kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Smukke dreng

Smukke dreng er en dansk dramafilm fra 1993. Carsten Sønder har både skrevet manuskriptet og instrueret.

Handling 

Handlingen udspiller sig i det københavnske trækkerdrenge-miljø, hvor vi følger Nick, der er stukket af hjemmefra og lever sammen med en gruppe af drenge, der ernærer sig ved prostitution. De hænger ud på Vesterbro omkring Københavns Hovedbanegård. Nick flytter ind hos Ralf (Stig Hoffmeyer), der er universitetslektor i astronomi, hvilket også interesserer Nick. Han får kost og logi hos Ralf en periode, men bliver smidt ud pludseligt, da Ralfs kone vender hjem fra en rejse. Efter at have været hjemme hos sin mor kort, flytter han ind hos René (Benedicte W. Madsen), der er gruppens eneste pige, men som giver sig ud for at være trækkerdreng. Ralf vender tilbage, da konen har forladt ham. Han bliver jaloux på René og overfalder hende. Nick opsøger ham sammen med gruppen, og filmen ender med, at Ralf bliver dræbt, da Nick kaster en sten efter Ralf og rammer ham i hovedet, så han bliver slået bevidstløs og falder udover et trappegelænder.

Medvirkende 
Blandt de medvirkende kan nævnes:

 Christian Tafdrup - (Nick)
 Benedicte W. Madsen - (Rene)
 Rami Nathan Sverdlen - (Max)
 Sune Otterstrøm - (Jan)
 Jacob Vikkelsøe - (Franz)
 Daniel Barfod - (Jean)
 Rasmus Botoft - (Steen)
 Stig Hoffmeyer - (Ralph)
 Bent Hesselmann - (Hartvig)
 Niels Jørgensen - (Mortensen)
 Kit Goetz - (Mor)
 Birgit Brüel - (Nicks mormor)
 Nils Vest - (Kingo)
 Erik Louring - (Støvsugermand)
 Ulla Nielsen - (Nabokvinde til mor)
 Joan Ørting - (Pas-kontordame)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1993
Dramafilm fra Danmark
LGBT-relaterede film fra Danmark
Dansksprogede film
Mimi og madammerne

Mimi og madammerne er en dansk film fra 1998, instrueret og skrevet af Linda Wendel.

Medvirkende
Tammi Øst
Dick Kaysø
Hella Joof
Michael Carøe
Etta Cameron
Tina Gylling Mortensen
Søren Sætter-Lassen
Michelle Bjørn-Andersen
Morten Suurballe
Søs Egelind
Klaus Bondam
Peter Gantzler

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1998
Film instrueret af Linda Wendel
Den Sønderjyske By

Den Sønderjyske By er en bebyggelse på Frederiksberg i kvarteret ved Mørk Hansens Vej, A.D. Jørgensens Vej, Henning Matzens Vej og Sønderjyllands Allé.

Området er opført i 1921 efter tegninger af arkitekterne A.S.K. Lauritzen (1871-1961), der var chefarkitekt ved Frederiksberg Kommune, og K.T. Seest. Bebyggelsen, der stilistisk lå i direkte forlængelse af Frederiksberg Kommunale Funktionærers Boligforening i Bedre Byggeskik, præmieredes i 1921-22.

Ejendommene er i 2 etager i en enkel, nyklassicistisk stil også præget af ideer fra engelske havebyer.

Et handelsdokument fra 1932 skabte i 2020 usikkerhed om, hvorvidt lejerne kunne købe ejendommen til en fordelagtig pris, men i februar 2021 faldt der dom ved Retten på Frederiksberg, hvor lejerne tabte sagen.

Eksterne kilder/henvisninger

Referencer

Se også 
 Den hvide by på Frederiksberg
 Frederiksberg Kommunale Funktionærers Boligforening
 Studiebyen
 Arbejdernes Byggeforening
 Den hvide by i Valby
 Den røde by i Valby
 Lyset i Valby
 Selveje (boligområde)

Frederiksberg
Etableret i 1921
Overtagelsesmetoden

Overtagelsesmetoden anvendes indenfor koncernregnskab ved første værdiansættelse af en overtaget dattervirksomhed. I koncernregnskabet optages dattervirksomheden til værdien af dennes enkeltdele – altså som om virksomheden har overtaget disse; heraf navnet. Dette forudsætter en aktiv stillingtagen til dagsværdien af de enkelte aktiver og forpligtelser, som normalt vil afvige fra dattervirksomhedens bogførte værdi. Overstiger købsprisen for dattervirksomheden denne værdi, vil forskellen optræde som koncerngoodwill.

Regnskabsvæsen
Træningsløb

Træningsløb er orienteringsløb, som gennemføres i mindre stram form end konkurrenceløb. Træningsløb gennemføres som oftest i klubregi, ugentlig og med mulighed for at medlemmer af naboklubber og andre interesserede kan deltage. Orienteringsløberne får her en mulighed for at vedligeholde træningen samt at møde andre klubkammerater.

Ved træningsløbene skal man som regel selv tegne sin bane ind efter et mønsterkort udarbejdet af banelæggeren. Man kan eventuelt medbringe eget lamineret kort.

Løbetræning
Imam Ali al-Hadi moskéen

Imām ʿAlī al-Hādī-moskéen, al-ʿAskarī- eller ʿAskarīya-moskéen (arabisk: مرقد الامامين علي الهادي والحسن العسكري; translittereret: Marqad al-Imāmayn ʿAlī al-Hādī w al-Hasan al-ʿAskarī) er en shiitisk helligdom i den irakisk by Sāmarrā. Den blev bygget i 944 og er én af de vigtigste shiitiske moskéer i verden. De sidste rester af den 10. og 11. shiitiske imām, ʿAlī al-Hādī og hans søn, Hasan al-ʿAskarī, kendt som de to ʿAskar'er (al-'Askarīyāni), er begravet ved helligdommen. Imām ʿAlī al-Hādī-moskéen kendes også som "de to imāmers grav eller mausoleum", "imāmerne ʿAlī al-Hādī og Hasan al-ʿAskarīs grav", og som "al-Hadhrat al-ʿAskarīyyah".

Moskéen står op ad helligdommen for den 12. eller skjulte imām, Muhammad al-Mahdi. Mange shiiter tror, at han gik i dækning der, og en dag vil vise sig samme sted igen. I mange år var det tradition at bringe en opsadlet hest og en hærstyrke til mausoleet, således at de kunne være til rådighed, hvis al-Mahdi skulle vende tilbage og "skille sandhed fra løgn".

Historie 
Imāmerne ʿAlī al-Hādī (også kendt som al-Nāqī) og Hasan al-ʿAskarī var under husarrest i den del af Sāmarrā, som havde været kaliffen al-Muʿtasims militærlejr (ʿAskar al-Muʿtasim). Derfor kaldes de også for ʿAskariyan ("lejr-beboerne"). De blev forgiftet og begravet i deres hus i Abi Ahmad-gaden, som lå tæt ved den moské, som blev opført under al-Muʿtasim.  

Helligdommen omkring deres grave blev skabt i 944 af Hamdanideguvernøren Nāsir ad-Dawlah, da Sāmarrā blev hovedstad for abbasidedynastiet. Den blev hurtigt et pilgrimsmål, og den blev videreudviklet og ombygget adskillige gange i de følgende århundreder, men mest markant under Arslān al-Basasiri omkring 1053 og under kalif an-Nāsir li-Din Allāh i 1209. Nāsir ad-Dīn Shāh Qajar ledede den seneste ombygning i 1868, og den gyldne kuppel blev tilføjet i 1905. Kuplen var dækket med 72.000 guldstykker og omgivet af mure af lyseblå fliser, hvad der gjorde den til en fremtrædende del af Samarras silhuet. Den var omtrent 20 m i diameter og 68 m høj.

Bombesprængning 
Den 22. februar 2006 kl. 6:55, lokal tid, udløstes der eksplosioner ved moskéen. De ødelagde kuplen og gjorde alvorlig skade på resten af bygningen. Adskillige mænd, hvoraf mindst én bar uniform, var tidligere trængt ind i moskéen, havde bundet vagterne og anbragt to bomber, som blev bragt til sprængning.

Den 13. juni 2007 blev de to tilbageværende minareter på moskéen sprængt i stykker under et mortérangreb, sandsynligvis udøvet af al-Qaeda-terrorister.

Kilder

Eksterne links 

al-islam.org: Samarrahelligdommens historie
Aljazeeras billedgalleri
BBC: Billeder af ødelæggelsen: før og efter
BBCs billedgalleri
BBC video
New York Times: Billedgalleri
BBC Newsnight discussion, 2006-02-22: 50 minutters on-line TV-program

Irak
Shia-islam
Blotgruppe

En blotgruppe eller blotlaug er en selvstændige forening, der hovedsagligt forestår blot i et nærmere defineret lokalt område. Grupperne kan være tilknyttet et landsdækkende asatrossamfund, hvor langt det største er Forn Siðr.

Se også 
 Nordisk mytologi

Asetro
Trossamfund
Köping

Köping var i Sverige et ældre juridisk udtryk for et byområde, der havde visse funktioner som handelsplads, men til forskel fra staden (købstad) ikke havde stadsprivilegium. Udtrykket har haft forskellig betydning i forskellige perioder. Det svenske köping svarer omtrent til Hertugdømmet Slesvigs flække.

Fra begyndelsen betegnede udtrykket kort og godt en handelsplads, men fra 1600-tallets begyndelse blev det også et særskilt juridisk udtryk for et sted, der fungerede som "stadsfilial". I 1620 fik Kalmar købstad ret til at oprette köpinger ved Borgholm, Brömsebro, Linneryd og Mönsterås. I disse köpinger havde kun borgere i Kalmar ret til at øve handel, og håndværkerne skulle tilhøre lav i Kalmar. Samme år oprettedes der köpinger i Bjurvik, Gamleby, Locknevi og Ed (alle under Västerviks købstad), Hellestad (under Norrköpings købstad), Ullasjö, Fållinge, Horn, Moheda og Värnamo (under Jönköpings købstad). I 1647 fik både Söderköping og Västervik ret til at holde köping i Valdemarsvik, men på forskellige steder og tidspunkter. Mellem 1723 og 1727 havde også Norrköping köpingret i Valdemarsvik. En anden delt köping var Strömstad, som fra og med 1667 var delt mellem Göteborg, Marstrand og Uddevalla. I 1686 oprettedes Ronneby og Kristianopels köpinger under Karlskrona. Nogle af disse ældre köpinger, som også kaldes lydköpinger, var kun åbne på visse tidspunkter i årets løb, og kan da også beskrives som en art markedsplads med særskilte juridiske regler.

I Gustav IIIs regeringstid blev der skabt en helt ny form for köping, der ikke hørte under en købstad og hvis indbyggere ikke skulle rette sig efter handelsregler eller lavordninger. De første af disse köpinger var Tammerfors (1779; i det nuværende Finland) og Malmköping (1784); i 1811 fulgte Arvika og Töcksmark, og i 1820 Motala og Mörbylånga. Disse köpinger kaldtes også for friköpinger.

Med kommunalforordningen af 1862 kom de fleste kopinger til at udgøre egne kommuner, mens et mindre antal, som ikke blev egne kommuner, i princippet blev ligestillede med municipalsamhällen (municipalsamfund, også kaldet municipalköping). I köpinger var nogle vedtægter obligatoriske mens andre var frivillige. Der gjaldt også en forordning om kommunalbestyrelser på landet, hvilket adskilte dem fra byerne.

De köpinger, som udgjorde egne kommuner, bestod i de fleste tilfælde frem til kommunalreformen i 1971, hvor et "ensartet kommunebegreb" blev indført, mens de sidste municipalköpinger ophørte ved udgangen af 1955.

Sveriges köpinger efter 1862 
Indbyggertal pr. år 2000.

Litteratur 

 Bo Öhngren: "Urbaniseringen i Sverige 1840-1920", i: Grethe Authén Blom (red.): Urbaniseringsprosessen i Norden 3: Industrialiseringens første fase; Universitetsforlaget Oslo-Bergen-Tromsø;  (svensk)

Se også 
 Kaupang
 Norske købstæder
 Købstad
 Köping (by)
 Köpings kommun

Eksterne henvisninger 

 Nordisk Familjebok, 1800-talsutgåvan (1885), bind 9, sp. 435-437; opslag: Köping (svensk)
 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan (1911), bind 15, sp. 673-674; opslag: Köping (svensk)

Bebyggelsestyper
Tidligere subnationale enheder i Sverige
Brænde

Brænde er træ der bruges til brændsel.

Herhjemme er brænde normalt forbundet med træstammer og grene af en vis tykkelse, der er skåret i passende længder til brændeovnen, kløvet på langs og tørret et til to år. Andre steder er man mindre kritisk med udseende og kvalitet. I fattigere egne af verden, samt i danske hjem hvor skønhedsindtrykket har mindre betydning bruges også affaldstræ der eventuelt skæres eller knækkes for at passe til situationen. Det er værd at bemærke at man i Danmark ikke må brænde træ der er malet, trykimprægneret eller på anden måde behandlet, som for eksempel spånplader og krydsfiner, ligesom der ikke må bruges brænde der ikke er tørret ordentligt (max 18% vand).

Til et ægte spejderbål bruges også brænde, men det består af mere tilfældige stykker træ der er samlet i skov og krat i nærheden og eventuelt knækket på midten for ikke at stikke for langt ud af bålet.

Brænde måles i brændværdi (kg per kubikmeter tørstof) og mængden angives i rumfang, rummeter. Der bruges flere forskellige slag rummeter: kasserummeter, som er en kasse på 1 x 1 x 1 meter, hvor brændet ligger ustablet (hulter til bulter), stablet rummeter, og skovrummeter, som angiver antal rummeter på hele stammer. Køber du brænde, kan det anbefales at gå uden om forhandlere, som ikke vil garantere en fugtighed på højest 18% og som angiver mængden på samme måde som den leveres. Et brændetårn, bør således opgives som stablet rummeter og kun det indvendige rummål for pallen. Løst leveret brænde bør angives som kasserummeter. En tommelfingerregel er at 1 kasserummeter kun svarer til 0,6 stablet rummeter.

Brændværdier iflg. "Dansk Brændesalg" i forskellige træsorter:

Eksterne henvisninger 

 Skov- og Naturstyrelsens informationer om Salg af brænde 
 Tema om brænde  – Træ Er Miljø
 Brændværdier
Børsgraven

Børsgraven var indtil 1866 en kanal på Slotsholmen i København. Den lettede transport af varer til og fra Børsen. Den blev herefter fyldt op, og på dens plads ligger nu Slotsholmsgade.

I dag bruges navnet Børsgraven undertiden om det stykke af Slotsholmskanalen som ligger mellem Holmens Bro og havnen – med andre ord på den modsatte side af Børsen.

Indre By (København)
Slotsholmen
Kanaler i Danmark
Fjerdegenerationsdatamat

En fjerdegenerationsdatamat er en datamat opbygget med én eller flere mikroprocessorer.

Marcian Hoffs opfindelse af mikroprocessoren i slutningen af 1960'erne og Intels og Texas Instruments introduktion af de første realiseringer af ideen i starten af 1970'erne gav mulighed for at konstruere computere på en ny måde, og gjorde det muligt at forestille sig computere der var så små og billige en enkelt-personer og små virksomheder kunne eje dem – såkaldte mikrocomputere.

De første mikrocomputere dukkede op på markedet i starten af 1970'erne, efter Intels annoncering af 8080-mikroprocessoren i 1972. I Danmark udviklede firmaet Søren T. Lyngsø fra 1975 flere modeller af mikrocomputere til brug i processtyring og anden automation. Disse mikrocomputere blev produceret i Års. Efter en hektisk pioner-periode i 1970'erne blev mikrocomputeren, eller den personlige computer som den blev kendt som, allestedsnærværende i 1980'erne. 

I modsætning til tredjegenerationsdatamater, som grundlæggende var mindre udgaver af konventionelle mainframes, så udvikledes fjerde generation radikalt anderledes. Mikrocomputere beregnet på at blive betjent af mennesker var i starten meget begrænsede maskiner, med meget begrænset funktionalitet og mest beregnet på hobby-markedet. Disse maskiner var ikke tænkt som en mindre minicomputer. Tidlige mikrocomputere minder i den forstand mere om maskiner fra første og anden generation.

Siden slutningen af 1980'erne har mikrocomputere og PC'erne udviklet sig dramatisk, dels på grund af hastig udvikling i VLSI-design, dels ved at design af mikrocomputere i stigende grad anvender de samme teknologier som var kendt fra de mest avancerede mainframes. 

En moderne PC eller server minder kun meget lidt om en mikrocomputer fra 1970'erne. Ikke desto mindre er der ikke sket radikale forandringer i den anvendte teknologi. Alle moderne computere regnes derfor normalt som tilhørende fjerde generation.

Hvad femte generation bliver, ved vi ikke endnu. Set fra 2006 er kvantecomputere et eksempel på en teknologi der kan skabe en helt ny generation.

Se også 
 Førstegenerationsdatamat
 Andengenerationsdatamat
 Tredjegenerationsdatamat

Datamater
Marcian Hoff

Marcian Edward "Ted" Hoff Jr. (født 28. oktober 1937 i Rochester, New York i USA) er én af opfinderne af mikroprocessoren.

Hoff blev ansat hos Intel i 1968, som en af virksomhedens første ansatte. Han fremsatte samme år idéen om en universel processor på et integreret kredsløb, som modsætning til en processor opbygget af en række forskellige komponenter. Denne idé blev startskuddet til udviklingen af mikroprocessoren i stærk konkurrence mellem Intel og Texas Instruments, en udvikling der kom til at forandre hele computer-branchen og med tiden al elektronik.

I 1980 blev Hoff udnævnt til den første Intel Fellow, den højeste tekniske position man kan have i virksomheden. Han forblev hos Intel frem til 1983.

Eksterne links 

 MIT's Månedens opfinder arkiv – Marcian Hoff 
 US patent 3,821,715 – Memory System for a Multi-Chip Digital Computer (CPU)

Opfindere fra USA
Personer fra New York
Søndermarken

Søndermarken (oprindeligt Søndre Mark) er en park på Frederiksberg syd for Roskildevej og Frederiksberg Have. Den blev anlagt i tilslutning til Frederiksberg Slot i 1730'erne.

Under et springvand ligger vandreservoiret Cisternerne. 

I 1820 blev der givet lejlighedsvis adgang for standspersoner, men fra 1852 blev der givet fri adgang om dagen. Nu er der adgang hele døgnet.  

En del af Søndermarken af afsat til Zoologisk Have.

Lidt vest herfor ligger på Borgmester Fischersvej et almennyttigt boligbyggeri med samme navn (Søndermarken) opført i 1955.

Referencer

Se også 
 Mindehøjen i Søndermarken

Eksterne henvisninger

 Søndermarken hos Kongeligeslotte.dk (bestyres af Nationalmuseet)
 Adresse: Søndermarken, 2000 Frederiksberg

Parker i København
Frederiksberg
Fredede arealer i Danmark
Naturområder i København
Arkebuse

Arkebuse (af fransk: arquebuse og tysk hakenbühse) også kaldet luntebøsse var forløberen til musketten, der i 1400-tallet blev forsynet med en kolbe og en luntelås. Dette betød, at våbnet kunne affyres af én mand med større præcision. Til at forbedre præcisionen yderligere kunne våbnet støttes af en hage, der var en stok med gaffel.
Henrettelse ved skydning kaldes også arkebusering.

Skydevåben
Håndvåben
Maximin (flertydig)

Maximin kan have flere betydninger:
 Sankt Maximin – biskop i Trier.
 Maximinus I Thrax – en romersk kejser.
 MaxiMin (algoritme) – en algoritme til at beregne det bedste træk ved toparts træk-spil som fx skak.
Stafetløb

Et stafetløb er en konkurrence, hvor flere hold-deltagere afløser hinanden for at levere en samlet præstation. Stafet findes i både atletik, svømning, orienteringsløb, etc.

I atletik er 4 x 100 meter og 4 x 400 meter to af de klassiske distancer. De 4 deltagende per hold er altså spredt med enten 100 eller 400 meters mellemrum, og det gælder så om for holdet, at bringe en stafet (også kaldet en depeche) fra start til slut. Den første deltager starter med depechen, og skal så give den videre til den 2. løber og så fremdeles.

Stafetløb i orienteringssport 
Stafetløb i orienteringsløb består et hold af 3-4 personer. Starten på stafetten er samlet, hvilket vil sige, at alle førstetursløbere starter samtidig. Når løberen på den første tur kommer i mål giver han et nyt kort videre til personen, der skal løbe 2. tur. Når sidsteturen kommer ind til mål løber han/hun direkte i mål. I stafetløb er der gaflinger på banerne. Gaflinger betyder at alle løbere ikke har de samme poster. Dette system er udviklet for at løberne ikke skal følge efter hinanden.
Sankt Nikolaj Kirke (Esbjerg)

Sankt Nikolaj Kirke er en katolsk kirke i Esbjerg. Den er tegnet af Johan Otto von Spreckelsen og blev indviet 16. november 1969. 

Kirken er opført i gasbeton, der står råt udvendigt, og er hvidtet indvendigt. Ydervæggene er helt ubrudte, hvorfor lokalet får sit lys fra otte højtsiddende glaspartier. Taget bæres af fire piller midt i hver side. Adgangen sker via et indgangsparti i vest, der også indeholder et sakristi. Gulvet består af cementfliser. Den indre kube i kirken har sidemålet 8,5 meter, hvilket er meget nær den samme størrelse som "det allerhelligste" havde i Salomos Tempel.

Alteret er, ligesom resten af kirken, enkelt konstrueret. Over alteret hænger der et bronzestøbt krucifiks af den kronede kristus, lavet af Jacob Werner Korsmeier i Münster. Døbefonten består af en lamineret træblok.
Orgelet er bygget af Bruno Christensen i Terkesbøl.

Noter

Ekstern henvisning

Sankt Nikolaj kirkes hjemmeside
Møller, Ella, Ebbe Nyborg og Niels Jørgen Poulsen (red): Danmarks kirker: Ribe Amt bd. 11-12. Kirkerne i Varde og Esbjerg. s. 1013.

Katolske kirker i Danmark
Kirker i Esbjerg
Abiotisk olie

Abiotisk olie er en teori om, at råolie skabes af ikke-biologiske processer dybt nede i jordens kerne. Dette står i modstrid med den langt mere udbredte teori om, at olie er et fossilt brændstof, der er skabt ved nedbrydning af forhistoriske havdyr og planter. 

Hypotesen om abiotisk olie kan føres tilbage til det 19. århundrede, hvor den franske kemiker Marcellin Berthelot og den russiske kemiker Dmitri Mendeleev fremførte teorien. Teorien blev genoplivet i 1950'erne, i sovjettidens Rusland. Den russiske geolog Nikolai Alexandrovitch Kudryavtskev var ophavsmand til den moderne teori om abiotisk olie i 1951. Han analyserede tjæresandet i Alberta, Canada, og konstaterede at sten med biologisk materiale ikke kunne skabe så mange hydrokarbonater, hvorpå han konkluderede, at abiotisk olie var det mest sandsynlige ophave til tjæresandet. Den moderne russisk-ukrainske teori om abiotisk olie blev skabt, da den ukrainske forsker, professor Emmanuïl Bogdanovych Chekaliuk teoretiserede, at olie blev skabt ved høje temperaturer i jordens kerne af ikke-organisk karbon. Teorien siges at have empirisk belæg i undersøgelser lavet i sovjettidens Rusland.

Størstedelen af teoriformationen er foregået i Rusland og Ukraine i 1950'erne, og teorien støttes stadig af et stort mindretal af russiske og ukrainske geologer. Opmærksomheden på denne teori er først for nylig kommet frem i Vesten, især den australske astrofysiker Thomas Gold var en varm fortaler for teorien. I Vesten er det et meget lille mindretal af geologer og andre forskere, der er tilhængere af den moderne russisk-ukrainske teori om abiotisk olie.

Oprindelig afviste de fleste vestlige geologer, at abiotisk olie overhovedet skulle eksistere på jordkloden, men undersøgelser i Sudbury, Canada har medvirket, at de fleste nu mener, at der skabes en lille smule abiotisk olie, men slet ikke i mængder, der nogensinde vil være kommercielt udnyttelige. Langt størstedelen af de vestlige oliegeologer beskæftiger sig derfor ikke med teorien.

En sammenligning af teorierne om olies ophav 
De to teorier om olies ophav, den abiotiske teori og den biotiske teori adskiller sig på en lang række punkter fra hinanden. De væsentligste er gennemgået nedenfor.

Abiotisk olie og peak oil 

Teorien om abiotisk olie blev primært udviklet under den kolde krig af russiske og ukrainske forskere. Nogle tilhængere af teorien så på dette tidspunkt en vestlig bias i brugen af den normale biotiske teori, hvorfor den abiotiske teori ikke blot blev målt på baggrund af sine videnskabelige resultater, men også i nogen grad på politisk-økonomiske overvejelser.

Teorien har i den vestlige verden fået en renæssance i forbindelse med diskussioner om peak oil eller muligheden for en ny oliekrise. Tilhængere af teorien om abiotisk olie har hermed forholdsvis let kunne afvise tanken om en kommende oliekrise, da olie ifølge teorien skabes løbende. Der vil derfor ifølge teorien ikke opstå mangelsituationer på olie, da der til stadighed bobler store mængder olie op af undergrunden. Der er derfor opstået en forholdsvis omfangsrig debat mellem tilhængere af peak oil-teorien og tilhængere af teorien om abiotisk olie.

Geologi
Cake

Cake (ofte skrevet med kapitæler: CAKE) er et amerikansk band fra Sacramento, Californien, der blev dannet i 1991. Op gennem 1990'erne og 2000'erne har bandet udgivet fem CD'er og haft mange hits herfra.

Cake klassificeres ofte som alternativ rock eller indie rock, men musikken kombinerer mange musikalske genrer, såsom funk, pop, jazz, rap og country. Cakes tekster indeholder mange ordspil og synkopationer sunget/rappet af bandets forsanger John McGrea, og melodien er præget af guitarriffs og trompetsoloer. Deres musikstil regnes som unik, men sammenlignes med bands som They might be giants, Talking Heads og Camper Van Beethoven.

Deres største hits inkluderer The Distance, Never There, Sheep Go to Heaven, Rock 'n' Roll Lifestyle, No Phone og Short Skirt/Long Jacket, samt en genindspilning af Gloria Gaynors I Will Survive.

Cakes 5. album, Pressure Chief, udkom 5. oktober 2004.

Bandmedlemmer 
 John McGrea – sang, akkustisk guitar, orgel og æselkæbe
 Vince DiFiore – trompet, keyboard, percussion
 Xan McCurdy – elektrisk guitar (efter Prolonging the Magic)
 (Greg Brown – før Prologing the Magic)
 Gabe Nelson – bassguitar (forlod bandet efter Motorcade of Generosity, men kom tilbage før Prolonging the Magic)
 (tidligere Victor Damiani, der stoppede før Prolonging the Magic, oprindeligt Sean McFessel, der stoppede før Motorcade of Generosity)
 Paulo Baldi – trommer og percussion (har kun spillet på turneer).
 (Pete McNeal forlod bandet under indspilningen af Pressure Chief, Todd Roper forlod bandet efter Comfort Eagle, Frank French forlod bandet efter Motercade of Generosity).

Diskografi

Eksterne henvisninger 
 Cakes officielle hjemmeside

Musikgrupper fra USA