kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ellen

Ellen er et pigenavn, afledt af Helene og Helena. Navnet var tidligere meget udbredt i Danmark, og der er fortsat næsten 17.000 danskere, der bærer navnet ifølge Danmarks Statistik.

Kendte personer med navnet 
Ellen Aggerholm, dansk skuespiller. 
Ellen Barkin, amerikansk skuespiller.
Ellen Bonnesen, dansk børnebogsforfatter.
Ellen Burstyn, amerikansk skuespiller.
Ellen DeGeneres, amerikansk komiker og talkshowvært.
Ellen van Dijk, hollandsk cykelrytter.
Ellen Duurloo, dansk forfatter, journalist og oversætter.
Ellen Gottschalch, dansk skuespillerinde.
Ellen Hillingsø, dansk skuespiller.
Ellen Jansø, dansk skuespiller.
Ellen Johnson-Sirleaf, liberiansk politiker og præsident.
Ellen Jørgensen, dansk historiker og professor.
Ellen Winther Lembourn, dansk sanger og skuespiller.
Ellen Malberg, dansk skuespiller.
Ellen Margrethe Løj, dansk FN-diplomat.
Ellen Marsvin, dansk adelskvinde.
Ellen Nielsen, kgl. dansk operasanger.
Ellen Trane Nørby, dansk politiker
Ellen Price, kgl. dansk solodanser.
Ellen Carstensen Reenberg, dansk skuespiller.
Ellen Rindom, dansk skuespiller.
Ellen Rovsing, dansk skuespiller.
Ellen Margrethe Stein, dansk skuespiller.

Navnet anvendt i fiktion 
Ellen er i Matador navnet på Ingeborgs datter, som hun har med Holger Jørgensen fra tiden før hendes ægteskab med Mads Skjern.

Dyr
 Ellen var en indisk elefant i København Zoo

Andre anvendelser
Elfærgen Ellen er en eldreven færge, idriftsat 2019 hos Ærøfærgerne.

Noter 

Pigenavne
National Institute of Standards and Technology

National Institute of Standards and Technology (NIST) er en amerikansk offentlig institution, som er underlagt USAs Handelsdepartement. NIST blev etableret 3. marts 1901 under navnet National Bureau of Standards, som blev anvendt indtil det i 1988 blev ændret til det nuværende National Institute of Standards and Technology.

NISTs hovedkontor ligger i Gaithersburg i staten Maryland, og her arbejder ca. 2.800 forskere (omkring 1.800 fastansatte mens resten er gæsteforskere) inden for vidt forskellige fagdisipliner. Der findes også andre afdelinger, eksempelvis NIST's afdeling i Boulder, Colorado med ansvar for et af verdens to mest nøjagtige atomure (det andet befinder sig i Paris).

Fire af NIST's forskere er tildelt Nobelprisen i fysik: William D. Phillips i 1997, Eric A. Cornell i 2001, John L. Hall i 2005 og David J. Wineland i 2012.

Laboratorier og underafdelinger under NIST 
Virksomheden er opdelt på en række laboratorier og undergrupper med ansvar for bl.a.:

 Bygnings- og Brandforskning
 Kemi og Teknologi
 Elektronik og Elektricitet
 IT
 Byggeteknik
 Materialelære
 Fysik
 Teknologi
 Nationale sikkerhedsforanstaltninger
 Elektronisk baserede valgsystemer og guidelines for vælgere

Eksterne henvisninger 

 National Institute of Standards and Technology (NIST) – officiel website
 NIST – Computer Security Division
 Officiel guide til NIST

USA's myndigheder
Fysikorganisationer
Døden i Venedig (film)

Døden i Venedig (originaltitel: Morte a Venezia) er en italiensk film fra 1971, instrueret af Luchino Visconti. Filmen bygger på Thomas Manns novellette af samme navn. Hvor Manns hovedperson er forfatter, gør Visconti ham til komponist.

Handling 

Gustav von Aschenbach (Dirk Bogarde) tager af helbredsmæssige årsager på en rekreationsrejse til Venedig. På hotellet og Lidoen betages han af synet af den billedskønne halvvoksne dreng Tadzio (Björn Andrésen), som er på ferie sammen med sin aristokratiske polske familie. Foruroligende tegn på en koleraepidemi bagatelliseres af de lokale myndigheder, men i stigende grader af panik afbryder overklassegæsterne deres ferie og tager hjem. Aschenbach beslutter sig for at følge eksemplet, pakker og gør klar til afrejse men fortryder på banegården. Han har svært ved at forlade det sted, hvor han har set den smukke dreng. Hos en frisør lader han sit grånende hår farve sort og sit ansigt hvidt og læberne røde, hvorved han mimer en grotesk klovnelignede mand, han havde oplevet på færgen i filmens begyndelse. En sidste gang sætter han sig i liggestolen ved sit badehus og betragter Tadzio, der erotisk leger på stranden med en ældre dreng. Da næsten alle har forladt Lidoen findes Aschenbach siddende død.

Produktion

Musik 
Flere af Gustav Mahlers symfonier bruges til at understrege og farve filmens temaer. Mest den femte symfonis adagietto, som nærmest styrer klipningen af den sidste scene.

Eksterne henvisninger 
 
 Viscontiselskabet i Danmark 

Italienske film fra 1971
Film instrueret af Luchino Visconti
Film baseret på bøger
Bodilprisen for bedste ikke-amerikanske film
Dramafilm fra Italien
Adrian Petit Coclico

Adrian Petit Coclico (eller ) (ca. 1499 – ca. 1563) Sanger, musiker og komponist bl.a. ved Christian 3.’s hof. Han var sandsynligvis født i grevskabet Hainaut :en:Count_of_Hainaut i Flandern. Som ung præst forestod han musikken i sin kirke i. Senere kom han til Rom og blev sanger i det pavelige kapel.

Imidlertid blev han protestant og genfindes i 1545 i Wittenberg, hvor han var musiker og lærer. I 1546 forsøgte han uden held at få en fast stilling der. Derefter flyttede han til Frankfurt an der Oder, Stettin, Königsberg :de:Königsberg (Preußen) hvor han til omkring 1550 var ansat hos Christian III’s Svoger, Hertug Albrecht af Preussen :de:Albrecht von Brandenburg-Preußen og Nürnberg (1552). I 1555 var han i Schwerin og derefter i Wismar, hvor han var korleder en kort tid. Det job mistede han, fordi han krævede højere løn, men slutteligt d. 3. juli 1556 fik han ansættelse som musiker og sanger i Det kongelige Kantori i København. Christian III var i færd med at reorganisere sit kapel og næsten samtidig blev to andre musikere/komponister ansat: Franciscus Amsfortius (1557-1571) og Josquin Baston (ca. 1520-1576). Coclicos navn findes i annalerne frem til 1562, hvorefter han formentlig er død.
 
1552 udgav han i Nürnberg det teoretiske værk Compendium musices, som er en vigtig kilde til det 16. århundredes musiklære, og hvori han oplyser, at han var en discipel af Josquin Desprez, sin tids største nederlandske mester. I Det kongelige Kapels arkiver er bevaret et sæt af nodebøger de indeholder nogle kompositioner af Coclico: Venite exultemus domino i 2 Dele, Nulla qvidem virtus og et 8-stemmigt værk, Si consurrexistis. Hans musik er skrevet i en stil, som han selv benævnte musica reservata, en intellektuelt præget tonekunst, der i visse sammenhænge går ud over, hvad der var normal praksis i samtiden. Hans betydeligste arbejde var samlingen Consolationes Piae, der indeholder 41 kortere 4-stemmige motetter.

Litteratur 
 C.V. Ravn: "Coclicus, Adrian Petit" (i: Dansk biografisk Leksikon, bind IV; Kjøbenhavn 1890; s. 19)
 DaCapo

Renæssancekomponister
Komponister fra Danmark
Flamske komponister
Kongelige kapelmusici fra Danmark
Danskere i 1500-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Folkebevægelsen Ret- & Velfærd

Folkebevægelsen Ret- & Velfærd var en dansk politisk bevægelse, stiftet 21. december 2006 af en personkreds fra Fremskridtspartiet i protest mod hhv. parties nye ledelse og dennes tilnærmelser til Dansk Front, og økonomiske uregelmæssigheder med bl.a. partistøttemidler.

Folkebevægelsens formål var, at arbejde for det danske folks grundlovssikrede frihedsrettigheder, styrkelsen af den enkeltes udfoldelsesmuligheder, og for samfundets og den enkelte danskers sikkerhed.

Bevægelsen udgav tidsskriftet dagens Danmark.

Bevægelsen opstillede til kommunal- og regionrådsvalget den 17. november 2009. Partiet stillede dog ikke op ved kommunal- og regionsrådsvalgene i 2013 og er pr. 2016 ikke optaget på listen over registrerede partinavne.

Bevægelsen havde en ungdomsorganisation, Ret- & Velfærd Ungdom (RVU). Formand var Stefan Sommer.

Landsformænd 
 Kristian Poul Herkild, 21. december 2006 – 2014

Noter 

Tidligere politiske partier i Danmark
Etableret i 2006
S.T.A.L.K.E.R.: Clear Sky

S.T.A.L.K.E.R.: Clear Sky er prequelen for S.T.A.L.K.E.R.: Shadow of Chernobyl, og historiemæssigt i serien foregår spillet lige før Shadow of Chernobyl. Spillet er en blanding af RPG og first-person shooter computerspil produceret af den ukrainske spiludvikler CSG Game World.

Verdenen man begiver sig rundt i består af en 50/50 blanding af nye områder, og områder kendt fra det første Stalker spil. Spilmotoren er blevet opdateret til version 1.5 og har DirectX 10 understøttelse. Den kunstige intelligens har også fået en større opdatering for at kunne håndtere de nye former for "gruppekrige".

I Stalker Clear Sky påtager du dig rollen som "Scar" en erfaren Stalker og guide i "Zonen". Under et job hvor Scar fører en gruppe videnskabsmænd ind i Zonen bliver den lille gruppe ramt af en "emission" et slags udbrud. På mirakuløs vis er Scar eneste overlevende af dette og bliver efterfølgende i bevidstløs tilstand bragt til faktionen Clear Sky´s base. Det viser sig at Scar på mirakuløs vis kan overleve disse emissions og dermed kan han begive sig ind i Zonen, til steder som ville slå andre ihjel øjeblikkeligt. Dog er der den hale at Scar´s nervesystem bliver gradvist nedbrudt for hver emission, hvilket endegyldigt vil resultere i Scars død. Clear Sky som er en faktion der forsker i Zonen, mener at Zonen "reagerer" ved at lave udbrud fordi en eller flere personer har trængt dybt ind i Zonen nær epicenteret (Tjernobylværket) og det er derfor udbrudende kommer. Scar invilliger derfor i at hjælpe Clear Sky med at finde de personer der har tvunget sig adgang, og udskadeliggøre dem, da man mener dette vil standse udbrudende, og dermed også redde Scar´s liv.

Det nye i Clear Sky i forhold til Shadow of Tjernobyl er at spil verdenen indeholder 8 faktioner der er i mere eller mindre konstant krig med hinanden. Rent taktisk sætter dette spilleren på en diplomatisk opgave, samtidig skal man gøre op med sig selv hvilke grupper man stoler på, har sympati med, ønsker at hjælpe osv. Spillets øvrige plot afgøres kraftigt af de valg man træffer igennem spillet og ligesom Shadow of Tjernobyl er der flere forskellige slutninger på spillet.

Se også 
 S.T.A.L.K.E.R.: Shadow of Chernobyl

Eksterne henvisninger 
 

 Officielt website

Referencer 

Computerspil fra 2008
First-person shooter
Windows-spil
Xanana Gusmão

Kay Rala Xanana Gusmão (født José Alexandre Gusmão, 20. juni 1946 i Manatuto i daværende Portugisisk Timor) er en østtimorisk politiker som fra 2023 er Østtimors premierminister. Han var også premierminister fra 2007 til 2015, og han var Østtimors første præsident efter efter selvstændigheden fra Indonesien 2002-2007.

Gusmão deltog fra 1975 i den væbnede kamp mod Indonesiens besættelse af Østtimor. Han fik en ledende position i modstandskampen og levede under jorden, indtil han blev fanget i 1992; året efter blev han idømt livsvarigt fængsel. Efter folkeafstemningen i Østtimor i 1999, der gav et overvældende flertal for uafhængighed, blev Gusmão løsladt, men på grund af voldsomme uroligheder flygtede han kortvarigt til Australien. Efter FN's indgriben i urolighederne på Østtimor i 1999 vendte han tilbage og blev den ledende politiske skikkelse. I 2002 valgtes Gusmão med et massivt flertal til det uafhængige Østtimors første præsident. Han trådte tilbage som præsident i 2007, men blev senere samme år valgt til premierminister.

11. februar 2008 blev Gusmão og José Ramos-Horta, som havde afløst Gusmão som præsident, udsat for to koordinerede attentater. Gusmão slap uskadt, mens Ramos Horta blev alvorligt såret. Angrebene blev betragtet som et mislykket kupforsøg.

Gusmão ønskede at gå af som premierminister i 2015 og blev afløst på posten af Rui Araujo. Gusmão fortsatte i den nye regering som minister for planlægning og strategisk investering. Gusmão forlod regeringen i 2017 efter et dårligt parlamentsvalg for hans parti, Congresso Nacional de Reconstrução de Timor (Den Nationale Kongres for Timorisk Rekonstruktion, CNRT)

Ved parlamentsvalget i maj 2023 vandt CNRT 31 ud 65 pladser i Østtimors parlament, og Gusmão blev igen premierminister i en koalitionsregering med CNRT og Det Demokratiske Parti som fik 6 mandater.

Referencer 

Østtimors præsidenter
Politikere fra Østtimor
Østtimors premierministre
José Ramos-Horta

José Manuel Ramos-Horta (født 26. december 1949 i Dili i daværende Portugisisk Timor) er en østtimorisk politiker som har været Østtimors præsident siden 20. maj 2022. Ramos-Horta var også Østtimors anden præsident siden selvstændigheden fra Indonesien i 2002. Han overtog præsidentembedet første gand 20. maj 2007 efter Xanana Gusmão.

Ramos-Horta modtog i 1996, sammen med Carlos Filipe Ximenes Belo, Nobels Fredspris for deres arbejde for en retfærdig og fredelig løsning på konflikten i Østtimor.

Som grundlægger og tidligere medlem af Fretilin fungerede Ramos-Horta i eksil som talsmand for den østtimoriske modstand i årene under den indonesiske besættelse af Østtimor (1975-1999). Selv om han fortsatte med at arbejde for Fretilin, trådte Ramos-Horta ud af partiet i 1988 og blev partiuafhængig politiker.

Han var tidligere udenrigsminister (2002-2006) og blev senere udnævnt til premierminister (2006).

Den 11. februar 2008 blev Ramos-Horta alvorligt såret under et attentatforsøg i sit hjem i Dili. Han blev hurtigt fløjet ud af landet og behandlet i Australien. To måneder senere den 7. april 2008 sagde Ramos-Horta, at han overvejer at træde tilbage. "Jeg vil tale til parlamentet, når jeg kommer hjem, og jeg vil ikke love landet, at jeg vil aftjene hele min præsidentperiode," sagde Ramos-Horta. Han sad dog sin valgperiode ud, men ved valget i 2012 opnåede han blot tredjeflest stemmer, og 19. maj samme år blev præsidentembedet overtaget af Taur Matan Ruak.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 José Ramos-Horta på nobelprize.org

Østtimors præsidenter
Østtimors premierministre
Politikere fra Østtimor
Modtagere af Nobels fredspris
Nuværende statsoverhoveder
Personer fra Dili
Skrangerne

Skrangerne i Flensborg er en bygning med buegangen umiddelbart syd for byens Mariekirken. Den blev opført i 1595 som salgsboder for byens slagtere og bagere. På muren ud mod Nørretorvet blev forbrydere fastspændt med et halsjern. De blev dermed udstillet til spot for Flensborgs borgerskab. Ringen, hvori halsjernet var fastgjort, ses stadig.

Bygningen er i dag menighedshus for Mariekirken.

Eksterne henvisninger 
 Skrangerne på Grænseforeningen.dk

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Flensborg
Kent Karlsson

Kent Karlsson (f. 25. november 1945) er en svensk tidligere fodboldtræner, der i to omgange har trænet FC København. 

Som spiller spillede Karlsson først for IFK Eskilstuna, men skiftede til Åtvidabergs FF, hvor han var med til at vinde det svenske mesterskab i både 1972 og 1973. Dette gjorde, at han lev udtaget til Sveriges landshold, der deltog i VM i fodbold 1974 og VM i fodbold 1978.

Som træner var han først træner for IK Brage, IFK Norrköping (som han vandt Allsvenskan med i 1989), Lyngby BK og Örebro SK, inden han for første gang satte sig i trænersædet i FC København i 1997. Han var træner godt et år, inden han blev afløst af Kim Brink. I 2001 blev han udnævnt til ny FCK-træner, da Roy Hodgson smuttede til Udinese Calcio, men få dage efter måtte han træde tilbage af personlige årsager. 

Han har siden været træner for IK Sleipner, Assyriska FF, Åtvidabergs FF, Smedby AIS. Han sluttede trænerkarrieren i 2010 i IK Sleipner.

Fodboldspillere fra Sverige
Fodboldtrænere fra Sverige
Fodboldtrænere for FC København
Fodboldtrænere fra Lyngby Boldklub
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1974
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1978
Åtvidabergs FF

Åtvidabergs FF er en svensk fodboldklub fra Åtvidaberg, der spiller i Allsvenskan. Klubben har vundet det svenske mesterskab to gange i 1972 og 1973. Svenska Cuppen er ligeledes blevet vundet to gange (1970 og 1971). Klubbens bedste europæiske resultat er en kvartfínaleplads i Europacuppen for mesterhold.

Danske spillere 
 Allan Arentfeldt Olesen
 Martin Christensen

Kendte spillere 
 Kent Karlsson
 Conny Torstensson
 Ralf Edberg
 Roland Sandberg

Eksterne Henvisninger 
 Åtvidabergs hjemmeside

Fodboldklubber i Sverige
Etableret i 1907
Fanejede fodboldklubber
Antikkens olympiske lege

Antikkens olympiske lege var en sportsbegivenhed, der blev afholdt ved Olympia i antikkens Grækenland hvert fjerde år i en periode på mere end 1.000 år fra 776 f.Kr. frem til år 393. De antikke olympiske lege blev senere inspiration for de moderne olympiske lege, der er blevet afholdt siden 1896.

Fra starten var den eneste konkurrence et løb over ca. 190 meter. Senere kom andre discipliner som brydning, længdespring og hestevæddeløb til. Konkurrencerne var forbeholdt frie mænd, der kunne tale græsk. På trods af det var det stadig en international affære og tiltrak deltagere fra store dele af området omkring Middelhavet og Sortehavet.

Se også 
 Pythiske lege

Referencer 

Olympiske lege
Sport i Grækenland
Olympiske lege
Etableret i 776 f.Kr.
Ophørt i 393
Éomer

Éomer er en fiktiv person, der optræder i J.R.R. Tolkiens trilogi Ringenes Herre. 

Éomer optræder i De to tårne og Kongen vender tilbage. Navnet har Tolkien fra Beovulfkvadet.

Familie
Éomers onkel er konge over Rohan og hans søster er Éowyn.

I filmtrilogien baseret på Tolkiens romaner bliver Éomer spillet af skuespilleren Karl Urban.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Personer i Ringenes Herre
The Corries

The Corries var et skotsk folkemusikband, der er mest kendt for at have lavet Skotlands uofficielle nationalsang Flower of Scotland. Bandet bestod af Roy Williamson (25. juni 1936-12. august 1990) og Ronnie Browne (f. 1938).

Bandets historie 

Williamson og Browne mødte hinanden i 1955 på College of Art i Edinburgh. Hermed startede The Corries. Singlen "Flower of Scotland", der udkom i 1974, blev en stor succes og var med til at fasttømre gruppens popularitet. Singlen bestod af to hyldestsange til Skotland, en skrevet af Williamson ("Flower of Scotland") og en skrevet af Browne ("The Roses of Prince Charlie"). Begge numre er i dag klassikere i Skotland, og netop disse medførte stor kommerciel succes for bandet, der i 1980'erne fik sit eget tv-program.

I 1989 begyndte Williamsons helbred at blive dårligere, og han fik konstateret en ondartet hjernesvulst. 12. august 1990 døde han. Browne forsøgte at fortsatte som solist emd bandets sange. I 2002 besluttede han at pensionere sig selv.

I dag er bandet stadig uhyre populært, og cd'er og andet tilbehør sælger godt i Skotland.

Diskografi 
 The Corrie Folk Trio and Paddie Bell (1965)
 The Promise Of The Day (1965)
 Those Wild Corries (1966)
 Bonnet, Belt and Sword (1967)
 Kishmul's Galley (1968)
 Scottish Love Songs (1969)
 Strings and Things (1970)
 In Retrospect (1970)
 Sound The Pibroch (1972)
 A Little Of What You Fancy (1973)
 Flower of Scotland (1974)
 Live from Scotland Volume 1 (1974)
 Live from Scotland Volume 2 (1975)
 Live from Scotland Volume 3 (1975)
 Live from Scotland Volume 4 (1977)
 Peat Fire Flame (1977)
 Spotlight On The Corries (1977)
 Stovies (1980) (live)
 A Man's A Man (1980)
 The Dawning of the Day (1982) (live)
 Love From Scotland (1983)
 Scotland Will Flourish (1985) (live)
 Barrett's Privateers (1987) (live)
 The Bonnie Blue (1988) (live)

Eksterne henvisninger 
 Officeiel hjemmeside redigeret af Ronnie Brownes søn
 Skotsk folkemusik 

Corries, The
Corries, The
Musikgrupper fra 1962
Roy Williamson

Roy Williamson (25. juni 1936-12. august 1990) var en skotsk musiker, der var medlem af The Corries (sammen med Ronnie Browne). Han er mest kendt for at have skrevet Skotlands uofficielle nationalsang Flower of Scotland, en sang, der i skotternes øjne har placeret ham næsten på side med Robert Burns.

Williamson var som ung rugby-spiller, men måtte stoppe sin karriere på grund af astma. Han kom derfor på College of Arts i Edinburgh, hvor han mødte Ronnie Browne, som han skabte The Corries sammen med.

På toppen af karrieren blev Williamson i 1989 syg og fik konstateret en hjernesvulst, som han døde af året efter.

Musikere fra Skotland
Iris og Hebe

Iris og Hebe, dansk litterært tidsskrift. Udkom månedligt fra 1796-1810. Påbegyndt som Iris, 1791-1795, redigeret af Johann Clemens Tode og Simon Poulsen m.fl. Indholdet er af meget blandet art, og af samme grund meget interessant til belysning af samtidens litteratur, samfundsdebat, topografi og økonomi.

Se også 
Hebe

Eksterne henvisninger 
Projekt Runeberg
Rex, Det Kongelige Biblioteks Database

Tidsskrifter om litteratur
Etableret i 1796
Ophørt i 1810
Nytårsgave

Nytårsgave er en digtsamling, årbog eller oversat skrift, der udkom ved nytårstid, enten regelmæssigt eller som enkeltudgivelse. "Genren" var meget populær blandt forfattere i det 18. og 19. århundrede.

Litteratur
Gave
Aksel (navn)

Aksel eller Axel er et drengenavn der er beslægtet med Absalon. Navnet ses også stavet Axl.

Navnet ses først i 1300-tallet i Danmark og det den gang norske Bohuslän

Dansk Navneleksikon angiver at "Axel" er en stavevariant af "Aksel" som er en udvikling fra navnet "Absalon".

Personer med navnevariant af Aksel 
 Aksel Erhardsen, dansk skuespiller
 Aksel Knudsen Gyldenstjerne, statholder i Norge
 Aksel Larsen, stifter af Socialistisk Folkeparti
 Aksel Møller, dansk politiker og borgmester på Frederiksberg
 Aksel Sandemose, dansk-norsk forfatter
 Aksel Schiøtz, (1906-1975) dansk sanger
 Axel Jensen, norsk forfatter
 Axel Kielland, norsk forfatter
 Axel Olrik, dansk folkemindeforsker
 Axel Oxenstierna, svensk statsmand
 Axel Strøbye, dansk skuespiller
 Knud Axel Nielsen, justitsminister i Danmark under Jens Otto Krag og Anker Jørgensen
 Axl Rose, amerikansk musiker
 Aksel Lund Svindal, norsk skiløber

Fiktive personer med navnevariate af Aksel 
 Axel i Kongens Fald, søn af Otte Iversen og Susanna

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
 Behindthename.com (engelsk)

Drengenavne
Sydslesvigsk Udvalg af 5. maj 1945

Sydslesvigsk Udvalg af 5. maj 1945 var en forening, der havde til formål:

 at styrke det danske folks vilje til indsats for Sydslesvig og sydslesvigerne.
 at opmuntre og støtte sydslesvigerne – især mellem Dannevirke og Ejderen.
 i deres arbejde for at vedligeholde et folkeligt og kulturelt fællesskab med Danmark og det danske folk; herunder ved støtte til unge sydslesvigeres uddannelse.

Historie 
Efter 2. verdenskrigs afslutning var der et ønske om, at Sydslesvig skulle genforenes med Danmark. Da det var Danmarks officielle politik kun at støtte området ned til Dannevirke, blev Sydslesvigsk Udvalg oprettet den 5. maj 1945 med det formål at støtte området fra Dannevirke ned til Ejderen.

Sydslesvigsk Udvalg af 5. maj 1945 har støttet oprettelsen af flere skoler og børnehaver i Ejderlandet, her kan specielt nævnes Ejderskolen i Rendsborg, Drage Børnehave, Vestermølle Skole og Bydelsdorf Alderdomshjem.

Flere personer har også støttet sagen ved at oprette legater, som donatorerne har ønsket, at Sydslesvigsk Udvalg af 5. maj 1945 skal administrere – her kan bl.a. nævnes Lektor Kirsten Langkildes Legat. 

Foreningen blev nedlagt i oktober 2020. Foreningens midler tilgik Sydslesvigsk Udvalg af 5. maj 1945's Fond, der i forvejen omfattede fire forskellige legater: Sydslesvigsk Udvalgs Ejderskolelegat, Landinspektør Niels Smed Søndergaards Legat, Snoghøj Gymnastikhøjskoles Fond og Fru Forsøgsleder Magda Dalby Hansens Mindelegat.

Protektor 
Hans Excellence Ingolf greve af Rosenborg

Ekstern henvisning 
 Sydslesvigsk Udvalg af 5. maj 1945's Fond

Udvalg af 5. maj 1945
Foreninger fra Danmark
Anders Larsen

Anders Larsen er navnet på flere personer:
 Anders Larsen (folketingsmedlem) (1801-1868) – dansk bonde og medlem af Folketinget
 Anders Larsen (violinist) (født 1978) – norsk violinist
 Anders Storgaard (folketingsmedlem) (1894-1974) – dansk politiker, hed Anders Larsen indtil 1943