kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Life Aquatic with Steve Zissou

The Life Aquatic with Steve Zissou er en amerikansk film fra 2004. Filmen er instrueret af Wes Anderson og har en stjernespækket rolleliste: Bill Murray, Owen Wilson, Cate Blanchett, Anjelica Huston, Willem Dafoe, Jeff Goldblum, Michael Gambon og Bud Cort. Filmen er skrevet Anderson og Noah Baumbach, der måtte træde til da Owen Wilson (den originale medforfatter), havde travlt med sin skuespillerkarriere.

The Life Aquatic er et surrealistisk eventyrdrama. Anderson hentede inspiration fra Jacques-Yves Cousteau og Louis Malles dykkerfilm fra 1950'erne og 1960'erne, særlig The Silent World fra 1956. Til og med besætningens røde tophuer er hentet fra Cousteaus dokumentar. Den er filmet i Napoli, Ponza og Rivieraen.

Filmens handling 

Steve Zissou (Bill Murray) er manden, der tog verden med storm på grund af sine dokumentarfilm fra undervandsverdenen. Nu er hans talent forsvundet og hans film flopper i biografen. Hans sidste film er ingen undtagelse. Selv om Steves bedste ven Esteban du Plantier (Seymour Cassel) blev dræbt i et hajangreb, vækker den ikke interesse hos noget publikum.

Nu er han ude efter hævn. Han skal dræbe morderhajen – koste hvad det koste vil. Han sætter aktionen i gang, med kameraerne på plads. Zissous hold om bord består af Pelé dos Santos (Seu Jorge), en sikkerhedsekspert og brasiliansk musiker, der synger David Bowie sange på portugisisk; Klaus Daimler (Willem Dafoe), en elskelig tysk næstkommanderende, der anser Zissou og Esteban som faderfigurer og føler sig truet af Zissous mulige søn, Ned Plimpton (Owen Wilson). Zissou er også fulgt af en reporter og fan ved navn Jane Winslett-Richardson (Cate Blanchett). Hun er også gravid med sin gifte chef. Hun bliver under rejsen forelsket i Ned og som resultat, udvikler der sig en rivalsituation mellem Ned og Zissou, fordi Zissou selv er forelsket i Jane. Under deres rejse bliver deres båd angrebet af sørøvere, der kidnapper en fra besætningen.

Medvirkende 
 Bill Murray (Steve Zissou)
 Owen Wilson (Ned Plimpton)
 Cate Blanchett (Jane Winslett-Richardson)
 Anjelica Huston (Eleanor Zissou)
 Willem Dafoe (Klaus Daimler)
 Jeff Goldblum (Alistair Hennessey)
 Michael Gambon (Oseary Drakoulias)
 Noah Taylor (Vladimir Wolodarsky)
 Bud Cort (Bill Ubell)
 Seu Jorge (Pelé dos Santos)
 Robyn Cohen (Anne-Marie Sakowitz)
 Seymour Cassel (Esteban du Plantier)

Eksterne henvisninger 
 Officielle Hjemmeside 
 

Komediefilm fra USA
Amerikanske film fra 2004
Ray LaMontagne

Raymond Charles Jack LaMontagne, bedre kendt som Ray LaMontagne (født 18. juni 1973) er en amerikansk folk-singer/songwriter.

Karriere 
LaMontagne startede sin sangkarriere i 1998, efter han blev inspireret af at have hørt Stephen Stills album "Manassas". Året efter begyndte han at optræde live, og i sommeren 1999 blev han hyret som åbningsnummer for John Gorka og Jonathan Edwards.

I 2004 indspillede LaMontagne sit første album "Trouble" via RCA Records i samarbejde med producer Ethan Johns. Albummet blev en stor succes og solgte over 500.000 eksemplarer verden over, heraf 250.000 i USA.

LaMontagnes andet album "Till the Sun Turns Black" blev udgivet i august, 2006, og nåede op på en 28. plads på Billboards album hitliste. Han fulgte op på dette med sit tredje album "Gossip in the Grain" to år efter, som solgte 60.000 eksemplarer i hjemlandet.

LaMontagnes seneste album "God Willin' & the Creek Don't Rise (Ray Lamontagne and the Pariah Dogs)" blev udgivet i 2010, og gav sangeren en Grammy Award for "Best Contemporary Folk Album".

Flere af LaMontagnes sange er blevet benyttet i film og tv-serier, bl.a. i "I Love You, Man", "Skadestuen", "One Tree Hill", "Bones", "The Town", "House M.D.", "Parenthood", "Rescue Me" og "Alias".

Diskografi 
 Trouble (2004)
 Till the sun turns black (2006)
 Gossip In The Grain (2008)
 ''God Willin' & The Creek Don't Rise (2010)
 " Supernova" (2014)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Musikere fra USA
Tippu Tip

Tippu Tip eller Tib, egentlig Hamad bin Muḥammad bin Jumah bin Rajab bin Muḥammad bin Sa‘īd al-Murgabī, arabisk: مد بن محمد بن جمعة بن رجب بن محمد بن سعيد المرجبي; født 1837, død 13. juni 1905 i Zanzibar) var en handelsmand, plantageejer og guvernør fra Zanzibar. Han styrede flere handelsruter i Østafrika. 

Han er en af historiens mest kendte slavehandlere. Han handlede også med elfenben.

Tippu Tip støttede en række europæiske opdagelsesrejsende, blandt dem Henry Morton Stanley, og arbejdede periodevis for det belgiske kongehus og for Tyskland, og var sin tids mest indflydelsesrige personlighed i Østafrika.

Erhvervsfolk
Zanzibar
Personer fra Tanzania
American Dream

American Dream (Originaltittel: Breakfast of Champions) er en amerikansk filmudgave instrueret af Alan Rudolph fra 1999 baseret på romanen Mestrenes morgenmad eller farvel blå mandag af Kurt Vonnegut. I hovedrollen medvirker Bruce Willis.

Handling 

Filmen foregår i Midland City, en opdigtet by et sted i midtvesten. Dwayne Hoover (Bruce Willis) er en succesfuld bilforhandler. Selvom han er godt respekteret i byen lider han af selvmordstanker. Hans elskerinde (Glenne Headly) er pillemisbruger, hans bedste ven (Nick Nolte) elsker at gå i dametøj og springer ud som transvestit på tv, hans hund hader ham og hans søn Bunny (Lukas Haas) er homoseksuel natklubsanger. En dag møder Dwayne den skøre science-fiction forfatter Kilgore Trout (Albert Finney), som hurtigt vender op og ned på hele hans tilværelse.

Omar Epps spiller rollen som Wayne Hoobler, en fængselsløsladt, der prøver at arbejde på Dwaynes plads.

Medvirkende 
 Bruce Willis som Dwayne Hoover
 Nick Nolte som Harry LeSabre
 Albert Finney som Kilgore Trout
 Glenn Headly som Francine Pefko
 Barbara Hershey som Celia Hoover
 Lukas Haas som George "Bunny" Hoover
 Omar Epps som Wayne Hoobler
 Owen Wilson som Monte Rapid

Fakta om filmen 
 Fire af Willis medspillere fra Armageddon (1998), Michael Clarke Duncan, Ken Campbell, Owen Wilson og Will Patton, medvirker som biroller i filmen.
 Meget af filmen blev optaget i og omkring Twin Falls, Idaho i USA.
 Kurt Vonnegut har en one-line cameo som tv-reklamefilm instruktør.

Eksterne henvisninger 
 
 

Amerikanske film fra 1999
Komediefilm fra USA
Putian

Putian er en kinesisk by på præfekturniveau i provinsen Fujian ved Kinas kyst mod Taiwanstrædet og det Sydkinesiske hav. Befolkningen anslås (2004) til 3 millioner mennesker, hvoraf 372.000 i selve byen.

Putian er i kinesisk mytologi fødestedet for den himmelske kejserinde (Matsu).

Byen er blandt andet kendt for sin skoproduktion. Den er blevet en eksportbase for sko og for andre Fujia-produserede varer som elektronik, tøj, frugt, grønsager, maskineri og elektriske varer

Administration 

Bypræfekturet administrerer fire distrikter og et amt.

 Chengxiang distrikt (城厢区)
 Hanjiang distrikt (涵江区)
 Licheng distrikt (荔城区)
 Xiuyu distrikt (秀屿区)
 Xianyou amt (仙游县)

Referencer 

Bypræfekturer i Fujian
James Christy

James Walter Christy (født 1938) er en amerikansk astronom. Den 22. juni 1978 opdagede han månen Charon. Han opdagede den da han kiggede på et billede af Pluto og så en udbuling på billedet.

Astronomer fra USA
Hume Cronyn

Hume Cronyn (født 18. juli 1911, død 15. juni 2003) var en canadisk skuespiller, der har haft en lang karriere, der ofte vises professionelt sammen med hans anden kone, Jessica Tandy.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Connecticut
Milk and Wine

Milk and Wine er en rocksang af rockbandet Nephew. Sangen blev udgivet på deres andet album USADSB.

I sangen bliver der nævnt to latinske betegnelser:
Lux eterna = Evigt lys
Intra vena = Inde i blodåren

Teksten er skrevet på dansk og engelsk og handler om jeg-fortællerens forhold til alkohol. I strofe tre er der en opfordring til at drikke natten og livet væk, men i den afsluttende strofe problematiserer jeg-fortælleren drikkeriet med en erkendelse af, at "jeg læger kun mit sår". Det ambivalente forhold til alkoholen kommer også til udtryk i strofe fire, hvor andet vers stater med "fuck min cocktail". Weekendens drukture kan derfor tolkes som en slags eskapisme, hvor jeg-fortælleren ved hjælp af alkohol har forsøgt at dulme sin smerte (læge sit sår).

Tekst 
Lux eterna - milk & wine
intra vena - milk & wine 

Det' min fredags, A, B, C
det' min lørdags, 1, 2, 3

Let's go and drink the night away
let's go and drink this life away

Rock min cocktail - milk & wine
fuck min cocktail - milk & wine

Lux eterna - milk & wine
I like both

Jeg læger kun mit sår.

Nephew-sange
Sanming

Sanming (三明; pinyin: Sānmíng) er en kinesisk by på præfekturniveau i den vestlige del af provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Befolkningen anslås til 2,63 millioner (2008) hvoraf 1,1 mill. bor i selve byen. Præfekturet har et areal på 22,900 km², og der er en befolkningstæthed på 114.8 indb./km². Det grænser til Nanping mod nord, Fuzhou mod øst, Quanzhou mod sydvest, Longyan mod syd, og provinsen Jiangxi mod vest.

Sanming ligger mellem Wuyi og Daiyunbjergene.

Administrativ inddeling 

Sanming er inddelt i to distrikter, et byamt og ni amterr.

 Distriktet Meilie (梅列区)
 Distriktet Sanyuan (三元区)
 Byamtet Yong'an (永安市)
 Amtet Mingxi (明溪县)
 Amtet Qingliu (清流县)
 Amtet Ninghua (宁化县)
 Amtet Datian (大田县)
 Amtet Youxi (尤溪县)
 Amtet Sha (沙县)
 Amtet Jiangle (将乐县)
 Amtet Taining (泰宁县)
 Amtet Jianning (建宁县)

Samfærdsel 
Kinas rigsvej 205 passerer gennem området. Den begynder i Shanhaiguan i Hebei og ender i syd ved Shenzhen i provinsen Guangdong. Undervejs passerer den blandt andet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

Bypræfekturer i Fujian
Svenska Gustafskyrkan

Svenska Gustafskyrkan, beliggende Folke Bernadottes Allé 4 i København, er den svenske menigheds kirke i Danmark. Den er opført på den tidligere Grønlands Bastion og ligger ved Kastellet nær Østerport Station på grænsen mellem Indre By og Indre Østerbro.

Svenska Gustafskyrkan er en del af Svenska kyrkan i utlandet (SKUT). Sammen med kirkerne i London, Paris og Oslo hører Svenska Gustafskyrkan til de kirker, der har en fast kongregation i udlandet. Kirken benyttes af svenskere bosat i Danmark og af turister og er en populær vielseskirke.

Kirkebygningen og menighedshuset er tegnet i en nationalromantisk stil med en hårdtbrændt brunlig teglsten som byggemateriale og er opført 1908-1911 efter tegninger af Theodor Wåhlin, der var arkitekt ved Lund Domkirke. Tilsynsførende arkitekt var Gotfred Tvede med Alf Jørgensen som konduktør. 1. juni 1911 blev kirken indviet af biskop Gottfrid Billing i nærværelse af det svenske og danske kongepar. Kirken er opkaldt efter kong Gustaf V. I 1991 blev kirkerummet hovedrestaureret.

Anerkendt i 1913 
I 1913 blev menigheden ved Gustafskyrkan anerkendt ved en kongelig resolution.

Inventar 
 Det nuværende orgel har 31 stemmer og blev sat op 1947.
 Prædikestolen er skabt af billedhuggeren Niels Hansen i København.
 Alteret er af sort granit og bærer inskriptionen IHS, som sædvanligvis står for "Iesus, Hominum Salvator" – "Jesus, menneskehedens frelser".

Udsmykning 

Kunstmaler C.N. Overgaard udsmykkede kirken i 1910. Han stod for glasmaleriet "Rosen" med motivet "Jesus stilner stormen på Geneseret sø" og de tre glasmalerier bag alteret "Jesu Bjergprædiken", glasmaleriet ved orgelpulpitur, "Det lovsyngende englekor". Derudover har Overgaard lavet diverse glaspartier og dekorationen af alterparti.

Sømandskirken i Skagen 
I Skagen findes Svenska Sjömanskyrkan i Skagen. Der var planer om at lukke denne kirke i 2010. Den 1. januar 2011 blev driften overtaget af Stiftelsen för kyrkliga Byggnader för Västkustfiskare i Utlandet, og sømandskirken fortsatte sit virke.

Eksterne henvisninger 

 Svenska Gustafskyrkans hjemmeside
 [https://www.cnovergaard.dk  C.N. Overgaard hjemmeside.

Kirker i Københavns Stift
Kirker i Københavns Amt
Indre By (København)
Kirker i Københavns Kommune
Svenska kyrkan
Etableret i 1911
Sæbeurt

Sæbeurt (Saponaria) er en slægt med få arter, der er udbredt i Nordafrika, Mellemøsten, Kaukasus og Europa. Det er flerårige, urteagtige planter med glatte stængler og modsatte blade. Blomsterne er samlet i tætte stande, og de er 5-tallige og regelmæssige med sammenvokset kronrør og gule, hvide, lyserøde eller svagt lilla kronblade.

Her beskrives kun de to arter, som vokser og dyrkes i Danmark.

 Almindelig sæbeurt (Saponaria officinalis)
 Lav sæbeurt (Saponaria ocymoides)

 Saponaria calabrica
 Saponaria pumilio

Nellike-familien
Germanistik

Germansk filologi, også kaldet germanistik, er den akademiske disciplin, der beskæftiger sig med studiet af tysk sprog og af litteratur og kultur i de tysksprogede områder i et både historisk og nutidigt perspektiv.

Den moderne germanske filologi deles op i hhv. indlands- og udlandsgermanistik, alt efter om den bedrives inden eller uden for de tysksprogede områder.

Indlandsgermanistikken beskæftiger sig med de tre oprindelige hovedområder lingvistik, nyere tysk litteraturhistorie samt mediævistik (Studiet af middelalderens sprog og litteratur), mens udlandsgermanistikken også inddrager områder som sprogindlæring og undervisning i tysk, medier og de tysksprogede områders historie og samfundsforhold. 

I Danmark kan man studere og der forskes i germansk filologi ved tyskstudierne på:

Aalborg Universitet (AAU)
Aarhus Universitet (AU)
Syddansk Universitet (SDU)
Københavns Universitet (KU)
Almindelig sæbeurt

 
Almindelig sæbeurt (Saponaria officinalis) eller bare kaldet sæbeurt er en 30-60 cm høj urt, der i Danmark vokser vildt omkring bebyggelser. Alle dele af planten, men især jordstænglen, indeholder 2-5 % af triterpen-saponiner, som er bundet til quillaiasyre. De virker emulgerende, og det har gjort planten anvendelig til finere vask siden oldtiden.

Beskrivelse 
Sæbeurt er en flerårig, urteagtig plante med en opstigende vækst. Stænglerne er runde i tværsnit og glatte, og bærer bladene i modsat stilling. Bladene er elliptiske og helrandede med tre tydelige ribber. Oversiden er grågrøn, mens undersiden er noget lysere.

Blomstringen sker i juli-september, hvor man finder blomsterne samlet i tætte stande yderst på skuddet. De enkelte blomster er 5-tallige og regelmæssige med sammenvoksede kronrør og hvide eller svagt lyserøde kronblade. Frugterne er kapsler med mange frø.

Rodnettet består af lange, underjordiske stængler og et trævlet rodsystem.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,50 x 0,60 m (50 x 60 cm/år).

Voksested 

Sæbeurt er naturligt udbredt på Madeira og i Lilleasien og Kaukasus samt i Syd- og Østeuropa. I Danmark er den naturaliseret omkring bebyggelse og ses hist og her i hele landet.

Planten foretrækker lysåbne eller let skyggede voksesteder med næringsrig og fugtig, men veldrænet, sandet eller gruset jord. Derfor findes den i grusgrave, ved vejkanter og på jernbanedæmninger. Desuden optræder den i ruderater og flerårige ukrudtsamfund.

I landsbyen Pamhagen i det nordøstlige Burgenland, Østrig, tæt på grænsen til Ungarn, findes arten på tør, kalkrig jord sammen med bl.a. alm. katost, alm. torskemund, gul reseda, havemalurt, hjertebladet slangerod, hvid stenkløver, lægehundetunge, lægejernurt, pyrenæisk storkenæb, svaleurt, sølvpotentil og tvebo galdebær

Note

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Hvide blomster
Nytteplanter
Haveplanter
Tørketålende planter
Kalkbundsplanter
Dan Berglund

Dan Berglund (født 1954 i Helsingfors) er en finsk-svensk trubadur, kendt for flere indspilninger af skandinaviske arbejdersange.

Efter flytning til Kristinehamn og Hisingen i Sverige begyndte studiet af litteratur og guitarmusik, som gav scenedebut (1974), samtidig med job i industrien. Frem til 1980 var han medlem af KPML(r).
Berglund er bedst kendt for "De mördades fria republik" fra debut-LPen En järnarbetares visor (1975). Derpå kom D.B. sjunger Rudolf Nilsen (1977), Den store maskaraden (1979), Vildmarken (1988). Hans sidste album er opsamlings-CDen Mina herrar (1999).

Berglunds musik kan kortfattet karakteriseres som viser med revolutionært kommunistisk budskab, med angreb på arbejdsgivere og overklasse og med skildringer af arbejderklassens lod i livet. Han var aktiv i den svenske politisk inspirerede Musikrörelsen, også kaldet progg. Berglund har i dag taget afstand fra leninismen, men støtter fortsat op om klassekampen.

Links 
 Dan Berglunds hjemmeside
 Dan Berglund på Progg.se 
 

Musikere fra Sverige
Sangere fra Sverige
Musikere fra Finland
Sangere fra Finland
Kommunister fra Sverige
Personer fra Helsinki
Baba Dochia

Baba Dochia eller Den Gamle Dokia er, i rumænsk mytologi, et navn, der stammer fra den byzantiske kalender, hvor martyren Evdokia fejres den 1. marts. Den rumænske Dokia er en personificeringen af menneskehedens utålmodige venten på foråret.

Se også 
Baba Marta

Eksterne henvisninger 
 Siden Dimmtravel om legenden

Rumænsk mytologi
Mytologiske personer
DTU Transport

DTU Transport eller Institut for Transport var et institut under Danmarks Tekniske Universitet (DTU). Instituttet blev stiftet 1. januar 2008, som fusion af de tidligere Center for Trafik og Transport (CTT) og Danmarks Transportforskning (DTF). DTU Transport havde til huse i bygning 115 og 116B på DTU's campus. Instituttet blev nedlagt i 2016. Der oprettedes efterfølgende et nyt center for transportforskning, DTU Management, Division for Transport.

Instituttet var de seneste år organiseret med en institutdirektør, Niels Buus Kristensen, en stabsfunktion, tre forskningsområder og et data- og modelcenter. De tre forskningsområder var:
 Transportpolicy og -adfærd
 Trafikmodellering og planlægning
 Transportoptimering og trafikteknik

DTU Transport udbød uddannelsen som Diplomingeniør i Trafik og Transport. Desuden deltog instituttet i bacheloruddannelserne byggeteknologi, matematik og teknologi og software technology, samt kandidatuddannelserne transport og logistik og byggeteknologi.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 DTU Transport

Transport
Quanzhou

Quanzhou (泉州, pinyin: Quánzhōu, Wade-Giles: Ch'üan-chou; Minnan (hokkien): Chôan-chiu) er en by på præfekturniveau i den sydøstlige del af Fujian i Folkerepublikken Kina. I ældre engelsk litteratur er byen ofte navngivet som Chinchew eller Chinchu. I middelalderlige vestlige kilder er den kendt som Zaytun eller Zaitun (fra arabisk زيتون).

Folkerepublikken gør krav på Jinmen Amt — bedre kendt som Quemoy — som en del af Quanzhou, men området er kontrolleret af Taiwan.

Administration 
Bypræfekturet Quanzhou administrerer fire distrikter, tre byer på amtsniveau og de facto fire amter (de jure tilhører også et Taiwan-administreret amt byprefekturet).

 Licheng distrikt (鯉城區)
 Fengze distrikt (丰澤區)
 Luojiang distrikt (洛江區)
 Quangang distrikt (泉港區)
 Shishi by (石獅市)
 Jinjiang by (晉江市)
 Nan'an by (南安市)
 Hui'an amt (惠安縣)
 Anxi amt (安溪縣)
 Yongchun amt (永春縣)
 Dehua amt (德化縣)

 Jinmen fylke (金門縣) – administreres fra Taiwan; som en del af Republikken Kina

Kultur 

Quanzhou er en af de byer som den kinesiske regering har udpeget som en af Kinas 24 berømte kulturbyer. Byens kulturliv mønstrer blandt andet Liyuanoperaen（梨園戯), dukkeforestillinger (傀儡戲）, Gaojiaoperaen （高甲戯）og Dachengoperaen （打城戯）.

Historie 

Quanzhou blev anlagt i 718. Denne by, som blev udviklet under Song-dynastiet (960-1279), var i århundrer en af Kinas vigtigste havnebyer mod syd. Den blev tidlig kosmopolitisk, med udlændinge fra mange lande. Der er fundet både kulturminder fra både manikæismen og den kristne Østens Assyriske Kirke fra byens ældste tider. Jøder og muslimer fra Mellemøsten har også levet i byen.

Quanzhou var i middelalderen en af verdens største havnebyer, og kan betragtes som startpunkt for den søvejs del af «Silkevejen». 

Både Marco Polo og Ibn Battuta besøgte byen, og det var i en periode under Yuan-dynastiet et katolsk bispedømme.

Under Ming-dynastiet og Qing-dynastiet forfaldt havnen langsomt, delvis på grund af at den blev mere lavvandet på grund af det slam som flodvandet førte med sig, men mere på grund af at kejsermagten i perioder forbød den oversøiske handel. Andre havnebyer udviklede sig også, at den lille handel som fandt sted, blev spredt mellem flere havne.

Da Taiwan kom på kinesiske hænder på 1600-tallet var det en god del kinesisk migration dertil, fra eller via Quanzhou. 

Hoveddelen af den kinesiske indvandring til Filippinene og mange af kineserne i andre sydøstasiatiske lande, som Thailand, Vietnam og Singapore, kom fra Quanzhou og byens omliggende amter. Dette skyldtes som udgangspunkt at handelsfolk derfra etablerede handelshuse i de lande og havne man handlede med, og udfoldede en stor økonomisk aktivitet der.

Litteratur 
 Bill Brown: Mystic Quanzhou: City of Light. Xiamen, China: Xiamen University Press, 2004.
 Samuel N.C. Lieu: «Medieval Manichaean and Nestorian Remains in Zayton (Quanzhou) of Marco Polo», i Jason David BeDuhn (utg.): New Light on Manichaeism: Papers from the Sixth International Congress on Manichaeism [2002], Nag Hammadi and Manichaean Studies, Vol. 64 (Leiden – Boston, 2009)

Bypræfekturer i Fujian
Silkevejen
Benoît Trémoulinas

Benoît Trémoulinas (født 28. december 1985 i Lormont, Frankrig) er en fransk fodboldspiller, der spiller som venstre back. Han har gennem karrieren spillet seks år for Bordeaux, hvor han også spillede for i langt størstedelen af sine ungdomsår, og var blandt andet med til at vinde det franske mesterskab i 2009. Hans spillede sin debutkamp for holdet den 15. august 2007 mod Le Mans. Senere repræsenterede han blandt andet Sevilla FC i Spanien.

Titler 
Ligue 1
 2009 med Girondins Bordeaux

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Frankrig
Fodboldspillere fra Girondins Bordeaux
Fodboldspillere fra Dynamo Kyiv
Fodboldspillere fra AS Saint-Étienne
Fodboldspillere fra Sevilla FC
Marouane Chamakh

Marouane Chamakh (født 10. januar 1984 i Tonneins, Frankrig) er en marokkansk/fransk fodboldspiller, der spiller som angriber. Han har gennem karrieren blandt andet spillet for Bordeaux, Arsenal og Crystal Palace.

Med Bordeaux var han blandt andet med til at vinde det franske mesterskab i 2009.

Landshold 
Chamakh står (pr. april 2018) noteret for 65 kampe og 18 scoringer for Marokkos landshold, som han debuterede for i 2003. Han repræsenterede sit land ved African Cup of Nations i både 2004, 2006 og 2008.

Chamakh havde som fransk-marokkaner også muligheden for på landsholdsplan at repræsentere Frankrig, men valgte sine forældres hjemland.

Titler 
Ligue 1
 2009 med Girondins Bordeaux

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Marokko
Fodboldspillere fra Girondins Bordeaux
Fodboldspillere fra Arsenal F.C.
Fodboldspillere fra West Ham United F.C.
Fodboldspillere fra Crystal Palace F.C.
Fodboldspillere fra Cardiff City F.C.
Franck Jurietti

Franck Jurietti (født 30. marts 1975 i Valence, Frankrig) er en tidligere fransk fodboldspiller, der spillede som forsvarsspiller. Han har tidligere spillet for Olympique Lyon, FC Gueugnon, SC Bastia, AS Monaco, Olympique Marseille samt Bordeaux.

Jurietti var i 2009 med til at sikre Girondins Bordeaux klubbens sjette franske mesterskab.

Landshold 
Jurietti står (pr. februar 2010) noteret for en enkelt kamp for Frankrigs landshold, som faldt den 12. oktober 2005 i et opgør mod Cypern.

Titler 

Ligue 1
 2009 med Girondins Bordeaux

Eksterne henvisninger 

 Spillerinfo 

Fodboldspillere fra Frankrig
Fodboldspillere fra Olympique Lyon
Fodboldspillere fra FC Gueugnon
Fodboldspillere fra SC Bastia
Fodboldspillere fra AS Monaco FC
Fodboldspillere fra Olympique Marseille
Fodboldspillere fra Girondins Bordeaux