kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Katekumener

Katekumener var i oldkirken en betegnelse for de mennesker, som forberedtes til at modtage dåben og derved indlemmes i den kristne menighed. Navnet forekommer først hos Tertullian, men er muligvis ældre; i hvert fald går selve sagen, dåbsforberedelsen, tilbage til kirkens ældste tider. Katekumenatet var af forskellig varighed, idet det rettede sig efter den pågældendes evner og åndelige modenhed; undertiden kunne det strække sig over flere år. Støttet på en synodalbestemmelse fra ca. 320 har man ment, at katekumenatet fra det 4. århundrede af omfattede 3 klasser: Tilhørerne, de i knælende og dåbskandidaterne, som hver især havde forskellige bestemte pladser ved gudstjenesten, og ligeledes kun havde ret til at overvære færre eller flere dele af denne. Undersøgelser har imidlertid godtgjort, at denne opfattelse er urigtig; en sådan klassedeling kan i hvert fald ikke have været en almindelig forekommende ordning. Men det gjaldt for alle katekumener, at de kun havde ret til at overvære skriftlæsning og prædiken, medens nadvergudstjenesten var forbeholdt de døbte alene.

Oldkirken
Ingeborg Christiane Rosenørn

Ikke at forveksle med Ingeborg Kristiane Rosenørn-Teilmann

Ingeborg Christiane Rosenørn, født Wormskiold (31. juli 1784 i København – 22. april 1859 på Amalienborg) var en dansk overhofmesterinde og filantrop, gift med Peder Otto Rosenørn og mor til Theodor Rosenørn-Teilmann. Hun var søster til Morten Wormskiold.

Ægteskab 
Hun var datter af konferensråd, deputeret i Rentekammeret Peder Wormskiold (26. august 1750 – 15. marts 1824) og Margrethe Mette født Teilmann (9. juni 1757 – 22. november 1837). Tidligt var hun begærlig efter at læse og lære, hun malede, spillede på harpe, sang, skrev vers og kunne mange sprog; Rahbeks Bakkehus åbnede sig for hende og her næredes hendes åndelige interesser, som adledes af hendes stærke pligtfølelse. 3. juli 1807 ægtede hun sin fætter, Peder Otto Rosenørn, dengang amtmand i Ringkøbing Amt. Han købte nu Rindumgård, hvor hun med iver satte sig i spidsen for mange samfundsgavnlige foretagender. I 1820 blev hendes mand stiftamtmand i Aarhus. Efter hans død (1828) tog hun i 1829 ophold i Sorø, for at hendes søn kunne få undervisning på akademiet der. Nu knyttede hun et nøje venskab med B.S. Ingemann, og hendes friske, primitive natur gav digteren mange impulser; i omgang med hende følte han, at «store Livsmagter sloge med Vingerne og bare ham opad». Efter hendes bortrejse fra Sorø (o. 1837) udviklede sig mellem hende og ham en interessant brevveksling, som V. Heise udgav 1881.

Overhofmesterinde 
I København gav hun sig af med Asyl (institution)asyler, hvorved Dronning Caroline Amalie blev opmærksom på hende; da dronningen stiftede Den kvindelige Plejeforening (1843), blev kammerherreinde Rosenørn dennes forstanderinde i det første år og i alle de følgende dens opofrende, kyndige og klare overbestyrerinde. 1845 blev hun dronningens overhofmesterinde, men skaffede sig ved siden af denne virksomhed tid til at være direktrice for flere filantropiske selskaber. 22. april 1859 døde hun på Amalienborg, hvor dronningen lod holde sørgefest til hendes ære. Til det sidste var hendes sind frisk og modtageligt for alle indtryk. Højt elskede hun Danmark, dets folk, dets natur, dets kunst; hun studerede astronomi, naturvidenskab og historie, men var aldrig nogen blåstrømpe. Hendes væsen var naturligt og fordringsløst.

Der findes et portrætmaleri af August Schiøtt i privateje, en tegning fra 1851 af C. Boleros i Frederiksborgmuseet og et litografi fra 1856 af I.W. Tegner.

Kilder 
 Nicolaj Bøgh, "Ingeborg Christiane Rosenørn", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 16. Beretn. om den qvindelige Pleieforenings Virken, 1859.
 Thomas Hansen Erslew, Almindeligt Forfatterlexicon for Kongeriget Danmark med tilhørende Bilande fra 1814.
 Brevvexling mellem B. S. Ingemann og Fru I. C. v. Rosenørn ved V. Heise, 1881.

Eksterne henvisninger 
 Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Hofmesterinder fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Filantroper fra Danmark
Ingeborg Christiane
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Slægten Wormskiold
Eventmarkedsføring

Events er forskellige typer af begivenheder og bruges inden for mange forskellige områder, ekselpelvis. i erhvervslivet, som aktiviteter til børn eller på kulturområdet. 

Events bruges som en kommunikations- og dialogform til opnåelse af ny viden, oplevelser og styrkelse af netværk. Gruppen som deltager, kan være større eller mindre afhængig af eventet og kan bruges som oplevelsesbaseret i teambuilding aktiviteter eller som ren og skær underholdning til polterabends.

Eksempler på typer af events

Der findes forskellige former for events, f.eks.:

Konferencer
Seminarer
Messer
Informationsmøder
Inspirationsmøder
Gå-hjem-møder
Foredrag
Webinars

Markedsføring
Ring 3 (København)

Ring 3 er en 19 km ringrute gennem Københavns forstæder. Ringruten har sin begyndelse ved motorvej E47/E55 Motorring 3 og frakørsel 19 ved Buddinge. Fra motorvejen forløber Ring 3 gennem Buddinge, Gladsaxe, Herlev, Islev, Ejby, Glostrup, Brøndbyvester og Vallensbæk Strand, hvor ruten slutter ved Ishøj Strandvej.

Ring 3 er sammensat af flere forskellige veje. Fra nord startes med Buddingevej, der starter ved Lyngby Station 1½ km nord for krydset med Motorring 3, og som efter dette fortsætter som en del af Ring 3 til rundkørslen ved Søborg Hovedgade og Gladsaxe Rådhus. Herfra fortsætter Gladsaxe Ringvej forbi Gladsaxe Trafikplads og Hillerødmotorvejens tilslutningsanlæg 3 til Motorring 3's tilslutningsanlæg 20. Her bliver vejen til Herlev Ringvej, der passerer Herlev Hospital og gennem Herlev til grænsen med Rødovre Kommune. Herfra fortsættes som Nordre Ringvej forbi Ejby, Frederikssundmotorvejens tilslutningsanlæg og Glostrup Hospital til krydset med Hovedvejen i Glostrup. Videre mod syd fortsættes som Søndre Ringvej forbi Holbækmotorvejens tilslutningsanlæg 2 og Køge Bugt Motorvejens tilslutninganlæg 25 til sammenfletningen med Ishøj Strandvej, hvor vejen og Ring 3 ender.

Ring 3 er i hele sin længde 4-sporet med midterrabat  og anlagt med hastighedsgrænser på 70 - 80 km/t. Vejen blev tidligere drevet af Københavns Amt, men delstrækningerne er ved kommunalreformen overgået til de enkelte kommuner. Efter at ansvaret for vejen er overgået til kommunerne har den regionale fremkommelighed været underordnet lokalpolitiske hensyn i forhold til trafikmængde og hastighed. 

I forbindelse med anlæggelsen af den ny letbane vil to af kørebanerne i blandt andet Vallensbæk blive brudt op, og vejen gjort to sporet samtidig med, at hastighedsgrænsen i Vallensbæk nedsættes til 50 km/t  fra de nuværende 70 km/t henholdsvis 80 km/t, da Vallensbæk ikke ønsker den regionale trafik i kommunen. Generelt vil letbanen medføre store hastighedsnedsættelser for biler, flere steder helt ned til 40 km/t.   

Der er fra Ring 3 forbindelse til flere af Hovedstadens motorveje og store indfaldsveje. I 2008 havde ruten en årsdøgnstrafik mellem 12.900 (mellem Holbækmotorvejen og Køge Bugt Motorvejen) og 31.600 motorkøretøjer (mellem Motorring 3 og Herlev Hovedgade).

Ring 3 forløber parallelt med motorvejen Motorring 3 i det meste af sin længde, og disse forveksles ofte, grundet de enslydende betegnelser.

Kollektiv trafik 
I dag betjenes Ring 3 primært af buslinjerne 300S og 30E. Der havde i flere år været drøftet anlæg af en letbane i korridoren, og den 29. juni 2011 indgik staten en samarbejdsaftale med 11 kommuner langs Ring 3 om rammerne for etablering af en letbane på strækningen Lundtofte-Ishøj (se Ring 3 Letbane).

Eksterne henvisninger 
 Letbaner.DK

Noter 

Ringveje i Danmark
Gader i Kongens Lyngby
Mindaugas af Litauen

Mindaugas (,  ()) (ca. 1200 – 12. september 1263) grundlagde Storfyrstendømmet Litauen og var den første historisk kendte Storfyrste af Litauen (1248 – 1253) og den eneste konge af Litauen (1253 – 1263). Ifølge legender er han søn af Ryngold storfyrste af den legendariske Palemonide-slægt, der er imidlertid meget begrænset kendskab til hans oprindelse, tidlige liv og vej til magten.

Han er nævnt i en traktat fra 1219 som en ældre fyrste, og i 1236 som leder af alle litauere. Nyere kilder, der beskæftiger sig med hans vej til magten, nævner strategiske ægteskaber og forvisning eller mord på hans rivaler. I løbet af 1230'erne og 1240'erne styrkede han sin kontrol med områderne sydøst for det egentlige Litauen. I 1250 eller 1251, under interne magtkampe, blev han romersk-katolsk døbt. Dette satte ham i stand til at etablere en alliance med den Liviske Orden, som i mange år havde været en af litauernes vigtigste fjender. I løbet af sommeren 1253 blev han kronet til konge af Litauen af biskoppen i Kulmsee () på baggrund af en pavelig bulle udstedt Innocens IV og herskede over mellem 3-400.000 undersåtter.

Mens Mindaugas ti-årige regeringstid var præget af forskellige statsbygnings aktiviteter, fortsatte hans konflikter med familien og de øvrige hertuger. Det vestlige Litauen gjorde modstand Mindaugas' regeren, samtidigt blev hans landvindinger i de sydøstlige områder angrebet af tatarerne. I 1261 brød Mindaugas med den Liviske Orden, og opgav sandsynligvis kristendommen. I 1263 blev Mindaugas myrdet af hans nevø, Treniota, og en anden rival, hertug Daumantas. Hans tre efterfølgere blev også myrdet. Fejderne ophørte først da Traidenis blev storfyrste ca. 1270.

Selv om hans ry var uafklaret i de følgende århundreder, og hans efterkommere ikke gjorde sig bemærket, vandt han anerkendelse i 18 og 1900-tallet. Mindaugas var den eneste konge af Litauen. De fleste af Storfyrster af Litauen, fra Jogaila og fremefter regerede samtidigt som konger af Polen, men titlerne forblev adskilte.

Nu betragtes Mindaugas som grundlæggeren af den litauiske stat og den, der stoppede tatarernes fremmarch mod Østersøen. Han får æren for den internationale anerkendelse af Litauen, og at forbinde Litauen med den vestlige civilisation.
I 1990'erne fremsatte historikeren Edvardas Gudavičius en hypotese om at kroningen foregik den 6. juli 1253. På trods af at datoen er omstridt, er denne dag blevet valgt som Litauens officielle nationaldag.

Se også 
 Mindaugas 2. – nominelt konge af Litauen i fire måneder i 1918.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Huset Mindaugas
Storfyrster fra Litauen
Kongelige fra Litauen
Ring 3

Ring 3 kan henvise til flere artikler.

 Ring 3 (Helsingør) – en ringvej i Helsingør.
 Ring 3 (København) – en ringvej i Københavns forstæder.
 Ring 3 (Odense) – en ringvej i Odense.
 Ring 3 (Silkeborg) – en ringvej i Silkeborg.
 Ring 3 (Aarhus) – en kommende ringvej i Aarhus (2022).
 Motorring 3 – motorvej E47/E55 vest om København.
 Ring 3 Letbane – en kommende letbane i Københavns omegn som forventes åbnet i 2025

Se også 
 Ring tre
Konference

En konference kan defineres som et større, officielt møde, hvor deltagere gennem oplevelser, foredrag, underholdning, taler og diskussioner udveksler viden, erfaringer og synspunkter vedrørende bestemte emner. Formålet kan være, at formidle ny viden, skabe debat, sælge bestemte produkter, og lignende.

En konference ligger genremæssigt tæt op af et symposium, en workshop, et seminar eller anden organiseret, formel begivenhed, hvor folk samles for at koordinere, udveksle og formidle oplysninger eller for at udforske et bestemt emne, problemområde eller videnområde.

Konferencer afholdes forskellige steder i Danmark og i udlandet og koncentrerer sig ofte om specifikke emner og områder.

 
Sociale begivenheder
Mathias Rosenørn

Mathias Rosenørn (10. april 1676 på Tvilumgård – 29. juli 1725 på Rodsteenseje) var en dansk officer.

Han var søn af kancelliråd Peder Madsen Rosenørn til Tvilum og Anne de Hemmer. Han blev 1697 fændrik ved Prins Frederiks Regiment, 1699 sekondløjtnant, 1700 premierløjtnant og samme år kaptajn ved Peter Rodsteens nyhvervede dragonregiment. Med dette gik Rosenørn til Sachsen, Italien og Ungarn; bl.a. udmærkede han sig ved en rytterfægtning ved Torda i Siebenbürgen (29. maj 1706) og steg 1704 til major, 1707 til oberstløjtnant ved M.E. Prehns kyrasserregiment, 1710, efter hjemkomsten til Danmark, til oberst, 1712 til chef for 2. fynske Rytterregiment. Under slaget ved Gadebusch (20. december samme år) tog han med megen bravur del i generalerne Frantz Joachim von Dewitz' og Bernhard Joachim von Mørners tapre indhug, og det fortælles, at han endog havde lejlighed til at redde kong Frederik IV, da han blev forfulgt af svenske ryttere. Under blokaden af Tønning udmærkede Rosenørn sig på ny som rytterfører, men i slutningen af 1715 fik han tilladelse til at sælge sit regiment, hvorefter han levede på sine godser i Jylland, Åkær og Damsgård; han døde 29. juli 1725 under et besøg på Rodsteenseje.

Rosenørn blev 2 gange gift: 1. gang 25. april 1704 med Antoinette Lisbet Friis (2. december 1675 – 6. april 1716), datter af Otte Friis til Astrup; 2. gang 3. august 1718) med Hedevig Margrethe f. Bornemann (16. august 1679 – 7. februar 1749), enke efter etatsråd Bendix Lassen til Åkær og datter af biskop Henrik Bornemann. Hun blev 1731 adlet sammen med en brodersøn og skal have været en «god Poetinde».

Kilder 
 H.W. Harbou, "Matthias Rosenørn", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Danmarks Adels Aarbog, 1887, s. 380; 1891, s. 483.

Eksterne henvisninger 
 

Mathias
Personer i Den Store Nordiske Krig fra Danmark-Norge
Officerer fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dorte Bjørndal

Dorte Bjørndal (født 17. november 1944 i Gentofte) er  en dansk maler og tidligere barneskuespiller. Som barn medvirkede hun i flere Far til fire-film i den 1. generation af filmene. Hun har malet siden 1991 og har udstillet i Kulturhuset i Helsinge, Trommen og Fuglsanghus i Hørsholm, Fængslet i Fredensborg, Haarlandsgaarden Tisvildeleje og diverse restauranter. Bjørndal er medlem af Kunstværkstæderne Møllestien i Helsinge, hvor hun har været i bestyrelsen siden 2004.

Filmografi 
 Far til fire på landet (1955)
 Far til fire i byen (1956)
 Flintesønnerne (1956)
 Far til fire med fuld musik (1961)

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Gentofte
Skuespillere fra Danmark
Malere fra Danmark
Seminar

Et seminar er et foredrag eller en præsentation, der leveres til et publikum omkring et bestemt emne eller et sæt af beslægtede emner. Et seminar lægger op til oplæg og diskussioner om et bestemt problem eller emne, og der opfordres derfor typisk til, at deltagerne deltager aktivt. Derudover kan et seminar også betragtes som værende en friere undervisningsform med bl.a. oplæg, diskussioner og gruppearbejde.

Seminarer afholdes forskellige steder i Danmark og i udlandet.

Undervisning
Møder
Holger Hansen (idrætsmand)

Holger Egon Hansen (3. juli 1912 på Frederiksberg - 31. juli 1989) var en dansk politibetjent og alsidig idrætmand; håndbold-landsholds målmand, satte danske rekorder i sprint, vandt DM i 100- og 200 meter og længdespring – og var reservemålmand på fodboldlandsholdet.

Holger Hansen begyndte idrætskarrieren som fodboldspiller i B.1909 i Odense, hvor han var målmand på 1. holdet 1930-1936. Han var flere gange på det udvalgte fynske hold og var to gange udtaget som reserve på A-landsholdet. Han flyttede i 1936 til København og spillede et halvt år for Skovshoved IF, men begyndte 1937 med atletik i Politets Idrætsforening og opnåede allerede første år en bronzemedaleje ved DM på 200 meter.
Han blev af Ugeavisen Idrætsbladet udnævnt til Årets Fund 1938 efter att han det år vandt DM i 100- og 200 meter og længdespring samt i en landskamp mod Nordtyskland og Norge satte dansk rekord på både 100- og 200 meter med tiderne 10,6 og 21,8. Samme år slog han også hollænderen Martinus Osendarp, som var en af Europas bedste sprintere med to bronze medaljer fra OL og to EM-guld 1938 på meritlisten. Totalt vandt Holger Hansen seks danske mesterskaber i atletik.  

Holger Hansen spillede håndbold i Politets Idrætsforening fra begyndelsen af 1940'erne frem til sommeren 1947, derefter i Københavns Håndboldklub. Han debuterede som 30-årig på landsholdet i markhåndbold 6. september 1942 i en landskamp mod Sverige i Karlskrona. Han deltog i to VM i markhåndbold; 1948 var han med til at spille Danmark til sølvmedaljer og i 1954 blev det til en 5. plads. Han stoppede på landsholdet som 42 årig efter dette VM. I alt blev det til 14 landskampe alle i markhåndbold.

Holger Hansen boede på Nørrebro i København ved sin død i 1989.

Danske mesterskaber 
  1942  Længdespring  6,88  
  1942  100 meter 11.1  
  1939  100 meter 10.8  
  1939  200 meter 22.4  
  1939  Længdespring  6,80  
  1938  100 meter 10.6  
  1938  200 meter 22.6  
  1938  Længdespring  6,90  
  1937  200 meter 23.0

Eksterne henvisninger 
 Håndbold info Herre A-landsholdspillere – Holger Hansen 
 DAF i tal – Holger Hansen
 Dansk Sportsleksikon udgivet i samarbejde med Dansk Idræts-Forbund. Redaktion Axel Lundqvist Andersen og Jørgen Budtz-Jørgensen. Bind 1 og 2. Standard-forlaget 1944
 Dansk Atletik Forbunds historie gennem 100 år af Peter Bistrup
 B 1909`s historie 
 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra B1909
Fodboldspillere fra Skovshoved IF
Sprintere fra Danmark
Længdespringere fra Danmark
Atleter fra Politiets Idrætsforening
Håndboldspillere fra Danmark
Politifolk fra Danmark
Personer fra Frederiksberg
Årets fund i dansk idræt
Thøger Emil Rosenørn

Thøger Emilius "Emil" Rosenørn (15. maj 1787 på Hersomgård – 20. august 1819 i Atlanterhavet) var en dansk søofficer, bror til lensbaron Henrik Christian Rosenørn-Lehn samt stiftamtmændene Carl Gustav og Peder Otto Rosenørn.

Rosenørn var søn af kammerherre Christian Teilmann Rosenørn til Hersomgård (1741-1812) og Kirstine Maria Wormskiold (1752-1817). Han blev kadet i Marinen 1802, vandt Gerners Medalje 1804, blev sekondløjtnant 1805, premierløjtnant 1811 og kaptajnløjtnant 1818. I sin forholdsvis korte virketid har han gjort sig ikke lidt bemærket ved sin faste og modige karakter og ved de kampe, hvori han under krigen 1807-14 deltog. 1807 var han chef for kanonbåden Svendborg, der var indlemmet i hovedstadens defension fra søsiden; det påfølgende år førte han kongejagten Søormen, der sammen med løjtnant Otto Frederik Rasch (briggen Fama) havde station ved Nyborg, da de spanske hjælpetropper under Marquis de la Romana gjorde oprør, satte sig i forbindelse med de i Storebælt stationerede engelske orlogsskibe og opfordrede de danske til overgivelse. Da denne opfordring blev afslået, angreb en meget overlegen engelsk søstyrke samt kystbatterierne i land (besatte af spanierne) Rosenørns og Raschs skibe 9. august og tvang dem efter et heltemodigt forsvar til at stryge. 1809 var han ansat ved roflotillen, men blev atter taget til fange af englænderne. 1811 som chef for den lille brig Alban traf han 11. maj i Nordsøen en svær engelsk brig, med hvem han kæmpede tappert. Da han mærkede, at sejren alligevel ville tilfalde fjenden, kappede han rejsningen og huggede hul i skibet, inden han overgav sig. I Historisk Tidsskrift, 5. række II, 377 f. fortælles der om hans energiske optræden over for besætningen, der i træfningen viste tegn til opsætsighed; men i hans egen rapport nævnes denne sag ikke, tvært imod roser han folkene i høje toner; der er derfor grund til at tvivle om rigtigheden af hin beretning. 1813 var han chef for en kanonbåd, Prøven, med hvilken han ved Fladstrand havde en heldig affære mod en engelsk konvoj. Efter freden foretog Rosenørn nogle rejser til Rusland, 1818-19 var han chef for skonnerten St. Thomas i Dansk Vestindien; på hjemrejsen med dette skib faldt han over bord i en storm 20. august 1819 og druknede. Rosenørn var ugift. 1809 var han blevet Ridder af Dannebrog.

Kilder 
 C. With, "Thøger Emil Rosenørn", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Søofficerer fra Danmark
Personer i Englandskrigene fra Danmark-Norge
Thøger Emil
Danskere i 1800-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Riddere af Dannebrog
Modtagere af Gerners Medalje
Alan Knill

Alan Richard Knill (født 8. oktober 1964 i Slough, England) er en walisisk tidligere professionel fodboldspiller og nuværende assistenttræner i Sheffield United.

Spillerkarriere 
Som spiller spillede han som forsvarsspiller for Halifax Town (1984–87), Swansea City (1987–89), Bury (1989–93), Cardiff City (1993, på en lejeaftale), Scunthorpe United (1993–97) og Rotherham United. Han opnåede en enkelt kamp for det walisiske landshold, hvor han i 1988 spillede mod Holland i en VM-kvalifikationskamp.

Trænerkarriere 

Knill tiltrådte som manager for Rotherham United i februar 2006. Da klubben lå nr. sidst i League One uden en sejr i 14 kampe, blev han fyret den 1. marts 2007.

Den 17. marts 2007 tiltrådte en stilling i Chesterfield F.C., hvor han skulle bistå den netop tiltrådte interim-manager Lee Richardson i forsøget på at undgå nedrykning fra League One. Klubben rykkede alligevel ned.

Den 4. februar 2008 tiltrådte han som manager for League Two-klubben Bury. I sin første sæson førte han klubben til en fjerdeplads i ligaen, kun ét mål i målforskel fra en tredjeplads, der ville have givet automatisk oprykning. Klubben blev slået på straffespark i play-off om oprykning mod Shrewsbury Town.

Under den igangværende sæson 2010/2011 forlod Knill Bury F.C. i marts 2011, da klubben lå kun ét point fra play-off pladserne. Knill tog til Scunthorpe United. Knill blev fyret som manager for Scunthorpe den 29. oktober 2012.

Den 20. februar 2013 blev Knill interim-manager for Torquay United, hvis træner var blevet syg. Knills mål var at undgå nedrykning, hvilket lykkedes den sidste kamp, da klubben opnåede en ufgjort mod Bristol Rovers. Den 7. maj 2013 blev han ansat permanent som manager i Torquay, men den 2. januar 2014 blev han fyret, da klubben alene havde vundet fem kampe i 2013–14 sæsonen og lå på plads nr. 23 i League Two.

Den 27. january 2014 blev Knill assistenttræner i Northampton Town, hvor han bistod manager Chris Wilder, der havde været assistenttræner for Knill i Byry F.C. Knill tog med Wilder til Sheffield United i maj 2016.

Statistik som manager 
Opdateret 2. januar 2014.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Wales
Fodboldtrænere fra Wales
Fodboldlandsholdsspillere fra Storbritannien
Poul Rosenørn

Poul Rosenørn er navnet på flere personer:

 Poul Rosenørn (officer) (1670-1737) – dansk officer og godsejer
 Poul Rosenørn (stiftamtmand) (1756-1829) – dansk stiftamtmand og godsejer
 Poul Rosenørn Gersdorff (1743-1810) – dansk stiftamtmand og godsejer
Poul Rosenørn (stiftamtmand)

Poul Rosenørn (30. marts 1756 på Katholm – 28. april 1829 i Kølstrup) var en dansk godsejer til Ulriksholm og stiftamtmand.

Han var søn af Peder Rosenørn og Ulrica Hedevig von Heinen, blev kammerherre 1778, deputeret i Vestindisk-Guineisk Rente- og Generaltoldkammer 1781, stiftamtmand over Fyens Stift samt amtmand over Odense, Dalum, Sankt Knuds og Rugård Amter imod straks at afgive skifterne og finde sig i en eventuel forandring af distrikterne fra 27. april 1798 til 1. maj 1799, hvor han blev afskediget. Han vedblev dog at bestyre stiftamtsforretningerne for Nyborg, indtil byen genopførtes 29. december 1802.

Gift  i 1781 med Cecilie Andrea Krabbe Karisius (1764-1782)

Kilder 
 Jørgen Bloch, Stiftamtmænd og Amtmænd i Kongeriget Danmark og Island 1660-1848, København: Rigsarkivet og C.A. Reitzels Forlag 1895, s. 66. Tilgængelig online
 Finn Holbek

Poul 2
Stiftamtmænd over Fyens Stift
Amtmænd fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Kollegiedeputerede fra Danmark
Panna cotta

Panna cotta er en italiensk dessert men er ikke nævnt i italienske kogebøger før i 1960'erne. Panna cotta betyder kogt fløde. Panna cotta er en slags fløderand/budding, der laves ved at koge fløde op med sukker og en smagsgiver, som traditionelt er vanilje. Derefter giver man massen husblas, hælder den i små forme og sætter dem i køleskabet, så gelatinen får massen til at sætte sig. Derefter kan den spises af formen, eller vendes ud og serveres med lidt frisk frugt eller nogle bær.

Panna cottaen stammer fra Piemonte i Italien.

Noter 

Desserter