kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vestnordiske sprog

Vestnordiske sprog er de sprog, som har udviklet sig fra urnordisk, som i begyndelsen af vikingetiden adskilte sig fra de østnordiske sprog og blev til norrønt. Til de vestnordiske sprog regnes norsk, islandsk og færøsk, samt det nu uddøde sprog norn på Orkneyøerne og Shetlandsøerne. I dag har norsk dog mere til fælles med svensk og dansk end med de øvrige vestnordiske sprog. Dette skyldes påvirkning fra nedertysk i senmiddelalderen og den efterfølgende fælles sprogudvikling i Skandinavien, herunder påvirkning fra dansk og siden svensk i de fælles statsdannelser Danmark-Norge (1523-1814) og Sverige-Norge (1814-1905). Der er dog fortsat bevaret visse forskelle mellem dansk/svensk og norsk.

Vestnordiske sprog adskiller sig blandt andet fra de østnordiske sprog ved følgende:

 at flere diftonger er blevet bevaret end i østnordiske sprog: blandt andet hedder det i norsk stein og auga, sammenlignet med svensk/dansk «sten» og «öga»/øje.
 i de vestnordiske sprog assimileres n foran k og t og m assimileres foran p. Nogen eksempler: I islandsk og i visse norske dialekter findes ordet ekkja. Det tilsvarer i dansk enke og i svensk änka. Ordet bratt i islandsk og i norsk tilsvarer i svensk brant og i dansk brændt. Islandsk sveppur og norsk sopp tilsvarer i dansk og svensk svamp.

Østnordisk påvirkning af norsk 
Norsk er siden slutningen af 1300-tallet blevet påvirket af svensk og dansk, mens kontakten til islandsk forsvandt efter ca. 1450. Der var imidlertid allerede i gammelnorsk visse forskelle mellem vest- og østnorsk, der var tættere på østnordisk. Nynorsk har bevaret flere af de vestnordiske træk end bokmålet har.
Gennem påvirkning fra tidligere diftongforandringer i østnordiske sprog forsvandt enkelte diftonger, først og fremst i det 11. og 12. århundrede fra norsk. Det gælder hovedsagelig i østnorsk, mens der er bevaret flest diftonger i vestnorsk.

Referencer

Litteratur 
 Ragnvald Iversen, Norrøn Grammatikk, Aschehoug & Co., Oslo 1961.
 Sven B.F. Jansson, Isländsk-svensk ordbok, Íslenzk-Sænsk Orðabók, Rabén & Sjögren Bokförlag, Kungälv 1989.

Nordiske sprog
Jørgen Dybvad

Jørgen Dybvad (Georgius Christophori Dybvadius, død 1612) var en dansk matematiker og teolog, far til Christoffer Dybvad.

Dybvad kom 1568 til Wittenberg, hvor han særlig studerede matematik, senere til Leipzig, hvorfra han 1575 vendte tilbage med en anbefalingsskrivelse fra kurfyrst August af Sachsen til kong Frederik II og med et brev, hvori kurfyrsten advarede kongen mod de kalvinske lærdomme i Niels Hemmingsens skrifter. Han blev da samme år ansat som ekstraordinær professor ved universitetet og docerede som sådan mest teologi, som han i de senere år havde lagt sig efter. Kort efter blev han påtvunget universitetet, idet den tidligere professor i matematik mod universitetets vilje blev afskediget for hans skyld. Teologisk professor blev han først 1590. Men denne stilling mistede han atter ved sin egen skyld. Han indlod sig på kritik af regeringshandlinger og fremsatte 1607 en sådan kritik i nogle theser (om sabbatens helligholdelse), der skulle være genstand for akademisk disputation. Det førte til en retssag; kongen lod ham tiltale, og professorerne, der var dommere, dømte ham til afsættelse, medmindre kongen ville tilgive ham. Dette skete dog ikke, og Dybvad henlevede derefter sine sidste år under trange og sørgelige kår.

Kilder

Eksterne henvisninger

Litteratur 
 Morten Fink-Jensen: ”De lærde Dybvader. Bogtryk og samfundskritik i det 16. og 17. århundrede”. Fund og Forskning, bd. 44, 2005, s. 63-106.

Matematikere fra Danmark
Teologer fra Danmark
Professorer fra Københavns Universitet
Personer i reformationen
Danskere i 1500-tallet
Danskere i 1600-tallet
Personer fra Aarhus
Kleppe

Kleppe er den største by og er administrationsby i Klepp kommune på Jæren i Rogaland fylke i Norge. I Kleppe bor omtrent 3000 mennesker. Medregnet byen Verdalen, som Kleppe grænser til mod vest, er tallet omkring 6000 indbyggere. 

Klepp kirke, der er en trækirke fra 1846, ligger mellem de to højdedrag Kleppevarden og Haugabakka. Lige ved kirken, i retning Kleppevarden, ligger Jæren folkehøgskule. Nedenfor kirken ligger Kleppekrossen, som er sentrum i tettstedet. I Kleppekrossen finnes blant annet butikker, banker, lægekontor og rådhus. I den nordøstlige dela af Kleppe ligger Klepp stadion, Kleppe skole og Klepp ungdomsskole. Videre i østlig retning mod byen og jernbanestationen Klepp stasjon ligger idræts- og svømmehal.

Mellem Kleppe og Verdalen går fylkesvej 44, som er den vigtigste vejforbindelse mellem jærkommunerne Klepp, Time og Hå og bykommunerne Sandnes og Stavanger i nord, og Sola nordvest via fylkesvej 510.

Kleppe er, sammen med de fleste byer på Jæren mellem Nærbø og Randaberg, i en enorm vækst. Det urbane bybillede man ser i Stavanger, spreder sig hurtigt til Jæren, og Nærbø, Kleppe, Verdalen, Bryne, Sola, Sandnes, Randaberg og Stavanger kan inden få år vokse sammen til et stort byområde som dermed vil være landets næst største.

Byer i Rogaland
Klepp
J.H. Bagger

Johannes Herman Bagger (3. november 1841 i Ræhr Præstegård, Thisted Amt – 24. januar 1919 på Frederiksberg) var en dansk højesteretssagfører og politiker.

Karriere 
Baggers forældre var sognepræst og politiker Christian Erhard Bagger og Henriette Amalie født Jacobsen. Han blev student 1858 fra Viborg lærde Skole, juridisk kandidat 1863, overretssagfører i København 1870 og højesteretssagfører 1874. Fra 1879 førte han offentlige sager. 1887 blev han Ridder af Dannebrog. Han var medlem af Bikubens forretningsudvalg og af Dansk Turistforenings bestyrelse.

Politikeren 
Han optrådte i 1871 med et skrift Danmark og Tyskland, Fremtidsbetragtninger, hvori han anbefalede Danmark at søge sin styrke i en nøje venskabelig tilknytning til Tyskland. For denne tanke var han lige siden en ihærdig, men ikke påskønnet talsmand. Han blev første gang opstillet til Folketinget 1872 af Højre i Vestervig, men blev ikke valgt. Året efter lykkedes det imidlertid, og Bagger sad på tinge fra 1873 til 1881 som repræsentant for Thisted Amts 3. Kreds. I de forskellige gæringsperioder inden for hine otte år spillede Bagger i den almindelige opinion en vis rolle som mellemmand imellem partierne, men uden at hidføre synderlige resultater. Han måtte udtræde af partiet Folketingets Højre, efter at han i 1879 i en pjece Forhandlinger i Rigsdagssamlingen 1877-78 havde tilsidesat diskretionshensyn. 1902 udgav han Bidrag til Forstaaelse af et kvart Aarhundredes politiske Historie, og 1903-04 var han formand for den antisocialistiske vælgerforening for borgerrepræsentantvalget i København.

Bagger savnede ikke evner og kundskaber til politisk virksomhed, men han manglede et rent standpunkt, selvkritik og – held.

Bagger havde 2. november 1870 i København ægtet Jeanna (Johanne) Christiane Begtrup, adopteret Fog (6. december 1845 i Trondhjem - 15. januar 1903 i København), adoptivdatter af biskop, dr. Bruun Juul Fog og Petra Emerencia født Høegh-Guldberg.

Kilder 

 
 
 

Advokater fra Danmark
Personer fra Jylland
Folketingsmedlemmer i 1870'erne
Folketingsmedlemmer i 1880'erne
Debattører fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1900-tallet
Studenter fra Viborg Katedralskole
Surfski

Surfski er en slags havkajak, typisk 5-6,5 meter i længden, 43-54 cm i bredden og ganske let - fra knap 10 kg og op.

Konstruktionen er en sit-on-top, dvs. en udskæring til sæde og en fodbrønd med pedaler til et fodbetjent ror. Det betyder at en surfski ved kæntring ikke fyldes med vand; tilmed er det hurtigt og nemt at komme tilbage ombord. Man skal dog være opmærksom på at den lukkede konstruktion gør at en surfski blæser væk hurtigere end man kan svømme, så man bør ikke ro i kraftig vind uden en strop om benet.

Stabiliteten er i sagens natur primært betinget af bredden, men også 'rocker' har betydning, dvs. krumningen på kølen; mere krumning er lig med mere stabilitet.
Surfski er designet til at surfe på bølger; smal og høj fortil, men bred og lav bagtil, så den nemt kommer op at plane. Derved kan man surfe på selv mindre bølger og opnå en imponerende fart; 20 km/t i danske farvande er en smal sag og meget underholdende. 60 km/t skulle være muligt på bølgerne i de store oceaner.

Hofdisciplinen i Surfski er 'downwind', dvs at padle med vinden i ryggen, så man kan koncentrere sig om at surfe på bølgerne. Danmark har mange velegnede spots, for eksempel:
 Esperance Bugt, med start fra Blåvand
 Djursland, med start fra Gjerrild Nordstrand
 Nordsjælland, med start fra Gilleleje
Verdensmesterskabet afvikles hvert år på Hawaii ved Molokai, som har helt særlige strøm- og bølgeforhold. Mange OL-roere har forsøgt sig, men det er som regel garvede surfskikaptajner, der løber med laurbærrene; Oscar Chalupsky vandt eksempelvis sit 12. VM i en alder af 49 år og er stadig podiekandidat når vejret viser tænder.

Surfskien startede som livredderbåd i Australien og blev efterfølgende en populær sportgren i Australien og Sydafrika. Sporten har endnu en ret begrænset udbredelse i Danmark, men der afholdes efterhånden enkelte konkurrencer med særlige klasser for Surfski og der produceres nu Surfski af skandinaviske firmaer, selvom produktionen af eksotisk plastik (kevlar/aramid/carbon/polymer/thermoplastic/glasfiber) mestendels foregår i Kina.

Pagajer fremstilles også i kulfiber og de letteste vejer knap 700 gram.

Kilder 

Kajak
Kajakker
Armand de Balagny

Armand de Balagny (død 1705) var en dansk officer.

Balagny var oprindelig fransk officer og trådte i dansk tjeneste i slutningen af det 17. århundrede, idet han i "Militær-Etaterne" for 1682-83 står opført under "Pensionære og Gratiale Personer" med karakter som oberstløjtnant af infanteriet med anciennitet af 20. marts 1683. Ved den danske og den holstenske Fortifikations-Etats oprettelse 6. november 1684 ansattes han som ingeniørkaptajn ved sidstnævntes 2. kompagni med garnison i Glückstadt. Da kompagniinddelingen hævedes i slutningen af 1685, forblev han ved den holstenske Fortifikations-Etat som den ældste officer under oberst, senere generalløjtnant Jobst von Scholtens overbefaling og overtog, efter i 1697 at have erholdt karakter som oberst af infanteriet, overkommandoen over Fortifikations-Etaten og fæstningsarbejderne i Holsten, da Scholten i 1701 beordredes med tropperne til Holland (Den Spanske Arvefølgekrig). Balagny døde i slutningen af 1705. Han var gift, og en datter af ham erholdt i oktober 1705 kongeligt pas for at kunne vende tilbage til Frankrig.

Kilder 

 

Ingeniørofficerer fra Danmark
Franskmænd i 1600-tallet
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Carl Baland

Carl Friederich Wilhelm Heinrich Baland (født 23. august 1822 i København, død 18. april 1864 ved Dybbøl) var en dansk officer.

Han var en søn af oberstløjtnant Albert Carl Friederich Benedictus Baland og Caroline Christine Helena født van Helsdingen. Efter at have gennemgået Landkadetakademiet blev han officer med anciennitet fra 1840 og ansattes ved Kronens Regiment, senere 5. Linjebataljon, hvormed han i 1848 rykkede ud i felten og deltog i kampen ved Bov, slaget ved Slesvig og fægtningerne i Sundeved. Forfremmet til premierløjtnant samme år blev han ansat ved 1. Forstærkningsbataljon og deltog med denne afdeling til dels som kompagnichef i kampene ved Kolding og Gudsø og slaget ved Fredericia, hvorefter han erholdt Ridderkorset. Han blev dernæst om efteråret ansat som skoleofficer ved Landkadetakademiet, hvorfra han i august 1850 afgik til 3. Forstærkningsbataljon, idet han kort efter forfremmedes til kaptajn. Under krigen 1864 var han ansat først ved 20., senere ved 22. Regiment, og Ifølge dagsbefaling af 14. april 1864 blev han midlertidig chef for 22. regiments 1. bataljon. Baland faldt 18. april 1864 under bombardementet på Dybbølstillingen, kort forinden stormen, da en granat slog ned bag jordvolden. 

Han blev gift 7. november 1851 i Vejlby Kirke med Rasmine Cronberg (6. april 1823  på Røjle-Tårup Skole - 27. februar 1894 i København), datter af skolelærer Johan Henrik Cronberg, ejer af Virkelyst ved Strib. 9. maj 1864 fik hans enke "tillagt Rang med Majors Enker", og 12. maj fik hun "som Majorinde sin Pension forhøjet".

Han er begravet på Garnisons Kirkegård.

Kilder 
 
 Cronberg-familier i Danmark

Officerer fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Faldne danske militærfolk
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Bergljot Hobæk Haff

Bergljot Hobæk Haff (født 1. maj 1925 i Botne, død 12. februar 2016) var en norsk forfatter. Hun blev uddannet lærer i Oslo og København. Efter hendes læreruddannelse i Oslo boede hun 24 år i Danmark før hun vendte tilbage. 

Haff havde igennem hele sin forfatterkarriere fået kritikernes ros af kritikerne for hendes værker, som gennemgående var historiske romaner med dybt originale synsvinkler. Det var først med Jeg, Bakunin og Den guddommelige tragedie som udkom i hhv.i 1983 og 1989 at hun fik sit helt store gennembrud. Skammen som udkom da hun var 71. år, blev en publikumsucces med sin skildring af et NS-barns liv gennem 60 år. Succesen blev senere opfulgt med en dramatisering af Skammen på Nationaltheatret i 1999, med Anne Krigsvoll i den prisbelønnede hovedrolle som Idun Hov. 

Haffs bøger er oversat til engelsk, fransk, nederlandsk, spansk, italiensk og litauisk.

Bibliografi 
 Raset – roman (1956) (Lavinen, Grafisk Forlag; 1957)
 Liv – roman (1958) (Liv, Grafisk Forlag; 1958)
 Du finner ham aldri – roman (1960) (Du finner ham aldri, Gyldendal (Nordisk Bogklub); 1960)
 Bålet – roman (1962)
 Skjøgens bok – roman (1965)
 Den sorte kappe – roman (1969)
 Sønnen – roman (1971)
 Heksen – roman (1974)
 Gudsmoren. En menneskelig komedie – roman (1977)
 Jeg, Bakunin – roman (1983)
 Den guddommelige tragedie – roman (1989)
 Renhetens pris – roman (1992) (Renhedens pris, Gad; 1993)
 Skammen – roman (1996) (Skammen, Munksgaard/Rosinante; 1997.
 Sigbrits bålferd – roman (1999) (Sigbritts bålfærd, Batzer & Co.; 2006)
 Den evige jøde – roman (2002) (Den evige jøde, Batzer & Co.; 2003)
 Attentatet – roman (2004)

Priser 
 Gyldendals legat 1962
 Kritikerprisen 1962, for Bålet
 Gyldendals legat 1974
 Dobloug-prisen 1985
 Det Norske Akademis Pris 1988
 Aschehougprisen 1989
 Amalie Skram-prisen 1995
 Brageprisen 1996 Skammen
 Kritikerprisen 1996, for Skammen
 Riksmålsforbundets litteraturpris 1996
 Anders Jahres kulturpris 1998
 To ganger nomineret til Nordisk Råds litteraturpris, for Den guddommelige tragedie og for Renhetens pris.

Litteratur om Haff 
 Zagar, Monika. «Bergljot Hobæk Haff: Skammen. Å tale med og for far» I: Norsk litterær årbok 2000
 Bliksrud, Liv. «Metafysikk og tvisyn. Nedslag i Bergljot Hobæk Haffs forfatterskap» I: Norsk Litterær Årbok 1990
 Bjørneboe, Therese. «Sør-afrikansk requiem. Intervju med Bergljot Hobæk Haff I»: Vinduet nr 1, 1989

Eksterne henvisninger 
 NRK: Lydfiler med Bergljot Hobæk Haff 
 Bergljot Hobæk Haff i Store norske leksikon 
 Bergljot Hobæk Haff i NRK Forfatter 
 Digitaliserede bøger af Bergljot Hobæk Haff i Nasjonalbiblioteket. 
 

Romanforfattere fra Norge
Vindere af Doblougprisen
Modtagere af Aschehougprisen
Norsksprogede forfattere fra Norge
Modtagere af Amalie Skram-prisen
Modtagere af Brageprisen
Modtagere af Gyldendals legat
Modtagere af Kritikerprisen
Operation Northwoods

Operation Northwoods var en amerikansk plan, underskrevet af forsvarschefen general Lyman Lemnitzer, for at legitimere et angreb på socialiststyret i Cuba, udarbejdet 1962. I planen indgik blandt andet at starte en cubansk kommunistisk terror-kampagne i Miami. I planen indgik en såkaldt false flag operation hvilket indebar iscenesatte terrorangreb som USA's regering selv skulle udføre mod egne baser og tropper. Planen afvistes imidlertid af præsident John F. Kennedy og blev derfor aldrig gennemført. Kennedy fjernede personligt general Lemnitzer fra sin post med øjeblikkelig varsel. Lemnitzer fik efterfølgende en karriere i NATO.

Eksterne henvisninger 

1962
USA's militær
USA's politik
USA's historie
Bjørg Vik

Bjørg Vik (født 11. september 1935 i Oslo, død 7. januar 2018) var en norsk forfatter og dramatiker. Hun var uddannet ved Journalistakademiet, og var ansat i Porsgrunns Dagblad. Hun debuterede som forfatter i 1963 med novellesamlingen Søndag eftermiddag, og var særlig kendt for sin novellekunst. Hun var styremedlem i Norsk Forfattersentrum og Pressens Faglige Utvalg. Hun havde sit højdepunkt i tresserne og halvfjerdserne. Vik var en stærk engageret feminist, og i 1973 var hun med ar hun med til at etablere kvindetidsskriftet Sirene.

Hendes arbejde er blevet oversat til mere end 30 sprog, og har tre gange været indstillet til Nordisk Råds Litteraturpris. Hun modtog Telemark fylkeskommunes kulturpris i 1987.

Bibliografi 
 Søndag ettermiddag – noveller (1963) 
 Nødrop fra en myk sofa – noveller, (1966) 
 Ferie – hørespil (1967) 
 Det grådige hjerte – noveller, (1968) 
 Gråt, elskede mann – roman, (1970)
 Kvinneakvariet – novellerr, (1972)
 To akter for fem kvinner – skuespil, (1974) 
 Hurra, det ble en pike – skuespil, (1974) 
 Fortellinger om frihet – novellerr, (1975) 
 Gutten som sådde tiøringer – børnebog, (1976) 
 Sorgenfri: fem bilder om kjærlighet – skuespil, (1978) 
 En håndfull lengsel – noveller, (1979) 
 Det trassige håp (1981)
 Tone-16 – noveller, (1981)
 Snart er det høst – noveller, (1982) 
 Fribillett til Soria Moria – skuespil, (1984) 
 En gjenglemt petunia – noveller, (1985) 
 Jørgen Bombasta – børnebog, (1987) 
 Små nøkler, store rom – roman, (1988) 
 Vinterhagen – skuespill, (1990) 
 Poplene på St. Hanshaugen – roman, (1991)
 Reisen til Venezia – skuespil, (1992) 
 Den lange veien til et annet menneske – noveller, (1993) 
 Elsi Lund – roman, (1994) 
 Gatenes magi – fortellinger, (1996) 
 Roser i et sprukket krus – roman, (1998)
 Alt kvinner tilgir – skuespil, (1999) 
 Salong Saratustra – skuespil, (2001) 
 Forholdene tatt i betraktning – noveller, (2002) 
 Søndag ettermiddag – skuespil, (2003)
 Sensommer – udvalgte noveller (2005)

Priser 
 Riksmålsforbundets litteraturpris 1972
 Aschehougprisen 1974
 Kritikerprisen 1979, for En håndfull lengsel
 Cappelenprisen 1982
 Doblougprisen 1987
 Bokhandlerprisen 1988, for Store nøkler, små rom
 Ibsenprisen 1992, for Reisen til Venezia
 Amalie Skram-prisen 1996

Eksterne henvisninger 
 
 Bjørg Vik hos Norske Dramatikeres Forbund 
 Bjørg Vik  hos Cappelen Forlag 
 Bjørg Vik i NRK Forfatter 
 Digitaliserede bøger af Vik hos Nasjonalbiblioteket. 
 Bjøeg Vik i Store norske leksikon 

Romanforfattere fra Norge
Novelleforfattere fra Norge
Dramatikere fra Norge
Modtagere af Aschehougprisen
Modtagere af Bokhandlerprisen
Modtagere af Amalie Skram-prisen
Feminister fra Norge
Personer fra Oslo
Vindere af Doblougprisen
Modtagere af Cappelenprisen
Modtagere af Ibsenprisen
Modtagere af Kritikerprisen
Modtagere af Riksmålsforbundets litteraturpris
Adolph Boye

Adolph Engelberth Boye (11. februar 1784 i Nakskov - 16. november 1851) var en dansk litterat, søn af Johannes Boye.

Han blev student 1805, studerede i nogen tid lovkyndighed og beklædte fra 1810 forskellige stillinger i Finanskollegiet. Han nærede megen kærlighed til poesi, særlig den komiske, og har indlagt sig fortjeneste som udgiver af Holbergs og Wessels skrifter. Da Baggesen fremkom med et forslag om at "renskrive" Holberg, rettede Boye, under navnet Peter Wegner, et skarpt angreb på ham. Som varm beundrer af Oehlenschlägers digtning stod han på dennes side i kampen mod Baggesen. Han havde fra sine drengeår megen lyst til at færdes på søen - hvorfor Kamma Rahbek kaldte ham "den nautiske" - og denne tilbøjelighed gav anledning til, at han skrev adskillige søhistoriske afhandlinger, for eksempel om Danebrogs brand.

Kilder 
 

Digtere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Nakskov
Loubet

Villeneuve-Loubet

 Émile François Loubet
 Charly Loubet
 Julien Loubet
EuroFIR

EuroFIR (European Food Information Ressource) er en non-profit international sammenslutning der støtter brug af eksisterende fødevare indholdsdata og fremtidige ressourcer gennem samarbejde og harmonisering af data kvalitet , funktionalitet og globale standarder.

Formålet med sammenslutningen er at udvikle, forvalte, offentliggøre og udnytte indholdsdata for fødevarer, samt fremme internationalt samarbejde og harmonisering gennem forbedret datakvalitet, database søgemulighed og standarder.

Historie

EuroFIR (The European Food Information Resource Network project (2005-10; ) var et  Network of Excellence (NoE) bestående af 48 partners fra universiteter, forskningsinstitutioner og små og mellemstore virksomheder (SMEs) fra 27 lande. Projektet var støttet af EU's sjette ramme program .

Et af de vigtigste mål var at udvikle, for første gang i Europa, en online platform med opdaterede indholdsdata for fødevarer som er dækkende for Europe. Et andet vigtigt resultat af EuroFIR NoE var etableringen af en langsigtet bæredygtig platform til at fortsætte nogle af de aktiviteter, der er oprettet i løbet af projektet, og dette blev opnået ved oprettelsen af denne non-profit internationale sammenslutning, EuroFIR AISBL. Sammenslutningen har 42 af de oprindelige 48 EuroFIR Noe partnere som medlemmer. Hovedformålet med sammenslutningen er at støtte og fremme udvikling, forvaltning, offentliggøre og anvendelse af indholdsdata for fødevarer, gennem internationalt samarbejde og harmonisering.

Medlemmer

Fuldt medlemskab
(*) Medlemmer som også er ansvarlig for en national fødevaredatadatabase.

Associerede medlemmer

(*) Medlemmer som også er ansvarlig for en national fødevaredatadatabase.

Almindelige medlemmer

Æresmedlemmer

 

 

Liste over EuroFIR AISBL nøglepersoner, medlemmer og samarbejdspartnere fra EuroFIR's hjemmeside

Noter

Eksterne links

EuroFIR website 

 INFOODS  – International Network of Food Data Systems

 Codex Alimentarius  – Set up by FAO and WHO to develop food standards, guidelines and related texts such as codes of practice under the Joint FAO/WHO Food Standards Programme.

 LanguaL  –  The International Framework for Food Description

 EFSA  – European Food Safety Authority

 CEN  – European Committee for Standardisation

Ngo'er
Djævlene fra Loudun

Djævlene fra Loudun er en samtidsopera af den polske komponist Krzysztof Penderecki skrevet i 1969 og revideret gennemgående til Det kongelige Teaters tredje opsætning i 2013. Operaen er baseret på en hekseproces i Frankrig i 1600-tallet og adapteret efter Aldous Huxleys historiske roman "The Devils of Loudun" som dramatisiseret af John Whiting, med libretto af komponisten.

Musikken er et uhyggeskabende og til tider skingert klangunivers, der også er kendt af mange fra de gyserfilm, hvor lydsporet er skabt af Krzysztof Penderecki. Handlingen er et opgør med et totalitært system, hvor hovedpersonen Urbain Grandier er offer for en blanding af magtkamp, religiøst hysteri og politisk komplot. Handlingen kan opsummeres til "nonner, sex, vold, blod og tortur".

I Danmark har Det Kongelige Teater opført operaen i 1980'erne og i 2013.

Henvisninger 

Operaer