kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
LinkedIn

LinkedIn () er et erhvervsorienteret socialt netværkssite, der blev grundlagt i 2002 og officielt lanceret den 5. maj 2003. Hovedformålet med netværket var at give brugerne mulighed for at lave en CV-agtig præsentation af uddannelse, erhvervserfaring og kontaktinformation samtidigt med, at man opbygger et netværk af kontakter og anbefalinger. På samme måde får virksomheder mulighed for at samle kontakter og lede blandt kvalificerede brugere. LinkedIn er siden blevet udbygget, så brugerne også har mulighed for at skrive artikler på sitet.

LinkedIn ejes af Microsoft.

Historie og størrelse 
I september 2009 havde LinkedIn over 47 mio. registrerede brugere, hvoraf halvdelen er bosiddende udenfor USA. Tilslutningen er efterfølgende tiltaget yderligere, og den 18. april 2014 rundede LinkedIn et samlet antal på 300 mio. registrerede brugere.

Ifølge Danmarks Statistik anvender 15 % af danskerne (ca. 700.000) karriereorienterede sociale medier som f.eks. LinkedIn.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 www.linkedin.com - LinkedIns website

Etableret i 2003
It-virksomheder fra USA
Virksomheder i San Francisco
Sociale medier
Sociale netværkstjenester
Trent (flod)

Trent er en af de største floder i England. Den har sit udspring i Staffordshire, mellem Biddulph og Mow Cop, og løber gennem Midlands indtil den munder ud i Humber og derfra ud til Nordsøen. Den løber blandt andet forbi Stoke-on-Trent, Burton-upon-Trent, Nottingham og Newark-on-Trent.

Den løber nordover, noget som er usædvanligt for engelske floder. Den er også speciel fordi den har en tidevandsbølge, som kaldes Aegir.

Trent markerer grænsen mellem de to engelske herolders områder, Norroy og Clarenceaux. "Nord for Trent" er derfor en af flere definitioner på afgrænsningen mellem det nordlige og sydlige England.

Floder i England
Nottinghamshire
Jørgen Bender

Jørgen Bender (født 9. maj 1938 i København, død 10. september 1999) var en dansk modeskaber, der opnåede stor international anerkendelse.

Bender vidste allerede fra en tidlig alder at han ville være designer og kom som 14-årig i lære hos den danske Holger Blom. Her fik han en grundlægende uddannelse som designer og som 19-årig blev han Bloms højre hånd. Bender og Verner Enquist overtog Bloms virksomhed efter dennes død i 1965.

Bender var fra 1967 fast leverandør til kongehusetet, bl.a. dronning Margrethe og dronning Ingrid. Han har kreeret brudekjoler til dronning Anne-Marie, dronning Margrethe, prinsesse Benedikte, prinsesse Alexandra og prinsesse Alexandra af Sayn-Wittgenstein-Berleburg. Han har ligeledes syet store dele af dronning Ingrids og dronning Margrethes garderober, og han har også syet til Sveriges dronning Silvia og norske dronning Sonja.

I 1967 designede Jørgen Bender noget af tøjet til den danske film "Far laver sovsen".

Jørgen Bender blev Ridder af Dannebrog 1997.

Eksterne henvisninger 
 
 Jørgen Bender er død - www.b.dk
 History of Jørgen Bender  

Modeskabere fra Danmark
Personer fra København
Jørgen
Riddere af Dannebrog
Jonas Haas

Jonas Haas (født ca. 1720 i Nürnberg, død 10. april 1775 i København) var en tyskfødt dansk kobberstikker. Han var far til Georg, Meno og Peter Haas, der alle blev kobberstikkere.
 
Haas fandt, efter i en del år at have arbejdet i Hamborg (til 1752), som flere andre nürnbergske kunstnere: Preisler, Tuscher, Wust, Keil, Regenfuss, vejen til København, hvortil han ankom i 1753.
 
Skønt han synes at været en meget mådelig kunstner — den ingenlunde kræsne eller forvænte Sandvig kalder hans Christian VI i 8° "et hæsseligt stykke" og erklærer hans Poul Løvenørn, efter Andreas Brünniche, for "Haas' mesterstykke" --, slog han dog godt an her hjemme, blev meget sysselsat og ikke længe efter sin ankomst her til udnævnt til universitetets kobberstikker (1755). 

Foruden en stor mængde mindre portrætter af samtidige eller afdøde personer (udover ovennævnte bl.a. Frederik Rostgaard og 15 sjællandske biskopper) stak han til Thurahs Bornholm, til Pontoppidans Den danske Atlas, 4 af stikkene i Johan Jacob Bruuns Novus Atlas Daniæ, vignetter til Frederik Nordens rejse o. m. Han havde i Hamborg ægtet Anna Rosine Fritsch, datter af en bekendte kobberstikker; med hende havde han 4 børn.

Han er begravet på Sankt Petri Kirkes kirkegård.

Jonas Haas er rigt repræsenteret i Kobberstiksamlingen.

Værker 

 Portrætter af det danske kongepar (Hamburg 1747-48)
 Portræt af dronning Juliane Marie, efter Carl Gustaf Pilo (1753)
 Små helfigursportrætter til Casper Peter Rothe: Brave danske Mænds og Quinders berømmelige Eftermæle, 1753-54, bl.a. efter Peter Cramer og egne tegninger
 Portrætter af Casper Peter Rothes slægtninge (1753-55)
 Små helfigursportrætter af oldenborgske konger og dronninger indtil Frederik IV (1755)
 15 vignetter og initialer til Frederik Ludvig Norden: Voyage d'Égypte et de Nubie, 1755, efter Cramer.
 Æresporten på Gammeltorv 1749, efter Johann Christoph Holtzbecher eller Marcus Tuscher (1755)
 Flere blade til Niels Krog Bredals skuespil Gram og Signe, efter Cramer (ca. 1756)
 30 prospekter m.m. i Laurids de Thurahs beskrivelse af Bornholm, 1756.
 5 brystbilleder af kongerne Frederik III til Frederik V i: Christian Wohlfrom: Samling over Ridderne af Elefant- og Dannebrogsorden 1660-1757, 1757.
 8 blade i: Erik Pontoppidan: Origines Hafnienses, 1760.
 2 prospekter i: Johan Jacob Bruun: Novus Atlas Daniæ, 1761.
 15 portrætter i: Evangeliske Biskopper i Siællands Stift, 1761 (egen udgivelse).
 62 prospekter i: Erik Pontoppidan: Den danske Atlas, 1763ff.
 En række småstik om Struenseeaffæren (1772, sammen med sønnerne)
 Anna Catharina von Passow (Teatermuseet i Hofteatret)

Noter

Kilder 
 
 

Kobberstikkere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Personer fra Nürnberg
Eurovision Song Contest 1993

Eurovision Song Contest 1993 blev afholdt i Millstreet, da Irland vandt Eurovision Song Contest 1992. EBU havde tilladt at der nu kunne deltage 25 lande. De 22 af dem ville være sidste års deltagere, dog uden Jugoslavien da deres tv-station JRT ikke længere eksisterede. Med risiko at op til 20 lande ville tilmelde sig lavede man derfor en slags semifinale. Udover den almindelige kvalifikation deltog derfor syv tidligere østbloklande i en ekstra kvalifikation kaldet Kvalifikacija za Millstreet (dansk: Kvalifikation til Millstreet). Af dem blev Bosnien-Hercegovina, Kroatien og Slovenien valgt til deltagelse. Sangene fra de to første lande var meget politiske og handlede om krigen der havde splittet dem ad. Den bosniske gruppe var endda flygtet ud af Sarajevo med kugler hvislende om ørerne for at stille op i Millstreet. Deres dirigent sad dog stadig indespærret i byen.

Stedet hvor showet skulle arrangeres var en stor overraskelse for alle. En lokal forretningsmand havde haft succes med at overbevise RTE om, at de denne gang skulle være et andet sted end i Dublin. Millstreet var da en lille by med 1.500 indbyggere, men man havde altså en indendørs arena, der dog primært blev brugt til ridebanespringning og hestekåringer. Gulvet måtte dog graves dybere for at få plads til al lysudstyr under taget. Der blev også lavet ændringer i byens infrastruktur, bl.a. ombygninger af jernbane og station. Alle deltagere og officials blev indkvarteret i Cork, der lå 50 km fra arenaen og busser kørte i pendulfart for at bringe folk frem og tilbage mellem byerne.

Da EBU fra og med 1994 ønskede at give plads til flere af de tidligere Østbloklande, der ønskede at deltage i konkurrencen, besluttedes det før ESC 1993, at de syv lavest placerede lande måtte sidde over ved konkurrencen i 1994. Dette gjaldt Danmark, Tyrkiet, Belgien, Luxembourg, Slovenien, Cypern og Israel. Da Italien imidlertid ikke ønskede deltagelse i 1994, gik den ledige plads til Cypern, der endte højest af de syv lande. De seks relegerede lande var til gengæld sikret plads ved finalen i 1995, hvor de blev skiftet ud med de dårligst placerede fra 1994.

Deltagere og resultater 

1993
Musik i 1993
Odvardt Helmoldt von Lode

Odvardt Helmoldt von (også de) Lode (født ca. 1726, død 3. september 1757) var en dansk kobberstikker.

Han var søn af maler og stempelskærer Gustav de Lode den ældre. Lode, som var maler i Viborg og senere i København, omtales første gang 1742, da han stak kongelig navnechiffre på et theservice. Fra 1743 kalder han sig på flere blade Chalc. Reg. Soc. Dan.. 

1745 stak han titelkobberet til den samme år i Altona udkomne udgave af Erasmus Rotterodamus’Dårligheds berømmelse og i de følgende år en hob for deres tid respektable portrætter: Tyge Brahe, Norcross, Henning og A. G. Moltke, Erik Thott, Ole Worm, Tordenskiold, Caspar Rothe, Morten Reenberg (1746), Holberg (1752), J.L. Holstein (1757) o. fl. 

Først i 1755 fik han Akademiets store fjerdingårspræmie eller sølvmedalje. 1754 havde han ægtet vinhandlerdatteren Karen Nordrup. Lodes kår var små. 1755 bevilgedes det ham at måtte stikke de 12 oldenborgske konger for en vis betaling. Han fik Christian I færdig (1757), men døde samme år. Hans enke døde 1763.

Kilder 
 
 

Kobberstikkere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Hakon Lund

Hakon Lund er navnet på flere personer:

 Hakon Lund (kemiker) (1898-1979) – dansk kemiker og rektor
 Hakon Lund (kunsthistoriker) (født 1928) – en dansk kunsthistoriker
Eurovision Song Contest 1990

Eurovision Song Contest 1990 blev afholdt i Zagreb, da Jugoslavien vandt Eurovision Song Contest 1989. Programmet blev mærket af små fejl som alle havde frygtet forinden ved at det skulle arrangeres på Balkan. Der var desuden store protester forud for showet med rygter om at det ville koste ca. 40 millioner at producere taget i betragtning af, at en typisk kroat på daværende tidspunkt tjente 10.000 om året.

En del af sangene omhandlede begivenhederne omkring Berlinmurens fald og afslutningen på Den Kolde Krig og dens opdeling af Europa. Det norske bidrag, "Brandenburger Tor", refererede f.eks. til byporten af samme navn, der lå ved grænsen mellem Vest- og Østberlin, mens den italienske vindersang "Insieme:1992" udtrykte ønske om et Europa, der var forenet i 1992. I dette lys er det noget ironisk, at værtslandet Jugoslavien få år efter var præget af opløsning og borgerkrig.

Showet fik en skidt start, da backingbåndet som spanske Azucar Moreno skulle bruge, ikke startede fra begyndelsen men et stykke inde i sangen. Dirigenten kunne ikke følge med, men de to søstre nåede ind på scenen og begyndte at danse, inden det gik op for dem at starten ikke var rigtig. Derefter gik de rystede og frustrerede ud igen, musikken stoppede og spontane klapsalver lød fra salen. Man fik gang i musikken igen, denne gang korrekt og søstrene fremførte en energisk sang, der trods startproblemerne – eller måske netop derfor – gav Spanien det bedste resultat siden 1979, nemlig en 5. plads.

Det var Vesttysklands sidste deltagelse, i og med at Vest- og Østtyskland blev genforenet den 3. oktober samme år.

Deltagere og resultater 

1990
Musik i 1990
Michael Howard

Michael Howard, baron Howard af Lympne CH PC QC (født 7. juli 1941 i Swansea, Wales) er en britisk politiker, der var leder af Det Konservative Parti fra november 2003 til december 2005. Tidligere har han været minister i Margaret Thatcher og John Majors regeringer. 

Howard, der har rumænsk-jødiske rødder, er uddannet i jura fra Cambridge University i 1964 og har efterfølgende arbejdet som advokat. 

Han blev i 1983 indvalgt i Underhuset for valgkredsen Folkestone and Hythe og blev undersekretær i handels- og industriministeriet i 1985. Efter valget i 1987 blev han kommuneminister, og i 1990 efterfulgte han Norman Fowler som arbejdsminister. Efter valget 1992 blev han miljøminister og i 1993 indenrigsminister, hvilket han var til valget i 1997. Som indenrigsminister havde han ansvaret for kriminalitetsbekæmpelse og markerede sig her som en hardliner. 

Efter Majors valgnederlag i 1997 blev Howard formandskandidat, men blev i første runde nr. 5 og valgte derfor at støtte William Hague. Derefter var han skyggeudenrigsminister frem til 1999, og fra 2001 til sin udnævnelse til partiformand i 2003 var han skyggefinansminister. Under valgkampen i 2005 forsøgte han at gøre indvandring og bedre offentlig service til et vigtigt emne. Partiet gik også frem, men ikke tilstrækkeligt til at besejre det regerende Labour-parti. Howard gik af som partileder straks efter valget og blev afløst af David Cameron.

Eksterne henvisninger 

Britiske konservative partiledere
Leder af den officielle opposition (UK)
Ministre fra Storbritannien
Miljøministre fra Storbritannien
Indenrigsministre fra Storbritannien
Personer fra Swansea
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Royal Military Academy Sandhurst

Royal Military Academy Sandhurst er en britisk militær uddannelsesinstitution, der drives af British Army. Skolen er beliggende i landsbyen Sandhurst i Berkshire og uddanner samtlige officerer i den britiske hær, ligesom mange militærfolk fra andre lande også uddannes her.

Akademiet blev grundlagt i 1799. Oprindeligt fandtes to kongelige militærakademier i Storbritannien. Det andet, Royal Military Academy i Woolwich, blev grundlagt i 1741 og blev ligesom Sandhurst lukket som følge af 2. verdenskrigs udbrud i 1939. Sandhurst åbnedes igen i 1947 og var herefter hærens eneste militærakademi. Royal Navy driver Britannia Royal Naval College, mens Royal Air Force uddanner sine folk ved Royal Air Force College Cranwell. 

Sandhursts 44 uger lange officerskursus er obligatorisk for alle officerer i hæren. Efter officerskurset får kadetterne videre oplæring inden de kommer ud i det pågældende våben, de skal gøre tjeneste i. Professionelt kvalificerede kadetter (læger, tandlæger, sygeplejersker, veterinærer, jurister og feltpræster) får et kortere officerskursus.

Eksterne henvisninger 

Officielt website 

Storbritanniens militær
Militære uddannelsesinstitutioner
Johan Otto Raben

Johan(n) Otto Raben (født 22. februar 1646, død 11. november 1719 på Stück, Mecklenburg) var dansk gehejmeråd og amtmand.

Han var søn af en svensk oberst Victor Raben til Stück i Mecklenburg og Sophie Hedevig von Walschleben. Han fødtes 22. februar 1646, blev ved faderens død 1657 ejer af Stück, men rejste som ung til Danmark, hvor han 1667 udnævntes til hofjunker samt året efter til forskærer hos kongen. Senere indtrådte han i hæren og er formentlig den Raben, der 1675 nævnes som ritmester reformé og erklærer sig villig til at hverve et regiment. Året efter blev han Ritmester ved 2. jyske Rytterregiment, blev 1677 major og oberstløjtnant og tog under Ulrik Frederik Gyldenløve i sommeren 1678 del i belejringen af Båhus og kampen på Hisingen.

Ved reduktionen efter freden afgik han fra tjenesten og fik 1680 afskedspatent. 1683 udnævntes han, der 1671 var blevet kammerjunker, til hofmarskal. Han var stadig hofmarskal 1697 da han blev amtmand over Kronborg og Frederiksborg Amter samt inspektør over staldene og stutterierne der. Under svenskernes angreb 1700 gjorde han meget for at beskytte Frederiksborg Slot mod fjenderne. De nævnte stillinger havde han til 1717, da han afskedigedes på grund af svagelighed, dog bibeholdt han gagen på livstid.

1695 fik han det hvide bånd, 1698 rang af general til hest og til fods og blev året efter gehejmeråd. Han døde 11. november 1719 på Stück. Han havde fra 1711 til sin død eneret til at drive det Kongelige Assistenshus. Hans enke, som også havde været indskudsgiver i foretagendet, videreførte driften og sønnen Christian Frederik Raben overtog senere.

Raben giftede sig 1. gang (1685) med Dorothea von Reichou (død 1689), datter af en fyrstelig cellisk hofmester Martin von Reichou. Han giftede sig 2. gang (12. juli 1692) med Emerentia Levetzow (22. juni 1669 – 11. februar 1746), datter af gehejmeråd Hans Friedrich von Levetzow. Hans enke, Emerentia Levetzow, købte 1725 af kongen Ålholm og Bramslykke i Musse Herred, hvoraf hun 1734 oprettede Grevskabet Christiansholm for sin sønnesøn. I 1725 købte hun Bremersvold og 1728 Kjærstrup. Raben var ejer af Vinderslevgård i Lysgård Herred.

Referencer 
 Danmarks Adels Aarbog
 Dansk Biografisk Leksikon

Generaler fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Johan Otto
Amtmænd fra Danmark
Hofmarskaller fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Godsejere fra Tyskland
Kavaleriofficerer fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Gehejmeråder fra Danmark
Torkild Hoppe

Torkild Abraham Hoppe (født 10. april 1800 i København, død 7. juni 1871 i Sorø) var en dansk embedsmand. Han var søn af kontreadmiral Johan Christopher Hoppe.

Hoppe blev privat dimitteret til Københavns Universitet 1818, juridisk kandidat 1824, volontær i det jysk-lollandske Renteskriverkontor 1825 og auskultant i Rentekammeret samme år. Efter at han derpå ved forskellige rejser til Island, Færøerne og Grønland – først for egen regning, senere med offentlig understøttelse – havde erhvervet sig et flersidigt kendskab til disse landsdeles ejendommelige indretninger og lokale forhold, blev han sekretær i den kommission, som 1834 nedsattes for at gøre forslag til forandringer i lovgivningen om den islandske handel, og 1835 medlem af den da nedsatte kommission, der skulle undersøge, hvorvidt en fri handel kunde åbnes på Grønland. Sidstnævnte år blev han desuden såvel revisor for den færøske og grønlandske handels regnskaber som decisor for ældre islandske og færøske regnskaber, og 1837 udnævntes han til medlem af direktionen for den færøske og grønlandske handel. 1840 blev han kommitteret i Rentekammeret og 1841 stiftamtmand for Island og amtmand over Islands søndre Amt, men afskedigedes efter eget ønske 1847 fra disse embeder på ventepenge, udnævntes 1848 til amtmand over Sorø Amt og beklædte dette embede til sin død.

I året 1827 var han blevet kammerjunker, 1841 kammerherre, 1846 Ridder af Dannebrog, 1859 Dannebrogsmand.

Han blev 7. maj 1839 gift med Juliane Vilhelmine Nielsine Christence Benzon (16. juni 1819 – 21. januar 1855), en datter af kammerherre Christian Frederik Otto Benzon; efter hendes død ægtede han 7. april 1860 Christine Caroline Platou (født 23. april 1825), en datter af justitsråd, kasserer ved Øresunds Toldkammer Chr. T. Platou.

Af hans sønner blev Carl Hoppe godsejer, Christian Hoppe godsejer og kreditforeningsdirektør og Johan Hoppe amtmand over Randers Amt.

Han er begravet i Sorø. Der findes en tegning af J.V. Gertner fra 1841 (Frederiksborgmuseet). Litografi fra Edvard Fortling efter fotografi.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Amtmænd fra Danmark
Amtmænd over Island
Jurister fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Kammerherrer fra Danmark
Torkild
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Johan Hoppe

Johan Christopher Hoppe (født 23. november 1841 i Reykjavik, død 30. januar 1933 i København) var en dansk amtmand. Han var søn af Torkild Abraham Hoppe. 

Hoppe blev student 1859, cand.jur. 1864, assistent (1868), fuldmægtig (1878) og kontorchef i Indenrigsministeriet 1880 og 1885 til 1910 amtmand over Randers Amt. Han var formand i kommissionen angående markeder 1907 og for Randers-Hadsund Jernbanes bestyrelse.

Johan Christopher Hoppe var kommandør af 1. grad af Dannebrogordenen og Dannebrogsmand. Amtmand Hoppes Bro nær Langå, indviet 1905, er opkaldt efter ham.

Kilder 
 Dansk Biografisk Leksikon
 Kraks Blå Bog 1910

Amtmænd fra Danmark
Kontorchefer fra Danmark
Jurister fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Reykjavik
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Johan
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Johan Christopher Hoppe

Johan Christopher Hoppe (født 2. marts 1772 i København, død 23. november 1835 sammesteds) var en dansk søofficer. Han var farfar til stiftamtmændene Peter Fjeldsted Hoppe og Torkild Abraham Hoppe samt lægen Børge Anton Hoppe.

Hans forældre var højesteretsassessor, senere konferensråd Peder Hoppe (1727-1778) og Elisabeth Holst (1740-1773). Hoppe blev kadet 1784, sekondløjtnant 1789, premierløjtnant 1797, kaptajnløjtnant 1806, kaptajn 1811, blev afskediget 1815 på grund af afståelsen af Norge men genansat samme år, kommandørkaptajn 1817, kommandør 1828 og fik afsked som karakteriseret kontreadmiral 1834. 1813 blev han Ridder af Dannebrog og 1817 fik han titel af kammerherre.

1789 var han med fregatskibet Gerner til Marokko og ledsagede chefen, kaptajn Poul de Løvenørn, på ambassaderejsen til kejseren af Marokko. 1792-93 havde han orlov i ca. syv måneder for at studere i Norge, blev 1797-98 udsendt med fregatten Najaden under kommandørkaptajn Steen Bille, og deltog der om bord i den kendte træfning 15. maj mod tripolitanerne, hvorved disse blev tvunget til fred. Efter en del andre rejser ansattes han 1801 på linjeskibet Sjælland, under kaptajn Frederik Harboe, deltog med dette i slaget på Reden 2. april, men undgik at blive taget til fange derved, at han i tjeneste sendtes i land henimod slutningen af affæren. Ved krigens udbrud 1807 ansattes han først på batteriet Prøvesten, fik senere kommando over flydebatteriet nr. 7 ved Kastrup og frelste ved sin gode konduite dette batteri fra at forlise i en storm. Fra 1809 indtil fredsslutningen kommanderede Hoppe en større afdeling kanonfartøjer, som skulle beskytte farvandet fra Dragør til Ulvshaleløbet. Han havde her adskillige træfninger at bestå med engelske orlogsmænd, der søgte at bemægtige sig handelsfartøjer, og erholdt gentagne gange kongens anerkendende udtalelser for sin aktivitet og sit mod. 1818 førte Hoppe fregatten Nymfen på togt i Middelhavet og kom hjem året efter, hjembringende en del af Bertel Thorvaldsens værker. 1827 foretog han for egen regning en rejse til Island, men ses ikke at have været i aktivitet efter dette. Han døde 23. november 1835. 

Han blev gift 24. februar 1793 i Trondhjem med Johanne Magdalene Fjeldsted (døbt 15. maj 1776 i Talvig, Vest-Finmarken, død 17. juni 1832 i København), datter af amtmand, senere stiftamtmand og generalpostdirektør Torkel Jonsson Fjeldsted (1741-1796) og Anna Birgitte Wildenrath (1751-1810).

Han er begravet på Assistens Kirkegård. Der findes en miniature formentlig af Cornelius Høyer (Frederiksborgmuseet).

Kilder 

 

Admiraler fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Personer i Englandskrigene fra Danmark-Norge
Johan Christopher
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Philip Brandin

Philip(p) Brandin (virksom fra 1562, død 1594) var en nederlandsk bygmester og billedhugger, der blandt andet var virksom i Mecklenburg og Danmark.

Biografi 
Brandin stammede fra Utrecht og var gift med Anne Giess (Gisser). Han virkede i 1562 som billedhugger i Mecklenburg hos hertug Ulrik 3. af Mecklenburg-Güstrow. Efter at Pahr'erne 1572 havde forladt Mecklenburg, blev Brandin den dominerende bygmester, og hermed fik nederlandsk dekoration fast fod i dette land. Som billedhugger er hans hovedværk her gravmindet i Güstrow Domkirke over Christian III's søster, hertuginde Dorothea (1576 ff.) og gravmindet over hertug Ulrik (1580'erne).

Efter at være udnævnt til hertugelig hofbygmester i 1583 genopbyggede han en i 1586 nedbrændt fløj af Güstrow Slot. På anbefaling af hertug Ulrik, Frederik II's svigerfader, toges han i kongens tjeneste som bygmester på Nykøbing Slot 1588, hvor regeringsrådet efter kongens død overlod ham at opføre en ny bygning efter den "skabelon", han selv havde udført. Samtidig med at Brandin beholdt sin stilling i Mecklenburg, ledede han i de følgende år opførelsen af slottet, der skulle tjene til ophold for enkedronning Sophie. Brandins oprindelige plan blev dog sikkert modificeret, da betydelige dele af de ældre bygninger kom til at indgå i anlægget, som herved mistede sin regularitet. 1. juli 1594 fik han sin sidste udbetaling, og samme år må han være død, da restbeløbet for hans arbejde ved slottet blev udbetalt til enken 14. november. Slottet blev nedrevet 1767. Brandin, hvis arkitektur er præget af en kraftig, dekorativ virkning (skulptur og rustika), har muligvis stået Ingeborg Skeel bi ved opførelsen af Voergaard Slot, som fandt sted omkring 1590 i den periode, han opholdt sig i Danmark.

Kilder 
 Weilbachs Kunstnerleksikon 1947

Billedhuggere fra Nederlandene
Arkitekter fra Nederlandene
Arkitekter fra Danmark
Billedhuggere fra Danmark
Renæssancearkitekter
Personer fra Utrecht
Hofbygmestre