Jean-Jacques Goldman

Jean-Jacques Goldman (født 11. oktober 1951 i Paris) er en fransk singer-songwriter, der
primært synger, men også producerer, chanson française, pop og rock.

Han startede med, at spille med gruppen Red Mountain Gospellers, derefter spillede han med The Phalanster og til slut med Taï Phong. Men det solokarrieren, der har gjort ham til en af sin generations mest populære sangere med albums som Quand la musique est bonne (1982) og Je te donne (1985). I begyndelsen af 1990'erne satte han sin solokarriere på hold for at indgå i trioen Fredericks Goldman Jones med fransk-waliseren Michael Jones og amerikanske Carole Fredericks.

Goldman har skrevet og komponeret et utal af sange til andre kunstnere som Céline Dion og Johnny Hallyday. Han har også komponeret musik til film og tv-udsendelser. Goldman er kendt for sit humanistiske engagement til fordel for humanitære organisationer, særligt Les Enfoirés, som han har været med til at grundlægge.

I 2012 udkom hyldestalbummet Génération Goldman, hvor 22 af tidens kunstnere hyldede Goldman med deres versioner af hans sange. Albummet lå i 10 uger i toppen af den franske hitliste.

Biografi 
Jean-Jacques Goldman er født den 11. oktober 1951 i Paris' 19. arrondissement som det tredje barn af en børneflok på fire. Hans mor, Ruth Ambrunn, er født i 1922 i München ; hans far Alter Mojze Goldman (1909-1988) var født i Lublin i Polen og deltog under 2. Verdenskrig i den franske modstandsbevægelse.
Hans lillebror Robert er sangskriver og søsteren Évelyne er læge. Han havde også en halvbror, Pierre Goldman, som var militant venstrefløjsaktivist i kredsen omkring Jean-Paul Sartre, Simone de Beauvoir og Simone Signoret. Han blev myrdet i 1979.

Goldman er uddannet på EDHEC Business School.

Diskografi

Med gruppen Taï Phong 
 Taï Phong (1975).
 Windows (1976).
 Last Flight (1979).
 Fed Up (udkom kun på 45-single, 1979).
 Les Années Warner (1984).

Med trioen Fredericks Goldman Jones 
 Fredericks Goldman Jones (1990).
 Sur scène (live) (1992).
 Rouge (1993).
 Du New Morning au Zénith (live) (1995).
 Pluriel 90/96 (compilation) (2000).

Solokarriere

Studeialbums 
 1981 : Démodé.
 1982 : Minoritaire.
 1984 : Positif.
 1985 : Non homologué.
 1987 : Entre gris clair et gris foncé.
 1997 : En Passant.
 2001 : Chansons pour les pieds.

Livealbums 
 1986 : En public.
 1989 : Traces.
 1999 : Tournée 1998 En passant.
 2003 : Un tour ensemble.

Compilations 
 1991 : L'Intégrale 81/91.
 1996 : Singulier 81/89.
 2000 : L'Intégrale 90/00.
 2008 : La collection 81-89.
 2012 : La Collection 1990–2001.

Uden for album 
Disse sange blev udsendt på tre '45 singler mellem 1975 og 1979 og udkom på CD'en Les Années Warner, som foruden disse sange også indeholder de tre numre fra tiden med Taï Phong: Sister Jane, When it's the season, End of an End.
 C'est pas grave papa
 Jour bizarre
 Tu m'as dit
 Laetitia
 Back to the City again
 Les Nuits de solitude
 Ptit Blues Peinard (der udkom på b-siden af 45'eren Américain (Long is the Road) og på CD'en Quelques choses bizarres de l'intégrale 81-91).
 La Chanson des Restos, for foreninen Les Restos du Cœur, som blev lavet af Coluche (fås på CD'en Quelques choses bizarres de l'intégrale 81-91).
 Slow me again
 Just a dream (engelsk version af Les Nuits de solitude kun tilgængelig på B-siden af maxi-singlen Slow me again der udkom i 1978)

I 2004 medvirkede han på CD'en Agir Réagir indspillet til fordel for ofrene for jordskælvet den 24. februar i Al Hoceïma, i Marokko.

 L'Absence indspillet på albummet Urgences indspillet til fordel for kampen mod AIDS i 1992, sangen var oprindeligt skrevet til Rose Laurens.
 Medley (Quand la musique est bonne, Au bout de mes rêves, Comme toi, Long is the road, la vie par procuration, pas toi)
 Ici les Enfoirés til showet i 2009, der blev kaldt Les Enfoirés går til filmen, lavet over musikken In the Army Now (skrevet i 1981 af Rob og Ferdi Bolland og fremført af gruppen Status Quo).
 Si l'on s'aimait, si til showet i 2010, der blev kaldt Les Enfoirés... nervekrigen, lavet over musikken I Was Made For Loving You af gruppen Kiss, med teksten omskrevet (i samarbejde med Bénabar).
 Encore un autre hiver til showet i 2012, der blev kaldt Le Bal des Enfoirés, sangen blev skrevet og komponeret af Jean-Jacques Goldman i samarbejde med Grégoire.

 Sange skrevet til andre 
Jean-Jacques Goldman har skrevet og komponeret til utallige andre artister; men har har i særlig grad samarbejdet med Johnny Hallyday,
til hvem han skrev hele albummet Gang i 1986, herefter har han produceret Lorada i 1995, og til Céline Dion skrev han D'eux i
1995, S'il suffisait d'aimer i 1998 og Une fille et quatre types i 2003.

Ud over til de grupper han har være en del af har Jean-Jacques Goldman siden 1980 (med-)skrevet og/eller (med-)komponeret 135 sange (nogen gange under pseudonym), til kunsterne: Céline Dion (29 numre), Johnny Hallyday (12), Patrick Fiori (10), Patricia Kaas (8), Carole Fredericks (5), Florent Pagny (4), Khaled (4), Marc Lavoine (4), Maurane (4), Garou (3), Anne-Marie Batailler (2), Dan Ar Braz (2), France D'Amour (2), J.L.B. (2), Lââm (2), Liane Foly (2), Michael Jones (2), Audrey Sara (1), Calogero (2), Catherine Ferry (1), Christine Ricol (1), Christophe Deschamps (1), Christopher Thompson (1), Danielle Messia (1), Elli Medeiros (1), Émile et Images (1), Émilie Bonnet (1), Gérald de Palmas (1),
Gildas Arzel (1), Idir (1), Jane Surrey (1), Janic Prévost (1), Jeane Manson (1), Jean-Marie Bigard (1), Joe Cocker (1), Julie Zenatti (1), Linda Singer (1), Lorie (1), Maxime Le Forestier (1), Philippe Lavil (1), Poetic Lover (1), Ray Charles (1), Richard Cocciante (1), Robert Charlebois (1), Roch Voisine (1), Rose Laurens (1), Sabrina Lory (1), Stephan Eicher (1), Yannick Noah (1).

Visse af sangene skrevet til andre er lavet sammen med J. Kapler, et pseudonym for hans bror Robert Goldman, særligt i forbindelse med sange skrevet til Florent Pagny.

Til listen kan også tilføjes Chanson des Restos, skrevet og komponeret i 1986 til Coluche og les Restos du Cœur,

Jean-Jacques Goldman har skrevet de fleste numre under eget navn, men frem til 1995 skrev han også under pseudonym. Han har skrevet
under følgende navne:
 « Sweet Memories » : to sange, som han selv indsang under samme pseudonym i 1979 og seks andre sange skrevet til fem kunstnere mellem 1982 og 1984.
 « First prayer » : to sange, som han selv indsang under samme pseudonym i 1980.
 « Sam Brewski » : syv sange skrevet til fem kunstnere mellem 1991 og 1995.
 « O. Menor » : tre sange til Marc Lavoine i 1993 (pseudonymet er en fonetisk transkiption af « homme en or » (guldmanden), som spiller på en oversættelse af hans navn på engelsk; Marc Lavoine brugte til lejligheden pseudonymet « M. Oats »: på engelsk hedder « avoine » oats ( havre)).

 Filmmusik 
Jean-Jacques Goldman har komponeret musik til flere film:
 L'Union sacrée, sammen med Roland Romanelli i 1989.
 Pacific Palissades, med blandt andre en sang med Ray Charles. Oprindeligt sunget af Sabrina Lory, i 1990.
 Asterix & Obelix: I kamp mod Cæsar, sammen med Roland Romanelli i 1999.

Videografi 
 Carnet de route 1981 à 1986 (1987).
 Vidéoclips 1981/1989 (1989).
 Traces (1989).
 Au New Morning (1995).
 Tours et détours (1995).
 En passant tournée 98 (1999).
 Souvenirs de tournées (2000).
 Du New Morning au Zénith (2000).
 Intégrale des clips 1981/2000 (2000).
 Chronique d'un album (2001).
 Un tour ensemble (2003).
 Comment tournent les violons (2004).

Bibliografi 
 1986 : Tout sur Goldman, Philippe Deboissy, Éditions Hyperstar
 1987 : Goldman - Portrait non conforme, Christian Page et Didier Varrod, Éditions Pierre-Marcel Favre, Collection Presses Pocket
 1988 : Goldman, Claude Gassian, Éditions Paul Putti – Éditeur
 1991 : Jean-Jacques Goldman, Claude Gassian (avec des légendes de Didier Varrod), Éditions Jean-Pierre Tailandier
 1991 : Jean-Jacques Goldman : le parcours d'une star, Catherine et Michel Rouchon, Éditions Rouchon
 1992 : Jean-Jacques Goldman : il change la vie, Frank Andriat, Albine Asselman, Cathy Avai, Nicolas Franckx, Véronique Gilson, Yasmine Grebeude, Laurent Mammerickx, Agnès Mathieu, Richard Piret, Lina Prassas, Valérie Raye, Manuel Sanchez, Éditions Pré aux Sources
 1993 : ROUGE, Sorj Chalandon / Jean-Jacques Goldman / Lorenzo Mattotti, Éditions Jean-Pierre Tailandier
 1995 : Jean-Jacques Goldman, Patrick Amine, Éditions Albin Michel
 1998 : Jean-Jacques Goldman - En Passant, Éditions Hit Diffusion
 1999 : Les pères ont des enfants, Alain Etchegoyen / Jean-Jacques Goldman, Éditions Seuil
 2002 : Jean-Jacques Goldman de A à Z, Mathias Goudeau, Éditions L'Express, Collection MusicBook
 2002 : Chansons pour les pieds, Éditions Hit Diffusion
 2003 : Voyage en guitare - Jean-Jacques Goldman, Éditions Hit Diffusion
 2003 : Jean-Jacques Goldman - Tout simplement, Annie et Bernard Reval, Éditions France Empire
 2004 : Jean-Jacques Goldman – Chansons pour les yeux (BD), Collectif, Éditions Delcourt G. Productions
 2004 : Jean-Jacques Goldman - Des bouts de lui, François Rauzier, Éditions Favre Eds
 2004 : Les chansonniers de la table ronde - Cabrel, Goldman, Simon, Souchon, Fred Hidalgo, Éditions Fayard
 2004 : Créateur de l'ombre, dans le secret des chansons, Mathias Goudeau, préface de Jean-Jacques Goldman, Éditions Autrement, Collection Passions complices
 2005 : Jean-Jacques Goldman de A à Z, Mathias Goudeau, Éditions Delcourt G. Productions
 2005 : Jean-Jacques Goldman : Une vie en musiques, Mathias Goudeau, Éditions City
 2006 : Jean-Jacques Goldman - Chansons pour les autres, Éditions Hit Diffusion
 2006 : Le Roman de Daniel Balavoine, Didier Varrod, préface de Jean-Jacques Goldman, Éditions Fayard-Chorus
 2007 : Jean-Jacques Goldman - Un monde à part, Patrick Amine, Éditions Bartillat
 2009 : Les tubes de Jean-Jacques Goldman, l'histoire des singles de 1981 à 2007, Ludovic Lorenzi, Ludovic Lorenzi 2009
 2010 : Jean-Jacques Goldman - Un homme bien comme il faut, Bernard Violet
 2011 : Jean-Jacques Goldman - Le vent de l'histoire Emmanuel Bonini

Eksterne henvisninger 

 Alt om Jean-Jacques Goldman

Kilder 

Singer-songwritere fra Frankrig
Personer fra Paris
Jøder fra Frankrig
Franskmænd i 1900-tallet
Les Enfoirés