kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Île de Sable (Ny Kaledonien)

Île de Sable (fransk for: Sandøen, på engelsk: Sandy Island) er en 5 km bred og 24 km lang fantomø (ikke eksisterende ø), der har været afbildet på flere søkort og almindelige kort i mere end hundrede år. Øen skulle angiveligt ligge i Koralhavet mellem Australien og Ny Kaledonien, inden for fransk territorialfarvand.<ref name="bbc">bbc.co.uk, 22. november 2012, [http://www.bbc.co.uk/news/world-asia-20442487 South Pacific Sandy Island 'proven not to exist''']  Hentet 30. marts 2013</ref>

Øen var med på adskillige meget brugte kort fra udgivere som United Kingdom Hydrographic Office, National Geographic og Google Earth, men dog ikke angivet i f.eks. Times Atlas of the World.

Radioamatører påstod i år 2000, efter at have været på en såkaldt DX-pedition (et amatør radio træf/ekspedition), at øen ikke eksisterede.

Forskere, ombord på forskningsskibet RV Southern Surveyor'' fra den australske flåde, der var på en ekspeditionstur for at studere pladetektonikkens udvikling af Koralhavet, kunne i efteråret 2012 endegyldigt fastslå at øen ikke eksisterede. Skibet foretog adskillige dybdemålinger på øens angivelige position, men ingen målinger viste dybder på mindre end 1400 meter.

Øen er nu slettet fra både National Geographics kort og Google Earth, men kan dog stadig ses på WikiMiniAtlas. Det har siden været diskuteret om øens eksistens på visse kort kan have været et forsøg på at sikre copyright til rådata. En praksis der af og til bliver benyttet indenfor kortbranchen, idet det er meget dyrt at fremstille kort, hvorfor halv- eller helt forkerte oplysninger kan være en måde til at bevise at ens data er blevet ulovligt kopieret. Det har dog også været anført at en sådan praksis ikke benyttes i søkort. Her er det snarere normalt at medtage potentielle grundstødningskilder, indtil man er helt sikker på at de ikke udgør nogen fare for søfarten.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 General Bathymetric Chart of the Oceans: "Disappearance" of Sandy Island

Øer i Stillehavet
Ny Kaledonien
Kartografi
Fantomøer
Michael Ring

Michael Ring (født 29. december 1959 i København) er en dansk fabrikant og erhvervsleder.

Ring er student fra Midtfyns Gymnasium 1979 og uddannet MBA fra IMD i Lausanne og var 1981-82 officer Den Kongelige Livgarde.

Fra 1979 til 1990 gjorde Ring karriere i ØK: Han var management trainee i København 1979-82, finance Manager i Chicago 1983, Business Development Manager i New York 1984, Business Development Manager i Los Angeles 1985, controller i Toronto og slutteligt Vice President for Finance 1988-90. 1992-93 var han divisionsdirektør i Lyngsø Energi og Miljø, 1994-97 administrerende direktør for Hilti A/S, 1997-99 direktør i Hilti Gmbh i München, 1999-2000 administrerende direktør for Royal Copenhagen A/S og koncerndirektør for Royal Scandinavia, 1999-2003 administrerende direktør for Georg Jensen A/S og har siden 2004 været ejerleder i Stelton A/S.

Han er gift med landmand Birgitte Ring. De har to børn.

Hæder 
 1996: Martin Hilti hæderspris for den bedste organisation i Hilti-koncernen
 2008: Dansk Industris innovationspris for det bedste firma small/medium Cap
 2011: HBH-prisen for Danmarks bedste marketing - jury Copenhagen Business School

Kilder 
 CV på LinkedIn

Fabrikanter fra Danmark
Personer fra København
Personer i Kraks Blå Bog
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Officerer fra Danmark
Système universitaire de documentation

Système universitaire de documentation (SUDOC) gør det muligt for franske universitetsbiblioteker og biblioteker på andre højere uddannelsesinstitutioner at skabe en oversigt over dokumenter i deres varetægt.

Det er Agence bibliographique de l'enseignement supérieur (ABES) som står i spidsen for at oprette, vedligeholde og udvikle kataloget og andre nationale applikationer (STAR, Calames).

I september 2011 indeholdt kataloget mere end 10 millioner referencer til monografier, afhandlinger, tidsskrifter og andre typer dokumenter inklusive deres fysiske placering.

SUDOCs kartotek gør det muligt at udføre bibliografiske søgninger i biblioteker på franske universiteter og andre højere læreanstalter.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 SUDOC's kartotek 
 Biblitotekernes tjenester 

Videregående uddannelse i Frankrig
Biblioteks- og informationsvidenskab
Metadata
Homlungen fyr

Homlungen fyr er et fyr på en holm ud for Skjærhalden i Hvaler kommune i Viken fylke i Norge.

Fyret består af en fyrbygning i træ med et tagtårn. Fyrbygningen blev bygget i 1867 og ombygget i 1915. Efter den tid er den ydre facade lidt forandret. Fyret har et 4. orens linseapparat fra 1878 fra Frankrig og dele af det oprindelige snoretræk er fremdeles intakt. Fyret der blev automatiseret og affolket i 1952, er fredet efter lov om kulturminner.

Se også 
 Norske fyr

Eksterne kilder og henvisninger 

 
 Homlungen fyrstasjon Norsk Fyrhistorisk Forening

Fyr i Viken
Etableret i 1867
Hvaler kommune
Autoritetsdata

Information om autoritetsdata for Wikipedia-skribenter: Wikipedia:Autoritetsdata.
Autoritetsdata er en metode der anvendes inden for Biblioteks- og informationsvidenskab for at organisere bibliotekskataloger og  bibliografier på en ensartet måde. Hvert emne (f.eks. en forfatter, en bog eller en organisation) bliver tildelt en unik identifikator, og denne benyttes derefter til at beskrive alle referencer til det samme emne (selv om der er variationer i stavning osv). Ved hjælp af identifikatoren kan brugerne finde alt relevant (herunder relateret) information om emnet.

Se også 
WorldCat
Virtual International Authority File
Gemeinsame Normdatei
Library of Congress Control Number
LIBRIS
Mathematics Genealogy Project

Eksterne henvisninger
 "Autoritetsdata", "Autoritetsfil" og "Uddybende kommentar" hos Informationsordbogen.dk
 "Autoritetsdata"  hos Fabita.dk, Faggruppen vedrørende kataloger hos Bibliotikarforbundet 

Biblioteks- og informationsvidenskab
Katalogisering
Metadata
Dora Maar

Dora Maar (født Henriette Theodora Markovitch 22. november 1907 i Paris - 16. juli 1997 i Paris) var en fransk fotograf og maler, der bedst er kendt for at være Picassos muse og elskerinde, men derudover også var en del af den surrealistiske bevægelse.

Biografi 
Dora Maar blev født i Paris, men voksede op i Buenos Aires i Argentina, hvor hun boede med sin familie i årene 1910 til 1925. I 1926 flytter hun og familien tilbage til Frankrig, hvor hun bliver indskrevet på Union centrale des arts décoratifs og på École de photographie. , inden hun bliver optaget på Académie Julian, hvor kvinder får den samme uddannelse som mændene får på École nationale supérieure des Beaux-Arts. Det er i denne periode, at hun forkorter sit navn til Dora Maar. I 1935 bliver hun introduceret til Pablo Picasso, som hun herefter dels arbejder sammen med kunstnerisk og dels er hans elskerinde. Maar tilbringer det meste af 2. verdenskrig i Paris, hvor hun i 1943 bryder den erotiske forbindelse med Picasso, da han møder Francoise Gilot. I 1944 får hun et nervøst sammenbrud, som det tager hende næsten 2 år at komme sig over. I 50'erne rejser hun frem og tilbage mellem Paris og Menerbes, hvor hun har et sommerhus. Dora Maar dør i Paris 16. juli 1997.

Kilder 
  

Franskmænd i 1900-tallet
Malere fra Frankrig
Fotografer fra Frankrig
Surrealisme
Kenya ved sommer-OL 2012

Kenya deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Medaljevinderne 

Lande ved sommer-OL 2012
Kenya ved sommer-OL
Struten fyr

Struten fyrstation ligger på en lille holm i Oslofjorden syd for Hankø i Fredrikstad kommune i Viken fylke i Norge. Lige vest for fyret ligger Nøtterøy og Tjøme.

Fyret, der blev bygget i 1907, bestod af en fyrbygning med et lille lygterum på toppen af huset. Da fyret blev automatiseret i 1985 blev fyrlygten placeret på en søjle sydvest for huset.

Sømandsforeninger i Fredrikstad og Sarpsborg søgte om at opsætte et fyr på Struten i 1886, men fik afslag. I stedet blev der i 1901 udsat en lydbøje nord for Struten. I 1904 forliste barken «Sir John Lawrence» ved Struten og mandskabet på 13 mand omkom. Der blev da rejst nyt krav om fyr på holmen og denne gang blev det godkendt.
Under anden verdenskrig byggede tyskerne tre kanonstillinger omkring fyrhuset, men disse ble aldrig taget i brug.

Fyret ligger i den nordlige del af nationalparken Ytre Hvaler nationalpark, der blev oprettet i 2009.

Se også 
 Norske fyr

Eksterne kilder og henvisninger 

 Norsk fyrliste 2012 Kystverket
 Struten fyrstasjon Norsk Fyrhistorisk Forening
 Strutens historie

Fyr i Viken
Fredrikstad
Oslofjorden
Ernst Curtius

Ernst Curtius (født 2. september 1814 i Lübeck, død 11. juli 1896 i Berlin) var en tysk  arkæolog og historiker, bror til Georg Curtius og farfar til Ernst Robert Curtius.

Curtius var 1844-49 ekstraordinær professor i Berlin og opdrager for den senere kejser Friedrich III, 1856-68 professor i Göttingen og fra 1868 igen professor i Berlin og tillige direktør for antiksamlingen. Sin indflydelse ved hoffet benyttede Curtius til at foranledige udgravningerne i Olympia, som førte til så glimrende resultater. Curtius' vigtigste arbejder er: Die Akropolis von Athen (1844), Stadtgeschichte von Athen (1891); Naxos (1846), Die Ionier (1855), Beiträge zur Geschichte und Topographie Kleinasiens (1872), Ephesos (1874); Olympia (1852), Die Ausgrabungen zu Olympia (udgivet sammen med Adler og Hirschfeld, 1877-81, 5 bind); endelig de to hovedværker: Peloponnesos (1851-52, 2 bind), en alsidig fremstilling af halvøens historie, sagn og mindesmærker, og den formfuldendte Griechische Geschichte (1857-61, 3 bind; 6. oplag 1887-88); en del mindre skrifter udgør Gesammelte Abhandlungen (2 bind, 1893-94). Curtius' talrige festtaler er samlede under titlerne Altertum und Gegenwart (1. bind, 1875, 4. oplag 1892; 2. bind, 1882) og Unter drei Kaisern (1889; 2. oplag 1895).

Kilder 

 

Arkæologer fra Tyskland
Historikere fra Tyskland
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Ansatte ved Göttingens Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Salmonsens
Nils Madsen

Nils Madsen (født 26. marts 1943 i Tølløse) er en dansk arkitekt og professor emeritus.

Han er søn af redaktør Gunnar Madsen og Hanna Voss Jensen og blev uddannet på Kunstakademiets Arkitektskole under Erik Christian Sørensen, Ejnar Borg og Jørgen Bo 1962-68. Han var efterfølgende ansat hos Jørgen Bo og var samtidig var lærer på Kunstakademiets Arkitektskole som assistent for Bo 1969-70, hos Dall & Lindhardtsen 1971-72, Friis & Moltke 1972-75 og 1978-80, C.F. Møllers Tegnestue 1975-78 og Warner, Burns, New York 1979-80. 1980 etablerede han egen tegnestue i Aarhus og i London 1986.

Madsen har været censor ved Arkitektskolen i Aarhus fra 1981, var gæstelærer sammesteds 1993 og blev lektor ved samme skole 1994 og 1997 professor. I 2009 blev han fyret efter at have kritiseret ledelsen af arkitektskolen.

Madsen modtog i 1991 Træprisen; blandt andet for Aarhus Stiftstidendes daværende bladhus på Oluf Palmes Allé. Han har ofte stræbt efter additive byggesystemer, og det gælder også Aarhus Stiftstidendes bygning, som er opdelt i blokke, tiltænkt henholdsvis tekniske og administrative funktioner. I 1990'erne fokuserede Nils Madsen på projekter i udviklingslandene som flygtningeboliger og vaccinationsklinikker.

Værker 
 Tekniske hjælpemidler for fysisk handicappede børn, Geelsgård Kostskole, Virum (1970)
 Eget hus, Havgårdsvej 43, Risskov (1976)
 Andelsboligerne Drivhuse, Randers (1982-84)
 Vadestedet, Ry (1982-84)
 Solfang og Regnbuen, Fredericia (1982-84)
 Torshammer, Skive (1982-84)
 Ombygning og opførelse af InWear-butikker, København og London (1986-87)
 Aarhus Stiftstidende, trykkeri, pakkeri og administration, Aarhus (1986-89)
 Udvikling af byggesystem til flygtningehuse (1992-93)
 Saphir, mobile vaccinationsstationer til udviklingslandene (1993)
 Dansk udstillingsstand, Expo '93, Seoul (1993, sammen med Peter Bysted)

Projekter:
 Riksdagsbygning, Stockholm (1970, sammen med Svend B. Nielsen)
 Museum for regalskibet Wasa, sammesteds (1980, sammen med Susanne Kjær)
 Hovedbibliotek, Ballerup (1980, for Dall og Lindhardtsen)
 Showroom for Södahl Design i Athen (1981)
 Uddannelsescenter, Hadsten (1982, 1. præmie)
 Udbygning af centralsygehus, Herning (1983, 2. præmie, sammen med Peter Bysted og Jan Fugl)
 Ombygning af enfamiliehus i Eindhoven, Holland (1983)
 Dansk eksportcenter, Valencia, Venezuela (1984, sammen med Peter Bysted)
 Hotel i Canterbury, England (1987)
 Tokyo International Forum, Tokyo (1989)
 Om- og tilbygning til Holloway Sanatorium, Virginia Water, England (1991)
 Musikhus, København (1993, 1. præmie, sammen med Friis & Moltke)
 Udvikling af økologiske byggesystemer, Tyskland (1993, sammen med samme)

Kilder 
 

Ansatte ved Kunstakademiets Arkitektskole
Ansatte ved Arkitektskolen Aarhus
Arkitekter fra Danmark
Personer fra Tølløse
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Modernistiske arkitekter
Strømtangen fyr (Fredrikstad)

Strømtangen fyrstation er et fyr i Fredrikstad kommune i Viken fylke i Norge. Fyret blev sat i drift 20. september 1859. I Fyrlisten blev fyret indtil 1883 kaldt Torgauten, men gik da over til navnet Strømtangen (Torgauten). I 1880 blev der anskaffet et hånddrevet tågehorn til brug hver gang man fra fyret hørte signaler i tågen fra forbipasserende fartøjer. I 1951 blev der installeret elektrisk kraft fra en elektrisk dieselgenerator; . Samtidig blev tågehornet erstattet af en sirene. Fyret blev automatiseret og affolket i 1977.

Strømsund ligger mellem holmen hvor fyret står helt mod syd, og fastlandet der ligger mod nord. Selve fyrlygten står i dag på en søjle syd for fyrhuset. Det gamle lygtehus står i det sydligste hjørn af fyrhuset.

Der står en fuldautomatisk vejrstation fra det norske Meteorologisk Institutt ved fyret.

Se også 
 Norske fyr

Eksterne kilder og henvisninger 
 Norsk fyrliste 2012, Kystverket
 Strømtangen fyrstasjon Norsk Fyrhistorisk Forening
 Fyrhistorien på Strømtangen

Fredrikstad
Fyr i Viken
Strømtangen fyr

Strømtangen fyr kan henvise til flere steder:

 Strømtangen fyr (Fredrikstad) - Fredrikstad kommune i Østfold fylke i Norge.
 Strømtangen fyr (Kragerø) - Kragerø kommune i Telemark fylke.
Bogislav Løffler

Bogislav Løffler (virksom 1750-1757) var en billedhugger, som måske havde slavisk herkomst.

Løffler blev indkaldt til Danmark omkring 1750 og havde før da arbejdet på forskellige kongelige slotte i Potsdam. Hans værker præges af den frodige og pittoreske behandling, som Louis-Augustin le Clerc tilførte rokokoen i interiørerne i palæerne, som senere blev til Amalienborg. Især den virtuost udskårne hjørneornamentik er karakteristisk for Løfflers arbejde.

Værker 
 Ornamentalt billedhuggerarbejde på Fredensborg Slot, bl.a. seks konsolborde og et vægspejl (1755)
 I Moltkes og Levetzaus Palæer, Amalienborg, bl.a. på midtkartouchen, sidevolutter m.v. på kaminerne i riddersalen i Moltkes Palæ, tapetrammer, kantlister og hjørneornamenter i andre gemakker (1757)

Kilder 
 

Billedhuggere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Regnmageri

Regnmageri er en betegnelse for ritualer, der er bestemt til at påberåbe og frembringe regn.

Blandt de mest velkendte eksempler på regnmager-ritualer er nordamerikanske regndanse, traditionelt udført af flere indianske stammer i Nordamerika, -især i det sydvestlige USA. Nogle af disse traditionelle ritualer har overlevet og udføres stadig.

Eksempler

Nordamerika 
Julia M. Butree (hustru til Ernest Thompson Seton) beskrev i sin bog, flere indianske danse, heriblandt "Regndans fra Zuni". Fjer og turkis (eller andre blålige nuancer) blev båret under ceremonien for at symbolisere henholdsvis vind og regn.
Der findes mange andre mundtlige overleveringer om regndans. I en tidlig form for meteorologi observerede og fulgte indianerne i de midtvestlige dele af det moderne USA ofte kendte vejrmønstre og tilbød derudfra samtidig at udføre en regndans for nybyggerne mod at få ting i bytte som gengæld. Dette er bedst dokumenteret blandt indianerstammerne Osage og Quapaw fra Missouri og Arkansas.

Østeuropa 
Paparuda, Caloian, Dodola og Perperuna er blandt flere udtryk, som tilhører en gruppe af slaviske og rumænske regnmager-ritualer, hvoraf nogle blev benyttet helt op i det 20. århundrede.

Se også 
 Regnskildpadde

Kilder og eksterne henvisninger 

Indianske danse
Indiansk religion
Rituelle danse
Overtro
Fremtid
Ritualer
Living for Tomorrow

er en japansk enbinds boys love manga skrevet og tegnet af Taishi Zaou (også kendt som Mikiyo Tsuda). Den gik oprindelig som serie i magasinet Dear+ og blev efterfølgende udgivet som bind af Shinshokan i 2005. Den er oversat til engelsk af Digital Manga Publishing og til tysk af Egmont Manga & Anime.

Mangaen handler om gymnasieeleven Tasuku Mizuochi, der opdager at hans afdøde mor bragte andre held, og han spekulerer på, om han har arvet denne egenskab. For at finde ud af det, tilstår han sine følelser til sin ven Ryouta, idet han håber, at hvis han dater sin ven, kan han gøre ham heldig. Men moderens held har været fokus for et tv-show, og nu forsøger ikke så få at få fat i Tasuku mod hans vilje.

I efterordet bemærkede Taishi Zaou, at mangaen manglede styrke. Hun havde parallelt arbejdet med den populære mangaserie Princess Princess men at have to serier i gang blev for meget, og resultatet blev at Living for Tomorrow måtte holde pause i et år. Det førte imidlertid til, at tegnestilen ændrede sig, idet Taishi Zaou imellemtiden havde glemt, hvordan figurerne skulle tegnes. Derudover blev det ikke til noget med ideer om at lade Tasuka møde flere entertainere eller vise hans far mere.

Anmeldelser 
Leroy Douresseaux, der skriver for Comic Book Bin fandt at historien ikke var særligt bemærkelsesværdig men nød Zaous tegninger, især figurernes ansigter, og besluttede i sidste ende at det løftede mangaen som helhed opover det jævne. Courtney Kraft, der skriver for Graphic Novel Reporter følte at mangaen aldrig blev "unødvendig og værdiløs" og nød temaerne med "venskab, troskab og den feminine fantasi hos unge mænd der åbner op for hinanden". Kraft følte dog, at denne fantasi betød, at dialogen mellem figurerne var urealistisk "ren", og at figurerne var for "forstående og modne" til at være gymnasieelever. Michelle Smith, der skriver for PopCultureShock, var uimponeret over mangakaens shoujo-mangaer men følte, at Zaous sans for humor passede bedre til yaoi.

Manga

Noter

Eksterne henvisninger 
 
 Living for Tomorrow på Baka-Updates Manga.
Hankø

Hankø er en ø i Fredrikstad kommune, Viken fylke i Norge, med et areal på ca. 4 km². Øen er et idyllisk ferie- og badested og et kendt sejlsportscenter med regattaer i juni og juli. Den er måske mest kendt som den norske kongefamilies feriested og prinsesse Märtha Louise og Ari Behns anden datter, Leah Isadora Behns fødested.

Der er stor bådtrafik ind i Hankøsundet, hvor en række bådaktører holder kursus og seminarer hvert år. Der er gæstekajer som blandt andet en række bådmagasiner bruger som testbase.

Referencer

Se også 
 Hangö - en finsk ø.

Øer i Viken
Fredrikstad
Danmarksmesterskabet i skak 2013

Danmarksmesterskabet i skak 2013 afholdtes i perioden 23. marts til 31. marts 2013 i Helsingør som et led i Dansk Skak Unions årlige påskestævne. Danmarksmesterskabet blev afviklet som en turnering med 10 deltagere hvor alle spillede mod alle over 9 runder.

Davor Palo blev danmarksmester 2013 med 6½ ud af 9 mulige point for 5 sejre, 3 remiser og 1 tab (+5 =3 -1). Palo fik derved et flot comeback efter en 5-årig pause fra skak indtil efteråret 2012: Først danmarksmester for hold med sin klub, Skanderborg Skakklub, for sæsonen 2012/2013, og så individuel danmarksmester 2013.

Færingen Helgi Dam Ziska blev nr. 2 med 6 point (+4 =4 -1) og Lars Schandorff fik tredjepladsen med 5½ point (+2 =7 -0). Lars Schandorff var turneringens eneste ubesejrede spiller.

Deltagere i lodtrækningsorden 

Kilder: 

Den lavestratede, Dara Akdag, kvalificerede sig ved at vinde kandidatklassen ved danmarksmesterskabsstævnet 2012.

Øvrige turneringer i stævnet 

Danmarkmesterskabet i lynskak 2013 blev afviklet 29. marts. Jacob Aagaard vandt med en sejr i finalen med cifrene 1½ - ½ over Rasmus Skytte.

Jakob Aabling-Thomsen fra Brønshøj Skakforening vandt kandidatklassen og blev dermed kvalificeret til at spille i turneringen om danmarksmesterskabet 2014.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Hjemmeside

Danmarksmesterskab i skak
Sport i 2013
Taxireklame

Begrebet taxireklame stammer fra marketingsektoren og omfatter samtlige reklameformer i, på og om taxier. Det hører til udendørsreklame (eller Out-of-home); de mangsidige taxireklameformer kan dog indordnes under underformen transportmiddelreklame og Ambient Media (reklame i målgruppens levekreds).

Nogle taxicentraler og taxiselskaber udnytter hhv. sælger selv deres reklamepladser. I reglen er det dog regionale eller landsdækkende udbydere som udlejer reklamepladserne − direkte eller gennem medieagenturer hos reklamedrivende firmaer eller organisationer.

Taxireklameformer 

 Sidereklame: Sidereklame på taxier i klassisk, rektangulært format har omtrent de synlige mål 1600 x 300 mm. Her benyttes som oftest selvklæbende ikke-permanent folie. Alternative, som oftest større, formater dækker for eksempel de komplette fire sidedørsflader under ruderne eller i kombination med rudereklame også hele de bageste sidedøre.
 Tagreklame: Alt efter udbyder forskellige modeller. I reglen todimensionel reklame hhv. udskiftelige plakater med synlighed fra siden monteret i forbipasserendes hovedhøjde. Fra simple papskilte til permanente påbygninger med udskiftelige plakater.
 Kabinereklame: Brochuredispenser i forskellige udførelser. Monteret bag på forsædernes ryglæn. Mangsidig, også tredimensionelle nakkkestøttebetræk.
 Rudereklame: Her benyttes klæbefolier med tryk på den udvendige side, som på grund af deres specielle struktur bevarer trafiksikkert udsyn fra den indvendige side. Disse folier klæbes i reglen på de bageste sideruder, som enkelt motiv eller del af en komplet sidereklame med motivovergang på dørfladen.
 Totalbranding: Komplet reklame (eller branding) på samtlige reklameflader på og i taxien efter kundens design og ønske. I første række fri placering på hele taxiens synlige ydre. Teknik og materiale ligesom ved sidereklame. Alt efter kundens ønske kombineret med andre reklameformer som f.eks. tag- og kabinereklame. Ved bestemte aktionstider som f.eks. messer eller events udvides den kompletfolierede taxis "normale" tjenesteydelse ofte også med shuttleservice til bestemte målgrupper af kunder.
 Digitalt taxi-tv: I mange byer monteres der små billedskærme på forsædernes nakkestøtter, som under kørslen skifter mellem et mix af aktuelle nyheder, informationer om lokale begivenheder som f.eks. kultur, gastronomi samt reklamer fra firmaer. Det sendte program kan afstemmes efter specielle byer, tidsmæssige faktorer eller målgrupper.

Litteratur 
 Klaus G. Hofe, Monika Rost (Hrsg.): Außenwerbung. 3. oplag. Creative Collection Verlag GmbH, Freiburg 2005,  (på tysk).
 Stephanie Schloßbauer: Handbuch der Außenwerbung. 2. oplag. Verlag MD Mediendienste, Frankfurt a.M. 1998,  (på tysk).
 Zentralverband der deutschen Werbewirtschaft e.V. (Hrsg.): Werbung in Deutschland 2006. Verlag edition ZAW, Berlin 2006,  (på tysk).

Reklame
Reklame
Lazy Rich

Richard Billis - også kendt under navnet Lazy Rich er en britisk DJ og producer. Han producerer og remixer oftest electro house og dubstep. Lazy Rich har boet i Vancouver, Canada siden 2004. Han anses i musikkens univers for at være en af de ledende inden for den nye opblomstrende genre kaldt Complextro (en slags efterkommer af electro house), som baserer sig på komplekse melodier spækket med flere instrumenter i korte periode, og oftest med hurtige temposkift.

I en årrække har han toppet mange hitlister rundt om i verden. I følge The DJ list ender Lazy Rich samlet set på en 310. plads over verdens bedste DJ's og han ender top 16 i Canada 2010. En liste, der i Canada i øvrigt ledes af den levende legende inden for elektronisk musik - Deadmau5 (rigtige navn Joel Zimmerman f. 1981).

Lazy Rich ejer endvidere også en af de mest berømte pladeselskaber inden for elektronisk musik - Big Fish.

Dj's fra Storbritannien