Hevelius.

Omgivelser 
Krateret ligger syd for Alphonsuskrateret, og sammen med Ptolemaeuskrateret længere mod nord danner disse tre en iøjnefaldende linje af kraterer øst for Mare Nubium. Det mindre Alpetragiuskrater ligger mod nordvest, og Thebitkrateret ligger i sydvestlig retning langs kanten af maret. Et rillesystem ved navn Rimae Arzachel strækker sig fra den nordlige væg til den sydøstlige rand.

Karakteristika 
Arzachel har bemærkelsesværdig klar struktur og er derfor et favoritkrater at betragte i teleskop for viderekomne amatørastronomer. Randen viser kun få tegn på nedslidning og har detaljerede terrasser på den indre side, især ved den lidt højere østlige rand. Der er en ru ydre vold, som slutter sig til den højderyg, som strækker sig fra den nordlige rand til den sydlige rand af Alphonsuskrateret.

Den forrevne centrale top i Arzachel er fremtrædende og rejser sig 1,5 km over kraterbunden lidt forskudt i vestlig retning med en buet kurve fra syd til nord-nordøst. Kraterbunden er ret flad, bortset fra nogle uregelmæssigheder i kraterets sydvestlige kvadrant. Et lille krater ligger fremtrædende i bunden øst for den centrale top, med et par småkrater liggende tæt ved.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Arzachelkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Asada (månekrater)

Asada er et lille nedslagskrater på Månen beliggende i den nordlige udkant af Mare Fecunditatis og nordøst for Taruntiuskrateret på Månens forside. Det er opkaldt efter den japanske astronom Goryu Asada (1734-1799). Asada er et cirkulært krater, hvis indre væg skråner ned mod en lille central kraterbund i centrum.

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1976.

Asadakrateret hed "Taruntius A" før det blev navngivet af IAU.

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Asclepi (månekrater)

Asclepi er et stærkt nedslidt nedslagskrater på Månen, beliggende i det forrevne sydlige højland på Månens forside. Det er opkaldt efter den italienske astronom og fysiker Giuseppe Asclepi (1706-1776).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1935. 

Krateret observeredes første gang i 1645 af Johannes Hevelius.

Omgivelser 
De nærliggende kratere, som er værd at bemærke er Pitiscus mod nord-nordøst, Hommel ret øst og Baco mod nordvest. I sydvestlig retning ligger det mindre Tanneruskrater.

Karakteristika 
Den ydre rand er blevet nedslidt og afrundet af senere nedslag gennem mange millioner år, så den nu næsten er i niveau med det omgivende terræn. Som resultat heraf er krateret kun lidt mere end en forsænkning i overfladen. Det indre er næsten fladt og uden særlige formationer.

I Asclepis rand bemærkes kun et lille krater over dens vestlige side sammen med adskillige småkratere. Satellitkrateret "Hommel K" er et nyere nedslagskrater, som er forbundet med den sydøstlige rand. Dette krater er skålformet med en skarp kant og en lille central kraterbund.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Asclepikrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Jami Puustinen

Jami Puustinen (født 9. januar 1987 i Espoo, Finland) er en finsk fodboldspiller, der spiller som angriber for FC Honka. Han skrev under med Manchester United fra FC Espoo i 2003, men fik ikke en eneste seniorkamp spillet for klubben. Efterfølgende blev han frigivet fra klubben i januar 2006, hvorefter han vendte tilbage til Finland, hvor han skrev under med de nyoprykkede FC Honka. Puustinen er fast mand på Finlands U-21-landshold.

Fodboldspillere fra Finland
Fodboldspillere fra Manchester United F.C.
Fodboldspillere fra FC Honka
Ashbrook (månekrater)

Ashbrook er et stort nedslagskrater på Månen, beliggende nær sydpolen på Månens bagside, hvorfor det ikke er synligt fra Jorden. Det er opkaldt efter den amerikanske astronom Joseph Ashbrook (1918-1980).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1994. Før da hed Ashbrook Drygalski Q og var således et satellitkrater til Drygalskikrateret.

Omgivelser 
Den østlige overflade af krateret er dækket af det lige så store Drygalskikrater, og over halvdelen af Ashbrooks indre kraterbund er dækket af de ydre volde og udkastninger fra Drygalski. Nordvest for Ashbrook ligger den bjergomgivne slette Zeeman.

Karakteristika 
Den tilbageværende ydre rand i Ashbrook er nedslidt og eroderet af senere nedslag, omend meget af det oprindelige krater stadig er synligt. Hvis det har haft en central top, er det nu begravet af Drygalskikraterets udkastninger. Kun et område af bunden nær den sydvestlige rand er fladt, da det kun indeholder få småkratere.

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Aston (månekrater)

Aston er et nedslagskrater på Månen, beliggende langs den nordvestlige rand af Månens forside og opkaldt efter den engelske kemiker og fysiker, nobelpristageren Francis W. Aston (1877-1945).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1970.  På grund af dets position ses krateret næsten fra kanten, og god synlighed afhænger af Månens libration.

Omgivelser 
Aston ligger øst for Röntgenkrateret, og i nogen afstand i retning ret vest ligger Ulugh Beigh-krateret på kanten af Oceanus Procellarum. Mod syd findes Voskresenskiykrateret.

Karakteristika 
Astons rand er blevet slidt ned og afrundet af senere nedslag. Den er cirkulær og er ikke ændret af betydning ved nedslag i nærheden. Den indre kraterbund er relativ flad og uden særlige træk, ligesom der ikke er nogen central top af betydning.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Astonkrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Gold Beach

Gold Beach var kodenavnet for en af de centrale strande i Normandiet, hvor de allierede tropper foretog landgang på den 6. juni 1944 under Anden verdenskrig. 

Gold Beach lå i det område, som de britiske 50th (Northumbrian) Infantry Division (under kommando af generalmajor Alexander Graham) og 8th Armoured Brigade havde til opgave at indtage. Begge kampenheder var en del af det britiske Armékorps XXX Corps, der igen var en del af den britiske Second Army under kommando af generalløjtnant Miles Dempsey 

Gold Beach havde tre hovedsektioner – disse var opdelt (fra vest til øst): "Item", "Jig" (opdelt i to sektioner, Green og Red), og "King" (også opdelt i to sektioner, Green og Red). En fjerde, "How", blev ikke benyttet ved invasionen.

Der blev foretaget landgang af 50th (Northumbrian) Division i området mellem Le Hamel og Ver sur Mer med støtte af 79. Panserdivision. Den 231. Infanteribrigade gjorde landgang i "Jig" ved Le Hamel/Asnelles og den 69. brigade foretog landgang i "King" ved Ver sur Mer. Enhed 47 af Royal Marine Commando, der var tilknyttet 50th (Northumbrian) Infantry Division foretog landgang i "Item"-sektoren.

Landsætningen 
Landsætningen ved Gold Beach blev indledt kl. 07.25. Der blev rapporteret om hård tysk modstand i begyndelsen, men de britiske styrker brød forholdsvist hurtigt igennem de tyske linjer. Invasionen på Gold Beach forløb med forholdsvis få britiske tab, "kun" ca. 500 soldater omkom. Tabstallene var markant lavere end tabene ved Omaha Beach.

Ved midnat den 6. juni 1944 var 24.970 britiske soldater landsat på Gold Beach og var nået ca. 10 km ind i landet. Det lykkedes at få kontakt med de canadiske styrker fra Juno Beach, men det lykkedes ikke at indtage vejen mellem Caen og Bayeux eller at få kontakt med de amerikanske styrker ved Omaha Beach.

Galleri

Noter 

Operation Overlord
Atlas (månekrater)

Atlas er et fremtrædende nedslagskrater på Månen, beliggende på den nordøstlige del af Månens bagside, sydøst for Mare Frigoris. Det er opkaldt efter titanen Atlas fra den græske mytologi.

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1935. 

Krateret observeredes første gang i 1645 af Johannes Hevelius.

Omgivelser 
Lige vest for Atlas ligger det lidt mindre, men stadig betydende Herculeskrater. Nordøst for ligger det store Endymionkrater.

Karakteristika 
Den indre væg i Atlaskrateret består af mange terrasser, og kanten er faldet sammen, så der nærmest er dannet en skarp æg. Der er tale om et krater med sprækker i kraterbunden og et ujævnt og bakket indre, som har en lysere albedo end omgivelserne. Revner i kraterbunden er sædvanligvis resultatet af vulkansk aktivitet.

Der findes to mørke strækninger langs væggens indre kant. Den ene findes langs dens nordlige og den anden langs den sydlige kant. Et system snævre kløfter ved navn Rimae Atlas krydser kraterbunden og er af vulkansk oprindelse. Langs den indre nordlige og nordøstlige side findes en håndfuld kratere med mørk karakter, som mest sandsynligt er fremkommet ved udbrud. Omkring midten af kraterbunden findes en samling lave bakker, der danner en cirkulær formation.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Atlaskrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Atwood (månekrater)

Atwood er et nedslagskrater på Månen, beliggende i Mare Fecunditatis på Månens forside nordvest for det fremtrædende Langrenuskrater. Det er opkaldt efter den engelske matematiker George Atwood (1745 – 1807).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1976. Indtil det blev navngivet af IAU, kaldtes Atwood "Langrenus K".

Omgivelser 
Atwood danner en tripleformation sammen med Naonobu, der er forbundet med den nordre rand og Bilharz nær den vestlige rand.

Karakteristika 
Atwoodkrateret ligger nær kanten af de ydre volde fra Langrenuskrateret, og udkastningerne herfra danner lave rygge, som er forbundet med Atwoods sydlige kant. I kraterets indre findes en lav, central top, som indgår i en højderyg, der løber ud til kraterets nordlige rand.

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Autolycus (månekrater)

Autolycus er et nedslagskrater på Månen, beliggende på Månens forside i den sydøstlige del af Mare Imbrium. Det er opkaldt efter den græske astronom, matematiker og geograf Autolycus (ca. 360 – ca. 290 f.Kr.).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1935. 

Krateret observeredes første gang i 1645 af Johannes Hevelius.

Omgivelser 
Vest for Autolycus ligger Archimedeskrateret, der er mere end dobbelt så stort som Autolycus. Lige nord for befinder Aristilluskrateret sig, og de ydre volde fra disse to kratere overlapper hinanden i den mellemliggende strækning af maret.

Karakteristika 
Randen i Autolycus er noget irregulær, selvom den i det store og hele er cirkulær. Det har en lille ydre vold og dets indre er uregelmæssigt uden nogen central top. Krateret har et let strålesystem, som strækker sig over en afstand på mere end 400 km, og noget af strålematerialet synes at ligge hen over den "oversvømmede" bund i Archimedeskrateret.

Luna 2-månesonden slog ned på Månens overflade lige vest-sydvest for kraterranden.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Autolycuskrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Navigation

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen
Auwers (månekrater)

Auwers er et lille nedslagskrater på Månen. Det ligger på Månens forside i bjergkæden Montes Haemus ved den sydlige udkant af Mare Serenitatis. Det er opkaldt efter den tyske astronom Arthur Auwers (1838-1915).

Navnet blev officielt tildelt af den Internationale Astronomiske Union (IAU) i 1935.

Omgivelser 
Auwers ligger sydøst for Menelauskrateret.

Karakteristika 
Den irregulære rand i Auwerskrateret har en åbning i den nord-nordvestlige kant, igennem hvilken lavastrømme har kunnet nå ind til kraterbunden og "oversvømme" den.

Satellitkratere 
De kratere, som kaldes satellitter, er små kratere beliggende i eller nær hovedkrateret. Deres dannelse er sædvanligvis sket uafhængigt af dette, men de får samme navn som hovedkrateret med tilføjelse af et stort bogstav. På kort over Månen er det en konvention at identificere dem ved at placere dette bogstav på den side af satellitkraterets midte, som ligger nærmest hovedkrateret. Auwerskrateret har følgende satellitkratere:

Måneatlas

Se også 
 Månekratere – Liste over kratere på Månen
 Navne på Månens have – Liste over have på Månen

Kilder

Eksterne henvisninger

Bibliografi 

Kratere på Månen