kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ron Moody

Ron Moody (født Ronald Moodnick; 8. januar 1924, død 11. juni 2015) var en engelsk skuespiller, sanger, komponist og forfatter.

Han er bedst kendt for rollen som Fagin i musicalen Oliver!, Hvilket han gjorde både på teater og i film (1968) samt Uriah Heep i David Copperfield (1969). Moody var også kendt for sin karakteristiske udseende, som han demonstrerede i musikvideoen til Pet Shop Boys hitsinglem Its a Sin, hvor han spillede en dommer.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Sangere fra England
Komponister fra England
Forfattere fra England
Personer fra London
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Pseudonymer
Oscar-nominerede skuespillere
Ryan O'Neal

Charles Patrick Ryan O'Neal (født 20. april 1941) er en amerikansk skuespiller og tidligere bokser. Han blev nomineret til en Oscar for sin præstation i Love Story (1970) og spillede hovedrollen Stanley Kubricks Barry Lyndon (1975).

Opvækst 
Ryan er den ældste søn af skuespiller Patricia Callaghan O'Neal og manuskriptforfatter Charles O'Neal. Hans bedstefar var irsk og hans bedstemor var en russisk jøde. Broren Kevin er en skuespiller og manuskriptforfatter. I teenagere bar Ryan en planløs, nomadisk eksistens på strande i Californien og omkring Europa og levede som livvagt og amatørbokser. Da han var 17, mødte han sine forældre i München, Tyskland, hvor de havde en tv-serie; Han fik derefter en smag af showbusiness og medvirkede som stuntman i tv-serien Tales of the Vikings.

Karriere 
O'Neal modtog små roller i flere andre serier inden det store gennembrud i Peyton Place i 1964 som langdistancechauffør, hvor han medvirkede i mere end 500 afsnit. O'Neal modtog den mandlige hovedrolle i filmen Love Story i konkurrence med 300 andre, der viste sig for rollen. Han blev nomineret til en Oscar og blev regnet som en af de mest lovende unge mandlige stjerner. Han spillede derefter over for Barbra Streisand i Peter Bogdanovichs screwballkomedien Du er toppen, Professor! i 1972. Med samme instruktør i 1973 spillede han hovedrollen i Paper Moon sammen med sin datter, Tatum O'Neal, i en rolle, der gav hende en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle. Ryan O'Neal spillede senere hovedrollen som Redmond Barry i Stanley Kubricks Barry Lyndon i 1975. Siden da har O'Neal har ikke haft den samme storhed i sine senere roller. Hans filmkarriere forsvandt simpelthen efter 1970'erne. På nuværende tidspunkt har han en regelmæssig rolle i tv-serien Bones.

Privatliv 
I 1963-1967 giftede han sig med gift skuespiller Joanna Moore og sammen fik de Tatum O'Neal og Griffin O'Neal. I årene 1967-1973 var Ryan gift med skuespilleren Leigh Taylor-Young. Deres søn Patrick har været gift med skuespilleren Rebecca De Mornay. Fra 1979 havde Ryan O'Neal et forhold til Farrah Fawcett indtil hendes død i 2009 (med en pause mellem 1997 og 2003). Sammen fik de sønnen Redmond.

Ryan O'Neal blev diagnosticeret med leukæmi (KML) 2001. I april 2012 afslørede O'Neal at han blev diagnosticeret med prostatakræft.

O'Neal har ofte været i konflikt med loven, herunder måtte han tilbringe 51 dage i fængsel for overfald og batteri i forbindelse med en nytårsfest i New York. Den 4. februar 2007 blev O'Neal anholdt for mishandling på Griffins søn. 17. september 2008 blev Ryan og søn Redmond arresteret for besiddelse af methamphetamin.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Personer fra Los Angeles
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Vulcan Inc.

Vulcan Inc. er navnet på et selskabet ejet af medstifteren af Microsoft, Paul Allen, og hans søster Jody Allen i 1986.
 
Selskabet blev stiftet som Vulcan Northwest i Bellevue, Washington i 1986 for at varetage forretninger, og velgørenhed for Paul Allen. I første omgang var fokusområdet Pacific Northwest ,men droppede Nordvest i 2001 for at varetage hans spirende globale interesser. Selskabets hovedkvarter er senere flyttet til Seattle.

Kilder og henvisninger 

 Fondens websted

Fonde (stiftelser)
Etableret i 1986
Peter Finch

Frederick George Peter Ingle Finch (født 28. september 1916, død 14. januar 1977) var en engelskfødt australsk teater- og filmskuespiller.

Hans far var en australsk fysiker og hans mor en engelsk husmor. Da Finch var to år gammel skiltes hans forældre og han voksede op med slægtninge i Frankrig, Indien og fra 10 års alderen i Sydney, Australien.

Han optrådte på teatret i Australien fra 1935 og det følgende år filmdebuterede han. Han blev opdaget i 1949 af Laurence Olivier, der bragte ham til London, hvor Finch havde stor succes både på scenen og i film.

Han vandt posthumt en Oscar for bedste mandlige hovedrolle for sin præstation i filmen Nettet (1976).

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Australien
Australiere i 1900-tallet
Oscar for bedste mandlige hovedrolle
Chaim Topol

Chaim Topol (hebraisk: חיים טופול; født 9. september 1935, død 	8. marts 2023), mononymt kendt som Topol, var en israelsk teater- og filmskuespiller, sanger, komiker, stemmelægger, forfatter og producent. Han er bedst kendt for sin rolle som Tevye Dairyman i produktionen af Spillemand på en tagryg på både teater og film. Han blev nomineret til en Oscar og en Tony Award, og vandt to Golden Globe Awards.

Filmografi (udvalg) 
 1981 – Agent 007 - Strengt fortroligt
 1980 – Jens Lyn
 1975 – Galileo
 1971 – Spillemand på en tagryg
 1964 – Sallah Shabati

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Israel
Sangere fra Israel
Forfattere fra Israel
Personer fra Tel Aviv
Jøder fra Israel
Israelere i 1900-tallet
Israelere i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Paul Winfield

Paul Edward Winfield (født 22. maj 1939, død 7. marts 2004) var en amerikansk tv-, film- og teaterskuespiller. Han var kendt for sin skildring af en Louisiana forpagter, der kæmper for at understøtte sin familie under den store depression i minepælfilmen Drømmen om et nyt liv, der tjente ham en nominering for en Oscar for bedste mandlige hovedrolle. Han skildrede Martin Luther King, Jr. i 1978-miniserien King, som han blev nomineret til en Emmy Award for. Winfield var også kendt for sine roller i Terminator, Star Trek II: The Wrath of Khan og Star Trek: The Next Generation. Han modtog fem Emmy nomineringer samlet og vandt for sin 1994 gæsterolle i Picket Fence.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Personer fra Los Angeles
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Emmy-vindere
Oscar-nominerede skuespillere
Art Carney

Arthur William Matthew "Art" Carney (født 4. november 1918, død 9. november 2003) var en amerikansk skuespiller i film, teater, tv og radio.

Carney startede sin karriere som komiker sammen med bl.a. bugtaleren Edgar Bergen.

Under anden verdenskrig tjente han i den amerikanske hær og sluttede sig til landingen i 1944 ved Omaha Beach i Normandiet, hvor han blev skadet af granatsplinter og siden da haltede han let.

Efter krigen investerede han i en karriere som dramatisk skuespiller og komiker og havde stor succes på Broadway, herunder i Omaka par. Han vandt også stor popularitet i rollen som kloakarbejder Ed Norton i tv-serien The Honeymooners (1951-1956).

I begyndelsen af 1960'erne var han en periode indlagt på et psykiatrisk hospital i New York på grund af sine alvorlige grublerier og alkoholisme.

Han vandt en Oscar for bedste mandlige hovedrolle i 1974 for sin rolle i Harry og Tonto. Carney modtog også flere Emmy-priser for forskellige tv-roller. Hans sidste rolle var som Frank i Den sidste actionhelt (1993).

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra New York
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar for bedste mandlige hovedrolle
Gary Busey

William Gary Busey (/ bjuːsi /; født 29. juni 1944) er en amerikansk film- og tv-skuespiller.

I 1978 blev Busey nomineret til en Oscar for bedste mandlige hovedrolle, for sin præstation i The Buddy Holly Story. I 1988 blev han kvæstet i en motorcykelulykke, efter at have kørt en motorcykel uden hjelm og lå i koma i fire uger. Psykiater Charles Sophy undersøgte Busey, da han medvirkede i Celebrity Rehab, idet han hævdede, at Buseys hjerneskade kunne have haft en større virkning end en mistanke om, at det svækkede hans mentale "filter" og gjorde ham impulsiv.

Busey kom i 1990'erne ud i et langvarigt kokainmisbrug. I 1996 fortalte han at han var blevet kristen. Han har medvirket to gange i det svenske tv-program High Chaparall.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Texas
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Dudley Moore

Dudley Stuart John Moore, CBE (/ mɔər /; født 19. april 1935, død 27. marts 2002) var en engelsk skuespiller, komiker, musiker og komponist. Han blev kendt som skuespiller for sin rolle i Beyond the Fringe i 1960'erne og senere for hans samarbejde med Peter Cook. Han blev verdenskendt på grund af hovedrollerne i de to Hollywood-film 10 (med Bo Derek) og komedien Arthur.

Opvækst 
Dudley Moore blev født i Dagenham, Essex, England. Hans forældre tilhørte arbejderklassen, og ifølge hans søster skulle de have vist lidt kærlighed til ham. Han var betydeligt lav, kun 1,59 m og blev også født med klumpfod, der krævede mange hospitalsbehandlinger.

Trods alle sine problemer kom han til koret i en alder af seks, mens han spillede klaver og violin. Han optrådte tidligt som en talentfuld pianist og organist. Han var organist under kirkebryllupper fra det 14. århundrede.

Da han gik på Dagenham High School, modtog han musikalsk opfølgning af Peter Cork. Cork blev senere en god ven og mentor for Moore. De holdt kontakten indtil 1994.

Karriere 
Mens han studerede ved Oxford University, havde han en rolle sammen med Alan Bernett i en Oxford-revy. Benett anbefalede ham også til instruktøren, der satte op Beyond the Fringe, en komedie, der betragtes som forgængeren af Monty Pythons Flyvende Circus.

I løbet af sine studieår blev Moore lidenskabeligt interesseret i jazz. Han blev en drivende jazzpianist og komponist udover sine bestræbelser på at lede musikere, som John Dankworth og Cleo Laine.

I 1960 forlod han Dankworths band for at arbejde med filmen Beyond the Fringe.

I 1965 sluttede han sig til Peter Cook og sammensatte komedieserien Not only.. But also. Denne serie opnåede næsten kultstatus i sin tid på BBC. Cook og Moore huskes mest som komediepar Pete og Dud i de såkaldte Dagenham Dialogues, hvor de spillede to mænd fra arbejderklassen.

Sygdom og død 
Dudley Moore bekræftede i 1999, at han led af en sjælden uhelbredelig Parkinson-relateret sygdom, der gradvist ødelagde dele af hjernen. Han døde i New Jersey den 27. marts 2002, 66 år gammel.

Moore blev udnævnt til kommandør for det britiske imperiers orden i 2001.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Komikere fra England
Musikere fra England
Komponister fra England
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Personer tildelt Commander of the Order of the British Empire
Oscar-nominerede skuespillere
Paradis (is)

Paradis er en dansk producent af konsumis i Aarhus, med omkring 50 butikker over hele landet, hvoraf de fleste i dag er franchise. Desuden har Paradis Is siden 2009 åbnet seks butikker i Los Angeles, USA. Isen fremstilles af økologisk mælk, fløde, sukker og isbase, produceret af Thise Mejeri.

Den amerikanske drøm var dog udeblevet indtil 2017, og havde i stedet kostet millioner af kroner i underskud, der også trak kædens samlede resultat ned i minus. Håbet var dog at nå op på 15 butikker inden udgangen af 2017. Modsat Danmark, hvor isen fremstilles lokalt, produceres den centralt i USA.

Historie 
Paradis Is blev etableret 2000 af Thor Thorøe, der åbnede en butik på Nørregade i Aarhus. Thor Thorøe blev senere købt ud og i stedet er det danske investeringsselskab, Executive Capital kommet ind i ejerkredsen i 2010, med henblik på gennemførelse af en ambitiøs vækstplan.

Ideen til Paradis Is kom fra de italienske gelateriaer i Rom, hvor atmosfære, kvalitet og glæde går hånd i hånd. Isen blev dog tilpasset til danskernes smag, ved blandt andet at mini­mere fedtindholdet og benytte friske og naturlige råvarer. Samtidig er konceptet, at isen skal produ­ceres dagligt, så den er så frisk som muligt. I 2003 åbnedes den første Paradis Is-butik i København på Sankt Hans Torv, og det blev en succes, så man allerede året efter åbnede endnu en butik på Frederiksberg. Siden 2005 åbnedes butikkerne som franchine, den første på Amager. De følgende åbåbnede en længere række butikker, seneste nye i Horsens og Århus i 2021.

Fotogalleri

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Paradis Is' hjemmeside

Isproducenter i Danmark
Mejerier i Danmark
Virksomheder i Aarhus
Etableret i 2000
Ismærker
IF Limhamn Bunkeflo

IF Limhamn Bunkeflo 07, også kendt som LB07 er en fodboldklub, der er hjemmehørende i Malmö, Sverige. IF Limhamn Bunkeflos kvindehold spiller pr. 2019 i Damallsvenskan. Holdet endte på 11. plads i 2019 og vil spille i Elitettan i 2020 sæsonen.

Klubben har også herrehold, der pr. 2019 spiller Sveriges 5. bedste række.

Trup

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kvindefodboldklubber i Sverige
Etableret i 2008
Tom Conti

Thomas Antonio Conti (født 22. november 1941) er en skotsk skuespiller, teaterdirektør og romanforfatter af italiensk afstamning.

Opvækst 
Contis far var af italiensk afstamning, og hans mor var fra Skotland. Conti blev uddannet på St. Aloysiu's College for katolske drenge i Glasgow, og senere studeret på Royal Scottish Academy of Music and Drama, som også er placeret i Glasgow.

Karriere 
Conti er kendt som en meget talentfuld skuespiller. Han begyndte at arbejde med Dundee Repertory Theatre i 1959. Han har også medvirket i flere amerikanske teaterforestillinger på Broadway. Conti har også spillet i en række amerikanske og britiske film, herunder Merry Christmas, Mr. Lawrence (1983), Dus med damerne (1983), American Dreamer (1984), Shirley Valentine (1986), Saving Grace (1985) ogDangerous Parking (2007).

Conti har skrevet bogen The Doctor, udgivet i 2004. Det er en thriller om en tidligere pilot og hemmelige agent.

Privatliv 
Conti har været gift med skotsk skuespiller Kara Wilson siden 1967, og deres datter, Nina Conti, er også en skuespiller, udover bugtaler.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Skotland
Forfattere fra Skotland
Personer fra Paisley
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Edward James Olmos

Edward James Olmos (født 24. februar 1947) er en amerikansk skuespiller og instruktør.

For det danske publikum er Olmos mest berømt i rollen som politimester Martin Castillo i tv-serien Miami Vice og i rollen som William Adama i science fiction-serien Battlestar Galactica (2004-2009), og som detektiven Gaff i Blade runner. Han har haft små roller i andre tv-serier, såsom Cannon, Kojak, Hawaii Five-O, Distrikt Hill Street  og Præsidentens mænd. Asteroid 5608 Olmos er opkaldt efter ham.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Filminstruktører fra USA
Personer fra Los Angeles
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Tom Courtenay

Sir Thomas Daniel Courtenay (/kɔːrtni/; født 25. februar 1937) er en engelsk teater- og filmskuespiller.

Siden midten af 1960'erne har Courtenay været mest berømt for sit arbejde i teater. Han blev slået til ridder i februar 2001 efter fyrre års tjeneste for britisk film og teater. I 1999 blev han udnævnt til æresdoktor ved Hull University. Courtenay studerede drama og teater på Royal Academy of Dramatic Art (RADA) i London. Han blev debuteret som professionel skuespiller i 1960 med teatergruppen Old Vic fra Lyceum, Edinburgh. Han spillede på Cambridge Theatre i 1961. I 1963 ville han hellere spille den samme hovedrolle i filmatiseringen instrueret af John Schlesinger.

Courtenay debuterede i 1962 med en rolle i Private Potter, instrueret af den finskfødte instruktør Caspar Wrede, der først havde opdaget Courtenay mens han studerede på RADA i London. Han spillede i flere kritikkerroste film og forestillinger, og i 1962 blev han tildelt en BAFTA Award i kategorien Most Promising Newcomer, og i 1963 blev han tildelt BAFTA Award for Best Actor.

Courtenay rolle som den dedikerede revolutionære leder Pasha Antipov i filmen Doktor Zhivago fra 1965 blev han nomineret til en Oscar for bedste mandlige birolle. Blandt hans andre mere berømte film i denne tid er For konge og fædreland, instrueret af Joseph Losey, hvor han spillede overfor Dirk Bogarde.

I 2007 spillede Courtenay i de to film Flood, en episk katastrofefilm, hvor London blev oversvømmet på grund af en kraftig oversvømmelse, og han spillede i The Golden Compass, en filmatisering af Philip Pullmans roman, hvor han spillede Farder Coram. I 2008 optrådte han i BBCs tilpasning af Little Dorrit, oprindeligt skrevet af Charles Dickens.

Privatliv 
Courtenay var gift med skuespilleren Cheryl Kennedy fra 1973 til 1982. I 1988 giftede han sig med sin anden kone, Isabel Crossley, der oprindeligt arbejdede på British Royal Exchange Theatre. Ægteparret ejer boliger i både Manchester og Putney, London.

I 2000 blev Courtenays memoarer Dear Tom: Letters From Home offentliggjort med god kritik fra publikum. Denne publikation omfatter i vid udstrækning et udvalg af korrespondancer mellem Courtenay og sin mor, der minder om sine egne minder om livet i sin tid som skuespillestuderende i London i begyndelsen af 1960'erne.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Personer fra Kingston upon Hull
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Tom Hulce

Thomas Edward "Tom" Hulce (/Hʊls/; født 6. december 1953) er en amerikansk skuespiller og teaterproducent.

Som skuespiller er han kendt for sit portræt af Wolfgang Amadeus Mozart i filmen Amadeus og hans rolle som "Pinto" i Delta-kliken. Yderligere æresbevisninger som skuespiller omfatter i alt fire Golden Globe nomineringer, en Emmy Award- og Tony Award-nominering. Hulce lod sig pensionere som skuespiller i midten af 1990'erne for at fokusere på retning og produktion af teater arrangementer. I 2007 vandt han en Tony Award som den største producent af Broadway Musical Spring Awakening.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Teaterproducenter
Personer fra Detroit
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Sam Waterston

Samuel Atkinson Waterston (født 15. november 1940) er en amerikansk skuespiller, producent og instruktør.

Sam Waterston er måske bedst kendt for sin Oscar-nominerede rolle som Sydney Schanberg i filmen The Killing Fields i 1984, og for sin Golden Globe og Screen Actors Guild Award-vindende rolle som Jack McCoy i den populære NBC-serien Law & Order. Han har været nomineret til flere priser for sine skuespillepræstationer, herunder Golden Globe, Screen Actors Guild, BAFTA Award og Emmy Awards.

Opvækst 
Waterston var den tredje i rækken af fire søskende, (Roberta, George og Ellen) og hans mor, Alice Tucker (født Atkinson), var en amerikansk efterkommer af skibet Mayflower, der arbejdede som landskabsmaler, og hans far, George Chychele Waterston, var en indvandrer fra Leith, Skotland, og blev uddannet som semantisk og sproglærer. Han trådte Yale University efter at være blevet tildelt et legat i 1958 og han dimitterede med en bachelorgrad i 1962. Efter eksamen fra Yale, han studerede på Clinton Playhouse i flere måneder.

Karriere 
Waterson debuterede professionelt som skuespiller i 1965, og siden da har medvirket i over 80 film og tv-produktioner i løbet af sin 45 år lange karriere i dette erhverv. I januar 2010 blev han tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame. Waterston lagde stemme til den animerede tv-serie Family Guy, hvor han spillede tegnet Dr. Kaplan, som var psykiater for Brian Griffin som behandlede hans midtvejskrise i episoden Brian in Love.

Waterston har mange teaterproduktioner, der er blevet krediteret i sit navn. For eksempel, han spillede den prisbelønnede karakter Benedick i redaktør Joseph Papps produktion af Shakespeares Stort ståhej for ingenting, og han spillede titelrollen i Hamlet. Mange teaterproduktioner, som han har spillet i er blevet opsat på Long Wharf Theatre og Yale Repertory Theatre i New Haven.

Privatliv 
Waterston var gift med sin første kone, Barbara Rutledge John Waterston, fra den 28. december 1964 og indtil 1975. De blev gift i en metodistceremoni Branford College på Yale. Barbara Waterston er søsteren til Johns Alexandra Stoddard. Sam og Barbara har en søn, James, der er også en skuespiller (Hans mest berømte rolle er sandsynligvis karakteren Gerard Pitts i Peter Weirs  Døde poeters klub). Waterston giftede sig med sin anden kone, den tidligere model Lynn Louisa Woodruff i 1976. De har tre børn sammen, døtre Katherine og Elizabeth, som også er skuespillere, og en søn ved navn Graham.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Filminstruktører fra USA
Filmproducere fra USA
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Emmy-vindere
Hollywood Walk of Fame
Oscar-nominerede skuespillere
Massimo Troisi

Massimo Troisi (født 19. februar 1953, død 4. juni 1994) var en italiensk skuespiller, filminstruktør og digter. Han er bedst kendt for sin rolle i filmen Il Postino. Kun 12 timer efter at filmen blev optaget, døde Troisi af et hjerteanfald. Han blev den fjerde skuespiller (efter James Dean, Peter Finch og Spencer Tracy), som blev nomineret til Oscar efter sin død.

Filmografi

Instruktør 
 Ricomincio da tre (1981)
 Morto Troisi, viva Troisi! (1982, TV-program)
 Scusate il ritardo (1983)
 Non ci resta che piangere (1984, med Roberto Benigni)
 Le vie del Signore sono finite (1987)
 Pensavo fosse amore, invece era un calesse (1991)

Manuskripfforfatter 
 Ricomincio da tre (1981)
 Morto Troisi, viva Troisi! (1982)
 Scusate il ritardo (1983)
 Non ci resta che piangere (1984)
 Le vie del Signore sono finite (1987)
 Pensavo fosse amore, invece era un calesse (1991)
 il Postino (1994)

Skuespiller 
 Ricomincio da tre (1981)
 Morto Troisi, viva Troisi! (1982)
 No grazie, il caffè mi rende nervoso (1982)
 Scusate il ritardo (1983)
 F.F.S.S., cioè.. che mi hai portato a fare sopra a Posillipo se non mi vuoi più bene? (1983)
 Non ci resta che piangere (1984)
 Hotel Colonial (1986)
 Le vie del Signore sono finite (1987)
 Splendor (1988)
 Che ora è? (1989)
 Il viaggio di Capitan Fracassa (1990)
 Pensavo fosse amore, invece era un calesse (1991)
 Il Postino (1994)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Italien
Filminstruktører fra Italien
Digtere fra Italien
Italienere i 1900-tallet

Oscar-nominerede skuespillere
De syv mod Theben

De syv mod Theben (græsk: Ἑπτὰ ἐπὶ Θήϐας / Heptà epì Thếbas; latin: Septem contra Thebas), er navnet på en antik græsk tragedie, skrevet af Aischylos, der beskriver fejden og slaget mellem 2 sønner af Ødipus, med syv krigere i Polyneikes' hær, som denne fører mod hans bror Eteokles i Theben. Tragedien ender klassisk med at alle helte dør og begge brødre dræber hinanden. Stykket var skrevet i år 467 f.vt. Tragedien hører til den Thebanske sagnkreds og var den tredje i Aischylos trilogi om Ødipus, også kaldt Oedipodea.

Tragedien handler om, at efter Ødipus har forbandet de børn, han fik med sin mor, prikkede sine øjne ud og forlod Theben, skulle hans to sønner deles om at være konge over Theben. De aftalte, at hvert år ville de skiftes til at regere. Men efter det første år, nægtede broderen Eteokles at afgive tronen til sin bror og fordrev Polyneikes fra Theben. Polyneikes blev landflygtig og fandt beskyttelse hos sagnkongen Adrastos i Argos. Adrastos blev svigerfar til Polyneikes, som ægtede hans datter, og lovede at føre Polyneikes tilbage til hans fædreland Theben. Adrastos samler en hær med syv heltekrigere til at hjælpe sin svigersøn vinde Theben tilbage. Alle heltene blev dræbt på nær kong Adrastos, og de to brødre dræber hinanden.

Stykket huskes blandt andet også for at Aischylos har indført en mimiker i det græske teater, hvor i stykket træder danseren Telestes ud af koret og med gestik og rytmiske trin kommenterer korets replikker.

Se også 
 Amfiaraos
 Eteoklos
 Hippomedon
 Kapaneus
 Parthenopeus
 Tydeus

Referencer 

Teater
Personer i græsk mytologi
Konger i græsk mytologi