kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rasmus Brohave

Rasmus Brohave Hansen (født den 18. marts 1998 i Svendborg, Danmark) er en dansk internetpersonlighed og tv-vært. Han har over 640.000 følgere spredt over alle sine respektive platforme. Han er mest kendt for sin Youtube-kanal, hvor han har 286.000 abonnenter.

Han blev i 2018, for første gang vært på Guldtuben. Året efter blev han medvært på TV 2-underholdningsprogram Danmark har talent, sammen med modellen Cecilie Haugaard.

Rasmus Brohave deltager ofte i TV-programmer bl.a. Værtens Bedste Brætspil på TV 2.

Filmografi

Tv

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Personer fra Svendborg
YouTubere fra Danmark
Talent Danmark
Fra Københavns Børs

Fra Københavns Børs er maleri af P.S. Krøyer fra 1895. Fra Københavns Børs blev et af Krøyers største arbejde rent arealmæssigt (254 x 409 cm), Et møde i Videnskabernes Selskab er det største (266,7 x 519,4 cm). .

I folkemunde fik værket titlen Et møde i hattemagerlavet, det var tradition at bære høj hat når man var på Børsen.

Bestillingsarbejde 
Krøyer fik mange bestillinger på portrætter fra slutningen af 1880'erne. Opgaverne blev mere krævende med tiden som hans ry steg, Fra Københavns Børs, et gruppeportræt med 50 personer, var så stor en opgave at det tog flere måneder at male og det selvom han brugte mindst to fotografier, for at få perspektivet og personerne på plads, som forlæg fra professionelle fotografer. På den ene fotografi ses lysindfaldet fra vinduer på personerne i højre side, dette gengives også på maleriet. Desuden fik han hjælp af Ulrik Plesner til perspektivet.

Ideen til maleriet kommer fra Gustav Adolph Hagemann, han skriver til Krøyer om han vil lave et af børsfolk i Børssalen. Han kan starte med en skitse som Hagemann vil give 1000,- kr. for, denne skitse skal få børsfolk med på ideen, hvor de køber sig en plads på maleriet. Oprindelig var prisen for at komme med på billedet 500,- kr., men det var øjensynlig for meget og projektet var ved lide skibbrud på grund af manglende interesse fra børsfolkenes side. Projektet reddes ved en donation fra grosserer S.W. Isberg fra handelshuset J.P. Suhr & Søn med 5.000 kr., hvorefter prisen justeres for en plads på maleriet til at en plads i forgrunden koster 500 kr, en mellemgrundsplads 300 kr og baggrunden 100 kr . Maleriet indbragte Krøyer den store sum af 19.444 kr og 48 øre lidt mindre end de 20.000 kr. han var stillet i udsigt, de 20.000 kr. svarer til omtrent 1.320.000 kr. i 2018-kr.

C.F. Tietgen er den eneste som har plads omkring sig og med ansigtet mod beskueren og placeret i det gyldne snit, pladsen er der betalt for.

Krøyer utilfreds 
Krøyer var ikke helt tilfreds med billedet, Han følte sig bundet af opgaven. Børsfolkenes indbyrdes placering var bestemt af deres pengepung uden hensyntagen til helhedsvirkningen. Børsfolkenes begejstring var heller ikke i top.

Noter

Litteratur 
 

Malerier fra 1895
Malerier af P.S. Krøyer
Elastik

En elastik er elastisk gummi (skal pege på flertydig) forbundet i en cirkulær ring. Dens funktion er generelt at holde sammen på noget.

Elastikken blev patenteret d. 17. marts 1845.

Elastiktyper
Der findes mange typer elastikker der bruges til mange forskellige ting.

Struktur
Grunden til, at de elastiske bånd er elastiske skyldes forskydning af gummiens entropi. Når entropien i de polymerer, der udgør elastikken, er højest, er gummibåndet i sin grundlæggende form. Når man trækker gummibåndet ud, sænkes entropien af polymererne for, at elastikken skal kunne strække sig i den retning, som det er fratrukket. Hvis man frigiver den kunstige træk i elastikken vil entropien, på grund af termodynamikkens 2. lov virke, indtil elastikken igen har sin grundform. Polymererne holdt sammen af krydsbinding af svovl.

Referencer 

Fastgøringsemner
Gummi
Jersbek

Jersbek er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Bargteheide-Land under Kreis Stormarn. Kreis Stormarn ligger i den sydøstlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Jersbek ligger fire kilometer nordvest for Bargteheide og ca. 19 nordøst for Hamborg. I Jersbek ligger Gut Jersbek og en stor barokpark. I den sydlige del af kommunen ligger skovområder der er en del af det 785 hektar store Naturschutzgebiet Duvenstedter Brook.

Eksterne kilder/henvisninger 

  
 Kommunens websted                
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Stormarn
Ladinere

Ladinere er en etnisk gruppe i det nordlige Italien. De lever primært i dalene Val Badia og Val Gardena (begge i Sydtyrol), Val di Fassa (Trentino), Livinallongo (også kendt som Buchenstein eller Fodom) og i Ampezzo (begge i provinsen Belluno). Deres indfødte sprog er ladin, et rætoromansk sprog der er beslægtet med det schweiziske rætoromansk og friulisk. De er en del af regionen Tyrol, som de deler kultur, historie, traditioner, miljø og arkitektur med.

Ladinere udviklede en national etnisk identitet i det 19. århundrede. Micurà de Rü foretog det første forsøg på at udvikle en skrevet form for ladin. Nu om dage promoveres ladinsk kultur af det myndigheds-finansierede kulturinstitut Istitut Ladin Micurà de Rü i den sydtyrolske kommune San Martin de Tor. Der er også et ladinsk museum i den samme kommune. Ladinere i Trentino og Belluno har deres egne kulturinstitutioner, Majon de Fascegn i Vigo di Fassa, Cesa de Jan i Colle Santa Lucia og Istituto Ladin de la Dolomites i Borca di Cadore.

Ladinere udgør 4,53 % af befolkningen i Sydtyrol. Flere af de sydtyrolske sagaer stammer fra ladinske områder inklusiv nationalfortællingen om det ladinske folk, sagaen om kongens faner. En anden karakter i ladinsk mytologi er dæmonen Anguana.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Istitut Cultural Ladin Micurà de Rü (in South Tyrol), official site
 Istitut Cultural Ladin Majon di Fascegn (in Trentino), official site
 Istitut Cultural Ladin Cesa de Jan (in Belluno province), official site

Folkeslag i Italien
Dolomitterne
Romanske folkeslag
Seksagesimalsystem

Sexagesimalt (base 60) er et talsystem med 60 som grundtal. 

Det stammer fra sumererne i det 3. årtusinde f.Kr., videreført til babylonerne. I modificeret form er talsystemet forsat i brug inden for måling af tid, vinkler og for geografiske koordinater.

Tallet 60 er et sammensat tal og har hele tolv faktorer: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 10, 12, 15, 20, 30, 60. Af disse er 2, 3, og 5 primtal. Med så mange faktoriseringsmuligheder er mange brøker af sexagesimale tal ganske enkle. For eksempel kan en time deles i hele antal af 30 minutter, 20 minutter, 15 minutter etc. 60 er også det mindste tal, som er deleligt med alle tal fra 1 til 6.

Moderniseret notation 

Den østrigsk-amerikanske matematiker og vitenskabshistoriker Otto Eduard Neugebauer indførte i 1930-erne en notation baseret på normale tal. Han brugte semikolon som decimalskilletegn og komma til at skille positionerne.

Eksempel:
 15,32;7,57 betyder i titalssystemet 15·60+32+7/60+57/3600

Litteratur 
 .

 .

Eksterne henvisninger 
 .

Talsystemer
Val di Fassa

Val di Fassa (ladin: Val de Fascia, ) er en dal i Dolomitterne i provinsen Trentino i det nordlige Italien. Den fungerer som et administrativt dalsamfund (italiensk: Comunità di valle, tysk: Talgemeinschaft) i Trentino og det kaldes for Region Comun General de Fascia.

Dalen er hjemsted for det ladinske samfund i Trentino, som udgør den primære del af dalens befolkning.

Kommuner 
Dalens kommuner inkluderer (ladinsk navn):

 Canazei (Cianacèi)
 Campitello di Fassa (Ciampedèl)
 Mazzin (Mazin)
 Pozza di Fassa (Poza)
 Vigo di Fassa (Vich)
 Soraga (Sorega)
 Moena (Moéna)

Eksterne henvisninger 

Dolomitterne
Trentino
Dale i Italien
Mologa (flod)

Mologa (, ) er en flod i Maksatikhinskij, Bezjetskij, Lesnoj, og Sandovskij rajoner i Tver oblast, Pestovskij rajon i Novgorod oblast, og Ustjuzjenskij og Tjerepovetskij rajoner i Vologda oblast Rusland. Mologa er en venstre biflod til Volga. Det nederste løb af Mologa er blevet forvandlet til Rybinskreservoiret. Floden er 456 km lang, og har et afvandingsområde på 29.700 km². Mologa har et stort antal bifloder og løber igennem et sumpet område før udmundingen i Rybinskreservoiret.

Flodens løb 

Mologas udspringer i en mose nær landsbyen Kljutjevaja, Maksatikhinskij rajon i Tver oblast i Valdajhøjderne. Den øverste del af Mologa er en langsom bugtende flod 10-20 m bred.

Før Bezjetsk bredder Mologa sig over 100-600 m og løber gennem en række søer med sumpede bredder. Flodløbet er opdelt i arme omkring mange øer.

Nedstrøms løber Mologa ud en stor sø, Verestovo, der har sumpede bredder og kraftig sivvækst. Omkring Verestovosøen er floddalen omkring 4 km bred, hvoraf flodlejet udgør 1-1,5 km.

I Maksatikhinskij rajon munder Rivitsa og Voltjina ud i Mologa og svinger mod nord. Flodens bredde øges til 60 meter og strømmen er blevet stærkere, bredderne er bevokset med fyretræer. Ved udmundingen af Saragozja præges Mologa af strømfald, hvor den krydser nogle moræneaflejringer.

Omkring byen Pestovo bredder Mologa sig til omkring 100 meter med bredde strande. Efter sammenløbet Kobozja er Mologa mere end 150 m bred. Pestovo blev mulig at besejle efter bygningen af Rybiskdæmningen. Efter udmundingen af Tjagoda påvirkes floden af opstemningen i Rybinskreservoiret, og flodens bredde stiger til 200 meter eller mere.

Langs floden ligger byerne Bezjetsk (22.196(2016)), Ustjuzjna (8.859(2015)) og Pestovo (15.593(2016))

Mologa fryser til  i mellem slutningen af oktober og begyndelsen af december, og er isfri fra april og begyndelsen af maj. Floden er sejlbar til byen Pestovo i Novgorod oblast

Bifloder 

Mologa har mere end 40 bifloder, de længste er Voltjina (106 km), Kobozja (184 km) og Tjagoda (242 km).

Referencer

Eksterne henvisninger 

Floder i Novgorod oblast
Floder i Vologda oblast
Floder i Tver oblast
Bifloder til Volga
Temp

Temp har flere betydninger:
 Temp (tidsskrift) - dansk tidsskrift.
 TR-1 Temp, SS-12 Scaleboard, 9M76, SS-22 - Sovjetisk missil.
 RT-21 Temp 2S, SS-16 Sinner - Sovjetisk missil.
 Engelsk temperature forkortet til temp.
 Engelsk Temporary forkortet til temp.
Blåhovedet dværgara

Blåhovedet dværgara () er en papegøje, der lever i det vestlige Sydamerika.

Noter 
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger 

Amazonas fugle
Papegøjer
Ikaros (Failaka)

Ikaros er en gammel græsk by på øen Failaka, i den Persiske Golf.

Rester af bebyggelsen omfatter et stort hellenistisk fort og to græske templer. Der kan have været en handelsstation (Emporion) for kongeriget Characene.

I 2000 f.Kr. bosatte mesopotamere sig på Failaka mindst et århundrede før Dilmun-kulturen. Handelsmænd fra den sumeriske by Ur bosatte sig på Failaka og drev en handelsmæssig virksomhed. Failaka Havde mange bygninger i mesopotamisk stil typisk for dem, der findes i Irak stammende fra omkring 2000 f.Kr.

Begyndende i det 3. årtusinde f.Kr. tilhørte Failaka Dilmun-kulturen. Under Dilmun-æraen (fra omkring 3000 f.Kr.), blev Failaka kendt som "Agarum," Enzaks land, en stor gud i Dilmun-kulturen ifølge sumeriske kileskrift-tekster fundet på øen. Som en del af Dilmun blev Failaka et knudepunkt for civilisationen fra slutningen af 3. til midten af det 1. årtusinde f.Kr. Failaka was settled following 2000 BC after a drop in sea level. Failaka blev afviklet fra 2000 f.Kr. efter et fald i havniveauet.

Efter Dilmun civilisation blev Failaka beboet af kassiter fra Mesopotamien, og var formelt under kontrol af det kassitiske dynasti fra Babylon. [5] Undersøgelser tyder på, at de spor af menneskelig bosættelse, der findes på Failaka, går tilbage til så tidligt som slutningen af 3. årtusinde f.Kr., og vedvarer indtil det 20. århundrede e.Kr. Mange af de genstande, der findes i Falaika er knyttet til mesopotamiske kulturer og synes at vise, at Failaka gradvist blev trukket mod civilisationen baseret i Antiokia.

På et tidspunkt efter Alexander den Stores første fremstød gennem regionen i 331 f.Kr., eller i perioden 324/3 f.Kr. da han vendte tilbage til Mesopotamien, koloniserede de gamle grækere øen, som de kaldte Ikaros efter den græske ø i Det Ægæiske Hav og den mytiske helt Ikaros, tilsyneladende i den tro, at øen havde en lignende form som sin ægæiske modpart. Visse elementer af den græske mytologi blev blandet med de lokale kulter. "Ikaros" var tillige navnet på en fremtrædende by beliggende på Failaka. Rester af bebyggelsen omfatter et stort hellenistisk fort og to græske templer.

Noter

Litteratur 

 Geoffrey Bibby: I Dilmun tier ravnen, Wormanium 1971, 

Kuwait
Højkulturer
Trentino

Trentino er en autonom provins i den nordlige del af Italien. De to autonome provinser Trentino og Sydtyrol udgør regionen Trentino-Alto Adige, der betegnes som en autonom region under Italiens forfatning. Provinsen er inddelt i 178 comuni (kommuner). Provinsens hovedstad er Trento, der historisk set kendes som Trient. Trentinos areal er på 6.000 km2 med et samlet befolkningstal på 0,5 mio. Trentino er kendt for sine bjerge såsom Dolomitterne, som er en del af Alperne.

Referencer
Immediate Records

Immediate Records var et britisk pladeselskab, der blev grundlagt i 1965 af The Rolling Stones' manager Andrew Loog Oldham, og Tony Calder og som koncentrerede sig om den London-baserede blues og R&B-scene.

Historie 
Immediate Records blev grundlagt i 1965. Pladeselskabet udgav musik med artister som Rod Stewart, P. P. Arnold, Billy Nicholls, John Mayall, Savoy Brown, Small Faces, The Nice, Fleetwood Mac, The Groundhogs, Chris Farlowe, Duncan Browne og Humble Pie. 

På grund af finansielle problemer indstillede pladeselskabet sine aktiviteter i 1970, og det har været genstand for kontroverser lige siden, hvilket især skyldes selskabets manglende afregning af  royalties til Small Faces, der udgav mange af sine hits på mærket mellem 1967 og 1969. På trods af deres succes, fik bandet stort set ingen indtægter fra selskabet, herunder fra de mange genudgivelser af orkestret plader. Først i 2000'erne blev der som følge af et sagsanlæg endelig sikret betalinger.

I USA indgik Immediate Records  samarbejde med MGM Records, der udgav tre singler (K-13530, K-13567, K-13600) som en del af MGM's katalog under MGM's labels ved siden af Immediates label. Immediate Records indgik herefter et kortvarigt samarbejde med United Artists, der udgav to singler,  (E-1901, E-1902), før end der blev indgået en aftale med CBS om at oprette en nyt label, der udgav udvalgte singler på det amerikanske marked (under brug af produkt-koder med ZS7 præfiks) og album (ved hjælp af Z12). Samarbejdet endte i uenighed og ophørte. Herefter oprettede Immediate et selvstændigt label i USA, hvorunder de udgav en enkelt single (IMOC-001) og The Nice's sidste album før pladeselskabet ophørte.

I dag indehaves rettighederne til Immediates katalog i Storbritannien af Chrysalis Music, der igen er ejet af BMG Rights Management. Uden for Storbritannien ejes rettighederne af Charly Records, der tillige er ejer af varemærket Immediate Records.

Diskografi

Album

Singler

Noter

Eksterne links 
 Den officielle Immediate Records hjemmeside

Pladeselskaber fra Storbritannien
Etableret i 1965
Ophørt i 1970
Vesegonsk

Vesegonsk (, ) er en by, administrativt center i Vesegonsk rajon i Tver oblast. Vesegonsk er den nordligste by i oblasten, der ligger ved bredden af Mologabugten i Rybinskreservoiret. Vesegonsk har (2016) indbyggere.

Geografi 

Vesegonsk ligger 253 km nord for Tver. Afstanden til Moskva er 300 km i luftlinje og 420 km ad vej.

Historie 

Vesegonsk blev nævnt i . Oplysninger fra lokalhistoriker og forfatter Boris Fjodorovitj Kuptsov tyder dog på et byen var kendt allerede i 1447.

I 15 og 1600-tallet var Vesegonsk (dengang Jogonskaja) et vigtigt handelscentrum. Ifølge udenlandske kilder fra den tid, handledes der med købmænd fra Tyskland, Italien, Grækenland og Persien. Byen var en skatte- og toldkilde for statskassen. Byen handlede med salt, voks, humle, honning, fisk, klæde og pelsværk. Fra 1776 var Vesegonsk mindre by i Tver vicekongedømme og fra 1796 i Tver guvernement og fra 1803 ujezd-hovedsæde. I 1780 blev byen tildelt våbenskjold: et billede af en sort krabbe på et gult felt.

Vesegonsk er nævnt af Nikolaj Gogol i "Døde sjæle" som et eksempel på den ekstreme udkant.

Betydning af Vesegonsk styrtdykkede med ophøret af den regelmæssig sejlads på Tikhvin-vandvejen i anden halvdel af 1800-tallet. I 1890 havde byen kun 2.813 indbyggere.

Sovjetmagten i Vesegonsk blev etableret den 28. januar (10. februar) 1918.

I begyndelsen af 1920'erne, blev der gjort forsøg på at genåbne Tikhvin-vandvejen. I 1926 blev Vesegonsk trinbræt på jerbanelinjen Tjerepovets-Babajevo; men trinbrættet blev hurtigt nedlagt. I begyndelsen af 1940'erne blev byen næsten helt oversvømmet i forbindelse med påfyldning af Rybinskreservoiret og genopbygget på et nyt sted.

Transport 

Vesegonsk er havneby ved Rybinskreservoiret.

Byen er endestationt på en gren af jernbanenlinjen fra Moskva-Savjolovskij, med en enkeltsporet bane fra Ovinisjtje til Vesegonsk. I dag betjenes linjen kun af et pendlertog fra Sonkovo til Vesegonsk, der fra 1. januar 2016 kører to gange om ugen.

Der er busforbindelse til Tver (dagligt), Moskva (dagligt) samt Sankt Petersborg og Ustjuzjny.

Flodtransport udføres af to fragtskibe.

Gennem byen passerer vejen , Vesegonsk til Ustjuzjny. Vejen fra Vesegonsk til oblastgrænsen til Vologda (ca. 30 km) er grusvej. I 2014 indledtes en komplet ombygning af vejstrækningen. Afslutning er planlagt til den anden halvdel af 2015.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Tver oblast
Natura 2000-område nr. 81 Øvre Grejs Ådal

Natura 2000-område nr. 81. Grejs Å  er et EU-habitatområde (H70) i Grejsdalen. Det ligger syd for Jelling og nordvest for Vejle, og har et areal på i alt 886 hektar.

Beskrivelse 

Området er en ådal som strækker sig opstrøms fra Fårup Sø i vest og ned langs Grejs Å i øst. Mere end halvdelen af området er skovdækket. Sydvest for Fårup Sø ligger mose- og engområdet Ollerup Kær, som omkranser Lildfrost Bæk der er det ene af tilløbene til Fårup Sø. Selve Fårup Sø er en næringsrig sø på 95 ha. Den modtager ca. 2/3 af sit vand fra kilder enten i søen eller op til søen. På nordsiden af Fårup Sø er der løvskov, fortrinsvis højstammet bøgeskov, mens der ned mod søen er udbredte ellesumpe, som rummer en række jernholdige kildevæld. På sydsiden af søen er der lysåbne arealer med overdrev og dyrkede marker.
Øst for Fårup sø er der en forholdsvis bred ådal med eng- og mosearealer langs Grejs Å. På nordsiden af ådalen rejser Jelling Skov sig som en skræntskov. Skovene, Lerbæk- og Grejs Skov domineres af bøgebevoksninger med indslag af elle- og askeskov i bunden af ådalen. Området rummer relativt store arealer med rigkær.

§3 områder 
I alt er 315,2 ha af Natura 2000-området er omfattet af naturbeskyttelseslovens §3 fordelt på :
 31,1 km vandløb
 97,7 ha sø
 127,8 ha mose
 84,3 ha fersk eng
 5,4 ha overdrev
Desuden er der 430 ha skov og resten består af agerjord, byer mm.

Flora og fauna 
I Fårup Sø findes en mindre bestand af søørreder.
Flere steder i hele Grejs Å’s hovedløb er der fundet flodkrebs.

Rødlistede arter: Søørred, vårfluen Philopotamus montanus, slørvingen Protonemura hrabei og døgnfluen Siphlonurus aestivalis

Gullistede arter: Bæklampret, vårfluen Wormaldia occipitalis, døgnfluen Procloeon bifidum, slørvingerne Protonemura meyeri, Nemoura avicularis og Amphinemura sulcicollis samt billen Hydraena nigrita.

Vandstær har en af sine få danske ynglelokaliteter i Grejs Å.

Fredninger 
Grejs Ådal og Lerbæk Skov i alt 220 hektar blev fredet i 1929. I 2007 blev yderligere 35 ha fredet, for at hindre byudviklingen i at ødelægge det naturskønne område..

Videre forløb 
Natura 2000-planen blev vedtaget i 2011, hvorefter kommunalbestyrelserne
og Naturstyrelsen udarbejdede bindende handleplaner for
gennemførelsen af planen. Planen videreføres og videreudvikles i anden planperiode 2016-21. Natura 2000-området ligger i Vejle Kommune, og naturplanen koordineres med vandplanen for 1.11 Hovedvandopland Lillebælt/Jylland.

Se også 
 Internationale naturbeskyttelsesområder i Danmark
 Naturtyper i Danmark

Referencer

Eksterne kilder og henvisninger 
 Om naturplanen på Naturstyrelsens websider
 Naturplanen
 Naturplanen 2016-2021
 Basisanalysen 2006
 Basisanalysen 2016-21

Natura 2000-planer
Lokaliteter i Vejle Kommune
Fredede arealer i Danmark
EU-habitatområder i Danmark
Københavns Amatør Forening

Københavns Amatør Forening er en nu ikke længere eksisterende idrætsforening i København, med Frederiksberg Slotsplads som træningsplads. Sidst i 1890'erne og i de tidlige 1900'erne var det en meget stærk klub, der kun optog medlemmer, der havde vist, at de var gode idrætsfolk, bland klubbens mest kendte navne var; Ferdinand Petersen, Edgar Aabye, Jørgen Peter Müller, Ernst Schultz, Johannes Gandil. Eugen Schmidt var klubbens formand 1897-1899.  

Amatør Forening
Lilleakerbanen

Lilleakerbanen er en del af Oslos sporveje, der går mellem Skøyen og Bekkestua Station. Lilleakerbanen betjenes af linje 13, der går mellem Grefsen og Bekkestua Stationer.

Historie 
Sporvejen til Lilleaker åbnede i 1919 og blev til at begynde med trafikeret af toakslede sporvogne, der blev moderniseret ved åbningen. Sporvejen tilhørte Kristiania Elektriske Sporvei (KES, Blåtrikken).

I 1924 benyttede Oslo kommune sin ret til at indløse sporvejsselskaberne Kristiania Elektriske Sporvei (Blåtrikken) og Kristiania Sporveisselskab (Grønntrikken) og dannede Kristiania Sporveier, der året etter skiftede navn til Oslo Sporveier. Lilleakerbanen blev dog holdt uden for fusionen. I stedet blev KES omdannet til Bærumsbanen, der i 1924 forlængede sporvejen ind i Bærum i to etaper, først til Bekkestua og derefter til Avløs, hvor der blev bygget remise og værksted. I 1930 blev den forlænget som enkeltsporet til Kolsås. Den blev udbygget til dobbeltspor mellem Avløs og Valler i løbet af 1930’erne, mens stykket mellem Valler og Kolsås stod færdig i 1941. I 1942 åbnedes en forbindelse mellem Jar og Sørbyhaugen på Røabanen. Strækningen fra Sørbyhaugen via Jar til Kolsås blev herefter drevet som forstadsbanen Kolsåsbanen, mens sporvognene på Lilleakerbanen fik ny endestation i Jar.

1. juli 2006 gik en langvarig ombygning af Kolsåsbanen i gang, der umiddelbart betød at driften på næsten hele banen måtte erstattes af busser. Strækningen mellem Jar og Bekkestua kunne imidlertid stadig betjenes af sporvogne, hvilket benyttedes til at forlænge sporvejslinje 13 til Bekkestua fra 20. august 2007 til 15. februar 2009. Derefter blev det imidlertid nødvendigt at afkorte sporvejsdriften til Lilleaker. Fra 1. december 2010 kunne der imidlertid atter køres til Jar og fra 19. januar 2014 videre til Bekkestua.

Eksterne henvisninger 

 Trikkens historie, Sporveien Trikken.

Noter 

Oslos sporveje
Etableret i 1919