kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bibliometri

Bibliometri er brug af tal og statistik i forbindelse med forskning inden for især Biblioteks- og informationsvidenskab, videnskabsstudier og forskningsevaluering.

Synonymer og nær-synonymer
Bibliometri betegnes også informetri og scientometri. Nogle forskere lægger dog lidt forskellig betydning i disse tre termer. En forladt betegnelse er statistisk bibliografi.

Bibliometriske love
De mest kendte bibliometriske love er Bradfords lov (om fordelingen emner i informationskilder), Lotkas lov (om fordelingen af forfatteres produktivitet) og Zipfs lov (om fordelingen af ord i tekster).

Se også
 Den Bibliometriske Forskningsindikator (BFI)

Litteratur
 Egghe, L.  & Ronald Rousseau, R. (1990). Introduction to Infometrics. Quantitative Methods in Library, Documentation and Information Science. Amsterdam: Elsevier. 
 Nørretranders, T. & Haaland, T. (1990). Dansk dynamit. Dansk forsknings internationale status vurderes ud fra bibliometriske indikatorer. København: Forskningspolitisk råd, Statens Informationstjeneste. 
 Persson, Olle (1992). Forskning i bibliometrisk belysning. Umeå: INUM Publishing Division. 
 Borgman, C. L. (Ed.). (1990). Scholary communication and bibliometrics. London: Sage.

Links
 Timeline of bibliometrics
 Palmquist, R. A. (2000).Bibliometrics .

Eksterne henvisninger 
 Informationsordbogen. Opslagsord: Bibliometri

Biblioteks- og informationsvidenskab
George Eliot

George Eliot var et pseudonym for Mary Ann Evans (22. november 1819 – 22. december 1880). Hun er en af de betydeligste engelske romanforfattere fra den victorianske periode. Hun udmærker sig ved sine troværdige beskrivelser af mennesker og sin evne til at udtrykke en tankegang klart og præcist.

Bibliografi 

 Romaner
 Adam Bede, 1859
 The Mill on the Floss, 1860  (da: Møllen ved Floss)
 Silas Marner, 1861
 Romola, 1863
 Felix Holt, the Radical, 1866
 Middlemarch, 1871–72
 Daniel Deronda, 1876

Eksterne henvisninger 

 

Romanforfattere fra England
Romanforfattere fra Storbritannien
Kvindelige forfattere i det 19. århundrede
Spor

Spor har flere betydninger:

 Fodspor
 Dyrespor
 Spor i Landskabet – et projekt med etablering af vandrestier i den danske natur.
 Jernbanespor
 Sporvogn – transportmiddel, der findes i flere større byer, men ikke længere i Danmark
 Sporvejsmuseet – museum ved Skjoldenæsholm syd for Hvalsø med gamle sporvogne.
 Bilspor
 SPOR festival – en festival i Århus for nutidig lyd- og tonekunst, afholdt første gang i 2005
 Kriminaltekniske spor
 Uddannelsesspor
 Spor (bogtitel) – tysk: Spuren, af den tyske filosof Ernst Bloch, Berlin 1930 – På dansk 1985 : 
 Spor (algebra) – summen af diagonale elementer af en kvadratisk matrix.
 [[Landsforeningen Spor|Spor]] – "Spor – Landsforeningen for voksne med senfølger af seksuelle overgreb"
Rødmus

Rødmusen (Myodes glareolus) findes i Danmark og i store dele af Europa undtagen Nordskandinavien og Middelhavslandene.

Rødmusen lever i løvskove og i Skandinavien også i nåleskov.

Kilder/referencer 
 dyrebrevkassen.dk: Rødmus

Noter 

IUCN Rødliste - ikke truede arter
Studsmus
Danmarks pattedyr
Pressenævnet

Pressenævnet er en dansk institution etableret med grundlag i Medieansvarslovens kapitel 7. Pressenævnet behandler klager om overtrædelse af god presseskik og spørgsmål om genmæle.

Hvilke sager og medier 
Sager om overtrædelse af god presseskik tager udgangspunkt i de Vejledende regler for god presseskik. De gældende Vejledende regler for god presseskik er formuleret i en betænkning fra Medieansvarsudvalget i 1990.

Sager vedrørende genmæle afgøres i henhold Medieansvarslovens kapitel 6. I følge medieansvarsloven har man ret til at få offentliggjort et genmæle i et massemedie overfor faktiske oplysninger, der kan påføre økonomisk eller anden skade, der er fremsat i mediet – medmindre påstanden er utvivlsomt rigtig.

Pressenævnet afgør kun sager vedrørende medier, der er omfattet af Medieansvarsloven. Det er indenlandske periodiske skrifter (dvs. fx danske aviser, magasiner og blade) og radio- og tv-programmer. For andre massemedier, fx rendyrkede internetnyhedstjenester, gælder det, at de selv skal tilmelde sig Pressenævnet for at være omfattet af Medieansvarsloven. Bemærk at det ikke fritager for strafansvar i forhold til Straffeloven ikke at høre under Medieansvarsloven.

For sager i forbindelse med reklamer i radio eller tv, gælder Lov om radio- og fjernsynsvirksomhed i stedet for Medieansvarsloven.

Nævnets nuværende sammensætning (januar 2017)  
Pressenævnet består af otte medlemmer: Formand og næstformand udpeges af højesteret, to medlemmer udpeges af Dansk Journalistforbund, to af udpeges af de danske mediers redaktionelle ledelser og offentlighedens to repræsentanter udpeges efter udtalelse fra Dansk Folkeoplysnings Samråd. Hvert medlem har en stedfortræder.

Kilder/henvisninger 

 Pressenævnet
 Mediejura (CFJE) 
 Vejledende regler for god presseskik

Se også 

 Berigtigelse
 Wikipedia:Juridiske forbehold

Journalistik
Danske nævn
Karsten Sand Iversen

Karsten Sand Iversen (født 22. februar 1944 i Sønderborg) er en dansk oversætter og forfatter. Han har oversat mange væsentlige bøger fra navnlig tysk og engelsk; men derudover er han også skribent på Litteraturmagasinet Standart. Nogle af artiklerne herfra har han samlet i Skyggebiblioteket.

Om Sand Iversens oversættelse af James Joyces Ulysses i 2014 skrev Mikkel Bruun Zangenberg i Politiken, "at Karsten S. Iversens oversættelse af James Joyces 'bombe' er et sprudlende sprogorgie" 

Blandt de mange forfattere, som Karsten Sand Iversen har oversat til dansk, kan nævnes:
 Elias Canetti
 William Faulkner
 Olof Lagercrantz
 Robert Musil
 Henry Roth
 James Joyce
 Franz Kafka
 Stendhal
 Herta Müller
 Ursula K. Le Guin
 Ingeborg Bachmann
 Gunnar Ekelöf
 Lars Norén
 Rainer Maria Rilke
 Caradog Prichard
 Dylan Thomas
 Jon Fosse

Bibliografi 
 Skyggebiblioteket. Litteraturhistorier 2002

Hæder 
 1963, Dronning Ingrids Rejsestipendium
 1989, Dansk Oversætterforbunds Ærespris
 1995, Statens Kunstfond. Livsvarig ydelse
 2000, Det danske Akademis oversætterpris
 2013, Søren Gyldendal Studierejselegat

Reference 

Oversættere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer fra Sønderborg
Personer i Kraks Blå Bog
Modtagere af Dansk Oversætterforbunds Ærespris
Kunstnere på finansloven
Iguazú-vandfaldene

Iguazú/Iguaçu-vandfaldene (på portugisisk: Cataratas do Iguaçu, på spansk: Cataratas del Iguazú) er vandfald fra Iguaçu-floden på grænsen mellem den brasilianske (20%) stat Paraná (i den sydlige del) og den argentinske (80%) provins Misiones, og ligger i den brasilianske Iguaçu Nationalpark og den argentinske Iguazú Nationalpark. Størstedelen af vandfaldene er på argentinsk område, mens det bedste udkigspunkt befinder sig på brasiliansk område.

Navnet stammer fra guarani-ordene í (vand) og guazú (stor).

Iguazu Falls regnes blandt verdens mest vandrige vandfald. Faldhøjden i Iguazu Falls er 70 meter, – enkelte steder op til 82 meter, og vandfaldene breder sig over næsten 2,7 kilometer, heraf med vand der fosser ud over kanten på 1,8 kilometer, via de 270 enkelte fald. Hvor det størst enkle fald, kaldes Devil's Throat (djævlens gab/svælg) og er ca. 300 meter bredt. 

Der fosser i gennemsnit 5.000 kubikmeter vand i sekundet i gennem Iguazu Falls, men dette tal dækker over perioder med stor vandmængde, 12.750 kubikmeter, mens der kan være andre perioder med næsten ingen vand, og andre perioder, hvor det har været udtørret, som tilfældet var i 28 dage i 1978. 

Det anbefales at se vandfaldene fra både den argentinske side, hvor de er vilde og voldsomme, og fra den brasilianske side hvor de er smukke. 

Ved vandfaldene ligger en anden turistattraktion nemlig vandkraftværket Itaipú.

Iguazú Nationalpark og Iguaçu Nationalpark kom på UNESCOs verdensarvsliste i 1984 henholdsvis 1986.

Eksterne henvisninger 

Verdensarvsområder i Argentina
Vandfald
Verdensarvsområder i Brasilien
Grænseoverskridende beskyttede områder
Regeringen Vilhelm Buhl I

Regeringen Buhl I var Danmarks regering 4. maj 1942-9. november 1942.
Ændring: 16. juli 1942

Den bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, Venstre og Det Konservative Folkeparti:

 Statsminister: V. Buhl (S)
 Udenrigsminister: Erik J.C. Scavenius (RV)
 Finansminister: V. Buhl indtil 16. juli 1942, derefter Alsing E. Andersen (S)
 Indenrigsminister: Knud Kristensen (V)
 Justitsminister: E. Thune Jacobsen (up)
 Undervisningsminister: Jørgen P.L. Jørgensen (RV)
 Kirkeminister: Vilhelm Fibiger (K)
 Forsvarsminister: Søren Brorsen (V)
 Minister for offentlige arbejder: Gunnar Larsen (up)
 Minister for landbrug og fiskeri: Kr.M. Bording (S)
 Minister for handel, industri og søfart: Halfdan Hendriksen (K)
 Arbejds- og socialminister: Johannes Kjærbøl (S)

Se også 
 Danmarks regeringer
 Ministerium
 Minister

Buhl, Vilhelm, 1, Regeringen
Regeringen Scavenius

Regeringen Scavenius var Danmarks regering 9. november 1942-5. maj 1945.

Vilhelm Buhls regering faldt på grund af Telegramkrisen i november 1942, da den danske regering  blev omdannet efter tysk krav. Den tyske besættelsesmagt krævede, at flere ministre som fx statsministeren skulle være upolitiske. Det krav blev efterkommet, men ikke et krav om nazistiske ministre i regeringen. Den nye statsminister Erik Scavenius havde været radikal minister under første verdenskrig og siden formand for Det Radikale Venstre, men havde ikke siden 1932 været medlem af et parti.

Efter Augustoprøret i 1943 stillede den tyske besættelsesmagt flere krav, som de danske myndigheder ikke kunne gå ind på. Regeringen indgav derfor 29. august 1943 sin afskedsbegæring til kong Christian 10., der med fuldt overlæg ikke imødekom den. Regeringen ophørte herefter reelt med at fungere, selv om den formelt var ved magten. Nu opstod Departementschefstyret, hvor ministeriernes departementschefer og direktører varetog ledelsen af landet. Først efter befrielsen 5. maj 1945 kunne der atter skaffes ordnede forhold, og Regeringen Scavenius og Departementschefstyret blev denne dag afløst af Regeringen Vilhelm Buhl II.

Regeringen Scavenius bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre, Venstre og Det Konservative Folkeparti samt upolitiske fagministre der bestred deres embede samtidig med, at de fungerede som ministre:

 Statsminister og Udenrigsminister: Erik J.C. Scavenius (Radikale Venstre i 1909-1932)
 Finansminister: K.H. Kofoed (Departementschef i Finansministeriet)
 Indenrigsminister: Jørgen P.L. Jørgensen (Radikale Venstre)
 Justitsminister: Eigil Thune Jacobsen (Rigspolitichef)
 Undervisningsminister: A.C. Højberg Christensen (Undervisningsinspektør for  Gymnasieskolerne)
 Kirkeminister: Valdemar Holbøll (Departementschef i Kirkeministeriet)
 Forsvarsminister: Søren Brorsen (Venstre)
 Minister for offentlige arbejder: Gunnar Larsen (Bestyrelsesformand for FLSmidth)
 Trafikminister: Niels Elgaard (Venstre)
 Minister for landbrug og fiskeri: Kr.M. Bording (Socialdemokratiet)
 Minister for handel, industri og søfart: Halfdan Hendriksen (Konservative)
 Socialminister: Laurits Hansen (Socialdemokratiet)
 Arbejdsminister: Johannes Kjærbøl (Socialdemokratiet)

Scavenius, Regeringen
Parlør

En parlør er en lille frase- og rejseordbog, som indeholder vigtige ord og fraser til en turist i udlandet.

Se også 
 Franske ord og vendinger
 Italienske ord og vendinger

Eksterne henvisninger 
 Dansk parlør

Ordbog
Formodning

Formodning har flere betydninger:
Rationel formodning
Formodning (matematik)
Lov

Lov har flere betydninger eller specialiseringer:
Lov (jura)
Lov (naturvidenskab)
Lydlov
Lov (by) – en bebyggelse i Næstved Kommune
Suda

Suda (Σουδα eller Suidas) er middelalderligt, byzantinsk (græsk) leksikon. Navnet stammer fra latin og betyder "fort". Det handler om Middelhavslande i antikken og indeholder omkring 30.000 artikler og mange tegninger fra antikke kilder, som siden er gået tabt.

Under indførslen Adam giver forfatteren en kort, kronologisk oversigt over verden og afslutter med Kejser Johannes Tzimiskes' død i 975, hvilket giver en ide om årstallet for værkets tilblivelse.

Det indeholder også talrige citater af Aristofanes, Homer, Sofokles og Thukydid.

Værket har også bibelske artikler, hvilket tyder på at forfatteren er kristen.

Suda blev udgivet kritisk af den danske klassiske filolog Ada Adler (Leipzig, 1928–1938). En Internet-udgave heraf er tilgængelig med oversættelser og kommentarer.

Referencer 

Bibliografi

 Abrantes, Miguel Carvalho (2021), Greek Myths in the Suda. KDP.

 Dickey, Eleanor.  Ancient Greek Scholarship:  a guide to finding, reading, and understanding scholia, commentaries, lexica, and grammatical treatises, from their beginnings to the Byzantine period. Oxford, New York:  Oxford University Press, 2006.  .

 Mahoney, Anne. "Tachypaedia Byzantina:  The Suda On Line as Collaborative Encyclopedia," Digital Humanities Quarterly 3.1 (2009).

Eksterne henvisninger 
Andre udgaver:
 
  volume 2 (K - Psi), volume 3 (Rerum et nominum, Glossarum, Scriptorum)
Suda lexicon at the Online Books Page

Leksika
Litteratur fra middelalderen
Østromerske Kejserdømme
Chutney

Chutney er et tilbehør til indisk mad.
Chutney består typisk af indkogt frugt (eksempelvis mango) med sukker og krydderier, samt eddike for at forbedre holdbarheden.

Eksterne henvisninger 

Frugtretter
Mellemamerikas Forenede Stater

Mellemamerikas Forenede Stater var et land der blev dannet i Mellemamerika i 1823, som en føderal republik med USA som forbillede. Landet var også kendt som Mellemamerikas Forenede Provinser, samt, jf. dets forfatning fra 1824, Mellemamerikas Føderation (på spansk: Federación de Centroamérica).

Den Mellemamerikanske føderation bestod af staterne Guatemala, El Salvador, Honduras, Nicaragua, Costa Rica og Chiapas. I 1830'erne kom dannedes fra dele af Guatemala og Chiapas yderligere en stat, Los Altos, med hovedstad i Quetzaltenango og dækkende dele af hvad der i dag er Guatemalas vestlige højland og den mexicanske stat Chiapas.

I 1841 opløstes unionen efter en række krige og staterne blev selvstændige lande: Guatemala, El Salvador, Honduras, Nicaragua, Costa Rica og Chiapas blev en del af Mexico.

Regeringsledere 
Politiske ledere:
 Gabino Gaínza (1821-1822)
 Vicente Filisola (1823)

Første regering (1823):
 Pedro José Antonio Molina Mazariegos
 Antonio Rivera Cabezas
 Juan Vicente Villacorta Díaz

Andre regering (1823-1824):
 Tomás Antonio O’Horan y Argüello
 José Santiago Milla Pineda Arriaga
 Juan Vicente Villacorta Díaz

Tredje regering (1824):
 Tomás Antonio O’Horan y Argüello
 Juan Vicente Villacorta Díaz
 José Cecilio del Valle

Fjerde Regering (1824):
 Tomás Antonio O’Horan y Argüello
 José Cecilio del Valle
 Manuel José Arce y Fagoaga

Femte regering (1824-1825):
 Tomás Antonio O’Horan y Argüello
 José Cecilio del Valle
 José Manuel de la Cerda y Aguilar

Præsidenter:
 Manuel José Arce y Fagoaga (1825-1829)
 José Francisco Barrundia y Cepeda (1829-1830) (Indsat efter Fagoaga sin avgang, ikke folkevalgt.)
 Francisco Morazán Quesada (1830-1834)
 José Gregorio Salazar (1834-1835)
 Francisco Morazán Quesada (1835-1839)
 Diego Vigil (1839) (Fungerende præsident, aldrig taget i ed)

Forhenværende nordamerikanske lande
Forhenværende føderationer
Forhenværende republikker
Etableret i 1823
Ophørt i 1838
Mellemamerikas historie
Quetzaltenango

Quetzaltenango (i daglig tale Xela) er Guatemalas næststørste by, efter Guatemala City, og er hovedby i Quetzaltenango-departementet. I 2000 havde byen et anslået indbyggertal på 250.000. Befolkningen består af omkring 50 procent oprindelig befolkning, 49 procent mestizer og 1 procent af andre racer. Byen er stærkt påvirket af områdets mayakultur. Quetzaltenango ligger i en dal, 2.333 meter over havets overflade.

Oprindeligt hed byen Xelajú (deraf kaldenavnet Xela), men de spanske kolonister omdøbte byen til Quetzaltenango.

Byen er pga. sine mange sprogskoler meget velbesøgt af turister og backpackere fra hele verden. Det siges, at området er et godt sted at lære spansk pga. den lokale dialekts meget klare udtale. Det er derfor også en meget livlig by, især omkring den centrale plads/park (Parque Central), hvor der ofte afholdes kulturelle aktiviteter, markeder osv.

Byen ligger tæt på vulkanerne Santa Maria og Santiaguito.

Byer i Guatemala
Regeringen Poul Hartling

Regeringen Poul Hartling blev dannet efter jordskredsvalget og var Danmarks regering fra den 19. december 1973 til den 29. januar 1975, hvorefter den fungerede som forretningsministerium indtil 13. februar 1975.

Regeringen var en historisk smal regering med kun 22 mandater, og den mindste regering i nyere tid med kun 12 ministre. 

Den bestod af følgende ministre fra Venstre, der sad uændret perioden ud:

Referencer 

Hartling, Poul, Regeringen
Regeringen Anker Jørgensen I

Regeringen Anker Jørgensen I var Danmarks regering 5. oktober 1972 – 6. december 1973. Fungerede som forretningsministerium indtil 19. december 1973.
Ændringer: 27. september 1973

Den bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet:

 Statsminister: Anker Jørgensen
 Udenrigsminister: K.B. Andersen
 Finansminister: Henry Grünbaum
 Økonomi- og budgetminister: Per Hækkerup til 27. september 1973, derefter alene økonomiminister
 Arbejdsminister: Erling Dinesen 
 Justitsminister: K. Axel Nielsen til 27. september 1973, derefter Karl Hjortnæs
 Fiskeriminister: Chr. Thomsen til 27. september 1973
 Minister for udenrigsøkonomi, europæiske markedsanliggender samt nordiske anliggender: Ivar Nørgaard
 Boligminister: Helge Nielsen til 27. september 1973, derefter Svend Jakobsen
 Indenrigsminister: Egon Jensen
 Minister for kulturelle anliggender: Niels Matthiasen
 Minister for Grønland: Knud Hertling
 Forsvarsminister: Kjeld Olesen til 27. september 1973, derefter Orla Møller
 Minister for offentlige arbejder og for forureningsbekæmpelse: Jens Kampmann til 27. september 1973, derefter minister for offentlige arbejder
 Socialminister: Eva Gredal
 Undervisningsminister: Knud Heinesen til 27. september 1973, derefter Ritt Bjerregaard
 Landbrugsminister: Ib Frederiksen fra 27. september 1973 landbrugs- og fiskeriminister
 Kirkeminister: Dorte Bennedsen
 Handelsminister: Erling Jensen
 Budgetminister: Knud Heinesen fra 27. september 1973
 Miljøminister: Helge Nielsen fra 27. september 1973

Jørgensen, Anker, 1, Regeringen
Regeringen Jens Otto Krag III

Regeringen Jens Otto Krag III var Danmarks regering 11. oktober 1971 – 5. oktober 1972.
Ingen ændringer.

Den bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet:

 Statsminister: J.O. Krag
 Udenrigsminister: K.B. Andersen
 Finansminister: Henry Grünbaum
 Økonomi- og budgetminister: Per Hækkerup
 Arbejdsminister: Erling Dinesen 
 Justitsminister: K. Axel Nielsen
 Fiskeriminister: Chr. Thomsen
 Minister for udenrigsøkonomi, europæiske markedsanliggender samt nordiske anliggender: Ivar Nørgaard
 Boligminister: Helge Nielsen
 Indenrigsminister: Egon Jensen
 Minister for kulturelle anliggender: Niels Matthiasen
 Minister for Grønland: Knud Hertling
 Forsvarsminister: Kjeld Olesen
 Minister for offentlige arbejder og for forureningsbekæmpelse: Jens Kampmann
 Socialminister: Eva Gredal
 Undervisningsminister: Knud Heinesen
 Landbrugsminister: Ib Frederiksen
 Kirkeminister: Dorte Bennedsen
 Handelsminister (minister for handel, håndværk, industri og søfart): Erling Jensen

Krag, Jens Otto, 3, Regeringen
Regeringen Jens Otto Krag I

Regeringen Jens Otto Krag I var Danmarks regering 3. september 1962 – 26. september 1964.
Ændringer: 3. november 1962, 15. november 1962, 27. august 1963

Den bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre:

 Statsminister: J.O. Krag (S)
 Udenrigsminister: Per Hækkerup (S)
 Finansminister: Hans R. Knudsen (S) til 3. november 1962, fra 15. november 1962 Poul Hansen (Kalundborg) (S)
 Landbrugsminister: Karl Skytte (RV)
 Minister for kulturelle anliggender: Julius Bomholt (S)
 Kirkeminister: Bodil Koch (S)
 Justitsminister: Hans Hækkerup (S)
 Minister for offentlige arbejder: Kai Lindberg (S)
 Arbejds- og socialminister, fra 27. august 1963 socialminister: Kaj Bundvad (S)
 Økonomiminister: Kjeld Philip (RV)
 Indenrigsminister: Lars P. Jensen (S)
 Boligminister: Carl P. Jensen (S)
 Fiskeriminister: A.C. Normann (RV)
 Minister for Grønland: Mikael Gam (up) – valgt for Nordgrønland
 Handelsminister (minister for handel, håndværk, industri og søfart): Hilmar Baunsgaard (RV) 
 Undervisningsminister: K. Helveg Petersen (RV)
 Forsvarsminister: Poul Hansen (Kalundborg) (S) til 15. november 1962, derefter Victor Gram
 Arbejdsminister: Erling Dinesen (S) fra 27. august 1963

Krag, Jens Otto, 1, Regeringen
Regeringen Viggo Kampmann II

Regeringen Viggo Kampmann II var Danmarks regering 18. november 1960 – 3. september 1962.
Ændringer: 7. september 1961

Den bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet og Det Radikale Venstre:

 Statsminister: Viggo Kampmann (S)
 Udenrigsminister: J.O. Krag (S)
 Finansminister: Kjeld Philip (RV) til 7. september 1961, derefter Hans R. Knudsen (S) 
 Undervisningsminister: Jørgen P.L. Jørgensen (RV) til 7. september 1961, derefter K. Helveg Petersen (RV)
 Økonomiminister: Bertel Dahlgaard (RV) til 7. september 1961, derefter Kjeld Philip (RV)
 Socialminister: Julius Bomholt (S) til 7. september 1961
 Minister for kulturelle anliggender: Julius Bomholt (S) fra 7. september 1961
 Kirkeminister: Bodil Koch (S)
 Justitsminister: Hans Hækkerup (S)
 Minister for offentlige arbejder: Kai Lindberg (S)
 Forsvarsminister: Poul Hansen (Kalundborg) (S)
 Arbejdsminister, fra 7. september 1961 arbejds- og socialminister: Kaj Bundvad (S)
 Landbrugsminister: Karl Skytte (RV)
 Handelsminister (minister for handel, håndværk, industri og søfart): Lars P. Jensen (S) til 7. september 1961, derefter Hilmar Baunsgaard (RV) 
 Boligminister: Carl P. Jensen (S)
 Indenrigsminister: Hans R. Knudsen (S) til 7. september 1961, derefter Lars P. Jensen (S)
 Fiskeriminister: A.C. Normann (RV)
 Minister for Grønland: Mikael Gam (up) Valgt for Nordgrønland

Kampmann, Viggo, 2, Regeringen
Regeringen Viggo Kampmann I

Regeringen Viggo Kampmann I var Danmarks regering 21. februar – 18. november 1960.
Ændringer: 31. marts 1960

Den bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og Danmarks Retsforbund:

 Statsminister og finansminister: Viggo Kampmann (S) til 31. marts 1960, derefter statsminister
 Udenrigsminister: J.O. Krag (S)
 Finansminister: Kjeld Philip (RV) fra 31. marts 1960
 Undervisningsminister: Jørgen P.L. Jørgensen (RV)
 Minister uden portefølje: Viggo Starcke (DR) 
 Økonomiminister og minister for nordiske anliggender: Bertel Dahlgaard (RV)
 Socialminister: Julius Bomholt (S)
 Kirkeminister: Bodil Koch (S)
 Justitsminister: Hans Hækkerup (S)
 Minister for offentlige arbejder og for Grønland: Kai Lindberg (S)
 Forsvarsminister: Poul Hansen (S)
 Fiskeriminister: Oluf Pedersen (DR)
 Arbejds- og boligminister: Kaj Bundvad (S) til 31. marts 1960, derefter arbejdsminister
 Landbrugsminister: Karl Skytte (RV)
 Indenrigsminister: Søren Olesen (DR)
 Handelsminister (minister for handel, håndværk, industri og søfart): Kjeld Philip (RV) til 31. marts 1960, derefter Lars P. Jensen (S)
 Boligminister: Carl P. Jensen (S) fra 31. marts 1960

Eksterne henvisninger 
Regeringen Viggo Kampmann I på stm.dk 

Kampmann, Viggo, 1, Regeringen
Regeringen H.C. Hansen II

Regeringen H.C. Hansen II var Danmarks regering 28. maj 1957 – 21. februar 1960. Den daglige betegnelse for regeringen blev hurtigt trekantsregeringen, men aviserne Ekstra Bladet og Dagens Nyheder lancerede allerede ved regeringsdannelsen betegnelsen ABE-regeringen pga. de tre partiers bogstaver på stemmesedlen.

Ændringer: 8. oktober 1958, 19. februar 1960.

Regeringen bestod af følgende ministre fra Socialdemokratiet, Det Radikale Venstre og Danmarks Retsforbund:

Litteratur 
 Tage Kaarsted: Regeringskrisen 1957. Et studie i regeringsdannelsens proces, Institut for Pressehistorie og Samtidshistorie:Århus 1964

Hansen, H.C., 2, Regeringen