kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Albrecht von Haller

Albrecht von Haller (født 16. oktober 1708 i Bern, død 12. december 1777 sammesteds) var en schweizisk læge, anatom, fysiolog, botaniker og digter. Han var farfar til Carl Ludwig von Haller.

Liv 
Von Haller blev student i Tübingen i 1723 og studerede fra 1725 medicin i Leiden under professor Herman Boerhaave og senere også i Paris, London og Basel. Som nyuddannet dr.med. blev han i 1729 praktiserede læge i Bern. Han foretog flere rejser i Alperne, hvor ha indsamlede planter og forelæste fra 1734 i anatomi. I 1735 blev han bibliotekar ved stadsbiblioteket i Bern.

Året efter blev han professor i medicin, anatomi, botanik og kirurgi ved universitetet i Göttingen, hvor han anlagde en botanisk have, et anatomisk teater og udarbejdede en plan for etableringen af det kongelige videnskabelige selskab, som han selv blev formand for. Han etablerede desuden det videnskabelige tidsskrift Göttingische Gelehrte Anzeigen.

Han blev gehejmeråd og statsråd i 1751 og adledes af kejser Frans 1.. Desuden blev han medlem af Uppsalas videnskabelige selskab og af svenske Vetenskapsakademin. Han slog sig i 1753 ned i fødebyen Bern, hvor han var lige så aktiv som han havde været i Göttingen. Blandt andet mæglede han i 1764 i grænsestriden mellem kantonerne Bern og Valais.

Betydning 

Von Haller var måske 1700-tallets mest fremtrædende anatom og fysiolog. Han blev særligt kendt for sine arbejder om irritabilitet og sensibilitet, og for fysiologifaget har værket Elementa physiologiae corporis humani (1759-1766) haft stor betydning.

Indenfor botanikken opstillede han grundlaget til et "naturligt system", som dog aldrig fik nogen større udbredelse, hvilket formentlig var årsagen til hans skånselsløse kritik af Linnés arbejde. Han var desuden den første, der beskrev schweizisk flora – det skete i værket Enumeratio methodica stirpium Helveticarum fra 1742.

Som digter var han en af førklassikerne og bidrog til den tyske poseis udvikling. Han slog igennem med Versuch schweizerischer Gedichte i 1732, mens de tre år yngre værk Die Alpen, som er et lyrisk-praktisk læredigt, blev oversat til en række sprog og dannede mode indenfor litteraturen. I sine sidste år skrev han historisk-politiske romaner.

I alt skal have han have skrevet mere end 1.300 videnskabelige publikationer, inklusive en række bibliografiske værker, hvor han var med til at skabe overblik over store dele af den videnskablige litteratur frem til hans samtid. Han store bogsamling indkøbtes af kejser Josef 2. og blev en del af biblioteket i Milano. Von Hallers forskningsmetode satte sit præg på de franske encyklopædister med Diderot i spidsen.

I 1908 rejstes et mindesmærke over von Haller i Bern.

Eksterne henvisninger 

 
 

Læger fra Schweiz
Anatomer fra Schweiz
Fysiologer
Faglitterære forfattere fra Schweiz
Digtere fra Schweiz
Romanforfattere fra Schweiz
Botanikere fra Schweiz
Medlemmer af Kungliga Vetenskapsakademien
Personer fra Bern
Walhalla
Radisson Blu Hotel Frankfurt

Radisson Blu Hotel Frankfurt (tidligere: Radisson SAS Hotel Frankfurt) er  et hotel beliggende i centrum af Frankfurt am Main. Hotellet, der blev opført i 2003-2005 den er beliggende i nærheden af messen. Det drives af Radisson Hotels.

Hoteller i Tyskland
Etableret i 2005
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Frankfurt am Main
Virksomheder i Frankfurt am Main
Milenko Vukcevic

Milenko Vukcevic (født 14. september 1966) er en tidligere fodboldspiller fra Serbien, og nuværende fodboldtræner i Sverige.

Spiller 
I 1990'erne var han en af de helt store spillere i svensk fodbold. Han var spillede for klubben klub Degerfors IF hvor han var en central midtbanespiller. I 1997 blev han købt af den danske klub Viborg FF, der på det tidspunkt kæmpede for at ikke rykke ned fra Superligaen. Han fik 14 kampe i den grønne trøje, men han kunne ikke forhindre klubben i at rykke ned. Så efter at kun at have spillet kampe i foråret 2007, blev Vukcevic udlejet til sin gamle klub Degerfors IF da han ikke var interesseret i at spille i 1. division i Danmark.

Efter endnu et år i svensk fodbold blev han udlejet til den tyske regional-liga klub Waldhof Mannheim. Her spillede han hele sæsonen 1998-1999 og nåede 28 kampe i Tyskland. Da sæsonen var forbi i Tyskland tog han endnu engang til Viborg FF der igen spillede i Superligaen. Det blev aldrig til nogen kampe i denne omgang og Milenko Vukcevic indstillede karrieren kort tid efter.

Benene kunne lidt endnu da han i en alder af 43 år spillede en kamp for Hertzöga Bollklubb i den 6 bedste række.

Træner 
I 2006 startede hans trænerkarriere i Sverige. Han blev assistenttræner i Superettan klubben Ljungskile SK, hvor han blev makker med cheftræner Lars-Olof Mattsson. I 2007 blev han selv cheftræner da han reddede Degerfors IF der på det tidspunkt lå til nedrykning i Superettan.

I 2008 skiftede han til Carlstad United i den 3 bedste række i Sverige.

Referencer 

Fodboldspillere fra Serbien
Fodboldspillere fra Viborg FF
Fodboldspillere fra Degerfors IF
Fodboldspillere fra SV Waldhof Mannheim
Sjaunja

Sjaunja er Sveriges næststørste naturreservat efter Vindelfjällens naturreservat. Det blev oprettet i 1986, men havde tidligere været et fuglebeskyttelsesområde. Sjaunja er Europas største moseområde med et areal på 285.000 hektar. Området starter omkring 30 km nordvest for Gällivare og strækker sig mod vest, hvor det grænser til nationalparken Stora Sjöfallet. Sjaunja er en del af det svenske UNESCO verdensarvsted Laponia. 

I Sjaunja er der en lang række landskabstyper; fra højfjeld mod vest over lavere bjerge med birkeskov til vidstrakte moser og nåleskovsområder mod øst.

Moserne er klassificeret som et af verdens mest beskyttelsesværdige vådområder og er dermed også i nationalt perspektiv.

Dyrelivet er rigt med især en lang række svømmefugle, som : ænder, gæs, vadefugle, svaner – men der er også udrydningstruede rovfugle. Visse dele af reservatet har derfor bestemte regler om færden under den følsomme yngleperiode. 

IGE, et svensk mineselskab, har trods samernes protester i 2006 fået tilladelse til at undersøge, om der findes kobber i et følsomt fjeldområde i naturreservatet. 

Naturbeskyttelse i Sverige
Ramsarområder i Sverige
Will Orben

Will Orben (født 30. marts 1974) er en tidligere fodboldspiller fra USA.

Spiller 
Han startede med at spille fodbold på Lehigh University og blev senere tilknyttet Hershey Wildcats. Men han var ikke klar til førsteholdet. Under et tidligere ophold i London havde en kammerat rost FC København overfor ham, og da turen igen gik til Europa blev det FC København han henvendte sig til. Han spurgte om han måtte træne med andetholdet i klubben, hvilket han fik lov til. Efter en hård start hvor han ikke kunne komme på holdet, fik han til sidst sin første kontrakt. Det var en deltidskontrakt som fodboldspiller og resten af tiden gik som medhjælper for Parkens groundsman Chris Hague med at vedligeholde Parkens græs. Da hans første kontrakt udløb, blev den forlænget med et år og samtidig blev den gjort til fuldtid, da Orben var rykket op i førsteholdstruppen. Han havde måneden forinden fået debut i Superligaen da han den 30. april 2000 fik de sidste 22. minutter i udekampen mod AB.

I den efterfølgende sæson var Orben langt fra førsteholdet i FC København, og han blev i august 2000 udlejet til Viborg FF indtil 31. december 2000. Her nåede han at spille 3 kampe i Superligaen og en i UEFA Cuppen, inden han røg retur til København. I foråret 2001 blev det kun til kampe for andetholdet i FC København, og den 9. maj blev hans kontrakt ophævet og han skiftede til Ølstykke FC.

Det blev også til korte ophold i B.93 og BK Skjold, inden han i efteråret 2002 rejste tilbage til USA.

Træner 
Fra den 1. januar 2003 blev Will Orben tilknyttet som ungdomstræner på The Taft School i staten  Connecticut. Han er nu forfremmet til headcoach for skolens hold Boys' Varsity Soccer.

Uddannelse 
På Lehigh University blev han uddannet til Civilingeniør og kandidat i amerikansk litteratur.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra USA
Fodboldspillere fra FC København
Fodboldspillere fra Viborg FF
Fodboldspillere fra Ølstykke FC
Fodboldspillere fra B.93
Fodboldspillere fra Boldklubben Skjold
Personer fra Columbus
James Cromwell

James Oliver Cromwell (født 27. januar 1940) er en amerikansk skuespiller, bl.a. kendt for sin Oscarnominerede rolle i Babe - den kække gris.

James Cromwell er desuden kendt for sin medvirken i den populære amerikanske tv-serie Six Feet Under.

Udvalgt filmografi 
 Revenge of the Nerds (1984)
 Pink Cadillac (1989)
 Babe - den kække gris (1995)
 Eraser (1996)
 First contact (1996)
 Folket mod Larry Flynt (1996)
 L.A. Confidential (1997)
 Species 2 (1998)
 Deep Impact (1998)
 Babe 2 - den kække gris kommer til byen (1998)
 Generalens datter (1999)
 The Bachelor (1999)
 Den Grønne Mil (1999)
 Space Cowboys (2000)
 The Sum of All Fears (2002)
 I, Robot (2004)
 The Longest Yard (2005)
 The Queen (2006)
 Becoming Jane (2007)
 Spider-Man 3 (2007)
 W. (2008)

Eksterne henvisninger 

 

Filmskuespillere fra USA
Oscar-nominerede skuespillere
Rasmus Rathe

Rasmus Rathe (født 21. juni 1986) er en dansk fodboldspiller der spiller for Danmarksserieklubben Tjørring IF.

Rathe har spillet for 4 forskellige klubber men har aldrig optrådt i Superligaen. Tættest var han i sæsonen 2005/06 hvor han flere gange var i FC Midtjyllands spillertrup, men kom aldrig på banen. Ellers har den stået på reserveholdskampe resten af karrieren indtil skiftet til Holstebro.

Han kom til Holstebro Boldklub i april 2008 da klubben kæmpede for at undgå nedrykning fra 2. division Vest.

Referencer 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Snejbjerg S. G. & I.
Fodboldspillere fra FC Midtjylland
Fodboldspillere fra Viborg FF
Fodboldspillere fra Herfølge Boldklub
Fodboldspillere fra Holstebro Boldklub
Fodboldspillere fra Herning Fremad
Fodboldspillere fra Tjørring IF
Personer fra Herning
Cassiodor

Cassiodor eller Cassiodorus (fulde navn: Flavius Magnus Aurelius Cassiodorus Senator, ca. 485 i Syditalien – ca. 585 på klostret Vivarium) var en senantik latinsk skribent og historiker. Senator var en del af hans navn og ikke hans embede. 

Han var en embedsmand, som i løbet af livet beklædte flere stillinger, bl.a. som kvæstor og konsul. Han nød stor anseelse under Theoderik den Store. Senere trak han sig tilbage og grundlagde omkring 554 klostret Vivarium i Syditalien, hvor han begyndte at skrive. Af de temaer, han skrev om, kan nævnes historie, teologi og musik. Klostret opløstes dog kort efter hans død, men blev i den latinsprogede verden forbillede for lignende uddannelsesinstitioner.

Han skrev et værk om goterne, som var den vigtigste kilde til Jordanes' Getica ("Om goternes oprindelse og bedrifter"). 

Han skrev også Institutiones litterarum, en slags encyclopædi.

Betydning 

Ved slutningen af senantikken var store dele af den antikke litteratur allerede forsvundet. Man anser det for en af Cassiodors fortjenester, at han bidrog til genskabelsen og formidlingen af betydelig litteratur og dannelsesgods til den tidlige middelalder. Med kendskab til håndskrifter fra den antikke litteratur skrev han med sit skrift Institutiones divinarum et saecularium litterarum blandt andet en vejledning for afskriften af religiøse og udtrykkelig også profane håndskrifter og erklærede deres mangfoldiggørelse og samling for en opgave for munkene. Afskrifterne og deres forlæg skal han have ladet arkivere og gjort til det første middelalderlige bibliotek. Man anslår omfanget til circa 100 kodekser, hvad der tydeliggør det kulturelle vacuum, Cassiodor var født ind i, når man sammenligner med de ca. 120.000 bøger, der 475 brændte i Konstantinopel, antikkens sidste bibliotek.

Forfatterskab

 Gotisk historia (526–533), kendes kun i sammendrag ved Jordanes
 Variae epistolae (537) (Theoderiks officielle handlinger)
 De anima (540) (Om sjælen)
 Institutiones Divinarum et Sæcularium Litterarum (543–555) 
 De Artibus ac Disciplinis Liberalium Litterarum (Om de frie kunster) 
 Codex Grandior (en bibeltolkning)

Se også 
Bogtabet i senantikken – Kort om Cassiodor og Jordanes' Getica

Litteratur 
 Arne Søby Christensen: Cassiodorus, Jordanes and the History of the Goths. Studies in a Migration Myth. Museum Tusculanum Press, København 2002.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Peter Heather: "Cassiodorus and the Rise of the Amals: Genealogy and the Goths under Hun Domination" (The Journal of Roman Studies, Vol. 79 (1989), pp. 103-128)
 
  
  Flavius Magnus Aurelius Cassiodorus Senator  

Historikere fra Romerriget
SV Waldhof Mannheim

SV Waldhof Mannheim er en tysk fodboldklub fra Mannheim i delstaten Baden-Württemberg, der spiller i den tyske liga .

Klubben blev grundlagt 11. april 1907 og har spillet i Bundesligaen fra 1983 til 1990. Fra 2000 til 2003 spillede de i 2. Bundesliga med en fjerdeplads i 2001 som klubbens rekord. 

I 1939 var de i den tyske Pokalfinale hvor holdet tabte 0-2 til FC Nürnberg.

Kendte spillere 
  Jürgen Kohler
  Sepp Herberger
  Henrik Larsen
  Paul Steiner
  Milenko Vukcevic
  Christian Wörns
  Piotr Wozniacki

Eksterne henvisninger 

 Klubbens officielle hjemmeside  
 Officielt fansite

Fodboldklubber i Tyskland
Etableret i 1907
Mannheim
Fanejede fodboldklubber
Google Play

Google Play – tidligere Android Market – er en applikation, der er udviklet af Google til systemet Android. Det giver brugeren mulighed for at finde og downloade applikationer fra tredjepartsudviklere.

Historie 
Google Play blev annonceret den 28. august 2008 og blev tilgængelig for brugere den 22. oktober 2008. Mulighed for køb af applikationer blev muligt for brugere i USA og udviklere i USA og Storbritannien i februar 2009. Den 13. marts 2009 blev betalingsapplikationer tilgængelig for brugere i Storbritannien.

 17. marts 2009 var der ca. 2.300 applikationer tilgængelig i Google Play.
 9. september 2009 var der ca. 10.200 applikationer tilgængelige gennem Google Play. 
 30. december 2009 var der ca. 21.000 applikationer tilgængelig gennem Google Play. 
 13. marts 2010 var der ca. 34.000 applikationer tilgængelig gennem Google Play.

Betalingsapplikationer 
Udviklere af betalingsapplikationer modtager 70% af salgsprisen. Indtægterne fra Google Play bliver betalt til udviklerne igennem Google Checkout.

Se også 
 Android

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Android Market
 Android Developers Blog: Android Market
 Android Developers

Google Android
Mobilsoftwareportaler
Abduktion (metode)

Abduktion (af , lede bort) er i traditionel logik betegnelse for en syllogisme hvori oversætningen er sand, men med undersætningen og dermed konklusionen kun er sandsynlig.

Hos Peirce er abduktion ved siden af deduktion og induktion. Støder vi på en eller anden form for mærkværdig kendsgerning, så benytter vi os af abduktion, hvis vi opstiller en hypotese, der forklarer den mærkværdige kendsgerning derved, at den følger deduktivt af hypotesen.

Logik
Laponia

Laponia er et svensk verdensarvområde beliggende i kommunerne Gällivare og Jokkmokk i Lapland. Verdensarvområdet udgør 9.400 kvadratkilometer og er Europas største sammenhængende uberørte naturområde.

Laponia er samernes kulturlandskab og består af de fire nationalparker Muddus, Sarek, Padjelanta og Stora Sjöfallet, samt naturreservaterne Sjaunja og Stubba med de tilliggende områder ved Sulitjelma, Tjuoltadalen og Rapadalens delta.

Helt siden forhistorisk tid har Laponia været befolket af samerne og er et af de bedst bevarede eksempler på nomadeområder i det nordlige Skandinavien.
 
Laponia blev optaget på UNESCOs verdensarvliste i 1996. Komiteens begrundelse var:
«
og:

Ekstern henvisning 

 Riksantikvarieämbetes side om Laponia 

Verdensarvsområder i Sverige
Naturbeskyttelse i Sverige
Norrbottens län
Jokkmokks kommun
Drengene fra Brasilien (film)

Drengene fra Brasilien (originaltitel: The Boys from Brazil) er en amerikansk dramafilm fra 1978, instrueret af Franklin J. Schaffner. Filmen er løst baseret på romanen af samme navn af Ira Levin og blev nomineret til tre Oscar-statuetter, herunder Gregory Peck for bedste mandlige hovedrolle.

Medvirkende 

 Laurence Olivier – Ezra Lieberman
 Gregory Peck – Dr. Josef Mengele
 James Mason – Eduard Seibert
 Michael Gough – Mr. Harrington
 Wolf Kahler – Schwimmer
 Denholm Elliott – Sidney Beynon
 Walter Gotell – Mundt
 Bruno Ganz - Professor Brückner

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1978
Dramafilm fra USA
Film instrueret af Franklin J. Schaffner
Thrillerfilm fra USA
Sublim

Sublim (af latin: sublimis; ophøjet eller af en højere orden) er et begreb indenfor bl.a. filosofi og kunst, som refererer til en storhed, som intet andet kan sammenlignes med, og som er hævet over enhver form for beregning, måling eller efterligning.

Det sublime i antikken 
Begrebet blev første gang brugt i en antik retorisk traktat af en ukendt forfatter kaldet Pseudo-Longinos. Skriftet er oversat til fransk i 1674 af Nicolas Boileau; dets tema er storhed i tale og skrift, dvs. evnen til med retoriske midler at opnå en virkning, der overstiger de muligheder, der ligger i disse midlers korrekte brug. Den senere afhandling blev oversat til engelsk af John Pultney i 1680, Leonard Welsted i 1712, og William Smith i 1739, hvis oversættelse havde sit femte udgave i 1800.

Kant 
Hos Immanuel Kant blev begrebet "det sublime" brugt i forbindelse med forholdet mellem det sansemæssige og det oversanselige, hvor oplevelsen af naturen i dens storhed og voldsomhed fremkaldte bevidstheden om en værdiorden af åndelig art. Det sansemæssigt umådelige var imidlertid uforeneligt med klassicismens harmoniske skønhedsideal; derfor var det sublime ifølge Kant et intellektuelt og moralsk tema, ikke et kunstnerisk begreb.

Det sublime i 1900-tallet 
I 1900-tallets æstetik har Th. W. Adorno genopdaget begrebet og anset det sublime for at pege på en væsentlig dimension i moderne kunst; især de teologiske overtoner i spændingsforholdet mellem det æstetiske og det åndelige mente han passede til en kunst, der er i permanent konflikt med sin egen status som æstetisk objekt. 
I 1980'erne blev det sublime et nøglebegreb for "fremstillingen af det ufremstillelige", det erkendelsesprojekt, som Jean-François Lyotard formulerede på den nonfigurative billedkunsts vegne.

Æstetik
Latinske vendinger
Pendulum Music

Pendul Music (for mikrofoner, forstærkere, højttalere og performere/musikkere) er navnet på et værk af Steve Reich, der involverer ophængte mikrofoner og højttalere, dette giver phasing og feedback toner. Værket blev komponeret i august 1968 og revideret i maj 1973.

Reich fandt på konceptet medens han arbejdede på University of Colorado. Han svingede med en mikrofon i stil med som en cowboy svinger med en lasso, og noterede sig at der skabtes feedback, han sammensatte derfor en "orkester" af mikrofoner.

Tre eller flere mikrofoner er ophængt over højttalerne, der står på gulvet, ved hjælp af et kabel og et stativ. Mikrofonerne trækkes tilbage, tændes og slippes fri og bevæger sig over højttalerne, idet tyngdekraften får dem til at svinge frem og tilbage som penduler over højttalerne. Når en mikrofon nærmer en højttaler, opstår et tilbagekoblingshyl, en feedbacktone. Musikken skabes som resultatet af processen med de svingende mikrofoner.

"Værket slutter kort efter at alle mikrofoner er i hvile og en kontinuerlig tone skabes ved tilbagekobling og kunstnere/musikkerne afbryder strømkablerne til forstærkerne"  "Hvis det gøres rigtigt, er den slags sjovt".

Reichs bog fra 1974, Writings About Music, indeholder en håndskreven (1973 revision) beskrivelse af, hvordan man udfører værket.

"Writings About Music" indeholder et foto af en forestilling på Whitney Museum of American Art 27. maj 1969. De kunstnere der opførte værket var Richard Serra, James Tenney, Bruce Nauman og Michael Snow.

Steve Reich kalder stykket for det ultimative stykke procesmusik, "It's the ultimate process piece".

Notable indspilninger 
 Den eksperimentelle rockgruppe Sonic Youth optog værket til deres 1999-album SYR4: Goodbye 20th Century. – Denne indspilning findes også på OHM :the early gurus of electronic music :1948-1980, cd 2.
 Avant Garde Ensemble har optaget tre forskellige udgaver af Pendulum Music.

Noter og henvisninger 
 Steve Reich (1974). Pendulum Music. I Writings About Music (pp. 12-13). The Press of the Nova Scotia College of Art and Design (samtidig offentliggjort af: New York University Press). 
 Steve Reich om "Pendulum Music"

 Referencer 

Procesmusik
Musik fra USA
Minimalistisk musik
Monodi

Monodi, fra græsk monodos "en som synger alene", er et musikhistorisk begreb som i dag sædvanligvis betyder en enkelt sangstemme sparsomt akkompagneret af en generalbas.

Oprindelig var monodi et digt hvor man klagede over nogens død, eller en enstemmig sang uden harmonisk tonefølge. Eksempler på sådan sang er antikkens musik, middelalderens gregorianske sang og folkeviser.

Omkring år 1600 fik begrebet monodi den betydning som er den sædvanligste i dag, men selve begrebet er nyt, ingen 1600-talskomponist kaldte sine stykker monodiske. Kompositioner i monodisk form kunne blive kaldt madrigaler, motetter eller concertos (i sin tidlige betydning, dvs "med instrumenter").

Monodien udviklede sig fra et forsøg som kunstner- og filosofikredsen Florentiner Camerata gjorde i 1580'erne på at restaurere gamle græske ideer om melodi og deklamation. Forsøget blev en spire til en ny udvikling af dramatisk musik. Ved siden af de formelle aspekter bestod den største fornyelse i at sangen overvejende skulle udrykke følelser, såkaldte affekter. Desuden kendetegnes monodien af en større sammenhæng mellem tekst og musik hvor sangstemmen fulgte sprogets rytme, melodistrømmen fulgte  sætningsdelene, og hvor indholdsmæssigt betydningsfulde ord ofte faldt sammen med tyngdepunkter i takten. Dette koncept fik på kort tid stor indflydelse på det fælleseuropæiske musiksprog.

I begyndelsen blev monodiske musikstykker akkompagneret af generalbas og var fuldstændig ubundet formalt. Forskellige udviklingslinjer mundede ud i specialiserede musikformer som recitativ og arie der blev bestanddele i operaer, oratorier og kantater. 

I Frankrig foregik der en parallel udvikling som blev kaldt air de cour, men begrebet monodi bruges sædvanligvis ikke om disse mere konservative sange som beholdt mange af renæssancemusikkens kendetegn.

En vigtig tidlig afhandling om monodi findes i Giulio Caccinis samling af sange, Le nuove musiche (Florence, 1601).

Vigtige komponister 
 Vincenzo Galilei (1520–1591)
 Giulio Caccini (c.1545 – 1618)
 Emilio de' Cavalieri (c.1550 – 1602)
 Bartolomeo Barbarino (? – c.1617)
 Jacopo Peri (1561–1633)
 Claudio Monteverdi (1567–1643)
 Alessandro Grandi (c.1575 – 1630)
 Giovanni Pietro Berti (d. 1638)
 Sigismondo d'India (c.1582 – 1629)
 Claudio Saracini (1586 – c.1649)

Se også 
 Monofoni

Musikudtryk
Musikhistorie
Sang
Jan Hendrik Oort

Jan Hendrik Oort (født 28. april 1900 i Franeker, død 5. november 1992 i Leiden) var en hollandsk astronom, professor og direktør for observatoriet i Leiden fra 1945-70. 

Han var præsident for Internationale Astronomiske Union (IAU) fra 1958-61. Han studerede Mælkevejsystemets struktur og opdagede den galaktiske rotation. Postulerede et reservoir af kometkerner, Oorts kometsky, og beregnede kometbaner. Han foretog også radioastronomiske observationer af interstellart stof. Han var forkæmper for internationalt astronomisk samarbejde.

Henvisning

Eksterne henvisninger 

Astronomer fra Nederlandene
Professorer fra Nederlandene