kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Corgi Toys

Corgi Toys (varemærke) er navnet på en række af legetøjsbiler produceret af Mettoy Playcraft Ltd i Storbritannien. Virksomheden grundlagdes i 1933 af den tyske emigrant Philip Ullmann i Northampton, England, hvor han senere fik følgeskab af den sydafrikansk-fødte tysker Arthur Katz, der tidligere havde arbejdet for Ullmann og hans legetøjsfirma Tipp & Co i Nürnberg. De besluttede at markedsføre en række legetøjsbiler som konkurrence til Meccanos Dinky Toy legetøjsbiler, der havde domineret det britiske marked i mange år. Corgi Toys blev introduceret i England i juli 1956 og blev fremstillet i Swansea i Wales i 27 år inden selskabet trådte i betalingsstandsning.

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside  

Legetøj
Etableret i 1933
Legetøjsproducenter fra Storbritannien
Erik Wedel-Heinen

Erik Julius Theodor Wedel-Heinen (27. december 1902 i København – 9. juni 1952 i Berlin) var en dansk diplomat, bror til Tage Wedel-Heinen.

Han var søn af kaptajn Emil Wedel-Heinen og Olga Elisabeth Rohde, blev student 1921, cand. jur. 1927 og fungerende sekretær ved Københavns Byret. 1928 blev han fuldmægtig ved Sjællands Stiftamt, 1929 fungerende sekretær i Udenrigsministeriet, 1930 virkelig sekretær, 1932 legationssekretær i Reykjavik, 1934 attaché ved gesandtskabet i Washington D.C., 1935 i Mexico, 1940 udnævnt til vicekonsul i New York, 1941 fuldmægtig i Udenrigsministeriet, 1945 legationssekretær i Oslo. 1947 blev han atter fuldmægtig i Udenrigsministeriet, 1948 kontorchef i samme, 1951 ambassaderåd i Bonn og var 1952 tjenstgørende ved den dansk militærmission i Berlin, men døde samme år. 27. september 1947 blev han Ridder af Dannebrog og 11. marts 1950 Dannebrogsmand.

Han var ejer af substitutionen for det 1921 ophævede grevskab Roepstorff

16. december 1939 ægtede han i Chicago Mabel Josephine Standish (16. juni 1905 i Paoli, Orange County, Indiana – ?).

Kilder 
 Danmarks Adels Aarbog 1946
 Danske Jurister 1736-1936

Jurister fra Danmark
Konsuler fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Erik
Personer fra København
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1900-tallet
Heinen

von Heinen er en svensk-tysk adelsslægt. Den har levet i Danmark, men blev aldrig naturaliseret.

Historie 
Slægten kan føres tilbage til Peter og Martin Hein, som i Livland adledes von Heinen 10. februar 1690. Slægten kom dernæst til Sverige, hvor den blev introduceret på Riddarhuset 6. november 1697 som nr. 1289. Slægten fik preussisk adelskonfirmation 6. december 1819 (for Carl Friedrich Ludwig von Heinen, kgl. preussisk regeringsråd).

I Danmark 
Slægten kom også til Holland, hvor dens medlemmer blev købmænd og derfor gled ud af adelstanden, og til Danmark med officeren Albrecht Christopher von Heinen (1651-1712). Han blev gift 1686 med Margrethe Brüggemann (1672 - efter 1732), datter af etatsråd Nicolai Brüggemann til Ulriksholm på Fyn, og de blev forældre til major Ulrik Frederik von Heinen (1695-1761), der giftede sig med kusinen Catharina von Brüggemann og overtog Ulriksholm. De blev forældre til stiftamtmand Caspar Herman von Heinen (1729-1767) til Hollufgård og Margrethe von Heinen (1730-1805), som var gift med stiftamtmændene (1) Christian Stockfleth og (2) Caspar Herman Storm.

Caspar Herman von Heinen var fader til kammerherre Albrecht Christopher von Heinen (1758-1814) til Hollufgård og Fraugdegård, hvis søn var kaptajn, kammerjunker, forstkandidat og inspektør i Klasselotteriet Caspar Herman von Heinen (1787-1834) til Hollufgård. Slægten uddøde i Danmark med ham, men navn og våben er gået over til familien Wedel-Heinen.

Litteratur 
 Ernst Heinrich Kneschke, Neues allgemeines deutsches Adels-Lexicon: Graffen – Kalau v. Kalheim, bind 4, s. 279, Voigt: 1863. Online hos Google Books
 Anton Wilhelm Scheel: Stamtavle over en Familie Scheel, 1870., side 62f.

 
Adelsslægter fra Sverige
Adelsslægter fra Preussen
Ingeborg Hyldahl

Ingeborg Mathilde Hyldahl (født 11. marts 1880 i Sæby, død 4. april 1955 i København) var en dansk tegner.

Som tegner og illustrator finder man hendes tegninger overalt blandt børnebøger, julehefter, almanakker og ugeblade i perioden 1905-1950. Hun er mest kendt for forsideillustrationerne til børnebogstrilogien om Tudemarie, skrevet af Maria Andersen og Gudrun Eriksen.

Kilde 
 Ingeborg_Hyldahl

Tegnere fra Danmark
Illustratorer fra Danmark
Personer fra Sæby
Danskere i 1900-tallet
Maria Andersen

Maria Othilia Andersen (21. februar 1876 i København – 30. september 1941 i Roskilde) var en dansk børnebogsforfatter. Hun havde job som økonoma på Sct. Maria Hospital i Roskilde fra 1906 til 1941.

Andersen er kendt for sin børnebogstrilogi om Tudemarie første bog udkom i 1939, det tredje bind nåede hun ikke selv at gøre færdig og Gudrun Eriksen færdigskrev tredje bog i 1942, trods hun kun har udgivet disse tre er hun stadig kendt, hvilket er usædvanligt. Tudemarie er udgivet på opfordring af Gudrun Eriksen.

Ekstern henvisning 
 Dansk Kvindebiografisk Leksikon – Maria Andersen

Børnebogsforfattere fra Danmark
Personer fra København
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Forfattere fra Danmark i det 19. århundrede
Forfattere fra Danmark i det 20. århundrede
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Sommerlaurbær

Sommerlaurbær (Lindera) er en slægt med lidt ca. 100 arter, som er udbredt i Østasien, Nordamerika og Australien (med hovedvægten i Asien). Det er løvfældende buske eller små træer med grålig bark. Bladene er spredtstillede og dufter aromatisk, når de bliver knust. De er næsten læderagtige med en glat eller tæt behåret overflade. Blomstringen foregår før løvspring, og blomsterne sidder i små halvskærme ved knopperne. De enkelte blomster er enkønnede, og planterne er særbo. Kronblade mangler, og bægerbladene er gule og hårløse. Frugten er en næsten kuglerund stenfrugt.

 Feberbusk (Lindera benzoin)

 Lindera aggregata
 Lindera chienii
 Lindera communis
 Lindera erythrocarpa
 Lindera floribunda
 Lindera fragrans
 Lindera glauca
 Lindera limprichtii
 Lindera megaphylla
 Lindera melissifolia
 Lindera neesiana
 Lindera obtusiloba
 Lindera praecox
 Lindera pulcherrima
 Lindera reflexa
 Lindera rubronervia
 Lindera salicifolia
 Lindera sericea
 Lindera supracostata
 Lindera triloba
 Lindera umbellata

Note
Theodor Wedel-Heinen

Theodor Sigismund lensgreve Wedel-Heinen (27. februar 1856 på Frederiksberg – 9. december 1926 på Middelfart Sindssygehospital) var en dansk godsejer og embedsmand, bror til Amalie Wedel-Heinen.

Biografi 
Han var søn af gehejmekonferensråd, hofchef Julius Wedel-Heinen til Elvedgård og hustru Bertha f. komtesse Petersdorff, blev student fra Haderslev Læreres Skole 1874 og cand. jur. 1881. Han blev dernæst assistent i Finansministeriets 1. revisionsdepartements 1. kontor 1883, fuldmægtig i samme departements 4. kontor 1899, ekspeditionssekretær i samme departements 2. kontor, 2. afdeling 1908 og var bestyrer af kontoret og revisor i dansk livsforsikringsaktieselskab Hafnia fra 1893. 1911 blev han kontorchef og tog afsked 1920, idet han 1919 blev besidder af Grevskabet Roepstorff og dermed lensgreve. Kun få år senere, i 1921, blev grevskabet opløst, og Wedel-Heinen fortsatte som godsejer til Einsiedelsborg, Kørup og Agernæsgård. Ved sin afgang fra statstjenesten blev han 8. marts 1920 Ridder af Dannebrog.

Han ægtede 4. november 1919 i Holmens Kirke Karen Middelboe (1. november 1878 i København – 6. maj 1956 i Vangede, begravet på Hellerup Kirkegård), datter af premierløjtnant, senere kontreadmiral og marineminister Christian Giørtz Middelboe og Hedvig Therese Lund. 

Han er begravet på Krogsbølle Kirkegård.

Referencer

Kilder 
Kraks Blaa Bog 1910
Danmarks Adels Aarbog 1946
Danske Jurister 1736-1936

Personer fra Frederiksberg
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Godsejere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Lensgrever fra Danmark
Theodor
Jurister fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Adam Ditlev Wedell-Wedellsborg

Adam Ditlev baron Wedell-Wedellsborg (født 1. november 1782 på Wedellsborg, død 3. september 1827 i Kerte) var en dansk amtmand, bror til Joachim Wedell-Wedellsborg.

Han var søn af amtmand, kammerherre, lensgreve Ludvig Frederik Wedell-Wedellsborg og Frederikke Juliane Louise von Klingenberg, blev student 1800, privat dimitteret, 1804 cand. jur., 1806 auskultant i Rentekammerkollegiet, livjæger, 1808 kornet ved det sjællandske ridende jægerkorps, 1809 sekondløjtnant, fra 29. maj 1810 amtmand over Lister og Mandals Amter.

Kilder 
Danske Jurister 1736-1936

Adam Ditlev
Personer fra Fyn
Kavaleriofficerer fra Danmark
Amtmænd fra Norge
Jurister fra Danmark
Baroner fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Niels Horrebow

Niels Horrebow (17. september 1712 i København – 1760 i Stege) var en dansk forfatter og videnskabsmand, søn af professor Peder Nielsen Horrebow.

Horrebow blev student 1729 og synes ved Universitetet at have drevet ret indgaaende og alsidige Studier, dog særlig af astronomisk og mathematisk Natur, som 4 af ham udgivne Disputatser vidne om; tillige havde han skaffet sig nogen juridisk
Uddannelse, saa at han 1737 kunde ansættes som Sekretær i det danske Kancelli, hvorfra han 1739 beskikkedes til Hofretsassessor. Efter 1740 at have erhvervet sig den juridiske Doktorgrad ved sin Deltagelse i Konkurrencen til det ledige Professorat i Civilret udnævntes han 1744 til Assessor i Højesteret og blev Aaret efter tillige Sekretær i Hofretten, men mistede 1747 sine Embeder paa Grund af Kassemangel i sidstnævnte Stilling og forvistes til Bornholm. 1749 erholdt han Tilladelse til at begive sig til Island for der at anstille mathematiske og fysiske Observationer og fik Aaret efter Befaling til at opholde sig endnu 3 Aar i Landet og beordredes gjennem Videnskabernes Selskab til overhovedet at undersøge de stedlige Forhold. Dog allerede 1751 hjemkaldtes H., sandsynligvis fordi det samtidig besluttedes at lade Landet i lignende Øjemed berejse af de islandske studerende Eggert Ólafsson og Bjarni Pálsson. H., der var gift med Karen Sophie f. Fursmann, Datter af Major F., døde i Stege paa Møen 1760.

H., som under sit Ophold paa Island boede paa Bessastaðir,
udgav efter sin Tilbagekomst Resultatet af sine Iagttagelser – under
Titel: «Tilforladelige Efterretninger om Island med et nyt Landkort
og 2 Aars meteorologiske Observationer» (1752) – i polemisk Form,
nemlig som en Gjendrivelse af den hamborgske Borgmester Joh.
Anderssons, efter dennes Død udgivne (1746), ogsaa paa Dansk
oversatte, Efterretninger om Island, der havde vakt Anstød ved de
haanlige Udtryk og den nedsættende Tone, hvori Landet og dets
Beboere jævnlig omtales, og der desuden, som grundet paa Skipperes
og Kjøbmænds Fortællinger, indeholder adskillige Misforstaaelser
og Unøjagtigheder. H.s Gjensvar giver en omstændelig
Beskrivelse, i det væsentlige paalidelig – om end ikke i alle
Enkeltheder korrekt og ikke uden Overdrivelser –, men er yderst
trættende ved sin uheldige Fremstilling, i det H. vælger at gjennemgaa
Anderssons Bog Artikel for Artikel med vidtdreven Tilbøjelighed
til overalt at ville finde Fejl hos denne. Imidlertid havde man her
for første Gang en paa virkeligt Selvsyn grundet Beretning om
Island og islandske Forhold, hvorved Bogen af hjalp et Savn; den
besørgedes derfor strax oversat paa Tysk (1753) og udkom senere
baade paa Engelsk (1758) og Fransk (1764).

Kilder 
 Kristian Kaalund, "Niels Horrebow", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Jens Worm, Lex. ov. lærde Mænd.
 Christian Molbech, Videnskabernes Selskabs Hist. S. 57 ff.
 Danske Saml. V.

Højesteretsdommere fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1700-tallet
Personer i oplysningstiden
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Tilsynsråd

Et tilsynsråd er et kontrolorgan i kapitalselskab med en tostrenget ledelsesmodel, hvor den daglige ledelse udføres af  en direktion mens tilsynsrådets opgave er at påse at direktionen udfører sit arbejde efter hensigten.  Der er forbud mod personsammenfald i tilsynsrådet og direktionen, hvorved der opnås uafhængighed mellem de to organer. 

Et tilsynsråd er et alternativ til en ledelsestruktur med en direktion og en bestyrelse, hvor direktionen ligeledes ansættes af bestyrelsen, men hvor der er mulighed for personsammenfald mellem direktionen og tilsynsrådet.

Reglerne for kapitalselskabers ledelsesstruktur er reguleret i selskabslovens kapitel 7.

Arbejdsopgaver 
Tilsynsrådets arbejdsopgaver indebærer blandt andet at føre tilsyn med direktionens bogføring og med, at direktionen udøver sit hverv ansvarligt, og med at kapitalselskabets kapital altid er forsvarlig. Tilsynsrådet har ikke ledelsesmæssige kompetencer.

Anpartsselskaber 
I et anpartsselskab skal der også altid være en direktion. Det er ikke muligt længere at vælge en ledelsesstruktur, hvor der kun er en bestyrelse. I et anpartsselskab, kan der også være et tilsynsråd. Direktøren ansættes af bestyrelsen eller tilsynsrådet, hvis der er et. Hvis der kun er en direktion, ansættes direktøren af generalforsamlingen.

Alternativer 
Hvis selskabet ledes af en bestyrelse, så skal bestyrelsen sørge for den overordnede og strategiske ledelse af selskabet. Bestyrelsen ansætter en direktion, som sørger for den daglige ledelse og administration i selskabet.

Eksterne henvisninger 
Selskabsloven

Erhvervsliv
Illusionisten

Illusionisten er amerikansk film fra 2006 instrueret af Neil Burger, og med Edward Norton, Jessica Biel og Paul Giamatti i hovedrollerne.

Historien er baseret på en novelle af Steven Millhauser, "Eisenheim the Illusionist". Filmen fortæller historien om illusionisten Eisenheim i Wien i slutningen af 1800-tallet.

Eksterne henvisninger 
 

Dramafilm fra USA
Amerikanske film fra 2006
Film fra Tjekkiet
Observationsskole

Observationsskoler er en skoleform, som opstod i kølvandet på velfærdsstatens opbygning. Skolerne skulle tilbyde et kortvarigt kostskoleophold for børn, der af forskellige årsager havde vanskeligt ved at passe ind i det allerede etablerede skolesystem. Et ophold skulle typisk vare 3-4 måneder. Snart efter blev man klar over, at opholdene skulle blive væsentligt længere, og derfor blev et ophold normalt af en varighed på 1-2 år.

Typisk valgte kommunerne at anbringe skolerne uden for deres egen kommune. Derfor er listen nedenunder anført med beliggenhed og driftkommune.

Observationsskoler i Danmark 
 Skolen ved Høve Strand, 1951-2000, 4550 Asnæs, Frederiksberg Kommune
 Observationsskolen i Veddinge, 4540 Fårevejle, 1970-1992, Rødovre, Hvidovre og Tårnby Kommuner
 Observationsskolen Bøgestrøm skole, 4720, 1971-, Præstø, Gladsaxe Kommune

 Harløse Skole, Frederiksborg Amts Observationsskole (mangler detaljer)
 Bøgelundskolen i Middelfart (mangler detaljer)
 Observationskolonien Kallehave Strand, Kalvehave Havnevej 2 4771 Kalvehave, 1917-1992 (mangler detaljer)
 Hygum Kostskole, Påkærvej 3, 7620 Lemvig. Ringkøbing Amt. Aktiv 1970-1988.

Kostskoler i Danmark
Uddannelsesinstitutioner
Schirmer

Schirmer er et efternavn, der henviser til blandt andre:

 Adolf Schirmer (1850-1930) – norsk arkitekt
 Heinrich Ernst Schirmer (1814-1887) – norsk arkitekt
 Herman Major Schirmer (1845-1913) – norsk arkitekt og rigsantikvar
 Johann Theodor Schirmer (1827-1904) – tysk jurist
 Johann Wilhelm Schirmer (1807-1863) – tysk maler
 Otto Schirmer (1864-1917) – tysk øjenlæge
 Rudolf Schirmer (1831-1896) – tysk øjenlæge
 Wilhelm Schirmer (1802-1866) – tysk maler
 Ulf Schirmer (født 1959) – tysk dirigent

Tyske efternavne
Norske efternavne
Erhvervsmæssige efternavne
Eustachio Manfredi

Eustachio Manfredi (født 20. september 1674 i Bologna, død 15. februar 1739) var en italiensk matematiker og digter. 

Hvad hans lærde forfatterskab angår, nød han især berømmelse som astronom (han var matematisk professor ved Bolognas Universitet, fra 1704 vandbygningsdirektør og fra 1711 observator i Bologna) ved sine Ephemerides motuum coelestium, der begyndte 1715 (4 bind); desuden har han skrevet adskillige andre matematiske og naturvidenskabelige værker. 

Som digter viste Manfredi den samme klarhed og soliditet, som udmærker hans videnskabelige skrifter: han holdt sig uden for moderetningerne, tilstræbte en klassisk stil i Petrarcas, til dels også Dantes, fodspor; særlig navnkundig blev han ved den canzone, han digtede, da hans elskede, Giulia Vandi, gik i kloster. Af Manfredis Rime er en god udgave kommet i Bologna 1760.

Kilder 

 

Astronomer fra Italien
Matematikere fra Italien
Faglitterære forfattere fra Italien
Digtere fra Italien
Personer fra Bologna
Salmonsens

Italienere i 1600-tallet
Italienere i 1700-tallet
Personer i oplysningstiden
Breheimen nationalpark

Breheimen nationalpark er en norsk nationalpark som ligger i et fjeld- og bræområde i Innlandet og Vestland fylker; i området kendt som Breheimen. Parken ble oprettet 7. august 2009, for at «tage vare på et stort, sammenhængende og vildmarkspræget naturområde som indeholder særegne, repræsentative økosystemer og landskaber som er uden store indgreb.»  og den dækker et område på 1.671 km2.

Nationalparken ligger i kommunerne Skjåk, Lom og Luster; Den grænser op til fem landskapsvernområder og et naturreservat som blev oprettet samtidig, sådan at det samlede værneområde udgør 1.794 km2: Strynefjellet , Mysubytta, Høydalen, Mørkridsdalen og Vigdalen landskapsvernområder, og Høyrokampen naturreservat. I og med disse områder indgår i den nye nationalpark, er det  i et sammenhængende værneområde som også omfatter Jostedalsbreen nationalpark.

Geografi, landskab, geologi 
Landskabet er præget af isbræer, fosser, frodige dale, højfjeldsområder og kulturlandskab præget af sæterbrug.

Flora og fauna 
Den sydlige del af Ottadalen vildrrenområde indgår i nationalparken.

Kulturminder 
Området indeholder spor efter 6000 års brug: fangstanlæg, jakthytter, sætere og veje.

Forvaltning og brug af området 
28% af nationalparkens areal er statsalmenning, mens 54% ejes af Skjåk Allmenning.

Eksterne kilder og henvisninger

Informationsside om Breheimen nationalpark  hos Direktoratet for naturforvaltning.
 Informasjon om Breheimen hos Skjåk Allmenning 

Nationalparker i Norge
Innlandets geografi
Vestlands geografi
Etableret i 2009
Luster
Skjåk
Skomagerstiftelsen

Skomagersvendebroderskabets Stiftelse, egentlig Stiftelsen for gamle Skomagersvende og deres Enker i trange Kaar, blev grundlagt 17. august 1858 (fundatsen kgl. konfirmeret 3. april 1860) af Kjøbenhavns Skomagerlaug. Stiftelsen lod samme år opføre en bygning på hjørnet af Gasværksvej 25-27 og Istedgade 31 på Vesterbro i København. Den tjente som navnet antyder som stiftelse for ældre og ubemidlede skomagere.

Bygningen 
Bygningen er tegnet af Carl Ferdinand Rasmussen og opført i 1858-59 i røde mursten i tre etager. Den rummede oprindeligt 31 små, et-værelses korridorlejligheder.

Ejendommen havde tidligere en gavlkvist mod Istedgade med buer og snoet pinakel svarende til den som stadig ses mod Gasværksvej, men den midterste gavlkvist blev ødelagt af en storm i 1942 og ændret til den nuværende udformning.

Bygningen er et sjældent eksempel på en videreførelse af Gottlieb Bindesbølls enkle, stilløse arkitektur. Kun gavlene røber inspiration fra nygotikken. Over indgangspartierne findes der mønstermuring.

I 1953 blev bygningen solgt og gik en omskiftelig tid i møde. I 1970'erne blev den en overgang besat af slumstormerne, og i 1990 var lejlighederne i så dårlig forfatning, at bygningen blev kondemneret. Bygningen blev dog fredet i 1992 og samtidig gennemrenoveret. Lejlighederne blev lagt sammen til større boliger i forbindelse med byfornyelsen. Bygningens oprindelige indvendige konstruktion og ildstederne er dog delvist bevaret.

Kilder 
 Sagsbeskrivelse hos Kulturarvsstyrelsen
 Omtale på 1001 fortællinger om Danmark

Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Københavns Kommune
Stiftelser i København
Vesterbro
Etableret i 1858
Præfektur (Frankrig)

I Frankrig er en præfekt en højere statslig funktionær, som varetager visse vigtige administrative funktioner for staten på et lokalt niveau. Normalt er der en præfekt i hvert departement og hver region. En præfekt residerer i et præfektur, der fungerer som hoved by i enten et departement eller i en region og der vil ofte også være underpræfekter, der residerer i sub-præfekturer. Systemet blev indført den 17. februar 1800 af Napoleon Bonaparte, der på det tidspunkt var førstekonsul.

Pligter 
Medlemmerne af præfektkorpset skal overholde en vis neutralitet i forhold til den franske republik, og de skal håndhæve republikkens verdslighed og dens høje idealer, altså sørge for, at lovene bliver overholdt. De har forbud mod at være medlemmer af en fagforening og har ikke strejkeret. De er i realiteten og i højere grad end andre statsansatte garanter for statslig kontinuitet. Dette gælder især, hvad angår statens magtinstrumenter (politi, sikkerhedsorganisationer osv.).

Eksterne henvisninger
 Prefekturenes organisation på indenrigsministeriets hjemmeside 

Frankrigs subnationale enheder
Politiske embeder
Frankrig
Ratzeputz

Ratzeputz er en bitter,  som er populær i Tyskland, og som indeholder ekstrakter og destillater af ingefærrod, der siges at være gavnlig for maven. Ratzeputz indeholder kun 58 procent alkohol; hvor den tidligere havde en højere alkoholprocent. Ingredienserne, som de fleste nok vil opfatte som stærke, efterlader en lang eftersmag i munden og halsen.

Af mange betragtes Ratzeputz som en manddomsprøve på grund af den stærke smag, og den har fået øgenavnet »rottegift«.

Ratzeputz blev første gang fremstillet i 1877 af Peter Weidmanns destilleri i Celle. Drikken er en velkendt stærk spiritus-baseret drik i byen og oplandet med Lüneburger Heide. Dens stærke, men sarte ingefærsmag har givet drikken betydelig international opmærksomhed. Ratzeputz blev oprindeligt tappet af C.W. Baland & Langebartels i Celle, mens den nu fremstilles på licens af Schwarze & Schlichte i Oelde.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 

Bittere
Drikke fra Tyskland
Silver Star (orden)

Silver Star er den tredje-højeste amerikanske medalje, som kan blive tildelt ethvert medlem af det amerikanske militær.

Medaljen bliver tildelt i forbindelse med tapperhed overfor fjenden.

Ekstern henvisning 
 The Institute of Heraldy, Silver Star 

USA's militær
Ordener, dekorationer og medaljer fra USA
Māra Zālīte

Māra Zālīte (født 18. februar 1952 i Krasnojarsk i Sovjetunionen) er en lettisk digter, dramaturg, essayist og offentlig person.

Zālīte blev født ind i en deporteret lettisk familie i den sibirske by Krasnojarsk. I 1956 vendte familien hjem til bedstefaderens hjem i Slampes pagasts i landskabet Zemgale. Hun gik på Murjāni mellemskole, og studerede senere lettisk filologi ved Letlands Statsuniversitet i årene 1970–75. Zālīte har udgivet værker siden 1972, og har været teknisk sekretær og referent ved Letlands Forfatterforening, samt digtkonsulent ved førnævnte samt tidsskriftet Liesma (Flamme), og hun var tidsskriftet Karogs (Flag) førsteredaktør i årene 1989–2000.

Māra Zālīte har siden Den Syngende Revolution været én af lettisk kulturlivs største autoriteter. Hun har været Letlands Sprogkommissions formand siden 2002. Udover at Māra Zālīte har modtaget mange literære præmier, er hun siden den 8. november 1995 Officer af Trestjerneordenen og siden 1998 æresmedlem af Letlands Videnskabsakademi.

Kilder 

 Biografi hos literature.lv

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 

Personer fra Krasnojarsk
Digtere fra Sovjetunionen
Digtere fra Letland
Officerer af Trestjerneordenen
Tommy Atkins

Tommy Atkins (ofte bare Tommy) er et begreb for en almindelig soldat i den britiske hær, som allerede var veletableret i det 19. århundrede, men forbindes i særdeleshed med 1. verdenskrig. Det kan bruges som en henvisning, eller som en form for tiltale. Tyske soldater ville kalde på "Tommy" på tværs af ingenmandsland, hvis de ønskede at tale med en britisk soldat. Franske og Commonwealth-tropper ville også kalde britiske soldater for "Tommies". I nyere tid er udtrykket Tommy Atkins blevet brugt mindre hyppigt, selv om navnet "Tom" lejlighedsvis stadig høres, især med hensyn til faldskærmstropper.

Kilder 
 Why were English soldiers called "Tommy Atkins" or "Tommy"?  

Kollektive pseudonymer
Militær slang og jargon