kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ola Bauer

Ola Bauer (født 24. juli 1943, død 12. juni 1999) var en norsk journalist og forfatter. Han var søn af journalisten og forfatteren Lill Herlofson Bauer.

Ola Bauer debuterede i 1976 under pseudonymet Jo Vendt. Han rejste i længere perioder til Afrika, Paris og Nordirland.

Bibliografi 
 Graffiti – roman (1976)
 Bulk – roman (1978)
 Humlehjertene – roman (1980)
 Rosapenna – roman (1983)
 Metoden – roman (1985)
 Løvetemmersken – roman (1988)
 Hestehodetåken – roman (1992) (da. Hestehovedtågen 2013, også som lydbog)
 Brendan – skuespill (1993)
 Mater – skuespill (1994)
 Svartefot – roman (1995) (da. Sortefod 2013, også som lydbog)
 Magenta – roman (1997) (da. Magenta 2014, også som lydbog)
 Forløperen – roman, posthumt (1999) (da. Forløberen 2016, også som lydbog)

Skønlitterære forfattere fra Norge
Journalister fra Norge
Glad av Gillberga

Glad av Gillberga er et rekonstrueret vikingeskib, der er bygget på baggrund af Skuldelev 5, der blev fundet sammen med de øvrigt skuldelevksibe i starten af 1960'erne i Roskilde Fjord. Skibet er i dag en del af Värmlands Vikingacenter i Värmland, og bruges til mindre sejladser.

Skibet blev bygget fra 1995-1998. Det er 17,5 m langt og 2,85 m bredt. Det vejer omkring 3 tons. Det drives frem af 12 årepar og et sejl på 48 m2, og kan sejle op mod 15 knob. Der er plads til omkring 32 personer.

Skibet har været på længere ture til bl.a. Canada i 2000, Norge og Danmark.

Se også 
 Skuldelev 5
 Rekonstruktioner af vikingeskibe

Referencer 

Skibe fra Sverige
Rekonstruktioner af vikingeskibe
Gungnir (vikingskib)

Gungnir er et rekonstrueret vikingeskib, der er fremstillet i Sverige på baggrund af Gokstadskibet, som blev fundet i Sandefjord i Oslo i 1880. Skibets hjemhavn er Saint-Pierre-lès-Nemours i Frankrig..

Historie 

Efter Decemberorkanen 1999 gav den svenske regering et stort antal af de væltede træer til håndærkere. Der blev dannet en lille forening i byen Hörvik i Sölvesborgs kommun i Blekinge for at fremstille en rekonstruktion af Gokstadskibet til Vikingeskibsmuseet i Oslo.

Skibet blev fremstillet i skovfyr og er 18,1 m langt og 3,95 m bredt. Byggeriet foregik over knap to år, og det stod færdigt i 2001. Skibet er opkaldt efter den nordiske gud Odins spyd Gungner.

Skibet bliver brugt til eksperimentel arkæologi for at undersøge vikingeskibes sejlegenskaber. I 2006 blev det brugt til filmen Asterix og vikingerne.

Skibet har været udstillet i tørdok for at blive restaureret i Saint-Pierre-lès-Nemours.

Se også 
 Gokstadskibet
 Rekonstruktioner af vikingeskibe

Referencer

Eksterne henvisninger 

Rekonstruktioner af vikingeskibe
Skibe fra Frankrig
Skibe fra Sverige
Helga Holm

Helga Holm er et rekonstrueret vikingeskib som en kopi af et skib, man fandt under arkæologiske udgravninger på Helgeandsholmen i Stockholm. Det hører til i Bosö Yacht Club på Lidingö i Stockholm.

Historie 
Under arkæologiske udgravninger på Helgeandsholmen i Stockholm 1979-80 fandt man flere skibsvrag fra mellem 1200- og 1400-tallet. Skib nr. 5 blev ved dendrokronologi dateret til 1316-17, og det var resterne af et 18 m langt vikingeskib med otte par årer.

Ideen om en rekonstruktion kom under en udstilling i 1981 på Historiska museet i Stockholm. En arkæolog fra den oprindelige udgravning tegnede en rekonstruktion, og den blev bygget på et skibsværft i Roslagen. Sejlet blev fremstillet af brødrene Bent og Erik Andersen fra Vikingeskibsmuseet i Roskilde.

Helga Holm blev søsat i 1983 og doneret til Sjöhistoriska museet. Navnet blev valgt efter en konkurrence i Dagens Nyheter. Siden 1996 har Föreningen Medeltidsskeppet Helga Holm været ansvarlig for skibet.

Beskrivelse 
Skibet er 22,5 m langt og 3,4 m på det bredeste sted. Dybdegangen er 0,5 m, og det har en mastehøjde på 11,5 m. Råsejlet er 60 m2. 
Det er bygget i skovfyr og gran. Der er plads til otte par årer og en besætning på omkring 20 personer.

Se også 
 Rekonstruktioner af vikingeskibe

Referencer 

Rekonstruktioner af vikingeskibe
Skibe bygget i Sverige
Himingläva

Himingläva er en rekonstruret vikingeskib. Det er fremstillet på basis af den største af de tre små både, som blev fundet sammen med Gokstadskibet i sandefjord i Norge.

Navnet, Himingläva stammer fra havguden Ægirs ni døtre i den nordiske mytologi. Døtrene er navngivet efter forskellige typer bølger, og Himingläva er "bølgen som himlen lyser igennem".

Historie 
Himingläva blev bygget med henblik på at gennemføre Ingvar den vidfarnes rejse, og det blev fremstillet i 1998-2001.

I 2004 gennemført Föreningen Vittfarne denne rejse under navnet Expedition Vittfarne i Himingläva og en besætning på op til 9 personer. Båden sejlede både til Sortehavet og det Kaspiske Hav, og sejlede via forksellige floder igennem Georgien og Azerbajdzjan. 

SVT lavede en 60 minutters dokumentarfilm om ekspeditionen i 2004. Dette resulterede i flere indbydelser og deltagelser i forskellige begivenheder, heriblandt et vikingemarked på Lofoten i 2005, Vikingaveckan på Adelsö i 2005, Vikingafestival på Stallarholmen i 2006, Vikingamarknad i Saltvik, Åland i 2006 og 2007 samt Vikingamarknad i Lummen, Belgien i 2006.

Beskrivelse 
Skibet er 9,75 m langt og 1,86 m bredt på det bredeste sted. Det har en vægt på omkring 400 kg uden last, og et 16 m2 råsejl. Det er bygget i skovfyr og har tre par årer.

Se også 
 Gokstadskibet
 Rekonstruktioner af vikingeskibe

Eksterne henvisninger 
 Himingläva hantverkslag 
 Föreningen Vittfarne

Rekonstruktioner af vikingeskibe
Skibe bygget i Sverige
Krampmacken

Krampmacken er et rekonstrueret vikingeskib, der blev bygget i Stockholm i 1980. I 1983-85 sejlede det fra Gotland på floderne til Wisla og Donau til Sortehavet og Istanbul, som i vikingetiden hed Miklagård. 

Båden er 8 m lang og 2 m bred med plads til seks årer og en besætning på omkring 11. Skrogets form blev baseret på arkæologiske fund i Bulverket i Tingstäde träsk, hvor man fandt båden ved Bulverket. Sejlet er baseret på gotlandske billedsten.

Krampmacken blev basis for mange rekonstruerede vikingeskibe.

Arkæolog og chef for RAGU (Riksantikvarieämbetets Gotlandsundersökningar) Erik Nylén var en af initiativtagerne til projektet. Krampmacken og har været på ekspeditioner og sejlture for at undersøge skibets sødygtighed. En ekspedition sejlede i 1995-97 på de kaukasiske floder til Baku ved det Kaspiske Hav.

Se også 
 Rekonstruktioner af vikingeskibe

Litteratur 
 Erik Nylén: Vikingaskepp mot Miklagård - Krampmacken i österled. Stockholm 1987.

Rekonstruktioner af vikingeskibe
Skibe bygget i Sverige
Ormen Friske

Ormen Friske var et rekonstrueret vikingeskib, der er fremstillet på baggrund af Gokstadskibet, som blev fundet i Sandefjord i Norge i år 1880. Ormen Friske var en skalakopi af skibet.

Ormen Friske blev bygget i foråret 1949 på et sportscenter i Stensund i Sverige, og det blev søsat i juni samme år. Skibet sank i en storm den 22. juni 1950 i Tyske Bugt i Nordsøen, og hele besætningen på 15 personer druknede.

Der er kun blevet fundet to dele fra katastrofen på de Nordfrisiske Øer, stævnen på Pelvorm og boven mellem de to øer Amrum og Sild.

Se også 
 Gokstadskibet
 Rekonstruktioner af vikingeskibe
 Svenske skibsvrag

Eksterne henvisninger 
 
 
 

Rekonstruktioner af vikingeskibe
Skibe bygget i Sverige
Primitive Technology

Primitive Technology YouTube-kanal, der er baseret i Far North Queensland, Australien. Den styres af John Plant der med primitiv teknologi fremstiller en lang række genstande og bygninger, og som har opnået stor popularitet.

Hver video guider seeren igennem et eller flere projekter fra start til slut, hvor teknikker og metoder bliver brugt til at fremsitllet værktøj eller bygninger. På sin blog fortæller bagmanden, at han bygger "fuldstændig fra bunden uden brug af moderne værktøj eller materialer", og kun bruger, hvad han kan finde i området i form af plantematerialer, ler, jord og sten. Han studerer forskellige teknologier, som han arbejder med, i bøger og på internettet, og  fremviser stor dygtighed i håndværk, viden, tålmodighed og detaljer i sit arbejde. I nogle videoer forbedrer og udbygger han tidligere projekter (eksempelvis at udskifte et tag af blade til bark eller tilføje et ildsted med skorsten til et eksisterende hus).

Videoerne er ikke en demonstration af overlevelsesteknikker. På sin blog beskriver han det som sin hobby, at "fremstillet primitive hytter og værktøj fra bunden kun ved brug af naturlige materialer fra vildmarken." Ifølge en Q&A-sektion på hans hjemmeside bor han i et moderne hus, og lever af moderne mad. Han siger, at han ikke har indfødte forfædre, og at han ikke har været i hæren. Ved at fremstillet stenøkser, forskellige hytter, keramik, ild og en simpel smeltedigel til jern, en skorsten, seng og våben får han viden om den øgede interesse for primitiv samfund og levevilkår.

Siden den første video med Primitive Technology blev uploadet den 1. maj 2015 har han fået millioner af seere, helt uden at sige noget som helst. Kanalen er gået viralt. En enkelt video, hvor han fremstiller trækul, kaldet "Making Charcoal", blev set 1,5 millioner gange på blot 2 dage. I midten af juni 2017 har kanalen 4,77 millioner følgere og videoerne er set over 299 millioner gang.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Official website

Queensland
YouTube-kanaler
Sigyn (vikingeskib)

Sigyn er et rekonstrueret vikingeskib, der er bygget på baggrund af Skuldelev 3, der blev fundet i begyndelsen af 1960'erne i Roskilde Fjord. Sigyn blev bygget i 2000 og navngivet efter Sigyn fra den nordiske mytologi.

Efter det havde lidt flere skader blev skibet repareret af Gruppe Norddeutsche Gesellschaft für Diakonie i 2004.

Se også 
 Skuldelev 3
 Rekonstruktioner af vikingeskibe

Eksterne henvisninger 

 vikingerschiff Sigyn - site officiel 
 Site schiffsSpotter.de

Rekonstruktioner af vikingeskibe
Skibe fra Tyskland
Tvekamp av Elbogen

Tvekamp av Elbogen er en fuldskala kopi af en vrag fra kogge, som blev fundet ved Fotevikens Museum udenfor Skanør i 1991. Koggen var hansaens store transportskibe. De havde stor lasteevne og en flad bund.

Historie 
Ved hjælp af årringsdatering har forskere fastslået at Skanørkoggen blev bygget i det nordlige Polen omkring år 1390. Det er uvist præcis hvornår skibet er forlist, men en træbjælke fra skibet stammer fra umiddelbart efter år 1400. Det er sandsynligt at skibet har været et af Fetaljebrødrenes skibe. Brødrene, som støttede Albrecht af Mecklenburg, og de hærgede Østersøen og brændte bl.a. både Malmø og Skanør.

Tvekamp av Elbogen blev søsat i 2001, og var på dette tidspunkt den største rekonstruktion af en middelalderkogge. I 2006 blev det større Wissemara dog søsat.

Beksrivelse 
Skibet blev bygget på Fotevikens Museum, og er fremstillet i egetræ.

Længere rejser 
 2007 Malmö – Helsingör – Halmstad
 2007 Malmö – Vordingborg
 2008 Malmö – Lübeck – Wismar - Rostock
 2011 Malmö Nexö - Kalmar - Oskarshamn - Visby
 2014 Malmö - Stockholm - Västerås (Frösåkers brygga / Västerås historiska skeppsmuseum)

Eksterne henvisninger 
 Längre dokumentär från Fotevikens Museum om skeppet.
 Fotevikens Museums koggsida. 
 Om Tvekamp av Elbogen i Fotevikens Museums databas. 
 Följ Tvekamp av Elbogens sjöresor. 
 ISM-manual för Tvekamp av Elbogen, dateret 2006-06-02

Skibe fra Sverige
Rekonstruerede skibe
Vidfamne

Vidfamne er en rekonstruktion af vikingeskibet Äskekärrsskibet, som blev Göta älv i 1933. Rekonstrutkionen blev bygget i 1993-1994.

Skibet er opkaldt efter vikingekongen Ivar Vidfadme.

Beskrivelse 

Vidfamne er en knarr, der er et handelsskib med et stort lastrum. Denne type skib kan tilbagelægge store afstande over åbent havn. Det er 16,3 m langt og 4,8 m bredt på det bredeste sted. Dybdegangen er 1,2 m, og 1,75, hvis man tæller styreåren med. Skibet er bygget i egetræ, og det har en bruttovægt på 19 tons. Masten er 11,5 m høj, og det har et råsejl på 88 m2, og der er desuden 6 par årer. Udover sejlet er der også installeret to små elmotorer af sikkerhedshensyn. For sejl kan de nå hastigheder på op til 11 knob.

Se også 
 Rekonstruktioner af vikingeskibe
 Äskekärrskibet

Eksterne henvisninger 
Sällskapet Vikingatida Skepp
Göteborgs Stadsmuseum

Rekonstruktioner af vikingeskibe
Skibe fra Sverige
Dreknor

Dreknor er et rekonstruktion af et vikingeskib, der blev bygget i Tourlaville ved Cherbourg-Octeville i Frankrig. Navnet står for dreki (drage) og Nortmannia (Skandinavien).

Skibet er baseret på Gokstadskibet, der er det største langskib i Norge fra vikingetiden, der er 23,5 m langt og 5,3 m bredt med plads til 32 årer. Skibet lbev døbt den 14. juni 2008 af den norske ambassadør, som sagde at det var som at blive "gudfor for den bedste replika af Gokstadskibet".

Se også 
 Gokstadskibet
 Rekonstruktioner af vikingeskibe

Eksterne henvisninger 

Rekonstruktioner af vikingeskibe
Skibe fra Frankrig
East Anglia Medieval Fayre

East Anglia Medieval Fayre er et årligt reenactmentevent, der bliver afholdt forskellige steder i England henover en weekend.

Arrangementet blev afholdt første gang i juli 2005 nær Bury St. Edmunds, East Anglia. I 2008 flyttede man til Cressing Temple tæt ved Braintree, Essex. I 2009 foregik det i Wimblington, Cambridgeshire i september måned.

Festivalen indeholder ridderturneringer, falkonerer, middelaldermarked og to slag med kampreenactment.

Referencer 

Middelaldermarkeder
Suffolk
Etableret i 2005
England's Medieval Festival

England's Medieval Festival er en middelalderfestival i august på Herstmonceux Castle i Sussex. Den varer tre dage med bl.a. ridderturnering, falkonerer, fodkamp, reenactment som teltlejr, middelaldermusik, kampshows og middelaldermarked med håndværk, mad og drikke.

Den første festival blev afholdt i 1993 som en fejring af den nye ejer: Queen's University, og adskillige hundrede gæster deltog. Senere har festivalen udviklet sig, så der er flere tusinde gæster hvert år.

Eksterne henvisninger 
 

Middelaldermarkeder
Sussex
Etableret i 1993
Auckland Castle

Auckland Castle (Auckland Palace og lokalt Bishop's Castle eller Bishop's Palace) er et slot og herregård, der ligger i Bishop Auckland i County Durham i England.

Bygningen ejes af Church of England og blev brugt til fyrstbiskoppen af Durham i mere end 800 år. Auckland Castle blev bygget som jagthytte. Det har været biskoppen af Durhams primære bolig fra 1832, men i 2012 overgik den til Auckland Castle Trust, der er en velgørende organisation, der skal restaurere bygningen og jorden for at skabe en permanent udstilling om kristendommens historie Storbritannien.

Bygningen har mere form som et engelsk country house i nygotik end et middelalderligt forsvarsværk. Den er fortsat hovedkvarter for biskoppen af Durham og den skotske afdeling af kirken, og den er administrationskontor for bispedømmets finansafdeling.

I The Long Dining Room hænger 12 af de 13 berømte malerier fra 1600-tallet, som Francisco de Zurbarán malede af Jacob og hans 12 sønner. De har hængt her i 250 år og rummet er særligt indrettet til dem. I 2001 stemte Church Commissioners for at sælge kunstværkerne, der var vurderet til £20 mio., men opgav igen i 2010. I marts 2011 meddelte man, at planerne om at sælge billederne var opgivet efter en donation på £15 mio. fra investeringsrådgiver Jonathan Ruffer, der placerede malerierne sammen med bygningen under Auckland Castle Trust.

Slottet er omgivet af en park på ca. 3,2 km2, som oprindeligt blev brugt af biskopperne til jagt. Auckland Castle og parken indeholder i alt syv fredede bygninger af 1. grad. Disse inkluderer Deer House i Auckland Castle Park som blev bygget i 1760 og en stor krenelleret stenbygning til hjorte.

Se også 
 Liste over borge og slotte i England

Referencer 

Slotte i County Durham
Barnard Castle (slot)

Barnard Castle er en slotsruin i byen Barnard Castle i Durham i England. Det er et Scheduled Ancient Monument og en fredet bygning (Grade I). Den blev bygget som et massivt fæstningsanlæg og blev siden benyttet som et herskabsbolig, til den blev opgivet og derefter forfaldt.

Historie 

Guy de Balliol, en af de normanniske erobrere af England, opførte fæstningen mellem 1095 og 1125 som et forstærket forsvarsanlæg på samme sted, hvor der havde ligget en borg. Mellem 1125 og 1185 udvidede og udbyggede hans nevø Bernard de Balliol bygningen, og siden fortsatte dennes søn Bernard 2..

Den var i slægtens eje til 1296, da John Balliol blev afsat som konge af Skotland. Biskoppen af Durham overtog den, og i 1400-tallet blev den givet videre til Richard Neville, 16. jarl af Warwick. Den gik herefter i arv til Rikard 3. gennem hans hustru Anne Neville. I de næste to århundreder blev den udvidet og forbedret af Neville-slægten. Under oprøret i Nordengland blev fæstningen og byen indtaget af oprørerne; en af lederne var Charles Neville, 6. jarl af Westmorland af slægten som ejede dnt. Efter at oprøret blev slået ned, overtog kronen atter Barnard Castle.

I 1626 blev slottet solgt til Henry Vane den ældre. Han valgte Raby Castle i nærheden som sin hovedresidens, og Barnard Castle stod tom. Det meste af interiøret og mange stenene blev flyttet til Raby.

Ruinen forvaltes i dag af English Heritage og er åben for publikum. De mest interessante dele er ruinerne af et cylindrisk tårn fra 1100-tallet og storhallen og storkammeret fra 1300-tallet.

Se også 
 Liste over borge og slotte i England

Referencer

Litteratur 
 Austin, David (2007): Acts of Perception, A study of Barnard Castles in Teesdale, Architectural and Archaeological Society of Durham and Northumberland Research Report 6,

Eksterne henvisninger 
 The Gatehouse Gazetteer
 Informasjon for lærere, English Heritage

Slotte i County Durham
Caludon Castle

Caludon Castle er et Scheduled Ancient Monument og fredet bygning i Coventry i West Midlands of England. Et område med voldgrav 190 m syd for er ligeledes fredet. Borgen er ruin, og det eneste, der er tilbage af den, er en mur i sandsten. Det meste af ejendommen er en park, der drives af Coventry City Council, mens en stor del af jorden blev brugt til huse i begundelsen af 1900-tallet.

Allerede fra 1000-tallet har der været bosættelser på stedet. Den oprindelige bygning stod før den normanniske erobring af England i 1066 og blev en del af jarlen af Chesters ejendom efter erobringen. Huset blev givet til Segrave-familien i 1200-tallet, og blev beskrevet som en herregård første gang i 1239. Der blev givet licens til krenellering i 1305, hvor man antager at huset er omdannet til en borg. Der blev givet endnu en licens i 1354, og ejendommen blev ombygget atter en gang. I 1300-tallet kom Thomas de Mowbray, 1. hertug af Norfolk i besiddelse af ejendommen, men efter han blev forvist i 1398, begyndte borgen af forfalde. Mowbrays søn, John, arvede bygningen, og den forblev i familien til 1481, hvorefter den overgik til William de Berkeley, 1. Marquess af Berkeley. Borgen blev genopbygget i 1580, hvor den blev lavet om til en herregård, efter forfaldet siden Mowbrays forvisning. Borgen blev ødelagt i 1662, og var ruin til omkring 1800, hvor resterne blev brugt til en gård.

Jorden blev delt op og solgt i 1815, og var herefter ejet af flere private, til det meste blev købt af Coventry Corporation efter første verdenskrig, hvorefter en del af jorden blev bebygget med boliger.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Slotte i West Midlands
Barnard Castle

Barnard Castle er en købstad i Durham i England. Den har navn efter fæstningen, Barnard Castle. Byen ligger ved floden Tees. På den anden side af floden ligger Startforth. Byen er den største bosættelse i området Teesdale og er et populært turistmål. I folketællingen i 2011 var befolkningen på 5.495 indbyggere.

Fæstningen blev opført af normannere kort tid efter deres erobring i 1066. Den havde sin storhedstid under Bernard de Bailleul i sidste halvdel af 1100-tallet. Den var i slægtens eje indtil John Balliol blev afsat som konge af Skotland i 1296. Derefter tog Richard Neville, 16. jarl af Warwick over. Kong Richard 3. arvede den gennem sin hustru Anne Neville. Efter hans død gik borgen i forfald og blev en ruin.

Ved siden af slottet ligger Bowes Museum, der er den største turistattraktionen i byen. Det er en slotslignende bygning, et chateau i fransk stil fra 1800-tallet, hvor man finner malerier af El Greco, Goya, Canaletto, Boucher, Fragonard og andre.

Referencer 

Byer i England
County Durham
Middleham Castle

Middleham Castle er en borg i Wensleydale i countyet North Yorkshire i England. Den blev bygget i 1190 af Robert Fitzrandolph, der var 3. Lord af Middleham og Spennithorne. Den blev opført ved en tidligere motte-and-bailey-fæstning. I 1270 kom den i Huset Nevilles eje, hvis mest berømte medlem var Richard Neville, 16. jarl af Warwick. Han er kendt som "kongemageren", og han var en ledende figur under rosekrigene. Efter Richard, hertug af Yorks død under Wakefield i december 1460, kom hans to sønner George, hertug af Clarence og Richard, hertug af Gloucester i Warwicks pleje, og de boede på Middleham med Warwicks egen familie. Deres bror, kong Edvard 4. sad fængslet på Middleham i en kort periode, efter Warwick havde fanget ham i 1469.

Efter Waricks død under Barnet i 1471 og at Edvard kom tilbage på tronen, giftede hans bror Richard sig med Anne Neville, der var Warwicks yngste datter, og Middleham blev hans primære hjem. Deres søn Edward blev født på Middleham i 1473 og døde ligeledes her i 1484.

Richard blev konge som Richard 3., men brugte meget lidt tid på Middleham under sin toårige regeringstid. Efter Richards død under laget ved Bosworth Field i 1485 forblev slottet på kongelige hænder til James 1., hvor det blev solgt. Det blev herefter forladt og begyndte at forfalde i 1600-tallet. Under den engelske borgerkrig lå der tropper på slottet, men det var aldrig i kamp. Ruinerne drives i dag som en turistattraktion af English Heritage.

Se også 
 Liste over borge og slotte i England

Eksterne henvisninger 

 Photographs and information on Middleham Castle
 Teachers' resource pack: English Heritage
 Visiting Information:English Heritage
 

Slotte i North Yorkshire
Ludlow Castle

Ludlow Castle er en middelalderfæstning i Ludlow i Shropshire i England. I dag består kun ruinerne ud til floden Teme.

Borgen blev bygget i 1100-tallet efter den normanniske erobring af England af en normannisk lord og ejet af slægterne de Lacy og Mortimers til Edvard 4. blev konge i 1461. I Tudortiden blev der udført betydelige ombygninger på slottet, og det forblev i kongelig eje helt til 1811. Det tilhører i dag jarlen af Powys.

I omkring hundrede år havde Rådet for Wales og Marches sæde på slottet. Tre kongelige børn havde deres hjem her: Edward, søn af Edvard 4.; Arthur Tudor og Mary Tudor.

Slottet er byens største attraktion, og der er regelmæssigt omvisninger og arrangementer i ruinerne.

Se også 
 Liste over borge og slotte i England

Eksterne henvisninger 
 

Slotte i Shropshire
University of Leicester

University of Leicester er et universitet i Leicester i England. Hovedcampus findes i den sydlige del af byen op til Victoria Park.

Universitetet blev etableret som et forskningsbaseret universitet. Det har været blandt de 20 bedste universiteter i Storbritannien og blev det 13. bedste i 2014 af The Guardian. I 2008 modtog det prisen som University of the Year af The Times. I 2016/17 er det det 25. bedste universitet i The Sunday Times Good University Guide og det 29. bedste på The Complete University Guide. Det er blandt de 200 bedste universiteter i verden i The Times'' i 2017.

University of Leicester er mest berømt for opfindelsen af genetisk fingeraftryk og bidrag til opdagelsen og identifikationen af Richard 3.s jordiske rester.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 University of Leicester website
 Aerial photograph of University College (later Leicester University) in April 1926

Leicester
Leicester
Etableret i 1921
Birdy (roman)

Birdy er en roman fra 1978 skrevet af den amerikanske forfatter William Wharton. Bogen modtog i 1980 den amerikanske "National Book Award" for den bedste debutroman, og samme år var den også nomineret til Pulitzerprisen.
I 1984 blev Birdy filmatiseret med Matthew Modine og Nicolas Cage i hovedrollerne og med Alan Parker som instruktør.

Referencer 

Romaner fra USA