kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Choanoflagellat

Choanoflagellater, koanoflagellater eller kraveflagellater er en gruppe encellede eukaryoter, der lever både som fritlevende enkeltceller eller i kolonier overalt i ferskvand, brakvand og saltvand. Choanoflagellaterne anses for at være de nærmeste nulevende encellede slægtninge til dyrene.

Choanoflagellaterne har en enkelt flagel, der har en tragt-formet krave af 30-40 mikrovilli.  De har en karakteristisk cellemorfologi kendetegnet ved en ægformet eller kugleformet celle på mindre end 0,01 mm. Bevægelsen af flagellen og fimrehårene medfører fremdriften, og samtidig koncentrerer vandstrømningerne bakterier og andre småting, som bliver indtaget som føde. Genomet indeholder 9.200 gener.

Naturens husholdning
I kraft af choanoflagellaternes globale udbredelse har de stor betydning i naturens husholdning, og de indgår i den marine fødekæde som en stor faktor i det globale kulstofkredsløb.

Evolutionært
Choanoflagellaterne er overordentlig interessante fra et evolutionssynspunkt. Hos Parazoa (Havsvampe) er der celler, som ser ud præcis som choanoflagellater. Desuden tyder en række molekylærbiologiske DNA-studier på at choanoflagellaterne og dyrene for mellem 600 millioner og 1 milliard år siden udviklede sig fra en fælles stamform. Choanoflagellaterne er dyrenes nærmeste slægtninge. De har gener, der kan genfindes i dyrene.  
koder for proteiner, som indgår i signaltransduktionen, dvs. formidler kontakten mellem celler: integriner og tyrosinkinase
koder for proteiner, som klistrer celler sammen: cadheriner
koder for proteiner, som indgår i den ekstracellulære matrix: collagen 
koder for de fem immunoglobuliner: IgG, IgA, IgM, IgE, IgD 

Betydningen for choanoflagellaterne af disse gener  og andre ligheder i genomet står hen i det uvisse.

Derudover er de også ret tæt beslægtet med svampe (Fungi, Mycota).

Begge grupper hører til i Opisthokonta, som er karakteriseret ved at de encellede er flagellater med en flagel i enden. .

Arter af choanoflagellater
Der er mere end 125 arter af choanoflagellater.
Monosiga brevicollis
Proterospongia

Henvisninger og eksterne referencer

The momentous transition to multicellular life may not have been so hard after all. Science 2018

Genome of marine organism tells of humans' unicellular ancestors. EurekAlert 2008

Choanoflagellates. Current Biology 2005

Mystisk plankton muligvis i familie med mennesket. Videnskab.dk 2008

Biologi
Game of Thrones (sæson 7)

I Modsætning til tidligere sæsoner, der alle bestod af ti episoder, vil den syvende sæson kun bestå af syv episoder. Serien er tilpasset til tv af David Benioff og D. B. Weiss og bygger på George R.R. Martins romanserie, A Song of Ice and Fire.

HBO bestilte den syvende sæson d. 21. april 2016. Det var blot tre dage før premieren på seriens sjette sæson. Holdet begyndte at filme d. 31. august 2016, og sæsonen blev filmet primært i det Nordlige Irland, Spanien, og Island.

Game of Thrones har mange betydelige roller, som spilles af Peter Dinklage, danske Nikolaj Coster-Waldau, Lena Headey, Emilia Clarke og Kit Harington. Sæsonen vil introducere flere nye cast-medlemmer, herunder Jim Broadbent og Tom Hopper.

Episoder

Rolleliste

Hovedroller

Gæsteroller

Henvisninger
Durmitor Nationalpark

Durmitor er et bjergmassiv, en nationalpark og et verdensarvsområde i de Dinariske alper, i den nordvestlige del af Montenegro.
Den højeste top, Bobotov Kuk, er 2.522 m højt. Nationalparken blev oprettet i 1952, og omfatter Durmitor, kløfterne ved floderne Tara, Sušica og Draga og det højereliggende plateau Komarnica, og omfatter et areal på 390 km².

Den blev indskrevet på UNESCO Verdensarvsliste i 1980.

Bjergmassivet afgrænses af Tarakløften mod nord, kløften ved floden Piva mod vest, og kløften ved floden Komarnica mod syd. Mod øst åbner Durmitor mod et 1.500 meter højt plateau, som kaldes Jezerska Površ (Søplateauet). Bjerget Sinjavinaligger øst for Jezerska Površ plateauet.

Durmitor bjegkæden ligger hovedsageligt i kommunen Žabljak.

Bjergtoppe 
Durmitor har 48 bjergtoppe over 2.000 m. De højeste er:
 Bobotov Kuk 2.522 moh.
 Bezimeni Vrh (Namnlösa toppen) 2.487 m
 Šljeme 2.455 m
 Istočni Vrh Šljemena (Sljemes østlige top) 2.445 m
 Soa / Djevojka 2.440 m
 Milošev Tok 2.426 m
 Bandijerna 2.409 m
 Rbatina 2.401 m
 Lučin Vrh 2.396 m
 Prutaš 2.393 m
 Minin Bogaz 2.387 m
 Planinica 2 330 m
 Kobilja Glava 2 321 m
 Savin Kuk 2.313 m
 Šupljika 2.310 m

Søerr 
I Durmitor er der 18 gletsjersøer som er spredt over massivet og Jezerska Površplatån. Søerne bidrager til bjergets skønhed og har fået kælenavnet Gorske Oči (bjergets øjne).

 Crnosjön
 Veliko Škrčkosjön
 Malo Škrčkosjön
 Zeleni Vir
 Jablansjön
 Valovitosjön
 Vir u Lokvicama
 Srabljesjön
 Modrosjön
 Suva Lokva
 Zminjesjön
 Barnosjön
 Pošćenskosjön
 Zabojskosjön
 Vražjesjön
 Ribljesjön
 Zminčkosjön
 Sušičkosjön

Eksterne kilder og henvisninger 

 SummitPost: Many useful informations (Camping, routes, weather etc.) 
 WCMC-UNEP  
 ACE Cycling and Mountaineering Center  
 Durmitor National Park 
 Durmitor  (montenegrinska)
 UNESCO World Heritage Centre - Durmitor National Park  
 Durmitor National Park  (officielt websted) 
 Photogallery Durmitor and Bjelasica  

Montenegros geografi
Verdensarvsområder i Europa
Nationalparker i Europa
De dinariske Alper
Etableret i 1980
Bymuseet i Bergen

Bymuseet i Bergen er en sammenslutning af flere museer i Bergen, som blev etableret den 1. juli 2005. Det består af flere tidligere selvstændige museer og kulturminder i Bergen kommune. Bymuseet har i dag ansvar for Alvøen hovedbygning, Bergen Skolemuseum, Bryggens Museum, Damsgård hovedgård, Gamle Bergen Museum, Hordamuseet, Håkonshallen, Lepramuseet og Rosenkrantztårnet.

Bymuseet forvalter totalt over 120 bygninger i Bergen kommune.

Eksterne henvisninger 
 Bymuseet i Bergen
 Bergen byleksikon på nettet, om Bymuseet i Bergen

Museer i Bergen
Historiske museer
Museer etableret i 2005
Forhindringsbane

En forhindringsbane er en serie udfordrende fysiske forhindringer som en person eller et hold skal forsøge at navigere igennem, hvilket typisk foregår på tid. Forhindringerne kan inkluderede løb, klatring, spring, kravling, svømning og balance, og de gennemføres for at teste deltageren hastighed og udholdenhed. Nogle forhindringsbaner indbefatter også mentale tests.

Forhindringsbaner er populære i flere gameshows som bl.a. Robinson Ekspeditionen, Gladiators og Ninja Warrior, og de bruges i forbindelse med militær træning samt på nogle legepladser.

Se også 
 Parkour

Eksterne henvisninger 

Sport
Bryggens Museum

Bryggens Museum er et kulturhistorisk museum i Bergen, der beskæftiger sig med de historiske træbygninger kaldet Bryggen. Det er en del af Bymuseet i Bergen

Erling Dekke Næss’ Institutt for Middelalder-arkeologi stod færdig i 1976. Arkitekt var Øivind Maurseth, som også har tegnet SAS-hotellet, som ligger lige ved museet. Bygningerne er rejst på brandtomten efter branden på Bryggen i 1955. Her fandtes rester fra Bryggens grundlæggelse, som blev afdækket ved arkæologiske udgravninger på brandtomten. Disse danner basis for museet og kan ses i den permanente udstilling og inkluderer bl.a. Bryggeskibet. Museet har også skiftende udstillinger.

Bryggens Museum blev tildelt arkitekturprisen Betongtavlen i 1980.

Litteratur

Eksterne henvisninger 
 Bergen byleksikon på nettet, om Bryggens Museum
 Bryggens Museum
 Bymuseet i Bergen

Museer i Bergen
Museer etableret i 1976
Modtagere af Betongtavlen
Kirby's Dream Land

Kirby's Dream Land er et action-platform spil udviklet af HAL Laboratory og udgivet af Nintendo til Game Boy, som blev udgivet i 1992. Det er både det første videospil i Kirby-serien og indeholder den første debut af Kirby selv. Det er den første Kirby-titel, og det skabte mange konventioner i begyndelsen, der viste sig i senere spil i serien, herunder Kirbys grundlæggende træk. Men Kirbys varemærke, "kopi-evnen" blev ikke vist indtil Kirby's Adventure, udgivet for mindre end et år senere.

Eksterne henvisninger 
 
Computerspil fra 1992
Game Boy-spil
Platformspil
Virtual Console-spil
Jevnaker Station

Jevnaker Station (Jevnaker stasjon) er en tidligere jernbanestation på Roa-Hønefossbanen, oprindeligt en del af Bergensbanen, der ligger i byområdet Jevnaker i Norge.

Stationen åbnede 1. december 1909, da banen blev forlænget fra Gulsvik via Hønefoss til Roa. Den blev fjernstyret 10. december 1973, og 1. juni 1985 blev den gjort ubemandet. Betjeningen med persontog ophørte 1. november 1990, efter at Oslotunnelen var blevet åbnet i 1980, og fjerntogene til Bergen var begyndt at køre via Drammen i stedet for via Roa i 1984. Den tidligere station fungerer i dag som krydsningsspor men har også sidespor, der fungerer som tømmerterminal.

Eksterne henvisninger 

Stationer på Bergensbanen
Jernbanestationer i Norge uden persontrafik
Etableret i 1909
Jernbanestationer i Oppland
Jørnevik Station

Jørnevik Station (Jørnevik holdeplass) er en tidligere jernbanestation på Bergensbanen, der ligger i Voss kommune i Norge. Stationen er kun tilgængelig til fods.

Stationen åbnede som trinbræt 15. maj 1936. Oprindeligt hed den Hjørnevik, men stavemåden blev ændret til Jørnevik i januar 1938. Betjeningen med persontog ophørte 9. december 2012. På det tidspunkt blev stationen kun betjent af et tog om dagen i hver retning.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Bergensbanen
Jernbanestationer i Norge uden persontrafik
Etableret i 1936
Jernbanestationer i Hordaland
Rallerud Station

Rallerud Station (Rallerud stoppested) var en jernbanestation på Bergensbanen, der lå ved bygden Rallerud i Ringerike kommune i Norge.

Stationen åbnede som holdeplads kun med ekspedition af passagerer og gods 23. april 1914. Den blev opgraderet til station med ekspedition af tog, passagerer og gods 1. januar 1943. Den blev nedgraderet til ubemandet trinbræt 27. maj 1962. Betjeningen med persontog ophørte 23. maj 1982, og 3. juni 1984 blev den nu tidligere station nedgraderet til læssespor.

Stationsbygningen blev opført i 1914 efter tegninger af arkitekten Harald Kaas, der også har tegnet flere andre stationsbygninger på Bergensbanen. Bygningen blev revet ned i 1981.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Bergensbanen
Nedlagte jernbanestationer i Norge
Etableret i 1914
Ophørt i 1984
Jernbanestationer i Viken
Hadelner Kanal

Hadelner Kanal er en del af skibsgenvejen mellem Weserfloden og Elben i Tyskland. Den er 32 km. lang og strækker sig fra Otterndorf ved Elben mellem Cuxhaven og Brunsbüttel) til søen ved Bederkesa.

Kanalen blev bygget 1852 – 1854, dels som sejlvej for mindre skibe, dels som afvandingskanal for omliggende landbrugsarealer, der led under hyppige oversvømmelser. Sammen med Bederkesa-Geeste-kanalen og floden Geeste udgør den en genvej mellem Weser ved Bremerhaven og Elben ved Brunsbüttel. Den blev bygget til skibe der var op til 33,5 m. lange, 5 m. brede og 1,5 m. dybgang. På grund af broerne undervejs måtte de højst rage 2,7 m. op over vandspejlet. Dimensionerne var også bestemt af sluserne undervejs. Sluserne tjener både som trafikporte og som højvandsspærring. Ved højvande i Elben forhindrede de, at floden oversvømmede de lavtliggende marker, og ved lavvande fremmede de dræningen. Hadelnerkanalen har sluser ved Otterndorf og ved Bederkase.

I de godt to år byggeriet varede flyttede 1150 arbejdere omkring 1 mio. kbm jord. Mellem 1957 og 1965 blev den udvidet i såvel bredde som dybde, men har siden mistet sin betydning for varetransport og benyttes kun af lystsejlere og -fiskere.

Kilder 
 Willi Klenck: Heimatbuch des ehemaligen Kreis Neuhaus an der Oste. 1957
 Norbert Fischer: Das kanalisierte Wasser. Technische Modernisierung, Staat und regionale Gesellschaft in Hadeln im 19. Jahrhundert. In: Stader Jahrbuch 2005/2006, S. 407–432

Kanaler i Tyskland
Tysklands geografi
Etableret i 1854
Gamle Bergen Museum

Gamle Bergen Museum er et frilandsmuseum, som ligger i bydelen Sandviken i Bergen. Det er opbygget omkring det gamle lyststed Elsesro. Museet blev åbnet i 1949 og er nu en del af Bymuseet i Bergen. Frilandsmuseet har bygninger fra 1700- og 1800-tallet som er flyttet fra forskellige steder i Bergen til dette område. Bygningerne består hovedsagelig af en- og toetagers træhuse med træbeklædning og tegltag.

Oprettelse 
Museumsforeningen blev oprettet i 1934, og museet åbnede for publikum i 1949. Museets mål var at bevare et billede af Bergen med gader og miljøer sådan som byen engang havde været. Det skulle fortælle om bergensk byggeskik, de forskellige sociale lags liv og virksomhed, om håndværk og handel fra 1700- og 1800-tallet. I samlingen findes blandt andet bageri, bagerens hus, et købmandshus, urmagerens hus, skipperens hus, håndværkerhuset, embedsmandsbolig, hus for tandlæge og barberer. Fra 1941 til 1971 var arkitekt Kristian Bjerknes direktør for Gamle Bergen Museum.

Huse 
 Allersgården
 Dorothe Engelbretsdatters hus
 Elsesro
 Krohnstedet
 Lyststedet Frydenlund
 Nordnesgaten 23 (Håndverkerhuset)
 Kong Oscars gate 48 (Embetsmannshuset)
 Nordnesgaten 25 (Glassmesterhuset)
 Solheimsvikens bedehus (Torvsalen)
 Welanderhjemmet i Bergen

Litteratur

Eksterne henvisninger 
 Gamle Bergen
 Bymuseet i Bergen
 Bergen byleksikon på nett, om Gamle Bergen Museum

Museer i Bergen
Frilandsmuseer i Norge
Museer etableret i 1949
Johannes V. Jensen & Thit Jensen Museet

Johannes V. Jensen og Thit Jensen Museet er et dansk forfattermuseum om den danske forfatter og nobelprisvinder i litteratur Johannes V. Jensen samt forfatterinden og kvindesagsforkæmperen Thit Jensen.

Museet har adresse på Johannes V. Jensens fødehjem, Søndergade 48 i Farsø, Himmerland.
Bygningen blev oprindelig indviet som museum for Johannes V. Jensen den 7. september 1991.
I 2011 blev museet udvidet med en tilbygning finansieret af tilskud fra Vesthimmerlands Kommune og EU.
Tilbygningen er tegnet af arkitekt Palle Breinholm og rummer bl.a. en udstilling med ca. 100 genstande fra Johannes V. Jensens arbejdsværelse. Genstandene er udlånt af Nationalmuseet i samarbejde med Vesthimmerlands Museum og det hidtil største af sin art.

i 2019 blev museet igen udvidet med det formål at udstille genstande fra Thit Jensens Mindestue og formidle hendes personlige historie og forfatterskab.

Museets bygninger ejes af Vesthimmerlands Kommune. Museet drives som en selvejende institution.

Henvisninger 

Museer i Region Nordjylland
Johannes V. Jensen
Farsø
Frantz Vilhelm Theodor Harlang

Frantz Vilhelm Theodor Harlang, (31. august 1899 - 29. marts 1981) var en dansk reklamemand, erhvervsleder og filantrop, der først og fremmest er kendt som medstifter af og direktør for reklamebureauet Harlang og Toksvig A/S.

Baggrund 
Harlang var født i København og blev uddannet som boghandler i perioden 1913-17.

I 1920 blev han ansat som sælger i reklamebureauet Sylvester Hvid.

I 1925 blev han forfremmet til kontorchef i firmaet og allerede få år efter (1928) udnævnt som underdirektør. Det var dog først da Harlang i samarbejde med Frithjof Toksvig stiftede reklamebureuret Harlang og Toksvig A/S i 1934, at han virkelig begyndte at sætte sit præg på branchen.

Bureauet udviklede sig eksponentielt og snart blev det et af Skandinaviens største reklamebureauer med underafdelinger i Århus, Stockholm og Oslo og med kunder som blandt andre Tuborg, Ford og DSB.

Blandt Harlangs mest kendte reklameslogans er verdens længstlevende Ud At Se Med DSB fra 1934. Harlang stiftede i 1950erne Harlang & Toksvig Holding Company, Harlang & Toksvig Fondet og Harlang & Toksvig Bladforlag.

Frantz Harlang sad i flere bestyrelser, herunder Annoncebureauernes Brancheforening, Danske Reklamebureauers Brancheforening, m.fl., hvor han havde megen indflydelse og spillede en afgørende rolle.

Velgørenhed og priser 
Harlang brugte en stor del af sin fritid og sine økonomiske midler på filantropisk arbejde. Han var involveret i flere velgørende formål for organisationer og fonde som Vanførefonden, Røde kors, Kofoed Skole, Børneforsorg samt Gigtens Bekæmpelse. I 1951 blev han formand for Rigsforeningens forretningsudvalg.

Harlang havde en ekstraordinær evne til at skaffe økonomiske midler, og det er endog betydelige summer han med tiden fik fremskaffet og rejst til forskellige godtgørende organisationer, i hvilke han selv ofte sad som formand.

For sit arbejde modtog han en række ærespriser i form af medaljer og æresmedlemskaber i både Danmark og Sverige og blev slået til Ridder af Dannebrog og kommandør af Dannebrog.

Inden for det kirkelige var Harlang også aktiv, og det var især inden for det organisatoriske, at han bidrog. Han tilsluttede sig i 1936 Skt. Stefans Fritidshjem som bestyrelsesmedlem og blev i 1965 formand og senere (1975) ligeledes formand for Skt. Stefans rådgivningscenter. Derudover var han også fra 1951 medlem af det kristelige pressebureau.

Familie 
Søn af fotografen Theodor Vilhelm Rieger (1868-1944) og Albine Hermandine Hansen (1876-1945). Harlang blev gift første gang i 1923 med Lene Munck i København. Far til Bent Harlang (1925-1998), den senere anerkendte stifter af møbelproducenten Kevi A/S, og farfar til professor på Kunstakademiet, arkitekten Christoffer Harlang (1958-). Harlang testamenterede inden sin død i 1981 en del af sin formue til den almennyttige fond Harlang og Toksvig Fonden. Fonden drives af Harlangs og hans kompagnon Toksvigs efterkommere.

Referencer 
 Frantz Harlang | Gyldendal - Den Store Danske

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra København
Reklamefolk fra Danmark
Erhvervsfolk fra Danmark
Sølvbryllupskvarter

Et sølvbryllupskvarter er en betegnelse for et boligområde, der har en høj koncentration af midaldrende ægtepar (ca. 45-65), hvis børn er flyttet hjemmefra. Betegnelsen dækker primært over kvarterer med parcelhuse og rækkehuse; altså traditionelle børnevenlige kvarterer, hvor forældrene så er blevet boende, efter børnene er flyttet. Begrebet er kendt fra 1964 og findes også i den mere negativt ladede form "Sølvbryllupsghetto". Af begrebet sølvbryllupskvarter er desuden blevet dannet begreberne guldbryllupskvarter hhv. krondiamantbryllupskvarter, som betegner boligområder med høj koncentration af ældre mennesker/pensionister.

Referencer 

Bydele og forstæder i Danmark
Calle Hellevang-Larsen

Carl Fredrik "Calle" Hellevang Larsen (født 18. august 1977 i Bergen) er en norsk komiker og skuespiller- Han er mest kendt fra TV-programmet I kveld med Ylvis og humortrioen Raske Menn.

Hellevang Larsen er uddannet marinetelegrafist fra Sjøforsvaret, og har også en journalistikuddannelse fra Universitetet i Bergen. I 2003 startede Calle humortrioen Raske Menn sammen med Øyvind Rafto og Anders Hoff.

Filmografi

Filmo 
 2016: Angry Birds – Chuck.
 2013: Turbo – Speedy.
 2011: Hopp – Knut.
 2006: Elias og Kongeskipet – Papparazzibåtd.
 2005: Kalde Føtter - Lasse.

TV 
 2016 Snefald, NRK.
 2016: I kveld med Ylvis, TVNorge.
 2014: I kveld med Ylvis, TVNorge.
 2013: I kveld med Ylvis, TVNorge.
 2012: 20.00 med Raske Menn, TV2.
 2011: I kveld med Ylvis, TVNorge.
 2010: Ah, så det er SÅNN det er, ABC Startsiden.
 2007: Snabbgrabbar med Raske Menn, TVNorge.
 2005: Dommer Xtra, Canal+.

Priser og udmærkelser 
 Komiprisen 2016, Årets humorprogram, NRK1 – I kveld med Ylvis.
 Komiprisen 2010, Årets morsomste – publikumsprisen, NRK1 – Raske Menn.
 Bedste TV-nybegynder 2007, Se & Hør – Raske Menn.
 Komiprisen 2005, bedste nybegynder, NRK1 – Raske Menn.

Eksterne henvisninger 
 

Filmskuespillere fra Norge
Journalister fra Norge
Komikere fra Norge
Personer fra Bergen
Tv-skuespillere fra Norge
Ebolavirus

Ebolavirus, EBOV, er en virus, der forårsager Ebola (en. Ebola virus disease (EVD) eller tidligere Ebola haemorrhagic fever (EHF)), en zoonose, der spredes fra flagermus til mennesker.

Ebolavirus kaldes sammen med Marburgvirus og Lassavirus for de afrikanske blødningsfebervirus og klassificeres som virus i højeste fareklasse.

EBOV er en trådformet, membrankappet virus med et genom af -ssRNA og er en del af Filoviridae-familien, nært beslægtet med Marburgvirus.

Historisk 

EBOV er opkaldt efter floden Ebola i DR Congo, hvor virussen også blev opdaget første gang. Fra 1976 har der været gentagne udbrud af Ebola.
To stammer blev identificeret, hhv. fra Zaire og fra Sudan
med gennemsnitlige dødelighedsprocenter på henholdsvis 83% og 54%. En tredje stamme, Reston-Ebolavirus, blev opdaget i 1989 i en gruppe af aber (Macaca fascicularis) importeret fra Filippinerne til Hazleton Primate Quarantine Unit i Reston, Virginia i USA. Denne stamme har ikke været humanpatogen.
Der kendes nu fem stammer af Ebolavirus (BDBV, EBOV, RESTV, SUDV and TAFV).

Generelt 

I elektronmikroskop fremtræder EBOV som langstrakte, fleksible tråde med en diameter på 80 nm og en længde fra 800 til 1400 nm.

Genom 

EBOV’s genom er -ssRNA (negativt polariseret enkeltstrænget RNA) på 18-19.000 nukleotider, der koder for 7 proteiner. De fem forskellige stammer afviger i nukleotidsekvensen og antallet og placeringen af overlappende gener.

Proteiner 

 Glycoprotein, multifunktionelt overfladeprotein GP, sGP, ssGP, GP1 og GP2

 Matrixprotein VP40, hexamer

 RNA dependent RNA polymerase, L protein

 Nucleoprotein NP

 Polymerase cofactor VP35 (multifunktionelt nucleocapsidprotein)

 Transcription activator VP30 (nucleocapsidprotein)

 VP24 (nucleocapsidprotein)

Receptorer for EBOV 

EBOV glycoprotein GP binder sig til

 TIM-1, et overfladeprotein på værtsorganismens epithelceller 

 C-type lectinerne DC-SIGN, L-SIGN og hMGL på overfladen af værtsorganismens monocyter, dendritceller og makrofager

 Niemann–Pick C1 (NPC1), et 13TM membranprotein i værtsorganismens endosomer

Vaccine 

En Ebolavaccine blev godkendt i USA i 2019.

Se også 

 Coronavirus
 HIV

Henvisninger 

Vira
Trond Nilssen

Trond Nilssen (født 22. august 1990) er en norsk skuespiller.Han debuterede i filmen Kongen av Bastøy i 2010 som Olav. Trond Nilssen spillede også rollen som Anton i Sønner av Norge.
I 2012 udkom filmen Uskyld, hvor Nilssen spillede rollen som den 18 år gamle Ruud. Trond Nilssen vandt Amandaprisen i 2011 for bedste mandlige birolle for hans rolle som Olav i Kongen av Bastøy.

Filmografi

Priser og nomineringer

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Filmskuespillere fra Norge
Fríðrún Olsen

Fríðrún Olsen (født Danielsen den 29. april 1991) er en færøsk fodboldspiller, der spiller for EB/Streymur/Skála og Færøernes kvindefodboldlandshold. Hendes tvillingesøster, Oddrún Danielsen, er også fodboldspiller.

Hæder 
EB/Streymur/Skála
Toer
 1. deild kvinnur (2): 2013, 2014

Internationale mål 
Færøernes mål og resultater vises først.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Profil på Faroesoccer.com

Fodboldspillere fra Færøerne
Fodboldlandsholdsspillere fra Færøerne
Fodboldspillere fra KÍ Klaksvík
Kvindelige fodboldspillere fra Færøerne