kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Malawisøen nationalpark

Malawisøen nationalpark er en nationalpark ved sydenden af Malawisøen i Malawi. Parken ligger i Riftdalen og dækker et område på 9.400 hektar, som blev fredet som nationalpark i 1980. En tidligere fredning som skovreservat blev etableret i 1934. Parken var verdens første nationalpark, der blev oprettet med henblik på at bevare det marine liv i ferskvand.

I søen findes der formentlig mere end 500 fiskearter, hvilket er det største antal kendte arter i en sø. Mere end 90 % af arterne er endemiske. Specielt vigtige er ciklidene, som der er over 400 arter af i søen, hvoraf samtlige, med undtagelse af fem, er endemiske for Malawisøen. Af de øvrige fiskearter er 28 endemiske. Fiskearternes betydning for evolutionsforskningen er blevet sammenlignet med finkernes på Galapagosøerne.

Eksterne kilder og henvisninger 
 UNEP World Conservation Monitoring Centre: faktaark

Nationalpark
Verdensarvsområder i Afrika
Nationalparker i Afrika
Gyrator

En gyrator er en passiv, lineær, tabsfri, to-port elektrisk netværkselement foreslået i 1948 af Bernard D. H. Tellegen som en hypotetisk femte lineært element efter resistor, kondensator, spole og ideel transformator. 
Gyrators tillader netværk realiseringer af to-(eller-flere)-port enheder som ikke kan realiseres med de konventionelle fire elementer. Gyratorer gør det muligt at lave netværk realiseringer af isolatorer og cirkulatorer. 

Tellegen opfandt et kredsløbssymbol for en gyrator og foreslog en antal måder en praktisk gyrator kan laves på.

Se også 
 Negativ impedanskonverter
 Memristor

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger 

 Good description of this form of the simulated inductor — Elliot Sound Products 
 Another description, with the same circuit
 LC filter design using equal value R gyrator, an alternative design
 An alternative circuit
 Webarchive backup: Another alternative circuit

Elektroniske delkredsløb
Negativ differentiel modstand
Avnslev-stenen

Avnslev-stenen var en runesten, fundet i Aunslev på Fyn i 1623. Ifølge Jonas Skonvigs beskrivelse er stenen flyttet fra en høj lige syd for Aunslev Kirke til kirkegårdsmuren, herfra er den ført til København ca. 1652 og anbragt på Trinitatis Kirkegård. Den gik tabt ved Københavns brand i 1728. Stenen hørte til blandt de ældste runesten i Danmark.

Indskrift 

Ifølge Skonvigs tegning er indskriften ordnet i bustrofedon ligesom de jævngamle Helnæs-stenen og Flemløse-stenen 1. Indskriften nævner formentlig goden Roulv, som også kendes fra tre andre fynske runesten, nemlig Helnæs-stenen og Flemløse-stenen 1 og Flemløse-stenen 2. De tre sidstnævnte er rejst på det sydvestlige Fyn med få kilometers afstand, mens Avnslev-stenen har været rejst på det østlige Fyn.

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Imer, Lisbeth 2010. Faaborg-stenen og de ældste danske runesten. I: Danefæ. Skatte fra den danske muld. Til Hendes Majestæt Dronning Margrethe 2., 149-154. Nationalmuseet, Gyldendal.
 Moltke, Erik 1956, 1958. Jon Skonvig og de andre runetegnere. Et bidrag til runologiens historie i Danmark og Norge I. Billeder og kildetext. II Skildring og kommentar Bibliotheca Arnamagnæana. Supplementum 1-2. København.

Runesten i Danmark
Nyborg Kommune
Helnæs-stenen

Helnæs-stenen er en runesten, fundet på halvøen Helnæs på Sydfyn i 1860. Den blev fundet ca. 100 skridt fra en gravhøj med et stensat gravkammer. Stenen lå på marken med runesiden opad; ikke dybere, end at ploven kunne nå den. Den blev optaget i brudstykker og desuden kløvet til ledstolper, men i dag mangler kun en del af toppen. Skolelærer C. P. Runge indberettede fundet til Oldsagskommissionen, og senere besøgte Frederik 7. stedet og sørgede for, at stykkerne kom til København. Stenen befinder sig nu på Nationalmuseet. Runestenen tilhører den ældste gruppe af runesten, som har størst udbredelse på Fyn og Sjælland. Dateringen baserer sig bl.a. på anvendelsen af de ældre runeformer for /h/ og /m/, samt anvendelsen af verbet fā (= male). Den tidsfæstes til 700- eller 800-tallet.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon, begyndende i nederste venstre hjørne. Indskriften nævner goden Roulv, som også kendes fra tre andre fynske runesten, nemlig den nu forsvundne Avnslev-stenen fra det østlige Fyn, Flemløse-stenen 1 og Flemløse-stenen 2. De to sidstnævnte og Helnæs-stenen er rejst på det sydvestlige Fyn med få kilometers afstand. Ordet "gode" er afledt af goþ, guþ og betød "præst.

Noter

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Imer, Lisbeth 2010. Faaborg-stenen og de ældste danske runesten. I: Danefæ. Skatte fra den danske muld. Til Hendes Majestæt Dronning Margrethe 2., 149-154. Nationalmuseet, Gyldendal.
 Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text., sp. 223-225. København.
 Stoklund, Marie 1999. Helnæs. Reallexikon der germanischen Altertumskunde. Zweite Auflage, 14 s. 340-341. Berlin – New York.

Runesten i Danmark
Assens Kommune
Erik Eriksen (modstandsmand)

Erik Eriksen (født 25. december 1910 i Hammelev, død 28. februar 1945 i koncentrationslejren Neuengamme) var en dansk stationsmester i Hammelev og aktivt medlem af modstandsbevægelsen i samme by.

Han var leder af den kommunistiske Hammelev-gruppe, som holdt møder i bomhuset ved Hammelev Station samt stod bag jernbanesabotage. De blev dog afsløret og anholdt 12. oktober 1944, og Eriksen kom først i Frøslevlejren og dernæst i koncentrationslejren Neuengamme, hvor han døde.

Erik Eriksen er desuden far til forfatterinden Inge Eriksen.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Modstandsfolk fra DKP
Ofre for Holocaust fra Danmark
Ansatte i DSB
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Eugen Fischer

Eugen Fischer (født 5. juli 1874 i Karlsruhe i Baden-Württemberg i Tyskland, død 9. juli 1967 i Freiburg im Breisgau i Baden-Württemberg i Tyskland) var en tysk arvelighedsforsker, racehygijniker, læge og antropolog.

Under 2. verdenskrig var han en af de læger, der havde til opgave at gennemgå jødernes forhold for at sende dem til dødslejre.

Eksterne henvisninger 

 Eugen Fischer  

Nazister fra Tyskland
Nazi-læger
Forbrydere i Holocaust
Personer fra Karlsruhe
Pøs

Pøs er det maritime udtryk for det, der i land kaldes spand. En pøs kan anvendes som øse fx ved lænsning i småbåde og joller, men anvendes i øvrigt overalt ombord på et skib, hvor der er brug for en spand.

Oprindelse 
Ordet pøs stammer fra det hollandske 'puts', og betegnede oprindeligt en spand med et tov monteret på hanken. Midt på pøsens hank fandtes et øje, hvori tovværket var fastsplejset. På den måde var det muligt at kaste den overbord og dernæst hale en fyldt pøs med havvand indenbords. I træskibenes dage anvendtes havvand til stort set alt, hvad der skulle bruges vand til, idet der ombord kun fandtes en begrænset mængde af ferskvand.

Skibsterminologi
Spande
Erik Eriksen (flertydig)

Erik Eriksen er navnet på flere personer og koncepter:
 Erik Eriksen – Danmarks 30. statsminister
 Regeringen Erik Eriksen – ovennævnte statsministers regering
 Erik Eriksen (modstandsmand) – modstandsmand fra Hammelev
 Erik Eriksen (skibsfører) – norsk kaptajn der opdagede Kong Karls Land i 1853
 Erik Eriksenstretet – stræde opkaldt efter ovenstående skibsfører
 Erik Eriksen (fodboldspiller) – dansk fodboldspiller fra KB
 Erik Eriksen (fodboldspiller i AB) – dansk fodboldspiller fra AB
 Erik Eriksen Banner – lensmand på Kalø Slot
 Erik Pontoppidan den ældre – dansk biskop også kendt som Erik Eriksen Pontoppidan
MMS

MMS har flere betydninger:

 Multimedia Messaging Service – en standard for telefon beskedssystem
 Manufacturing Message Specification – en netværks standard
 Massachusetts Medical Society – udgiver af the New England Journal of Medicine
 Microsoft Media Server – en data overførselsprotokol (mms://)
SMS (flertydig)

SMS har flere betydninger:
 Short Message Service
 Smith-Magenis Syndrome – en genetisk udviklingsfejl
 SMS (gen)
 Sudden Motion Sensor – en patenteret egenskab ved Apple bærbare.
 Systems Management Server – et systems management software produkt af Microsoft
 Super Mario Sunshine – et 2002 videospil ofte forkortet til SMS.
Lisbet Seierskilde

Lisbet Seierskilde Pedersen (født 5. december 1985 i Roskilde) er en dansk dressurrytter. Hun er opvokset på familiens gård Jonstrupgaard som er beliggende mellem Roskilde og Ringsted.

Seierskilde vandt sit første Danmarksmesterskab for seniorer i 2011 i en alder af 25 år. Senere samme år, ved EM i Rotterdam, var hun på samme hest, Raneur, med til at sikre det danske dressurlandshold en plads ved de olympiske lege. Hun er blevet udtaget til OL 2012.

Seierskilde har tre konkurrenceheste, Raneur, Karisma og Dakar, som alle er avlet af familien selv. Til daglig rider hun på sine heste og underviser forskellige ryttere i dressur. Seierskilde læser cand.merc. HRM på Copenhagen Business School.

Ryttere fra Danmark
Dressurryttere fra Danmark
Personer fra Roskilde
Rafael Valls

Rafael Valls Ferri (født 25. juni 1987 i Cocentaina) er en tidligere spansk cykelrytter. Han blev professionel i 2008, hvor han begyndte hos Scott-American Beef.

Meritter

2010
2. etape, Tour de San Luis
 Vinder af bjergkonkurrencen.
2. plads, 7. etape af Tour de France

Eksterne Henvisninger

Mandlige cykelryttere fra Spanien
Ålandsdelegationen

Ålandsdelegationen er et udvalg, der skal sikre samarbejdet mellem det finske rige (staten) og det selvstyrende landskab Åland.

Ålandsdelegationen består af fem medlemmer, der alle har personlige suppleanter. Som regel er Ålands landshövding formand for delegationen. Finlands regering (statsrådet) udnævner to menige medlemmer, det samme gør Ålands lagting. Delegationen kan kun træffe beslutninger, når den er fuldtallig. 
 
Delegationens sekretariat er en del af Statens ämbetsverk på Åland. Sekretariatet er placeret i Statens Ämbetshus i Mariehamn. Delegationens sprog er svensk.

Eksterne henvisninger 
Embedsværkets hjemmeside 

Ålands politik
Etableret i 1922
Åbo og Bjørneborgs len

Åbo og Bjørneborgs len (svensk: Åbo och Björneborgs län, finsk: Turun ja Porin lääni) var et historisk len i Finland. Lenet blev dannet i 1647, da Åbo len og Bjørneborgs len blev slået sammen. Lenet blev nedlagt, da området i 1997 blev en del af Vestfinlands len.

Oprindeligt omfattede lenet de nuværende landskaber Satakunda (omkring Björneborg), Egentliga Finland (omkring Åbo), Birkaland og Åland. I 1918 blev Ålands len udskilt som et selvstændigt len. I 1973 og 1993 blev de nordøstlige dele af lenet (dvs. Birkaland) overført til Tavastehus len.

Åbo var lenets residensstad).

I 2010 kom Satakunda og Egentliga Finland administrativt under Sydvestfinlands regionsforvaltning.

Eksterne links 

 Artikel om Åbo og Björneborgs län i Nordisk familjebok, bind 33, spalte 927, 1922

Finlands len
Finlands historie
Etableret i 1647
Ophørt i 1997
Ålandsøerne
Kommuner i Satakunda
Sydvestfinland
Fotballklubben Mandalskameratene

Fotballklubben Mandalskameratene er en fodboldklub i Norge, der for øjeblikket spiller i . Klubben blev stiftet 1. juli 1912 i Mandal og fik sit nuværende navn i 1918, da klubben endret sit navn fra Aladin til Mandalskameratene eller MK som det kun er kendt lokalt.

Klubben rykkede i 2001 for første gang op i Norges andenbedste liga, Adeccoligaen. Her spillede klubben i nogle sæsoner, inden den i efteråret 2007 igen rykkede ned i 2. division.

Fodboldklubber i Norge
Etableret i 1912
Marilyn Waring

Marilyn Waring (født 7. oktober 1952 i Ngaruawahia) er en newzealandsk politiker, feminist, aktivist for kvinders menneskerettigheder og miljøspørgsmål, forfatter og akademiker, kendt for sit bidrag til feministisk økonomi.

I 1989 fik Waring en D.Phil. i politisk økonomi fra University of Waikato med et speciale om FN's nationalregnskabssystem.

Hun blev valgt til New Zealands parlament i 1975 for New Zealand National Party. Hendes bog Hvis kvinder talte med (If Women Counted) fra 1988 betragtes som en klassiker i feministisk økonomi.

Bibliografi på dansk 
 Marilyn Waring: Hvis kvinder talte med. En ny feministisk økonomi, Hans Reitzels Forlag, 1992, 

Politikere fra New Zealand
Nylands og Tavastehus län

Nylands og Tavastehus län (, ) er et historisk len i Finland. Tavastehus var lenets residensby. 

Lenet blev oprettet i 1634. I 1775 blev lenets nordlige halvdel indlemmet i det nyoprettede Vasa län. I 1831 blev resten af lenet delt. Det meste kom under de nye len Nylands län og Tavastehus län. En mindre del blev dog afstået til det ligeledes nyoprettede Sankt Michels län omkring byerne Heinola og St. Michel.

Eksterne links
 Artikel om Tavastehus len i Nordisk familjebok, bind 28, spalte 546, 1919

Finlands len
Finlands historie
Etableret i 1634
Ophørt i 1831
Charles de Damas de Cormaillon

Charles de Damas de Cormaillon (død 7. maj 1712) var en dansk officer.

Han var en fransk emigreret huguenot, som i lyneborgsk tjeneste deltog i krigene i Pommern og Nederlandene. Fra 1677 var han regimentschef, men på grund af en forbigåelse tog han sin afsked og gik i dansk tjeneste 1684 som generalmajor. Han ses ikke at have været chef for noget regiment, men benyttedes stadig til tjeneste ved overkommandoen. Han spillede således en vigtig rolle ved fjendtlighederne ved Hamborg i sommeren 1686 og deltog 1693 i kampen om Ratzeburg imod sin gamle krigsherre, hertugen Georg Vilhelm af Braunschweig-Lüneburg. Cormaillon, der blev Ridder af Dannebrog 1695, blev anset for en meget dygtig mand og var i stor yndest hos kong Christian V, til hvis daglige omgangskreds han hørte i hans sidste leveår. Efter kongens død ledsagede han under urolighederne i Hertugdømmerne Frederik IV som generaladjudant, men blev ved efterretningerne fra København om Carl XII's landgang ved Humlebæk og om den ringe tillid, man havde til kommandanten, generalløjtnant Hans Schack, straks sendt til hovedstaden for at støtte Slotsloven med råd og råd. Cormaillon og Schack var gamle uvenner, og det fortælles, at de en gang i disse urolige dage trak blank imod hinanden på offentlig gade i en disput, i hvilken Cormaillon bebrejdede Schack, at han havde ladet lejligheden ubenyttet til at tage Carl XII til fange. Efter freden blev han generalløjtnant af infanteriet 23. november 1700 og efterfulgte samtidig Schack, der tog afsked i august, som kommandant i København.

Til denne stilling føjede sig mange værdigheder, og Cormaillon blev efterhånden gehejmeråd, deputeret i Politiretten, kommitteret i Politi- og Kommercekollegiet og direktør for Krigshospitalet. Han fik således ikke lejlighed til selv at tage del i de videre krigsbegivenheder i Den Store Nordiske Krig, men da man efter det ulykkelige slag ved Helsingborg 1710 trængte til en erfaren mands bedømmelse af forholdene, blev Cormaillon sendt der til dagen efter slaget, idet han tillige havde ordre til eventuelt at overtage kommandoen. Han vendte imidlertid tilbage dagen efter, efter at have givet ordre til at rømme byen. Cormaillon døde 7. maj 1712.

Kilder 
 P.F. Rist, "Charles Damas Cormaillon", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Generalløjtnanter fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Gehejmeråder fra Danmark
Huguenotter
Aptharakshaka

Aaptharakshaka ( ) er en Kannada-film udgivet i 2010 med Vishnuvardhan (den afdøde skuespiller, har spillet i over 220 film på 5 sprog, hvoraf 2000 er på Kannada, hvorfor denne film betragtes som en af hans posthume filmroller). De andre skuespillere i filmen er bl.a Sandhya, Vimala Raman, Avinash, Srinivasa Murthy, Bhavana, Lakshmi Gopalaswamy og Komal m.m. Filmen er skrevet og instrueret af P. Vasu og er en fortsættelse til blockbuster-filmen Apthamitra som også var instrueret af Vasu og med Vishnuvardhan.

Filmen blev udgivet den 19. februar, 2010 og fik en yderst positiv modtagelse. Filmen blev senere genskabt på Telugu, og fik titlen Nagavalli og Venkatesh Daggubati. Den Tamil-sprogede version hed Chandramukhi 2 og var med Ajith Kumar.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Film fra 2010
Film fra Indien
Škoda Superb I

Den første generation af den siden efteråret 2001 i Kvasiny byggede Škoda Superb var baseret på byggeserien B5 af Volkswagen Passat, men var dog anderledes i udstyr og akselafstand. I Kina bygges bilen stadigvæk som Volkswagen Passat.

Beskrivelse 
Bilen er ca. 10 cm længere end den tidssvarende Volkswagen Passat. Modellen svarede til den kinesiske Passat og sælges der under navnet Passat Lingyu. Selv om modellen ikke tilhører luksusklassen, overgår benpladsen bagi en luksuslimousine. Bilen blev introduceret for offentligheden på Geneve Motor Show i 2001 under navnet Škoda Montreux.

Udover de i denne bilklasse normale udstyrsdetaljer som klimaanlæg og el-ruder kunne Superb som ekstraudstyr fås med forskellige ting som f.eks. navigationssystem, xenonforlygter, opvarmelige og el-justerbare lædersæder og sidespejle, bilradio, træindlæg, soltag, køleboks i bagagerummet. Et yderligere kendetegn var paraplyholderen i venstre bagdør med standardmonteret paraply. Det standardmonterede sikkerhedsudstyr med ABS, ESP og frontairbags blev på grund af et relativt dårligt resultat i Euro NCAPs kollisionstest senere udvidet med sideairbags.

Facelift 
I sommeren 2006 fik bilen et let facelift med modificerede baglygter og en ny kølergrill. Samtidig blev topudstyret Laurin & Klement taget af programmet.

Motorer 

Alle motorer var som standard forsynet med femtrins manuel gearkasse (2,0 TDI og 2,5 TDI med sekstrins). Derudover kunne visse motorer også fås med femtrins automatgear.

Kilder 

 Škoda Superb tekniske data, august 2003

Eksterne henvisninger 

1
Store mellemklassebiler
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 2001
Biler fra 2000'erne
Škoda Rapid

Škoda Rapid er et navn benyttet af den tjekkiske bilfabrikant Škoda Auto til flere forskellige biltyper:
 Škoda Rapid (1935-1947)
 Škoda Rapid (1984), todørs coupé baseret på Škoda 742 og bygget mellem 1984 og 1990
 Škoda Rapid (2011), omdøbt version af den indiske Volkswagen Vento
 Škoda Rapid (2012), femdørs hatchback
Gundo Vogt

Gundo Seiersfred Vogt (født 3. juni 1852 i København, død 23. januar 1939 på Selchausdal) var en dansk billedhugger og godsejer, bror til H.C. Vogt.

Han var søn af billedhugger Adelgunde Vogt og etatsråd Frederik Siegfried Vogt (1777-1855). Gundo Vogt begyndte ligesom moderen som billedhugger og udstillede 1873-74 og 1879 på Charlottenborg Forårsudstilling. Vogts speciale var dyrefremstillinger, udført i bløde materialer som voks eller kallipasta. Han demonstrerede en frodig billedskabende fantasi i et billedskærerarbejde fra herregården Selchausdal. Møblementen består foruden skab, skabssofa og standur består en husaltertavle, 2 engle og et Kristusbillede. Han har her blandet motiver fra den nordiske mytologi med både gammel- og nytestamentlige scener og fremstillinger af helgener og munke.

Vogt ejede herregården Bjernedegård 1876-86 og fra 1914 Selchausdal, som han sammen med den tilhørende formue testamenterede til velgørende formål.

Han var ugift og er begravet på Sæby Kirkegård, Løve Herred.

Værker 
 En tyr (voks, udstillet 1873)
 To kæmpende hjorte (voks, udstillet 1874)
 En liggende kalv (kallipasta, udstillet 1874)
 En liggende ko (voks, udstillet 1879)
 Adelgunde Vogt (medaljebuste)
 Udskåret møblement med tilhørende husaltertavle (1903-14, Gl. Estrup)

Kilder og eksterne henvisninger 
 
 Adelgunde Vogt i Dansk Biografisk Leksikon

Eksterne henvisninger 
 

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Billedhuggere fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Legatstiftere fra Danmark
Filantroper fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Hans Voigt

Hans Voigt (17. november 1813 i Flensborg – 7. december 1865 i Hillerød) var en dansk kunstdrejer, billedskærer og fotograf.

Han var søn af skibsfører Daniel Voigt og Botilla Petersen Hau. Han var oplært til kunst­drejer, men havde lyst til kunstnerisk udskæring i elfenben og uddannede sig nogle år i H.W. Bissens billedhuggerværksted. Da han i 1847 vandt den Neuhausenske Præmie for en kopi i elfenben efter Bissens Fiskerdreng, blev han udset til at istandsætte de kunstige elfenbensarbejder i Frederiksborg Slots bedestol og ridder­sal m.m. og flyttede samme år til Hillerød, hvor han siden levede, senere bosat som kunstdrejer og fotograf, og døde den 7. december 1865. Efter slotsbranden 1859 udførte Voigt for J.G. Schwartz & Søn elfenbensrosetter til den rekonstruerede bedestol. En del af tingene skal være gået til lotteriet til fordel for Frederiksborg Slots genopbygning efter branden 1859, det såkaldte Kunstflidslotteri. Voigt har udført et skab i buksbom og citrontræ (på Jægerspris Slot), som er kopieret efter trappetårnets dør til Badstueslottet på Frederiksborg.

Elfenbenskæreriet fandt dengang adskillige dyrkere, og Voigt synes næsten at have været den dueligste i denne kreds. Han har dog stort set kun udført kopier. Hans elfenbenskopier efter Bissen, den nysnævnte Fiskerdreng, Amor, som sliber sin pil og Psyche, blev købt af Frederik VII og bevares endnu på Jægerspris Slot.

1845 og 1847 udstillede Voigt på Charlottenborg Forårsudstilling.

Han var to gange gift, første gang (1847) med Catharina Friederike Sophie Margaretha Thomsen (døbt 6. april 1803 i Flensborg – 13. juni 1856 i Hillerød), datter af skomager Jürgen Thomsen og Sophia Catharina Thomsen; anden gang 1859 med Emma Eleonora Marie Olsen (26. januar 1828 i Helsingør – 18. maj 1895 i Hillerød), datter af klokker og skolelærer Christen Olsen og Birgitte Marie Hyll.

Værker 
 Frederik VII som ung (profilportræt skåret i horn, Jægerspris Slot)
 En malerstol (skåret i pæretræ, udstillet 1845, tilhørte Wilhelm Marstrand)
Små elfenbensfigurer:
 Amor hvæsser sin pil (udst. 1845, Jægerspris Slot)
 Fiskerdreng (udstillet 1847, Neuhausens Præmie, Jægerspris Slot)
 De tre gratier (Jægerspris Slot)
 Psyche (Jægerspris Slot)
 Elfenbenspokal (udstillet 1847)
 Et skab med udskæringer i buxbom og citrontræ (før 1854, Jægerspris Slot)
 Buster, bl.a. af ham selv og hans første hustru
 Udskårne krus, kunstfærdige dåser, rammer (f.eks. 1861 til Frederik VII), piber, elfenbensskeder til dolke m.m.

Kilder og eksterne henvisninger 
 

Billedskærere fra Danmark
Personer fra Flensborg
Danskere i 1800-tallet
Fotografer fra Danmark
Modtagere af De Neuhausenske Præmier
Rigsdrost (Sverige)

Rigsdrost (svensk: Riksdrots) var et fremtrædende svensk rigsembede, der eksisterede fra 1276 til 1809. Embedet var dog ikke besat i 1684-1787. I Middelalderen brugtes den svenske titel drots. Dette svarer til den samtidige danske titel drost.

Præsident for Svea hovrätt og Högsta domstolen 
I 1614 blev Svea hovrätt oprettet. Indtil den nuværende Högsta domstolen blev oprettet i 1789, var Svea hovrätt landets ledende domstol. I flere perioder mellem 1614 og 1810 rigsdrosten præsident for Svea hovrätt. 

I 1789 blev det bestemt, at rigsdrosten skulle være præsident for Högsta domstolen. Carl Axel Wachtmeister var den sidste rigsdrost. Han var højesteretspræsident fra 1789 og frem til sin død 1810.

Statsministerens forgænger 
I 1809 blev rigsdrostens politiske og administrative opgaver overtaget af justitiestatsministeren. Frem til sin død året efter var Carl Axel Wachtmeister Sveriges første justitiestatsminister. Indtil 1840 var denne minister også højesterets ledende medlem.  

I 1876 blev titlen statsminister indført i stedet for justitiestatsminister.

Kendte svenske rigsdroster 
(Listen er ikke fuldstændig)
 Bo Jonsson (Grip) (1371-1386)
 Per Brahe den ældre (1569-1590)
 Magnus Brahe (1564-1633) (1612-1633)
 Per Brahe den yngre (1640-1680)  

Politiske embeder
Sveriges historie
Sveriges retsvæsen
Sveriges politik

sv:Riksdrots