kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tibetansk spaniel

Tibetansk Spaniel er en race, der tilhører selskabshundene. Tibetansk Spaniel er en velproportioneret, miniaturehund af typen tempelhunde. Hundens højde er omkring 25 cm og den kan være hvid, have blandede farver, eller endda være helt sort. Tibetansk Spaniel er en lille elegant hund med stor værdighed. Den er intelligent, munter, vågen og moderat aktiv, hengiven og selvstændig.

Navnet stammer fra dens fortid i de tibetanske templer.

Historie 
Tibetansk spaniel, også kaldet tempelhund, ærmehund, tibber eller løvehund, er i flere tusinde år blevet opdrættet i de tibetanske templer og paladser, hvor den havde flere funktioner:
Dagen kunne den tilbringe delvis i skødet eller i ærmet i munkens kutte, hvor den var en nyttig varmekilde, dels kunne den opholde sig på klostermurene, hvor den holdt udkig efter det derude i horisonten, så de kunne varsle munkene og de store mastiffer, hvis nogen nærmede sig.
Også i dag elsker de at opholde sig højt, f.eks. i en vindueskarm, for at holde øje med det derude, de er gode ”alarmklokker”, forstået på den måde, at de varsler, når fremmede kommer ind, men tier stille, når bofælderne har forstået budskabet.
Historien fortæller, at de blev brugt til at dreje bedehjulene for munkene, men det er vist en skrøne?
Men at det var godt med en varmekilde i det iskolde klima i Tibet er næppe en skrøne, Tibberne blev da også brugt som ”varmedunk” i sengen. Og gør det i øvrigt stadig i visse templer.
  
Nærkontakt med mennesker dag og nat gjorde det nødvendigt, at hundene havde et overordentligt kærligt og venligt væsen, hvilket de stadig har.
En Tibber vil helst være nær sit/sine mennesker hele døgnet, det er en ideel lille hjerteven, lærenem, hengiven, kærlig og altid i godt humør. Dens fantastiske tolerence gør den til en ideel familiehund, der er nem at sætte sammen med næsten alle mennesker og dyr, bare de tager tilbørlig hensyn til, at det ER en lille hund.
Da det er en selvsikker hund, har den normalt ikke problemer med at være alene hjemme. Omvendt forventer den at blive betragtet som et fuldgyldigt familiemedlem. – Den har en næsten kongelig værdighed, som den må få lov at beholde, for at være en helt rigtig Tibetansk Spaniel! Værdifuld har den altid været, som sagt er det en meget gammel race og den er ikke ændret væsentlig, – heldigvis, for det betyder, at det er en sund og robust lille hund, både fysisk og psykisk.
 
En Tibber er en ret pelsrig hund, som dog er forbavsende let at holde. Nogle få minutter om ugen med en god børste er nok, – lidt grundigere i fældeperioden, hvis man vil slippe for alt for mange hundehår i ”løs vægt”. Også opdragelsesmæssig er den forbavsende let, den behøver kun et minimum af opdragelse for at være nem og dejlig at bo sammen med, pga. dens medfødte venlige væsen og gode tilpasningsevne. Som dressurhund kræver den nok en smule humor, for dens intelligens forbyder den gentagelser i det uendelige – og dens værdighed værdsætter ikke, at nogen herser med den. Til gengæld: Har den lært noget, så kan den det, bare man tiltaler den pænt!
   

Spaniel
Selskabshunde
Emporia (indkøbscenter)

Emporia er et indkøbscenter placeret i Malmø nær Malmö Arena og Hyllie Station. Centret åbnede den 25. oktober 2012. Målt på butikker er Emporia med sine ca. 149 butikker det blandt de største indkøbscentre i Skandinavien. Centret har et samlet areal på 93.000 m² (Field's: 115.000 m²), og anlægssummen udgjorde 2 milliarder svenske kroner inklusive parkeringspladser, boliger og kontorer. Arkitekten bag byggeriet er Gert Wingårdh.
I august 2022 fandt et skyderi sted inde i Emporia. 1 mand blev dræbt og en kvinde såret.

Galleri

Eksterne henvisninger 

  

Indkøbscentre i Sverige
Hyllie
Virksomheder i Malmø
Emporia

Emporia er flertydig og kan henvise til:

 Emporia (indkøbscenter) - et indkøbscenter i Malmø i Sverige
 Emporia Telecom - en telekommunikationskoncern i Østrig
Qasr-fængslet

Qasr-fængslet (Persisk: زندان قصر) var et fængsel i Teheran, Iran. Det var et af landets ældste fængsler brugt til politiske fanger.

Historie 
Fængslet blev bygget i 1790 som et palads af den russiske arkitekt Markov, efter ordre fra Fath Ali Schah under Qajar dynastiet. Det var det første fængsel i Iran hvor de indsatte havde fået en form for juridisk retsbehandling. Der var plads til 700 indsatte fordelt på 192 celler, hvoraf de 100 var beregnet til isolationsfængsling.
Qasr blev i 1972 afløst af Evin-fængslet som det vigtigste fængsel for politiske fanger. I marts og april 1985 blev 3 fanger henrettet ved hængning i Qasr-fængslet.

Qasr-fængslet blev senere nedlagt. Nogle celler der har huset prominente politiske fanger, som blandt andet ayatollah Mahmoud Taleghani (1911-1979) er ved at blive indrettet som offentligt museum. Bystyret i Teheran har også planer om at renovere andre bygninger fra fængslet, såsom kvindefløjen, moskeen og vagttårne, og derefter at åbne området for turister.

Referencer 

Fængsler i Iran
Etableret i 1790
Teheran
Väla

Väla (på dansk Væle center, efter stednavnet Vejle, vadested   ), er et skånsk indkøbscenter i udkanten af byen Ödåkra/Øager , ca. 7-8 km nordøst for Helsingborg centrum, der indtil år 1974 tilhørte Väla by (Væle by).

Målt på omsætning er Væle med over 3 milliarder kroner et af de største i Storkøbenhavn  (Øresundsregionen) og Sverige.

Väla åbnede 13. marts 1974 og var på åbningstidspunktet Nordens største sammenhængende indkøbscenter. De største butikker ved åbningen var Obs! og Wessels. I 1988 etablerede IKEA et varehus nær centret og området oplevede en periode med stor vækst. I 90'erne blev der bygget storbutikker ved Väla Norra industriområde. I 1997 blev indkøbscentret renoveret og det voksede til 85 butikker. I 2001 blev indviet 10.000 m² nyt butiksareal og antallet af butikker voksede til 106 på et 46.000 m² areal.

I det omkringliggende område findes ca. 20 storbutikker eller mellemstore butikker, samt flere fastfoodrestauranter. Hele området har et butiksareal på 88.300 m² og omsætter for over 3 milliarder kroner årligt. Ejerne af Väla og Diligentia planlægger udvidelser i området. Indkøbscentret planlægges udvidet med yderligere 41.000 m². IKEA har bygget et nyt varehus der åbnede i september 2010.

Eksterne henvisninger 
 Väla

Noter 

Etableret i 1974
Helsingborgs kommun
Indkøbscentre i Sverige
Rune Hansen

Rune Hansen (født 6. april 1985) er en dansk fodboldspiller, som i øjeblikket er uden klub. Han spillede senest som central-forsvar hos Sandefjord Fotball. Han blev hentet til Sandefjord Fotball i 2008-sæsonen, efter at have spillet for VfL Wolfsburg II. Rune spillede i sin ungdom for AGF.

Eksterne links
 Sandefjord Fotball.no – Spillerens profil 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra AGF
Fodboldspillere fra VfL Wolfsburg
Fodboldspillere fra Sandefjord Fotball
Serapions-Ordenen

Serapions-Ordenen er en dansk broder-orden, også kaldet et broderskab, stiftet den 2. marts 1888 på foranledning af cand.jur. Peter Rasmussen.

Serapions-Ordenen er som andre lignende brodersamfund baseret på frimurer-tankegangen om at udvikle den enkelte broder gennem et esoterisk læresystem. Det vil sige, at gøre "hemmelig" viden og lærdom mere og mere tilgængelig for den enkelte logebroder, efterhånden som denne dels er parat hertil og dels har opnået den nødvendige viden for at gå videre i sin personlige udvikling. Serapions-Ordenen er dog ikke en frimurerorden.

Serapions-Ordenens arbejde bygger på etiske, humanitære og filantropiske værdier, der er forankret i den kristne danske kulturarv.

Serapions-Ordenen er opkaldt efter Serapion, der var en asketisk munk i Egypten(Thebes – Thmius) i Nil-deltaet i midten af det 4. århundrede. Han ejede kun den kjortel, han gik i, en såkaldt “sindon”, og derfor kaldte man ham “sindonitten”

Serapions-Ordenen består (2010) af 21 lokale loger, fordelt på 12 i Jylland, 2 på Fyn, 6 på Sjælland og 1 på Lolland.

Serapionsprisen 
Hvert år uddeler Serapions-Ordenen en pris og en pengedonation til en person eller mindre organisation, der har udført en bemærkelsesværdig og frivillig indsats på det humanitære område. Prisen består af en skulptur, støbt i bronze, af kunstneren Poul Erland. Skulpturen symboliserer humanisme og næstekærlighed.

Se også 
 Antroposofi
 Broderskab
 Filosofi
 Teosofi

Ekstern henvisning 
 Serapions-Ordenen

Esoterik
Etableret i 1888
Frederiksberg
Martin Merrild

Martin Merrild (født 25. marts 1955 i Vildbjerg) er en dansk landmand og politiker, der fra 2006 til 2009 var borgmester i Struer Kommune, valgt for Venstre. Fra juni 2010 til februar 2013 var han formand for Fjerkrærådet. Han var desuden viceamtsborgmester i Ringkjøbing Amt fra 2002 til 2007. 
Fra november 2012 til november 2020 var han formand for Landbrug & Fødevarer

Merrild er søn af fhv. gârdejer Laust Merrild og hustru Ruth f. Thomsen (død 1989) og er oprindeligt uddannet landmand. Han blev i 1977 agrarøkonom og senere merkonom i finansiering. Han driver en gård i Kvium mellem Struer og Holstebro med produktion af kyllinger og mink. Siden han blev selvstændig landmand i 1982 har han bestridt flere poster i landbrugets organisationer; først som formand for Struer Landboforening fra 1987, senere som formand for Landboforeningerne i Ringkøbing Amt og fra 1994 som formand for Dansk Erhervsfjerkræ. I 1992 blev han medlem af bestyrelserne for De Danske Landboforeninger og Landbrugsraadet og var desuden formand for Dansk Landbrugsrådgivning i nogle år. I 1995 var han en af tre kandidater til posten som formand for Landbrugsraadet. I juni 2010 blev han formand for Fjerkrærådet. I november 2012 blev han valgt som formand for Landbrug & Fødevarer.

Partipolitisk blev han som ung aktiv i Venstres Ungdom, hvor han sad i landsledelsen. Han blev valgt til Ringkjøbing Amtsråd i 2001 og blev derefter viceamtsborgmester. Han var amtsrådsmedlem frem til amtets nedlæggelse i 2007. Fra 2006 til 2009 var han borgmester i Struer Kommune. 

Han har bl.a. siddet i repræsentantskaberne for Den Kgl. Veterinær- og Landbohøjskole, Topdanmark og Midtbank, ligesom han har været medlem af styrelsesrådet i Nykredit. Han er desuden medlem af Rotary. I 2001 blev han Ridder af Dannebrog.

Referencer 

Borgmestre fra Venstre
Foreningsformænd fra Danmark
Landmænd fra Danmark
Amtsrådsmedlemmer fra Venstre
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog
Personer fra Vildbjerg
Borgmestre i Struer
Skovnæsehorn

Skovnæsehorn  eller Merck's næsehorn (Dicerorhinus kirchbergensis, Stephanorhinus kirchbergensis) er en uddød art af næsehorn, der levede i Eurasien og Nordafrika i slutningen af den pleistocæne epoke. Det var således samtidigt med uldhåret næsehorn, men hørte til i et varmere klima. I Danmark kendes skovnæsehornet derfor fra en tidligere periode, Eem-mellemistiden. De seneste forekomster af skovnæsehorn er kendt fra Spanien hvor den overlevede ind i den sidste halvdel af Weichsel-istidens periode. Der kendes langt færre fossiler af skovnæsehorn end af uldhåret næsehorn, og man kender heller ikke skovnæsehorn fra hulemalerier – det præcise udseende af skovnæsehornet er derfor dårligt kendt. Man ved dog, at det foretrak skov og skovsteppe, og fra undersøgelser af kranium og tænder at det spiste blade frem for græs.

Et næsten fuldstændigt skelet er fundet i pleistocæne lag af brunkul i Sachsen-Anhalt, der, ligesom danske fund, er fra Eem-mellemistiden (fund fra Seest ved Kolding). Under Saale-istiden kendes der fund fra Levanten. Fund kendes også fra området mellem Don og Volga i alluviale aflejringer, men de fleste næsehornsfund fra dette område er af uldhåret næsehorn. 

Den eneste nulevende art i slægten Dicerorhinus er det kritisk udrydningstruede Sumatranæsehorn (Dicerorhinus sumatrensis).

Pleistocæn fauna
Næsehorn
4. Maj Kollegiet i Horsens

4. Maj Kollegiet i Horsens er et kollegium, der blev indviet 4. maj 1949, som det første af de ni kollegier, der blev opført med støtte fra Frihedsfonden.

Kollegiet er beliggende på adressen Geneesgade 1 og administrationen har adresse i VIA University College

I forhold til de andre kollegier i Horsens, så er 4. Maj Kollegiet et lille kollegium med plads til 38 beboere, som er fælles om alt undtagen deres værelser og køkkenskabe. Derfor lægges der meget stor vægt på frihedskampens kendetegn "Fællesskab, demokrati og frisind".

4. Maj Kollegiet i Horsens optager, som det første 4. Maj kollegium, også unge studerende fra andre lande. Formålet med det er, at give de unge mulighed for at lære at leve og arbejde sammen i et internationalt samfund med frihed for alle – uanset nationalitet og tro. Det sker ud fra den betragtning, at: "Uden frihed for alle, vil der hele tiden være nogen der kæmper en kamp for at opnå frihed" og ud fra troen på at det kun er gennem Fællesskab, demokrati og frisind at kampen for frihed kan vindes.

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 

Kollegier i Danmark
Etableret i 1949
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Horsens
Den danske modstandsbevægelse
Uddannelse i Horsens
Stadion (Malmø)

Stadion er et fodboldstadion i Malmø som har været Allsvenskanholdet Malmö FFs hjemmebane siden 2009.

Byggeriet af stadionet blev påbegyndt 23. april 2007, og det blev indviet ca. to år senere, den 13. april 2009. Stadionet ligger i Stadionområdet i Malmø mellem Stadiongatan og det gamle Malmö Stadion. Stadionet var spillested for finalen ved U21-EM 2009 for herrer mellem Tyskland og England 29. juni 2009.
Det er 27 meter højt og rummer 21.000 siddepladser eller alternativt 18 000 siddepladser + 6 000 ståpladser samt 144 pressepladser.

Stadions navn 
Den 12. juli 2007 offentliggjorde Malmö FF, at navnerettighederne var solgt til Swedbank og Sparbanksstiftelsen Skåne, som bandt sig til at betale mindst 5 millioner svenske kroner årligt gennem ti år, for at stadion skal hedde Swedbank Stadion. Swedbank udlånte desuden 300 mio. kr. til byggeriet.
Under ungdoms-EM i sommeren 2009 fik stadion tilfældigt navnet Malmö New Stadium.

Ejerforhold 
Stadion ejes af Peab AB, 50 procent, Erling Pålsson Teknik & Fastighets AB, 25 procent, og Malmö FF, 25 procent. Byggeriet kostede cirka 695 millioner svenske kroner.

Referencer

Se også 
 Malmö Arena

Eksterne henvisninger 

 Sydsvenskan – Malmös nya stadion , samlat med artiklar om station på Sydsvenskans webbplats.
 The Stadium Guide – Nya Malmö Stadion
 Sydsvenskan Sport – Första spadtaget för MFF-arenan 
 Peab bygger Swedbank Stadion i Malmö 

Hyllie
Fodboldstadioner i Sverige
Etableret i 2009
Idrætsanlæg i Malmø
Malmö FF
Gohardasht-fængslet

Gohardasht-fængslet (Persisk: زندان گوهردشت) er et fængsel i Iran, i byen Gohardasht, i udkanten af Karaj, cirka 20 km vest for hovedstaden Teheran. Fængslet er også kendt under navnet "Rajai Shahr".

Fængslet huser både politiske fanger og almindelig kriminelle. Der er flere gange blevet henrettet fanger i Rajai Shahr.

Referencer 

Fængsler i Iran
Karaj
Øresundsrådet

Øresundsrådet var et samarbejdsorgan, der blev stiftet i 1963 af danske og svenske kommuner samt kommunernes organisationer. Formålet var at beskæftige sig med spørgsmål af fælles interesse for Øresundsregionen. Rådet talte ca. 30 politikere fra Storkøbenhavn og Skåne og drøftede bl.a. udformningen og placeringen af en fast forbindelse over Øresund samt andre planlovsspørgsmål. 

Det tilskrives Øresundsrådet, at der hurtigt blev talt om en forbindelse mellem København og Malmö. Regeringerne ville formentlig have foretrukket Helsingør-Helsingborg; dels fordi etableringen her ville være billigere, dels fordi afstanden mellem København og Stockholm ved denne linjeføring kunne reduceres mest muligt. Det var også Øresundsrådet, der fødte idéen om Ørestad. En anden af rådets idéer, etableringen af en storlufthavn på Saltholm, er imidlertid aldrig realiseret. I stedet fungerer Københavns Lufthavn i Kastrup stadig som regionens internationale lufthavn. Rådet udgav i 1969 skriftet Øresundsregionen, der bl.a. rummer tegninger af planerne for regionen. 

Øresundsrådet blev nedlagt i 1990, da der blev truffet beslutning om at bygge Øresundsforbindelsen. I 1993 dannedes Öresundskomiteen, der arbejder for øget integration på tværs af Øresund.

Blandt medlemmerne af rådet var Per Kaalund (fra 1978) og Egon Weidekamp (fra 1964).

Etableret i 1963
Ophørt i 1990
Skåne
Region Hovedstaden
Christina's World

Christina's World er et maleri fra 1948 af den amerikanske maler Andrew Wyeth og et af de mest kendte amerikanske malerier fra midten af det 20. århundrede. Det forestiller en kvinde kravle på en træløs brun-orange mark. Hun ser op på og kravler hen imod et gråt hus i horisonten. En stald og forskellige små udhuse støder op til huset.

Denne tempera er udført i realistisk stil. Den er udstillet i Museum of Modern Arts permanente samling. I juli 2010 i et "interstitielt rum" (engelsk "interstitial space") i nærheden af toiletterne på femte sal.

Baggrund 

Kvinden på billedet er Christina Olson (3. maj 1893 – 27. januar 1968). Hun led af polio, der lammede hendes underkrop. Wyeth blev inspireret til maleriet, da han gennem et vindue inde fra huset så hende kravle over en mark. Wyeth havde en sommerbolig i området og var ven med Olson og brugte hende og hendes yngre bror som motiv på malerier fra 1940 til 1968. Selvom Olson var inspiration og motiv for malerier, så var hun ikke den primære model.  Wyeths hustru Betsy poserede med sin torso som model for maleriet. Wyeth bruge Christina Olsons ben og justerede disse til at stemme overens med hustruens torso, således at det kom til at passe til figuren i maleriet. Wyeth brugte også Christina Olsons favoritkjole og hendes hus i en let revideret udgave. Olson var 55, da Wyeth malede hende. 

Huset på maleriet er kendt som Olson House i Cushing i Maine. Det er åbent for offentligheden som en del af Farnsworth Museum,, er på USA National Register of Historic Places og er blevet restaureret for at ligne maleriet . På maleriet skilte Wyeth huset fra laden og ændrede den omliggende jord.

Referencer

Eksterne links 
 Billedet

Malerier fra USA
Schie

Schie er en samlet betegnelse for fire vandløb i området omkring Overschie i det sydlige Holland. De fire vandløb er Delftse Schie, Delfshavense Schie, Rotterdamse Schie og Schiedamse Schie. Eksistensen af de fire vandløb er et resultat af middelalderlig rivalisering og enighed mellem byerne Delft, Rotterdam, og Schiedam om skat og afgifter på handel og transport.

Baggrund 
Den oprindelige Schie var en sumpet bæk i området Schiebroek, der løb ind i den tidligere Merwede i den nuværende by Overschie. Byen Delft opstod langs bækken og gav navn til en Delf (udgravning), hvilket kunne indikere, at vandløbet her er delvist udgravet. De første udgravninger til Schie kan have været påbegyndt allerede tilbage i romersk tid, da den nærliggende Corbulokanal også blev udgravet.

I år 1150 blev der konstrueret en dæmning (Schielands Hoge Zeedijk) langs Merwede, hvilket transformerede de ydereliggende flodområder til kogger og skubbede Schies udmunding længere mod syd, hvortil en dæmning blev placeret ved udmundingen. Den nye bebyggelse, der voksede frem ved dæmningen, fik navnet Schiedam og blev en vigtigt by, eftersom den kunne opkræve afgifter på skibe og handel, der passerede forbi byen i retning mod Delft og videre.

I 1280 blev kanalen Poldervaart anlagt for at dræne det østlige amt af Delfland. Kanalen fik direkte adgang til Merwede. Imidlertid medførte rivalisering og uenighed diverse godsejere og byer imellem, at endnu en kanal blev konstrueret mellem Overschie og Rotterdam i 1343, hvorved Schie blev opsplittet ved Overshie i de to separate vandløb Rotterdamse Schie og den oprindelige Schiedamse Schie. Schiedams mistede derved kontrollen over handlen på Schie.

I 1389 tildelte hertugen Albrecht van Beieren Delft retten til at grave dens egen kanal til Merwede. I den forbindelse blev de eksisterende afsnit fra Delft til Overshie udvidet og fik navnet Delftse Schie. Derfra blev en ny kanal udgravet frem til Merwede og ved dens udmunding byggede Delft deres egen nye havn: Delfshaven. Hele afsnittet fik navnet Delfshavense Schie.

Siden 1893 har Delftse Schie og kanalen Vliet været slået sammen til kanalen Rijn-Schiekanaal der fortsætter op til Leiden.

I 1903 var der brud på et dige nær Kandelaar, hvorved næsten hele Schie blev tømt ud i de omkringliggende marker.

I 1933 blev havnen Coolhaven færdigbygget. Denne sørger for en bedre forbindelse mellem Delfshavense Schie og Nieuwe Maas, og mindsker skibstrafikken på de andre Schie-kanaler.

Efter bombardementet af Rotterdam under 2. verdenskrig blev ruinerne fra den ødelagte by brugt til at fylde Rotterdamse Schie op, hvorfor kun en lille sektion af Rotterdamse Schie ved Overschie endnu eksisterer.

Nuværende situation 
Delfshavense Schie er i dag hovedskibsforbindelse mellem Delftse Schie og Nieuwe Maas. Den bruges ligeledes til at styre vandbeholdningen. Derimod er Rotterdamse Schie for hovedparten fyldt op og Schiedamse Schie ikke meget brugt til skibstrafik.

Eksterne henvisninger 

Floder i Nederlandene
Arkivvidenskab

Arkivvidenskab (eller -studier) er et etableret forskningsområde i nogle lande, fx Sverige, hvor det ikke organisatorisk er en del af biblioteks- og informationsvidenskaben.

Denne videnskabelige traditions tidligste oprindelse vides ikke. Vi kan dog nævne de ældste kendte historiske bøger om emnet. Disse arkivvidenskabens tidligste forgænger blev trykt i 1571, men sandsynligvis allerede skrevet i løbet af 1500-tallets første halvdel. Ophavsmanden, den tyske adelsmand Jacob von Rammingen, kan måske betragtes som "fader" for denne akademiske emne. Han grundlagde en arkivtradition som i Tyskland overlevede i mindst et par århundreder, og han formulerede første gang en arkivteori.

Litteratur 

 Archival Science. International Journal on Recorded Information. Netherlands: Springer.  (print version).  (electronic version).
 Cook, M. (1986). The Management of Information from Archives. Hants, England: Gower.
 Cooke, A. (1987). A code of ethics for archivists: some points for discussion. Archives and Manuscripts, 15(2), 95-104.
 Baynes-Cope, A. D. (1988). Thoughts on ethics in archival conservation. Restaurator, 9(3), 136-146.
 Gilliland-Swetland, A. J. (2000). Enduring Paradigm, New Opportunities: The Value of the Archival Perspective in the Digital Environment. Washington D.C.: Council on Library and Information Resources (CLIR). (Visited February 4, 2004)
 Horn, D. E. (1989). The development of ethics in archival practice. American Archivist, 52(1), 64-71.
 McDonald, L. (1989). Ethical dilemmas facing an archivist in the business environment: the constraints on a business archivist. Journal of the Society of Archivists, 10(4), 168-172.
 MacNeil, H. (1991). Defining the limits of freedom of enquiry: the ethics of disclosing personal information held in government archives. Archivaria, (32), 138-144.
 Riberio, F. (2001). Archival Science and changes in paradigm. Archival Science, 1(3), 295-310.
 Stockting, B. & Queyroux, F. (Eds.). (2006). Encoding Across Frontiers: Proceedings of the European Conference on Encoded Archival Description And Context (EAD And EAC), Paris, France, 7-8 October, 2004. Haworth Information Press
 Strömberg, JBLD (2010). The earliest predecessors of archival science – Jacob von Rammingen's two manuals of registry and archival management, printed in 1571, translated by JBLD Strömberg. Lund: Lundaboken. Om bogen: Leon Jespersen, Den ældste arkivlære, Nordisk Arkivnyt 2011:2, sid 101. 
 Ulfsparre, A. C. (ed.). Arkivvetenskap. Lund: Studentlitteratur.
 Usherwood, B.; Wilson, K. & Bryson, J. (2005). Relevant repositories of public knowledge? Libraries, museums and archives in 'the information age'. Journal of Librarianship and Information Science, 37(2), 89-98.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Jacob von Rammingen hos Libris.kb.se
 Jacob von Rammingen hos Det Kongelige Bibliotek

Arkiver og arkivalier