kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Flying - Confessions of a Free Woman

Flying - Confessions of a Free Woman er en dansk dokumentarserie i 6 afsnit fra 2006 med instruktion og manuskript af Jennifer Fox. Serien havde premiere på festivallen IDFA i Amsterdam 30. november 2006 og blev efterfølgende vist i Empire Bio 12. august 2007 og på TV 2 13.-21. august 2007.

How to survive this modern female life ...? Det er det spørgsmål, den amerikanske instruktør Jennifer Fox stiller sig selv i denne dokumentariske kvindeodyssé i seks afsnit. Jennifer Fox retter kameraet mod sit eget privatliv i bl.a. New York og lader det gå på omgang blandt de kvinder, hun besøger i mere end 17 lande verden over. Hvor fri er den moderne kvinde egentlig? Og er frihed nødvendigvis lykken?

Afsnit

Eksterne henvisninger

Noter 

Danske tv-serier fra 2000'erne

Dokumentarserier fra Danmark
Alice Christabel Montagu Douglas Scott

Prinsesse Alice, hertuginde af Gloucester GCB GCVO GBE CI, født som lady Alice Christabel Montagu Douglas Scott den 25. december 1901 i London, død 29. oktober 2004 på Kensington Palace, var datter af John Montagu Douglas Scott, 7. hertug af Buccleuch og den ærede, senere lady Margaret Bridgeman (datter af George Bridgeman, 4. jarl af Bradford).

Ægteskab 
Lady Alice Montagu Douglas Scott giftede sig i 1935 på Buckingham Palace med prins Henry, hertug af Gloucester (1900-1974), tredje søn af Georg 5. af Storbritannien og dronning Mary. Hun blev derigennem tante (indgift faster) til dronning Elizabeth 2. af Storbritannien.

Efterkommere 
Alice og Henry fik to sønner. Den ældste søn prins William (1941-1972) døde ugift, mens faderen stadig var i live. 

Den næstældste søn prins Richard, hertug af Gloucester er gift med den dansk fødte Birgitte Eva Henriksen (hertuginde af Gloucester).

De har tre børn og seks børnebørn:
 Alexander Windsor, jarl af Ulster (født 1974)
 Xan Richard Anders Windsor, Lord Culloden (født 2007)
 Lady Cosima Rose Alexandra Windsor (født 2010)
 Lady Davina Elizabeth Alice Benedikte Windsor, gift Lewis (født 1977)
 Senna Kowhai Lewis (født 2010)
 Tāne Lewis (født 2012) 
 Lady Rose Victoria Birgitte Louise Windsor, gift Gilman (født 1980)
 Lyla Beatrix Christabel Gilman (født 2010)
 Rufus Gilman (født 2012)

Kongefamiliens ældste medlem 
Prinsesse Alice døde i en alder af 103 år og 10 måneder. Hun blev det hidtil ældste medlem af den britiske kongefamilie. Hun blev ældre end dronningemoderen, der døde i 2002 i en alder af 101 år og otte måneder. 
  

 

Kongelige fra Storbritannien
Huset Windsor
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Plads til os alle

Plads til os alle er en dansk dokumentarserie i 8 afsnit fra 1998 med instruktion og manuskript af Uffe Lynglund, Lisbeth Lyngse og Jørgen Pedersen.

Serien handler om arbejderbevægelsens historie. I otte temaer skildres udviklingen fra industrialiseringens barndom til nutidens informationssamfund gennem personlige beretninger, arkivfilm og fotos, malerier, avisklip og rekonstruktioner.

Afsnit

Eksterne henvisninger

Noter 

Danske tv-serier fra 1990'erne

Dokumentarserier fra Danmark
Hjemmestyrepartiet

Hjemmestyrepartiet var en sammenslutning af moderate politikere på Island, der arbejdede for at ministeren for Island skulle residere i Reykjavik, og at embedet altid skulle bestrides af en islænding, men at Islands tilknytning til Danmark i øvrigt skulle bevares. Partiet var hovedmodstander til separatisterne i Fremskridtspartiet og fra 1907 Selvstændighedspartiet. Dets leder var Hannes Hafstein.
Efter etableringen af Kongeriget Island i 1918 var partiets hovedmål ikke længere realiserbart. I 1923 blev det opløst og dets altingsmedlemmer dannede sammen med deres gamle modstandere fra Selvstændighedspartiet et nyt konservativt parti, Borgerpartiet.

Valgresultater

Henvisninger 

Tidligere politiske partier i Island
Ophørt i 1923
Indvandrerkvinder

Indvandrerkvinder er en dansk dokumentarserie i tre afsnit fra 1986. Første afsnit, Det skulle have været den lykkeligste dag i mit liv, er med instruktion og manuskript af Anette Skjold Larsen, Mikkel Joensen og Birgitte Beckert, andet afsnit, Høstbilleder af Bertel Torne Olsen og Laila Hodell og tredje afsnit, Kvinde i eksil af Anette E. Olsen og Katia Forbert Petersen.

Afsnit

Eksterne henvisninger

Noter 

Danske tv-serier fra 1980'erne
Dokumentarserier fra Danmark
Borgerpartiet (Island, 1923)

Borgerpartiet () var et konservativt politisk parti i Island, der var en forløber for Selvstændighedspartiet.

Partiet blev grundlagt som en løs alliance af konservative kandidater fra det opløste Hjemmestyrepartiet og (det første) Selvstændighedspartiet forud for altingsvalget i 1923. Det vandt valget og fik 16 ud af 28 pladser i Altingets øvre del ("overhus") og 7 ud af 14 i dets nedre del ("underhus"). I februar 1924 dannede 20 af partiets tingmænd Konservative Parti, og Borgerpartiet blev opløst senere samme år. De resterende tre altingsmedlemmer genoptog navnet Selvstændighedspartiet, men dannede i 1927 Liberale Parti. I 1929 sluttede Det Konservative Parti og det Liberale Parti sig sammen til Selvstændighedspartiet, der siden har været Islands dominerende parti.

Henvisninger 

Tidligere politiske partier i Island
Etableret i 1923
Ophørt i 1924
Lykkelige omstændigheder

Lykkelige omstændigheder er en dansk dokumentarserie i tre afsnit fra 2000 instrueret af Vibeke Heide Jørgensen og Gitte Løkkegaard.

Man kan spørge hvem som helst, der har prøvet det: Intet i livet er så stort som at få sit første barn. Ingen tid er lykkeligere, hårdere, mere turbulent end månederne efter fødslen. Filmen følger ni kvinder og deres mænd igennem et helt år: Fra kvinderne er syv måneder henne i deres graviditet, gennem fødsel og barsel, for til sidst at følge dem tilbage ud på arbejdsmarkedet. De ni kvinder er forskellige i alder og temperament. Nogle er nervøse for at føde, andre tror, det går som en leg. Omstændighederne er forskellige, men de har én ting til fælles: De skal være mødre for første gang, deres babyer er undfanget indenfor de samme 14 dage, og de skal føde på samme tid - med mindre altså noget går galt.

Afsnit

Eksterne henvisninger

Noter 

Danske tv-serier fra 2000'erne

Dokumentarserier fra Danmark
Schrum

Schrum er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Mitteldithmarschen i den centrale del af Kreis Dithmarschen. Kreis Dithmarschen ligger i den sydvestlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
I kommunen ligger med 78,81 moh. det højeste punkt i Kreis Dithmarschen.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side  på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2013 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Dithmarschen
Buruli-sår

Buruli-sår (også kendt som Bairnsdale-sår, Searls-sår, eller Daintree-sår) er en infektionssygdom, der forårsages af bakterien Mycobacterium ulcerans. Infektionen er i sit tidlige stadie karakteriseret ved en smertefri lille knude eller hævelse. Denne knude kan udvikle sig til et ulcus (sår). Dette sår kan være større under huden end over huden, og der kan forekomme hævelse omkring såret. Efterhånden som sygdommen forværres, kan knoglevævet blive inficeret. Buruli-sår forekommer oftest på armene eller benene. Feber forekommer sjældent.

Bakterien M. ulcerans frigiver et giftstof, der er kendt som mycolactone, som reducerer immunfunktionen og fører til dødt væv. Det er desuden bakterier fra den samme familie, der forårsager tuberkulose og spedalskhed (hhv. M. tuberculosis og M. leprae). Det vides ikke, hvordan sygdommen spreder sig. Vandkilder kan have betydning for spredningen. I 2013 fandtes der stadig ikke nogen effektiv vaccine.

Hvis man behandles tidligt, er behandling med antibiotika i otte uger effektivt i 80 % af tilfældene. Behandlingen omfatter ofte brug af medicin som rifampicin og streptomycin. Clarithromycin eller moxifloxacin benyttes nogen gange i stedet for streptomycin. Andre former for behandling kan omfatte kirurgiske indgreb for at fjerne såret. Når infektionen er helet, efterlades der typisk et ar på området.

Buruli-sår er mest udbredt i landbrugsområder i subsaharisk Afrika og særligt i Elfenbenskysten men findes også i Asien, den vestlige del af Stillehavet samt i Nord- og Sydamerika. Der har været registreret sygdomstilfælde i mere end 32 lande. Der forekommer mellem fire og seks tusinde tilfælde hvert år. Foruden hos mennesker forekommer sygdommen også hos en række dyrearter. I 1897 beskrev Albert Ruskin Cook som den første Buruli-sår.

Bakteriesygdomme
Kommuner i Grønland

Grønland består af fem kommuner. Oprindeligt var der 18 kommuner. De blev ved kommunalreformen i 2008-9 sammenlagt til fire kommuner, hvoraf Qaasuitsup Kommunia var verdens største og Kommuneqarfik Sermersooq den næststørste. Fra 1. januar 2018 blev Qaasuitsup Kommunia opdelt i to kommuner: Avannaata Kommunia i nord og Kommune Qeqertalik i syd.

Avannaata Kommunia består fremover af de følgende tidligere kommuner, der blev nedlagt pr. 1. januar 2009: Qaanaaq Kommune, Upernavik Kommune, Uummannaq Kommune og Ilulissat Kommune.
Kommune Qeqertalik består fremover af de følgende tidligere kommuner, der blev nedlagt pr. 1. januar 2009: Qeqertarsuaq Kommune, Qasigiannguit Kommune, Aasiaat Kommune og Kangaatsiaq Kommune.

Kommuner

Tidligere inddeling

Landsdele 
 Avannaa (Nordgrønland)
 Kitaa (Vestgrønland)
 Tunu (Østgrønland)

Kommuner

Henvisninger 

 
Grønlands politik
Almeida Prado

Almeida Prado (José Antonio Rezende de Almeida Prado, født 8. februar 1943 i Santos i Brasilien - død 21. november 2010 i Sao Paulo, Brasilien) var en brasiliansk komponist, pianist, lærer og professor.

Prado var regnet blandt nutidens betydningsfulde komponister i Brasilien.
Han studerede klaver og komposition privat hos blandt andre Camargo Guarnieri. Tog derefter til Europa for at studerer komposition videre hos Olivier Messiaen og Nadia Boulanger i Paris og György Ligeti og Lukas Foss i Darmstadt.

Prado har skrevet tre symfonier, orkesterværker, klaverstykker, kammermusik, korværker, instrumentalværker, koncertværker etc.

Han vendte tilbage til Sao Paulo i 1974, og blev lærer og senere professor i komposition på Conservatorio Municipal de Cubatao og Unicamp Institute of the Arts.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Unicamp" (1975) – for orkester
 Symfoni nr. 2 "Af Orixas" (1985) – for orkester
 "Apokalypse Symfoni" (nr. 3) (1987) – for solister, kor og orkester (komponeret i samarbejde med José De Paiva Netto)
 Klaverkoncert (1983) – for klaver og orkester
 Klaverstykker (1974-1989) - for klaver

Eksterne henvisninger 
 Om Almeida Prado på musicweb.international.com 

Komponister fra Brasilien
Pianister fra Brasilien
Lærere
Færøernes medier



Aviser og tidsskrifter

1 Udkom ikke 1929-1940.
2 Udkom ikke 1955-1959.

Magasiner 
 Kvinna
 Frøði
 Land og Fólk
 OutsiderMagazine 
 Vencil
 Varðin

Radio 

 Atlantic Radio (1999)
 Lindin (2000-)
 Rás 2 (1999 - sep. 2007) og 1. okt. 2007 - under Miðlavarpinum i Sosialinum.
 Útvarp Føroya (1957-)

Fjernsyn 

 Sjónvarp Føroya (1984-)
 Iktus (2008-)

Andet 

 Kringvarp Føroya (2005-)
 Humor.FO (2005-)

Kilder
Osvaldo Lacerda

Osvaldo Costa de Lacerda (født 23. marts 1927, død 18. juli 2011 i Sao Paulo, Brasilien) var en brasiliansk komponist, pianist, lærer og professor. Lacerda studerede klaver og komposition hos bl.a. Camargo Guarnieri, Aaron Copland og Vittorio Giannini.

Han har skrevet orkesterværker, sange, klaverstykker, kammermusik, korværker etc.

Lacerda underviste som lærer og professor i komposition på bl.a. Escola Municipal de Musica i Sao Paulo.

Udvalgte værker  

 Piratininga (1962) (suite) - for orkester 
 Koncert (1964) - for strygeorkester
 Invocacão e Ponto (Tilkaldelse og punkt) (1968) - for trompet og strygeorkester
 Seresta (Syde) (1968) - for obo og strygeorkester
 Quatro Peças Modais (Fire modalstykker) (1975) - for strygeorkester

Kilde 
 Om Osvaldo Lacerda på uakron.deu 

Komponister fra Brasilien
Pianister fra Brasilien
Lærere
Dúgvan

Dúgvan (Duen) var et færøsk månedsblad. Det udkom fra januar 1894 til 1928, på dansk og med undertitlen "afholdsblad for Færøerne". En ny avis med samme navn og formål udkom fra 1941 til 1942, denne gang på færøsk.

Redaktører 
 P. Jensen 1894–1899
 Rasmus Effersøe 1899–1900
 Djóni í Geil 1899–1907
 Hans A. Djurhuus 1908–1910
 Rasmus Effersøe 1910–1915
 Poul Niclasen 1916–1925
 Símun av Skarði 1927–1928

Eksterne henvisninger 
 Digitaliserede udgaver  på timarit.is
 Vestnord - tíðarrit  webarkiv for aviser og balde fra Færøerne, Island og Grønland

Aviser fra Færøerne
Etableret i 1894
Ophørt i 1928
Aviser på dansk
Aviser på færøsk
Føringatíðindi

Føringatíðindi (Færingetidende) var en færøsk avis. Den udkom fra januar 1890 til december 1901, og igjen fra januar til februar 1906. Avisen var organ for foreningen Føringafelag, og var den første avis skrevet på færøsk.

Den længstfungerende redaktør, Rasmus Christoffer Effersøe, var en af de ledende mænd i den færøske selvstyrekamp i sin generation, og var en af indbyderne til Julemødet i 1888. Redaktøren i 1906, Andrias Christian Evensen, var blandt de første til at udbrede færøsk som undervisnings- og kirkesprog.

Redaktører
 Rasmus Effersøe 1890–1901
 Andrias Christian Evensen 1906

Eksterne henvisninger 
 Digitaliserede udgaver  på timarit.is

Aviser fra Færøerne
Etableret i 1890
Ophørt i 1906
Aviser på færøsk
Føringafelag

Føringafelag var en færøsk kulturel og national forening, der blev stiftet januar 1889 ved et folkemøde i Thorshavn med det formål at arbejde for det færøske sprogs status, sikre færøsk sammenhold og udvikle det færøske samfund hen imod større selvbårenhed.

Baggrund 

Efter inspiration fra den islandske selvstyrebevægelse var der opstået en stigende national bevidsthed blandt den færøske elite og et ønske om at udbrede den til folket.
Derfor havde præsten Rasmus Christoffer Effersøe og storbondesønnen Jóannes Patursson indkaldt til Julemødet anden juledag i Thorshavn, der regnes for den færøske nationalbevægelses fødsel. 

Ved Julemødet blev en resolution med følgende indhold vedtaget:

 Ved Religionsundervisningen bør afskaffes al dansk Udenadslæsning og indføres Gjengivelse af det læste på Færøsk. 
 Så snart som de nødvendige Hjælpemidler haves, bør Undervisningen i det færøske Sprog optages som særligt Fag. 
 Ved den historiske Undervisning bør der lægges Vægt paa Undervisningen i Færøernes Historie. 
 Der bør tilvejebringes Frihed for Præsterne til at benytte det færøske Sprog i og udenfor Kirken. 
 Der bør arbejdes hen til at skaffe det færøske Sprog fuld Anerkendelse som mundtligt Meddelelsesmiddel mellem Befolkningen og Avtoriteterne. 
 Der bør arbejdes hen til oprettelsen af en færøsk Højskole.

Det andet folkemøde - stiftelsen af foreningen 
Dårligt vejr forhindrede imidlertid mange fra de fjerneste  bygder i at rejse til Thorshavn i julen. Derfor indkaldte Effersøe og Patursson  til et nyt møde 27. januar 1889. Ved mødet blev det besluttet at oprette en forening kaldet Føringafelag med en todelt målsætning:   

 At det færøske sprog skal genvidne sin ære og værdighed.
 
 At færinger skal holde sammen og udvikle sig på alle områder, så de kan klare sig selv..
 
Foreningen oprettede i 1890 sit eget tidsskrift, Føringatíðindi. med det formål at beskytte og fremme færøsk sprog og skik, styrke sammenholdet mellem færingerne indbyrdes, og få dem til at sætte pris på eget værd. Avisen bestod
indtil 1901 og genopstod kortvarigt i 1906.

Opløsning  
Den nationale bevægelse, der til at begynde med havde været fokuseret på kulturen og sproget, blev efterhånden politiseret. Dem blev delt i to lejre, der var uenige om forholdet til Danmark. Der kom til udtryk i lukning af Føringatíðindi i 1901, og i 1901 opstod avisen Tingakrossur. Den kom til at varetage den mere radikale bevægelses synspunkter.	
som blev talerør for partiet Sjálvstýrisflokkurin, mens avisen ”Dimmalætting” blev talerør for Sambandsflokkurin. 
I 1906 stiftede den unionsvenlige del af den nationale bevægelse Sambandsflokkurin (Sambandspartiet), mens tilhængerne af færøsk løsrivelse i 1909 stiftede Sjálvstýrisflokkurin (Selvstyrepartiet). Denne splittelse medførte at Føringafelag gik i opløsning.

Kilder  

Færøernes politik
Etableret i 1889
Færøernes historie
Andrias Christian Evensen

Andrias Christian Evensen (født 6. december 1874 på Viðareiði, død 21. oktober 1917 i København) var en færøsk præst, lingvist, redaktør, forfatter og politiker (SF). Sammen med Jákup Dahl var han blandt de første til at udbrede færøsk, herunder som kirkesprog frem for dansk.

Han tog examen artium i 1894, og blev cand. theol. i 1901. Sognepræst på Sandur fra 1902, og provst over Færøerne fra april 1917 til sin død i oktober samme år. Fra 1906 var han redaktør af Føringatíðindi. Evensen var indvalgt i Lagtinget for Sandoy 1908–1917. Han var valgt for Sjálvstýrisflokkurin, men brød i 1912 med partiet, da han fandt det for ensidigt fokuseret på endemålet om færøsk uafhængighed i stedet for at arbejde for gradvise forbedringer. Han var derefter uafhængigt tingmand de sidste fem år han sad i Lagtinget.

Sammen med Rasmus Rasmussen og Anton Degn etablerede han forlaget Hitt føroyska Bókamentafelagið i 1907.

Bibliografi 
 1899 – Smásangir og sálmar (redaktør)
 1900 – Skálkaleikur. Mortansmessuteiti
 1902 – Búreisingur (tidsskrift, kun seks utgivelser)
 1906 – Føroysk orðabók, 1.-10.hft. (1905–1906)
 1906 – Føroysk lesibók fyri eldri børn
 1907 – Stavingarbók
 1907 – Stavingarbók og lesibók fyri yngri børn
 1908 – Lesibók fyri yngri børn
 1910 – Kvæðabók I
 1911 - Lesibók
 1912 – Lesibók til læraraskúlan
 1914 – Savn til Føroya søgu í 16. øld (1908–1914)
 1963 – Harubókin

Litteratur 
 Hanus Kamban: J.H.O. Djurhuus. En litterær biografi. Odense Universitetsforlag, Odense 2001. (Odense University studies in Scandiavian language and literature; 46. – 2 bind, I.: 1881–1922, II.: 1922–1948)

Eksterne henvisninger 
 faroeartstamps.fo

Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Præster fra Færøerne
Forfattere fra Færøerne
Redaktører fra Færøerne
Personer fra Sandø
Baffinstrømmen

Baffinstrømmen er en havstrøm som løber sydover langs den vestlige side af Baffinbugten, langs Baffin Island. Den udspringer fra Vestgrønlandsstrømmen med tilstrømning fra Polarhavet. Den bevæger sig med en hastighed på omkring 17 km i døgnet.

Se også 
 Labradorstrømmen
 Østgrønlandsstrømmen

Havstrømme
Åstrup (Falster)

Åstrup er en landsby på det østlige Falster, beliggende 7 km sydøst for Stubbekøbing og 21 km nordøst for kommunesædet Nykøbing Falster. Landsbyen hører til Guldborgsund Kommune og ligger i Region Sjælland. I 1970-2006 hørte landsbyen til Stubbekøbing Kommune.

Åstrup hører til Åstrup Sogn. Aastrup Kirke ligger i landsbyen.

Historie 
I 1899 beskrives Åstrup således: "Aastrup (i Vald. Jrdb. Asthorp) med Kirke, Spare- og Laanekasse for Aastrup S. og Omegn (opr. 11/1 1857...Antal af Konti 1299) og Mølle;". Målebordsbladene viser desuden et jordemoderhus ½ km vest for landsbyen. Det lave målebordsblad viser desuden et fattighus.

Stubbekøbingbanen 
På Stubbekøbing-Nykøbing-Nysted Banens strækning Stubbekøbing-Nykøbing (1911-66) lå Åstrup billetsalgssted med sidespor i km 4,2 fra Stubbekøbing. Det lå næsten 3 km nordvest for landsbyen. Fra nytår 1963 blev det nedrykket til trinbræt, og sidesporet blev taget op.

Åstrup billetsalgssted fik stationsbygning i samme stil som banens stationer, men lidt mindre med kun én skorsten. Bygningen var tegnet af arkitekt H.C. Glahn og er bevaret på Åstrup Stationsvej 1.

Mindesten 
Hvor Lundeskolevej munder ud i Aastrupvej, står en sten der blev afsløret 16. september 1945 til minde om Genforeningen i 1920 sammen med en sten for Befrielsen og en for kongen.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 

 SDFE kortviser: Høje målebordsblade 1842-1899 og lave målebordsblade 1901-1971

Lokaliteter i Guldborgsund Kommune
Falster
Byer og bydele med genforeningssten
Drachmanns Hus

Drachmanns hus, Villa Pax, var Holger Drachmanns hjem i Skagen.

Drachmanns Hus er bygget 1828 af skolelærer Laurits Høm fra Vesterby Skole. Det ligger på Hans Baghs Vej i Vesterby i Skagen. Holger Drachmann købte det i 1902 og byggede det om til bolig og atelier. Han døbte det Pax. Efter Drachmanns død i januar 1908 var huset lejet ud til komponisten Hakon Børresen til 1909..

Drachmanns enke Soffi Drachmann solgte huset i 1910 til Komiteen for Drachmanns Hus paa Skagen, og det blev åbnet som museum i juni 1911. Størstedelen af inventaret, malerier og skitser stammer fra den tid, hvor Holger Drachmann boede i huset. Museet er åbent seks-syv måneder årligt.

Udvalg af Drachmanns malerier fra Drachmanns Hus 
{|
|-valign="top"
|

Se også 
 Drachmannlegatet

Eksterne henvisninger 

 Drachmanns hus  - Officiel hjemmeside

Noter 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Skagen
Bindingsværksbygninger i Danmark
Kunstnerhjem i Danmark
Kunstmuseer i Danmark
Kunstnerkolonien i Skagen
Museer etableret i 1911
Litterære museer
Kultur i Skagen
Bengt Liljegren

Bengt Liljegren (født 1961) er en svensk lærer og historisk forfatter. Han har blandt andet skrevet kritikerroste biografier om Winston Churchill, Karl XII, Alexander den store, Adolf Hitler og Pink Floyd.

Liljegren er adjunkt på Pilängskolan i Lomma kommun. Han har også været litteraturkritiker i Sydsvenskan og skribent i Populär Historia.

Liljegren var tidligere trommeslager i punkgrupperne Besökarna, Garbochock og Underjordiska Lyxorkestern. 1977-1978 var han redaktør for punkfanzinet Noncha Allt. I 1978 var han med til at JSM-guld i håndbold med LUGI.

Under efteråret 2008 og foråret 2010 medvirkede Liljegren som historiker i tv-programmet Boston Tea Party. 2012 faktatjekkede han power metal-gruppen Sabatons tekster til deres album Carolus Rex. Efteråret 2014 medverkade Liljegren som historisk ekspert i tv-programmet Inte OK.

Bibliografi 
 Karl XII i Lund (1999)
 Karl XII: En biografi (2000)
 Regenter i Sverige (2004) 
 Alexander den store (2005)
 Adolf Hitler (2008)
 Pink Floyd: Musiken, människorna, myterna (2010)
 Att undervisa i historia: Tusen och ett sätt att inspirera sina elever (2012)
 Winston Churchill : Del I. 1874-1939 (2013)
 Winston Churchill: Del 2. 1939-1965 (2014)

Referencer

Eksternt link 
  i Libris

Faglitterære forfattere fra Sverige
Det Hvide Fyr i Skagen

Det Hvide Fyr i Skagen er et fyrtårn opført i 1747 efter tegninger af Philip de Lange.

Fyret havde oprindeligt kulbål på toppen. Fyret blev forhøjet i 1816, og den tidligere åbne fyrkurv blev overdækket med en signallanterne. I 1835 blev der installeret et spejlapparat i lanternen. Lanternen er senere blevet fjernet igen.

Fyrtårnet blev oprindeligt opført som afløser for et vippefyr, og det blev selv afløst af et nyt fyr i 1858 (Det Grå Fyr i Skagen).

Etableret i 1747
Ophørt i 1858
Fyrtårne i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Skagen