kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
György Kurtág

György Kurtág (født 19. februar 1926 i Lugoj) er en rumænsk-født ungarsk komponist af samtidsmusik. For at studere musik flyttede han som ung til Ungarn, hvor han blev statsborger i 1948. Uddannelsen i klaver og komposition foregik på Franz Liszt Academy of Music, hvor han senere blev lærer.

I 1954 og 1956 modtog Kurtág den ungarske stats 'Erkel' kompositionspris og fik i 1957 et års kompositionsundervisning i Frankrig. Indtil da havde han kun haft et lille kendskab til den musikalske udvikling i Vesteuropa. I Paris kastede han sig ivrigt over studiet af bl.a. Weberns musik.

Kurtágs strygekvartet opus 1 kan ses som en perfekt symbiose af Bartok og Weberns stil. Den blev i 1961 det først opførte ungarske musikstykke, der havde assimileret det moderne vesteuropæiske tonesprog.

Det tog 5 år at komponere den 40 minutters lange Bornemisza Péter Mondásai. En sangcyklus for sopran og klaver, der vakte begejstring i Ungarn, men ikke gjorde det store indtryk i den ny musiks mekka i Darmstadt.

Kurtág havde aldrig gjort det store for at markedsføre sig selv. Da han i 1986 gik på pension som lærer og flyttede til Berlin, fik europæerne for alvor øjnene op for hans geniale kvaliteter. Siden blev hen hyret enten som huskomponist eller gæsteprofessor i Berlin, Wien, Amsterdam og Paris

Hans meget lille produktion skyldes, at han komponerede langsomt og tilbagekaldte både sine første kompositioner og de værker der var produceret for at tilgodese den socialistiske regering.

Værkerne har ofte en speciel instrumentation såsom cimbalom, celeste, piano, harpe, mandolin og perkussion i sangcyklussen Poslaniya pokoynoy R.V. Trusovoy, der i øvrigt har ligheder med Schönbergs berømte Pierrot Lunaire.

Kurtág modtog Léonie Sonnings Musikpris i 2003.

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Komponister fra Ungarn
Komponister fra Rumænien
Modtagere af Léonie Sonnings musikpris
Kurtis Blow

I hiphoppens spæde start i midten af 70'erne var Kurtis Blow kendt som breakdancer og som block-party-dj under navnet Kool DJ Kurt. I 1977 begyndte han at rappe og ændrede sit kunstnernavn til Kurtis Blow.

På dette tidspunkt havde Kurtis Blow den senere Def Jam-stifter Russell Simmons som manager, der var med til at hooke den unge rapper op med bl.a. Grandmaster Flash og brormand Joseph Simmons – på dette tidspunkt kendt som The Son of Kurtis Blow – og ham som senere skulle blive kendt som Run fra Run D.M.C.

Efter at have regeret på Harlems og Bronx' club-scener skrev Kurtis Blow i 1979, som den første rapper nogensinde, kontrakt med et major-pladeselskab. Kort efter fulgte julesinglen 'Christmas Rappin' på Mercury, der blev en pæn succes og solgte 400.000 kopier. Ikke mindst takket være Sugarhill Gang's 'Rapper's Delight', der for alvor havde skudt hiphop-revolutionen i gang. 

Året efter udsendte Kurtis Blow et endnu større hit. Nummeret 'The Breaks' strøg ind på hitlisterne og blev den første rapsingle, der opnåede guldplade-status. 'The Breaks' står stadig i dag som en af hiphoppens milepæle, og kun få kan ikke nikke genkendende til følgende linjer:

Clap your hands everybody/ If you got what it takes/ 'Cause I'm Kurtis Blow and I want you to know/ That these are the breaks...

Kort efter fulgte albummet 'Kurtis Blow'. Med det blev Kurtis Blow, den første rigtige solorapper, rollemodel for en lang række af senere koryfæer. Grupper som Run D.M.C. og Fat Boys er især svære at forestille sig uden Kurtis Blows pionerarbejde.

Op igennem 80'erne udsendte Kurtis Blow stort set et album årligt, men tidens tand har ikke været speciel gavmild mod rapperen. Hans flow og tekster er ikke specielt prangende, men det lidt forældede udtryk har måske netop været det, der har gjort ham til lidt af et ikon for ol'school-rappen.

På den front skader det heller ikke, at han medvirkede i kult-filmen 'Krush Groove' fra 1984 med nummeret 'If I Ruled The World'. Et nummer som Nas lavede en coverversion af i 1996.

Kurtis Blow har ikke udsendt et rigtigt album siden floppet 'Back By Popular Demand' (en noget misvisende titel, da de nye rappere på dette tidspunkt for længst havde overhalet Kurtis Blow) fra 1988. Han har siden da primært arbejdet som ol'school-radiovært og p.t. kører han et ugentligt radioshow, hvor han forsøger at udbrede det kristne budskab.

For nylig udsendte Kurtis Blow, som en del af The Trinity, den kristne single 'Crunk With It'/'Grace Of God'. Et album med 'The Trinity' skulle være på trapperne.

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Hiphoppere fra USA
LCD Soundsystem

Hovedmanden i LCD Soundsystem er James Murphy, en amerikansk musiker og producer der er opvokset i Princeton Junction, New Jersey.

Historie 

1990erne brugte han på at spille i hardcore-punkbands med navne som Pony og Speedking, men efter at være blevet desilusioneret over punkscenens konkurrencementalitet besluttede han at stoppe som udøvende musiker og i stedet hellige sig arbejdet som lydmand.

I 1999 arbejdede han for David Holmes på albummet Bow Down To The Exit Sign og mødte her den britiske Tim Goldsworthy. De slog sig sammen under producernavnet DFA (Death From Above) og startede også eget pladeselskab.

DFA er nu og da blevet kaldt for punk-funkens svar på The Neptunes, dels pga. den aura af coolness, der er om deres navn, dels fordi de selv laver musik. De har bl.a. produceret for New Yorker-gruppen The Rapture og remixet for folk som N.E.R.D, Fischerspooner og vore egne Junior Senior.

LCD Soundsystem pladedebuterede med singlen Losing My Edge i 2002 og blev hurtigt et fænomen på undergrundsscenen, hvor blandingen af punk-attitude og dansevenlige beats gjorde dem populære både på klubber og blandt et mere rockorienteret publikum.

Den største mainstremsucces har været singlen Daft Punk Is Playing At My House, som er inspireret af Murphys punkrock-fortid, hvor han nogen gange spillede til private fester med sit band.

Det fik ham til at fantasere om, hvordan det ville være, hvis en amerikansk teenager hyrede Daft Punk til at spille til sin private fest. Bandet ville blive fløjet ind fra Frankrig på første klasse men ende med at spille i kælderen ved siden af vaskemaskinen med et lokalt hardcoreband som opvarmning og et PA-anlæg, som var flikket sammen af stereoanlæg lånt fra de lokale teenagere. Ifølge Murphy ville det være den ultimative koncert.

Når LCD Soundsystem spiller live er det som en kvintet bestående af James Murphy, Phil Mossman, Nancy Whang, Tyler Pope og Pat Mahoney.

I marts 2007 udkom LCD Soundsystems andet studiealbum, Sound of Silver.

Diskografi

Studiealbums 
 LCD Soundsystem (DFA Records, 2005)
 Sound Of Silver (DFA Records, 2007)
 This Is Happening (DFA Records, 2010)
 American Dream (DFA Records, 2017)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside
 LCD Soundsystem på Allmusic
 LCD Soundsystem på Discogs

Fra DR's Musikleksikon
Rockgrupper fra USA
Har spillet på Roskilde Festival
Etableret i 2001
George Clinton (musiker)

George Clinton (født 22. juli 1941) er grundlægger af Parliament/Funkadelic, et funk-kollektiv fordelt på to bands, som tog arven op efter James Brown i starten af halvfjerdserne med deres beskidte, politiske og aldeles vanvittige blanding af funk, rock og "decidedly bizarre lyrics" – som en anmelder udtrykte det. Over 40 mennesker var samlet under 'P-Funk' banneret, her-iblandt Bootsy Collins, Maceo Parker og andre flygtninge fra Godfather James Browns lejr.

Clinton, alias Dr. Funkenstein, er en af de få af 1970ernes store funk-kunstnere der formåede at holde hovedet nogenlunde oven vande i 1980erne elektriske discobølge. Mens hans Mothership-imperier Funkadelic og Parliament knækkede halsen i takt med 80ernes trommemaskinebeats, fortsatte han selv i en eksperimenterende retning med de nye elektroniske redskaber.

Modsat de fleste andre funkgiganter for hvem 1980'erne blev rent forfald, lykkedes det Clinton at forny sig. Hans 'Atomic Dog' fra pladen 'Computer Games' i 1982 formåede nemlig at bide hul i buksen på Michael Jacksons 'Billy Jean' og erobrede første-pladsen på R&B hitlisten i USA.

Herefter forlod han efterhånden P-Funk-lyden til fordel for rap og mere elektronisk produceret musik. Der var dog ikke længere den store opmærksomhed omkring ham. Fra slutningen af 1980erne og frem samarbejdede han bl.a. med Prince og trådte i karakter som producer for Red Hot Chili Peppers og forskellige hip hop navne – folk der huskede og havde respekt for P-funken. Særlig markant var Dr. Dre's brug af p-funk på solodebuten 'The Chronic', hvor p-funk'en blev omdøbt til g-funk – G som i Gangsta.

Fra 1995 er det lykkedes ham at opnå noget af en kultstatus, han har optrådt i reklamer (bl.a. Nike) og film og turnerer med sine P-Funk All Stars.

Clinton, der stadig er aktiv og turnerer en del, ynder at skabe mytiske figurer i forbindelse med sin musik: Foruden Dr. Funkenstein har det fantasifulde persongalleri omkring P-funk også bestået af folk som The Brides of Dr. Funkenstein, Uncle Jam og alle de glade Funkateers.

George Clinton udgav i øvrigt i 1998 en hyldest til hunde (!); 'Dope dogs'...

Diskografi

Albums 
 1974: Parliament: Up for the Down Stroke
 -: Best Of Parliament: Give Up The Funk
 1978: Funkadelic: One Nation Under a Groove
 1976-1981: The Best Of Funkadelic:
 1983: George Clinton: Computer Games
 1995: George Clinton: Dope Dogs

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Fra DR's Musikleksikon
Rockmusikere fra USA
Ole Lindgreen

Ole "Fessor" Lindgreen (født 16. maj 1938) er en dansk jazzmusiker. Efter at have stiftet bekendtskab med jazzmusik via radio-stationen Voice of America, købte en ganske ung Ole "Fessor" Lindgreen sig en basun for 150 kr. Fra 1956 spillede han med forskellige traditionelle jazzorkestre, og i 1958 blev han medlem af Knud Raths store orkester. Efter militærtjeneste turnerede han med danske grupper i Vesttyskland, og i årene 1961-66 var han medlem af Ricardos Jazzmen.

Efter et par år i Basse Seidelins orkester, dannede Ole "Fessor" Lindgreen i 1968 sit eget orkester, Fessor's Big City Band, som siden har været hans primære beskæftigelse. Orkestret, som gennem årene har rummet talrige fremragende musikere, spiller i en veloplagt og udadvendt swing-stil, som periodisk har været meget rhythm & blues-influeret. Fessor's Big City Band har haft utallige job i Danmark og det meste af Europa – ofte med prominente gæstesolister, heriblandt trompetisterne Wild Bill Davison, Doc Cheatham og Leroy Jones og saxofonisterne Bud Freeman, Eddie Lockjaw Davis og . Ved siden af sit Big City Band har Fessor optrådt i en række andre sammenhænge, og han har jævnligt gæstet New Orleans, hvor han har hentet inspiration og spillet og indspillet med lokale musikere.

Ole "Fessor" Lindgreen har tydeligvis lyttet til gamle basunmestre som Kid Ory, Vic Dickenson, Dicky Wells, Jack Teagarden og Trummy Young, men også modernister som Gary Valente og Ray Anderson fascinerer ham. Denne musikalske åbenhed kommer til udtryk i meget virtuost basunspil, som synes helt i overensstemmelse med instrumentets sande natur. Ole "Fessor" Lindgreen, der i 1995 blev tildelt Ben Webster Prisen, opløste i 2003 sit Big City Band for i stedet at fortsætte med et triosamarbejde.

Diskografi

Albums 
 1993: Live at Jazzhouse Slukefter, Tivoli 
 2002: Swing Sessions
 2003: Final Call

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Jazzmusikere fra Danmark
Modtagere af Ben Webster Prisen
Lis Er Stille

LISERSTILLE (tidligere Lis Er Stille) er en dansk alternativ musikgruppe. Gruppen blev dannet i Århus i 2004 som et projekt mellem forsangeren Martin Byrial og den surrealistiske kunstmaler Vindril, der ønskede at skabe en musik, der matchede malerierne.

Debutalbummet, The Construction of the AmpTrain, udkom i 2006. Året efter kom Apathobvious, der modtog fire ud af seks stjerner i musikmagasinset GAFFA. I 2010 udkom det tredje album, The Collibro, der kun modtog to ud af seks stjerner i GAFFA. Den næste album, NOUS, udkom i 2012 og fik fire ud af seks stjerner i GAFFA.

In 2015 ændrede bandet deres officielle navn fra Lis Er Stille til LISERSTILLE.

Diskografi 
 2006: The Construction of the AmpTrain
 2007: Apathobvious
 2010: The Collibro
 2012: NOUS
 2013: Flight of Belljár
 2015: Empirical Ghost
 2016: Midnight Wave (Live at Radar 2015)
 2019: Ilt

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside
 Interview på powermetal.de 

Musikgrupper fra Danmark
Har spillet på Roskilde Festival
Indierockgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 2004
Lisa Vegas

Lisa Vegas var en dansk musikgruppe, dannet i 2003 af guitaristen Steffen Pedersen (nu Steffen Nordenstam) og sangerinden/guitaristen Lisa Bianca Søndergaard. Den oprindelige plan var, at gruppen skulle være en trio med tilknyttede musikere på bas og klaver. Gruppen blev dog hurtigt en kvintet, der udover de to stiftere bestod af Thomas Holl (trommer), Anders Larsen (bas, kor) og Anne Mette Roest Sørensen (tangenter, kor).

I 2005 udgav de EP'en 'Time Stopped for 50 Seconds and then…', der bestod af en blanding af rock, singer/songwriter-pop, folk, blues, country krydret med moderat støj og James Bond touch.

Efter udgivelsen tog tingene fart for bandet som i 2006 bl.a. gæstede SPOT 12, Roskilde Festival og Vega.
I 2007 stoppede Anne-Mette Roest Sørensen, Steffen Pedersen og Anders Larsen af personlige grunde, hvilket resulterede i at Torben Guldager Rasmussen fik tjansen som tangentspiller, guitarist og medkomponist, Rasmus Skovgaard blev guitarist og Thomas Nielsen blev bassist.
Efter den sidste koncert i Kongens Have for 10.000 mennesker valgte bandet i 2009 at gå hver til sit.

Diskografi

Albums 
 2005: Time Stopped For 50 Seconds and Then..., EP

Eksterne henvisninger 
 lisa vegas on SoundClick

 Anmeldelse Gaffa 

 Anmeldelse Eric Klitgaard

Musikgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 2002
Little Brother

Little Brother blev dannet i North Carolina i 1998 af de to rappere Phonte og Big Pooh samt produceren og dj'en 9th Wonder. Gruppenavnet kom på plads omkring årtusindeskiftet og var en hyldest til forbillederne – eller de åndelige storebrødre – De la Soul, A Tribe Called Quest og The Roots m.fl.

Som en del af kollektivet The Justus League begyndte Little Brother at gøre sig synlig på den amerikanske undergrundsscene, og da gruppen i 2003 udsendte den tænksomme og optimistiske debut 'The Listening' stod både anmeldere og hiphop-fans i kø for at udråbe gruppen som hiphoppens redningsmænd.

I 2005 udsendte Little Brother det stærke album 'The Minstrel Show', der skabte en del furore, grundet gruppens sammenligninger mellem hiphop-kulturen og fortidens minstrel-shows, hvor sorte mere eller mindre frivilligt lod sig ydmyge for at underholde et hvidt publikum. Det var også i den forbindelse at tv-stationen BET nægtede at spille gruppens musik, da det var for intelligent til deres publikum.

Sideløbende med karrieren i Little Brother udviklede 9th Wonder sig med tiden til en de mest spændende producere. Udover enkelt-produktioner for genrens kanoner har han bl.a. også lavet 1producer-1mc-projekter med Murs og Skyzoo.

Både Big Pooh og Phonte har også udgivet plader i andre sammenhænge – Phonte i samarbejde med den hollandske producer Nicolay.

I 2007 forlod 9th Wonder gruppen.

Resten af Little Brother udsendte med hjælp fra Mick Boogie i 2007 mixtapet 'And Justus For All'.

Diskografi

Albums 
 2003: The Listening
 2005: The Minstrel Show
 2007: And Justus For All

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Hiphopgrupper fra USA
Love (band)

Love var en amerikansk rockgruppe fra de sene 60’ere og tidlige 70’ere. Gruppen bestod af sanger, sangskriver og guitarist Arthur Lee og gruppens anden sangskriver, guitarist Bryan MacLean.

Love var den første rockgruppe, som blev skabt til den tids progressive pladeselskab Elektra Records. Gruppen var i sin første inkarnation raceintegreret, hvilket var helt ualmindeligt i 1965. 

Love var i perioden fra 1966-1970 omgærdet af en del mystik af grunde som i sig selv var lidt mystiske og som – set i bakspejlet – nok først og fremmest lå i, at gruppen sjældent bevægede sig væk fra sin L.A.-base og stort set aldrig optrådte i større sammenhænge.

Gruppen udgav i disse år seks lp'er – heriblandt Forever Changes, der i dag regnes som et mesterværk på linje med The Beatles' Sgt. Peppers Lonely Hearts Club Band og var stærkt medvirkende til en kraftig udvidelse af begrebet rockmusik, men herefter mistede den ubestridte leder, Arthur Lee, tilsyneladende enhver kontakt med sin tidligere skaberkraft. Magien udeblev på False Start fra 1970 (på trods af medvirken fra Jimi Hendrix), og Lee indledte snart en ujævn solo-karriere præget af uregelmæssige op- og nedture.

Undervejs blev Love gendannet og udsendte plader uden nogen større succes. I midten af 90'erne gik det dog helt galt. Lee røg i fængsel i seks år for at havde affyret sin pistol op i luften under en af sine mange eskapader. Efter sin løsladelse i 2001 gendannede han Love med nye musikere – såvel MacLean som Forsi og Conka var i mellemtiden døde. Herefter turnerede han  i Nordamerika og Europa, hvor gruppen bl.a. spillede Forever Changes i sin helhed. Som sådan besøgte Love bl.a. Pumpehuset i København i maj 2002.

Den 3. juli 2006 mistede rockscenen så en af sine helt store originaler, da Arthur Lee afgik ved døden af leukæmi i sin fødeby Memphis, 61 år gammel.

Diskografi

Albums 
 1966: Love
 1967: Da Capo
 1967: Forever Changes
 1969: Four Sail
 1969: Out Here
 1970: False Start
 1992: Arthur Lee & Love
 2009: Love Lost
 2012: Black Beauty

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Love på DRs musikleksikon

Fra DR's Musikleksikon
Rockgrupper fra USA
Musikgrupper fra 1965
Fredrik Lundin

Fredrik Lundin (født 7. april 1963) er en dansk tenorsaxofonist der debuterede på den københavnske jazzscene i begyndelsen af 1980'erne.

Han er opvokset i Helsingør, hvor han modtog fem års musikskoleundervisning på fløjte.

Fredrik Lundin, der tidligt gjorde sig bemærket med egne grupper (særligt Frederik Lundin Quartet dannet i 1981), modtog i 1986 de danske jazzjournalisters hæderbevisning, JASA-Prisen, har siden modtaget en lang række andre kontante påskønnelser.

Gennem årene har han  spillet med talrige ensembler på den skandinaviske jazzscene, senest med blandt andre Jan Kaspersen, Bo Stief og Jonas Johansen. Derudover har han hyppigt samarbejdet med sin sangerinden Trinelise Væring, som han er gift med.

Endvidere har Lundin arbejdet en del med elektronik og komposition, blandt andet til teaterforestillinger, og han har bevæget sig i grænselandet mellem jazz og klassisk, blandt andet inden for projektet Den 3. Vej.

Blandt Fredrik Lundins egne grupper skal nævnes  Fredrik Lundin Overdrive.  et stort dansk-svensk-norsk band, han skabte i 2001. Musikken er  kontant og udadvendt med klar inspiration fra bl.a. Charles Mingus, og orkestrets CD Choose Your Boots blev i 2002 kåret til Årets Danske Jazzudgivelse, både ved Danish Music Awards og ved en læserafstemning i tidsskriftet Jazz Special.

I forbindelse med Copenhagen Jazz Festival i 2003 præsenterede Fredrik Lundin et nyt og bemærkelsesværdigt nordisk band, kaldet Basalt. Her medvirkede Krister Jonsson på guitar, Lars Andreas Haug på tuba, Anders Jormin på bass og trommeslager Audun Kleive. Det var første og eneste gang, at gruppen samledes, men resultatet blev fanget på en liveoptagelse.

Diskografi

Albums 
 1986: Twilight Land 
 1987: The Cycle
 1997: Music For Dancers and Dreamers
 2001: Choose Your Boots 
 2004: Belly Up - Fredrik Lundin Overdrive Plays Leadbelly

Referencer 

 Frederik Lundin  på DRs musikleksikon

Galleri 

Fotos: Hreinn Gudlaugsson

Jazzmusikere fra Danmark
Saxofonister fra Danmark
Fra DR's Musikleksikon
Personer fra Helsingør
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Personer i Kraks Blå Bog
Modtagere af Ben Webster Prisen
Karen Rasmussen

Karen "Musse" Rasmussen var en dansk atlet, og medlem af Københavns Idræts Forening. Hun satte i juli 1932 fem danske rekorder: To i højdespring med 1,37 og 1,42; en i længdespring med 4,62; og en i diskoskast med 28,38 samt en på 4 x 100 meter med 57,0, på holdet løb også Hertha Groth, Gurli Malmberg og Tove Pedersen.

Danske rekorder 
 Højdespring: 1,37 Helsingör stadion 10. juli 1932
 Højdespring: 1,42 Frederiksberg stadion 24. juli 1932
 Længdespring: 4,62 ?. juli 1932
 Diskoskast: 28,38 ?. juli 1932
 4 x 100 meter: 57,0 ?. juli 1932

Personlige rekorder 
 100 meter: 13,7 1934
 Længdespring: 4,97 19341,42 1932
 Kuglestød: 9,66 1934
 Diskoskast: 30,91 1942

Kilder 
 Dansk Sportsleksikon udgivet i samarbejde med Dansk Idræts-Forbund. Redaktion Axel Lundqvist Andersen og Jørgen Budtz-Jørgensen. Bind 1 og 2. Standard-forlaget 1944
 Københavns Idræts-Forening – Københavns Fodsports-Forening 24. oktober 1942 50 Aar. Udgivet i anledning af Københavns Idræts Forenings 50 års jubilæum 24. oktober 1942. Chr. Christiansens bogtrykkeri, København. 1942.

Atleter fra Københavns IF
Højdespringere fra Danmark
Længdespringere fra Danmark
Diskoskastere fra Danmark
Sprintere fra Danmark
M.I.A. (rapper)

M.I.A eller Maya Arulpragasam (født 18. juli 1975) er en engelsk sanger fra London. M.I.A. har en tamilsk-srilankansk oprindelse.

Biografi 
Historierne om hendes fortid er mange. Seks måneder gammel blev hun taget med til Sri Lanka, hvor faderen blev involveret i De Tamilske Tigres guerillakrig. Senere tog moren hende med til Indien, hvor hun levede i dyb fattigdom, før hun som 11-årig vendte tilbage til London. Alle disse historier har naturligvis været guf for pressen.

Karriere 
M.I.A. viste dog med albummet Arular i 2005, at det ikke var ren hype det hele. Langt fra endda. Hun formåede på elegant vis at samle den brogede forhistorie med nye og gamle musikalske strømninger og resultatet var et pågående, festligt og stærkt vanedannende album, der især trak tråde til grime, dancehall, ol’ school rap og pop. Det hele tilsat et skud af rå tekster, der cirklede om politik, sex, feminisme og som blev leveret med en flabet og militant kropslig attitude – med et stort glimt i øjet.

I England blev M.I.A. et hit takket være Arular, mens det her i Danmark kun var et smalt publikum, der tændte på de avantgardistiske udfoldelser på numre som "Galang" og "Pull Up the People".

I 2018 blev dokumentar filmen "Matangi/Maya/M.I.A." udgivet. Filmen er instrueret af Steve Loveridge

I 2020 startede M.I.A. sin egen Patreon side, hvor man efter betaling, kan følge med i fremstillingen af hendes nye album

Diskografi

Albums 
 2005: Arular
 2007: Kala
 2010: Maya''
2013: Matangi
2016: AIM

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Sangere fra England
Asly Ejbjerg

Asly Selma Ejbjerg (født 24. november 1911 i København, død 26. juni 1978 i Hvidovre) var en dansk atlet og medlem af Københavns IF. Hun satte i 1931 dansk rekord i højdespring med 1,35 m.

Personlig rekord
Højdespring: 1,35 Østerbro stadion 19. juli 1931

Kilder 
 

Højdespringere fra Danmark
Atleter fra Københavns IF
Personer fra København
Mad Caddies

Mad Caddies, så skal du højst sandsynligt lede under ska eller punk. Gruppen har dog siden deres opblomstring i midt-90'erne set stort på eksisterende musikalske navneskilte, og runder gerne – og ofte – genrer som rockabilly, country, roots og blues, når de da ikke lige tager en omgang hjerneblæst Dixieland-jazz op af golftasken og tilfører det en ordentlig mængde trutteri fra den medbragte hornsektion.

Mad Caddies blev dannet i Santa Barbara-området tilbage i midten af 80'erne. Oprindeligt hed de Ivy League, hvilket de dog blev trætte af, da de ofte blev sammenblandet med gruppen Operation Ivy. De skiftede derfor til det nuværende navn i 1996.

Året efter udsendte de albummet 'Quality Soft Core', der blev fulgt af 'Duck & Cover' i 1998 og EP'en 'The Holiday Has Been Cancelled' i 2000. Sidstnævnte indeholdt bl.a. en coverversion af ABBA-sangen 'S.O.S.'.

Umiddelbart efter albummet 'Rock the Plank' i 2001 foretog gruppen et par rokeringer, der dog ikke ændrede det store ved den lyd, som man bl.a. har kunnet høre på 'Just One More' fra 2003.

Senest har gruppen udsendt live-albummet 'Live From Toronto: Songs in the Key of Eh' i 2004.

Diskografi

Albums 
 1997: Quality Soft Core
 1998: Duck & Cover
 2000: The Holiday Has Been Cancelled
 2001: Rock the Plank
 2003: Just One More
 2004: Live From Toronto: Songs in the Key of Eh
 2007: Keep It Going
 2014: Dirty Rice
 2018: Punk Rocksteady

Weblinks

Referencer 

Fra DR's Musikleksikon
Rockgrupper fra USA