kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vindvirkeresultant

En vindvirkeresultant er en grafisk fremstilling af nettovirkningen af det transportarbejde, som vind udfører. Den er udviklet af den danske geograf Axel Schou.

Fremgangsmåde 
Vindvirkeresultanten tager udgangspunkt i data indsamlet om vindens retning, styrke og varighed. Vindstyrken er bestemt ved den numeriske værdi på Beaufort-skalaen, der går fra 0 til 12. Eftersom vindstyrker til og med 4 ikke kan udføre noget transportarbejde, ses der bort fra disse. For vindstyrker over 4 ses der på de 8 hovedretninger nord, nordøst, øst, sydøst, syd, sydvest, vest og nordvest. For hver af disse ganges vindens hyppighed målt i % med styrken. Dette resulterer i 8 vektorer af uens længder, der placeres således i et vektordigram over gennemsnitlige vindforhold, at en retnings vektor begynder, hvor den foregående ender. Som regel begyndes med syd og endes med sydøst. Eftersom de otte vektorer ikke er lige lange, vil resultantens slutpunkt være et andet sted end dens begyndelsespunkt. Ved at forbinde begyndelsespunktet med slutpunktet får man nettotransportretningen.

Betydning 
Undersøgelser har vist, at vindvirkeresultanten som regel vil være nøjagtig vinkelret på den kystlinje, som den er beregnet for, svarende til, at bølgerne har tilpasset kystlinjen til nettovindretningen. Også de bagved liggende klitter vil udvise tilpasning til vindens retning. Når der er afvigelser, skyldes det, at andre kræfter end vinden også yder indflydelse på forholdene, fx havstrømme. Andre forhold, der påvirker kystlinjen, kan være det største frie stræk, det vil sige den retning, hvorfra havet har den længste retning at påvirke kysten på. Fx ved Tisvilde i Nordsjælland er kystens normallinje nøjagtigt vinkelret på en linje midt mellem vindvirkeresultanten og største frie stræk.

Noter

Litteratur 
 Brian J.R. Blench: "Strandmarken and Dueodde. A study of the dune regions of South Bornholm" (Geografisk Tidsskrift, bind 64; 1965; s. 36-53
 Sofus Christiansen: "Bølgekraft og kystretning. Eksempel på kystudformning i Det Sydfynske Øhav" (Geografisk Tidsskrift, Bind 57; 1958)
 Sofus Christiansen: "Wave-Power and the Djursland Coast" (Geografisk Tidsskrift, Bind 59; 1960)
 Hans Kuhlman: "Kystklitterne" (i: Arne Nørrevang og Torben J. Meyer: Danmarks Natur, bind 4: Kyst, Klit og Marsk; Politikens Forlag 1969; s. 160-186)
 S.Y. Landsberg: "The orientation of dunes in Britain and Denmark in relation to wind" (Geographical Journal 122:2; London 1956)
 Jørgen Nielsen, Niels Nielsen: Kystmorfologi; Geografforlaget 1978; 
 Axel Schou: "Landskabsformerne" (Atlas over Danmark, Bd. 1; 1949) AtlasTekstbind
 Axel Schou: "Kystudligningen" (i: Arne Nørrevang og Torben J. Meyer: Danmarks Natur, bind 4: Kyst, Klit og Marsk; Politikens Forlag 1969; s. 81-85)

Naturgeografi
Vind
Oberyn Martell

Oberyn Nymeros Martell, med tilnavnet the Red Viper, er en fiktiv person i fantasybogserien A Song of Ice and Fire, der er blevet skrevet af den amerikanske George R. R. Martin, og i tv-serien Game of Thrones.

Karakteren bliver introduceret i A Storm of Swords (2000). Oberyn er lillebror til Doran Martell fra ørkenkongeriget Dorne. Ulig sin syge og eftertænksommer bror er Oberyn kendt for sit farlige og uforudsigelige adfærd, samt hans affinitet for gift, hvilket har givet ham hans tilnavn. Han bliver efterfølgende nævnt sporadisk i A Feast for Crows og A Dance with Dragons. Da hans bror er sygdomsramt rejser Oberyn til King's Landing i for at kræve et sæde til Dorne i det lille råd, samt for at søge hævn over Ser Gregor Clegane, for at have dræbt hans søster Elia Martells død, og som han mistænker handlede på ordrer fra Tywin Lannister.

Oberyn bliver spillet af den chilensk-amerikanske skuespiller Pedro Pascal i HBOs tv-serie.

Referencer 

Fiktive personer fra A Song of Ice and Fire
Marie Hammer

Marie Signe Hammer (født Jørgensen 20. marts 1907, død 2002) var en dansk zoolog og Dr.Phil. med speciale i mosmider (Oribatider). I løbet af hendes ca. 50 år lange forskningskarriere foretog hun talrige ekspeditioner til store dele af verden.

Uddannelse og doktorafhandlingen 
Marie Hammer blev student fra Rungsted Statsskole i 1926 og begyndte at læse zoologi ved Københavns Universitet. I 1932 blev hun magister i zoologi, hvilket var usædvanligt som kvinde, og skulle prøve at finde arbejde. Men under depressionen var der ikke mange muligheder og Hammer tog en række småjobs. Hun arbejdede bl.a. med at sortere snegle og muslinger fra Lauge Kochs ekspeditioner til Østgrønland. Hammer havde allerede beskæftiget sig med mosmider under en ekspedition til Island i starten af 1930érne og nu arbejdede hun også med mosmider fra Kochs ekspeditioner.

Marie Hammer blev tilbudt en tre-års kontrakt på et projekt om "bekæmpelse af stuefluen" ved Landbohøjskolen, men afslog uden at have nogen konkrete planer. Men hun ønskede at rejse til Grønland. Hammer taget kontakt til Knud Rasmussen, der skulle på sin 7. Thuleekspedition, hvor de bl.a. optog Palos Brudefærd. Knud Rasmussen lod Hammer deltage og det var hun dybt taknemmelig for; hun dedikerede sin doktorafhandling til Knud Rasmussen og hele 7. Thuleekspedition er takket i hendes erindringsbog, "Forsker i Fem Verdensdele" (1981).

På Grønland indsamlede Hammer et stort materiale af mosmider og springhaler. Det materiale, inklusive hendes viden fra Koch-samlingerne, dannede grundlag for hendes doktorafhandling "Studies on the Oribatids and Collemboles in Greenland" der blev forsvaret 22. december 1944 - 11 år efter Thuleekspeditionen. På baggrund af ca. 150.000 dyr, som alle var blevet undersøgt vha. et mikroskop, påviste hun forskellige dyresamfund, hvor yngletiden varierede med biotopens fugtighed. Ifølge Hammer selv var det vigtigste dog spørgsmålet om Grønlands dyreliv; hvor kom det fra? Amerika eller Europa? Hammer diskuterede en række muligheder og antydede Alfred Wegeners kontinentaldriftsteori, der endnu ikke var bredt anerkendt.

Bibliografi

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
 

Zoologer fra Danmark
Folkert Bock

Folkert Bock (døbt 21. oktober 1632 i Dokkum, død 13. januar 1696 i Leeuwarden) var en frisisk maler. Han giftede sig i Leeuwarden i 1682 og blev borger i Leeuwarden i 1683.

Han er kendt som en maler af rytterkampe og italienske landskaber. Værker af ham befinder sig nu i Frysk Museum.

Litteratur 
 J.H. Brouwer o.a. (red.): Encyclopedie van Friesland, Amsterdam: Elsevier 1958, Bock, Folkert.

Eksterne henvisninger 
 Folkert Bock by RKD 

Malere fra Nederlandene
Grundtvigsvej

Grundtvigsvej er en gade på Frederiksberg i København, der går fra Bülowsvej i øst til Falkoner Allé i vest. Folkeskolen Skolen på Grundtvigsvej ligger i nr. 11. I nr. 37 ligger det tidligere Missionshuset Siloam.

Historie 

Området tilhørte i første halvdel af 1900-tallet gården Christianshvile. I 1847 blev den blev købt af hofbogtrykker Bianco Luno, der ombyggede hovedbygningen til et landsted omkring 1850 og udstykkede det meste af området før sin død i 1852. Det førte til anlæggelsen af både Bianco Lunos Allé og Bianco Lunos Sideallé, der lå vinkelret på den. Fra 1860 til 1868 var Christianshvile var ejet af N.F.S. Grundtvig. Bianco Lunos Sideallé blev omdøbt til Grundtvigsvej til minde om ham i 1879 efter hans død i 1872.

Oprindeligt lå der villaer langs med Grundtvigsvej, men på den østlige del kom der senere etageejendomme. På den vestlige del blev C. Rathsacks gartneris jord udstykket til bebyggelse med villaer omkring 1880. Christianshviles hovedbygning, der lå i nærheden ved hjørnet af Gammel Kongevej og Henrik Steffens Vej, blev til gengæld revet ned i 1907, da sidstnævnte gade blev anlagt.

Emmeches Metalvarefabrik lå på Grundtvigsvej 23. Under den tyske besættelse af Danmark under anden verdenskrig blev fabrikken sprængt i luften ved en sabotageaktion udført af modstandsgruppen BOPA 19. september 1943.

Bygninger 

Skolen på Grundtvigsvej i nr. 11 er den nyeste folkeskole på Frederiksberg. Den har til huse i det tidligere Frøbelseminariet.

Gimle i nr. 14 åbnede som gæstgiveri i 1874. To år efter holdt Socialdemokratiet sin første kongres her, hvor man vedtog sin første program, Gimle-programmet. Stedets selskabslokaler blev også benyttet til afdansningsballer, amatørskuespil og foreningsfester. Om sommeren var der fugleskydning med tilhørende kåring af fuglekonge i haven. I 1956 blev Gimle imidlertid overtaget af Landbohøjskolen, og selskabslokalerne blev omdannet til studenterkantine.

I nr. 37 ligger det tidligere Missionshuset Siloam, der blev opført i 1894 af Kirkelig Forening for den Indre Mission i Danmark efter tegninger af Otto Beck. Bygningen er opført i røde mursten med gavlparti ud til vejen. I stueetagen var der forretningslokaler, og på førstesalen var der en stor sal. Blandt interiøret kan nævnes maleriet Den Korsfæstede af Møller, Kolding. Bygningen er i dag totalt ombygget og anvendes af Copenhagen Business School.

Hjørneejendommen Bülowsvej 7A/Grundtvigsvej 2 blev opført i 1902 efter tegninger af Emil Blichfeldt. Bygningen på hjørnet af Henrik Steffens Vej blev opført i 1928 efter tegninger af Alfred Skjøt-Pedersen. Den tidligere fabrik i nr. 25 blev opført i 1936 efter tegninger af Axel Maar.

Noter

Eksterne henvisninger 

Gader på Frederiksberg
Kimia Alizadeh

Kimia Alizadeh Zonouzi (; født 10. juli 1998) er en iransk taekwondoudøver.

Alizadeh vandt en bronzemedalje i taekwondo 57 kg vægtklassen ved sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro ved at besejre den svenske atlet Nikita Glasnović.

Eksterne henvisninger 

 Official website 
 
 

Taekwondokæmpere fra Iran
Medaljevindere ved sommer-OL 2016
Olympiske bronzemedaljevindere fra Iran
Ayase Ueda

Ayase Ueda (født 28. august 1998) er en japansk fodboldspiller. Han er spiller på Japans fodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 17. juni 2019 fik han debut på det japanske landshold, i en kamp mod Chile. Han har spillet 6 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Japan
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2022
Keisuke Osako

Keisuke Osako (født 28. juli 1999) er en japansk fodboldspiller. Han er medlem af Japans fodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 17. juni 2019 fik han debut på det japanske landshold, i en kamp mod Chile. Han har spillet 2 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Japan
Fodboldspillere ved sommer-OL 2020
Deltagere for Japan ved sommer-OL 2020
Shunta Tanaka

Shunta Tanaka (født 26. maj 1997) er en japansk fodboldspiller. Han er medlem af Japans fodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 14. december 2019 fik han debut på det japanske landshold, i en kamp mod Hong Kong.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Japan
Rikako Kobayashi

Rikako Kobayashi (født 21. juli 1997) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 27. februar 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod USA. Hun har spillet 12 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Jun Endo

Jun Endo (født 24. maj 2000) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 27. februar 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod USA. Hun har pr. 7. august 2023 spillet 34 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Mayu Ikejiri

Mayu Ikejiri (født 19. december 1996) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 27. februar 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod USA. Hun har spillet 6 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Arisa Matsubara

Arisa Matsubara (født 1. maj 1995) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 27. februar 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod USA. Hun har spillet 4 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Risako Oga

Risako Oga (født 4. januar 1997) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 27. februar 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod USA. Hun har spillet 3 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Moeka Minami

Moeka Minami (født 7. december 1998) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 2. marts 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod Brasilien. Hun har spillet 10 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Asato Miyagawa

Asato Miyagawa (født 24. februar 1998) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 2. marts 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod Brasilien. Hun har spillet 9 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Riko Ueki

Riko Ueki (født 30. juli 1999) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 4. april 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod Frankrig. Hun har spillet 3 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Saori Takarada

Saori Takarada (født 27. december 1999) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 10. juni 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod Argentina. Hun har spillet 3 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Hana Takahashi

Hana Takahashi (født 19. februar 2000) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 6. oktober 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod Canada.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Kiko Seike

Kiko Seike (født 8. august 1996) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 11. december 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod Taiwan. Hun har spillet 2 landskampe for Japan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Akari Kurishima

Akari Kurishima (født 14. september 1994) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 11. december 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod Taiwan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Cité de Carcassonne

Cité de Carcassonne () er en middelalder befæstet by i den franske by Carcassonne i Aude i regionen Occitanie. Den ligger på en høj bakketop på den højre bred af floden Aude i den sydøstlige del af storbyen. Den befæstede middelalderby stammer fra den gallisk-romerske periode og er berømt for sin dobbelte bymur, der er næsten 3 km lang med 52 tårne. Byen inkluderer er slot, Chateau Comtel, og en katedral ved navn Église Saint-Nazaire de Carcassonne.

I 1849 gav den franske regering ordre til at bymurene skulle rives ned, hvilket indbyggerne i byen og området var kraftigt imod. Historikeren og arkæologen Prosper Mérimée var med til en kampagne mod beslutningen, og det endte med, at regeringen opgav at nedrive murene. I 1853 begyndte en omfattende renovering af murene under arkitekten Eugène Viollet-le-Duc.

I 1997 kom Cite de Carcassonne på UNESCOs verdensarvsliste.

Panorama

Referencer

Eksterne henvisninger 

 The fortified city of Carcassonne - The official French website (in English).
 French Ministry of Culture site on the Cité of Carcassonne, with history and virtual tour (English version available)
 Mescladis, a site about Carcassonne, the Cité and the Bastide Saint-Louis – history and architecture
 Le Château de Carcassonne at chateauxmedievaux.com, with numerous pictures 
 La Cité de Carcassonne on Wikisource (1888 and 1890 editions)

Bymure
Verdensarvsområder i Frankrig
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Frankrig
Honoka Hayashi

Honoka Hayashi (født 19. maj 1998) er en japansk fodboldspiller. Hun er medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Den 11. december 2019 fik hun debut på det japanske landshold, i en kamp mod Taiwan.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Louis Yamaguchi

Louis Yamaguchi (født 28. maj 1998) er en japansk fodboldspiller.

Landsholdskarriere 
Han var en del af Japans trup ved U/20 VM i fodbold 2017.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Japan
Soul Feet

Soul Feet er det andet album af den danske soul/rockgruppe Henning Stærk Band, der blev udgivet i 1985 på Genlyd. Albummet er produceret af Billy Cross og består af klassiske soulnumre og nye numre skrevet af blandt andre Cross,  Lars Muhl og Nils Maaetoft.

Spor

Medvirkende 
Henning Stærk Band
 Henning Stærk – vokal, guitar
 Palle Torp – guitar, kor
 Michael Perbøll – keyboards
 Anders "Nold" Petersen – bas 
 Bent Styver – kor, percussion
 Niels Mathiasen – saxofon, kor
 Jens Christian Jensen – saxofon
 Claes Antonsen – trommer
Øvrige musikere
 Billy Cross – guitar
 Niels Hoppe – saxofon
 Jytte Pedersen – kor
 Rikke Sinding – kor
 Susan Ohrt – kor
Produktion 
 Billy Cross – producer, lydmiksning (spor 2– 10 i Werner Studio, København) 
 Tom Rønlow Andersen – lydtekniker, lydmiksning (spor 1, 11 i Feedback Recording, Viby J.)
 Jørgen Knub – lydmiksning (spor 2– 10 i Werner Studio) 
 Jesper Bay – lydmiksning (spor 1, 11 i Feedback Recording)
 Henning Stærk – lydmiksning (spor 1, 11 i Feedback Recording)
 Claes Antonsen – lydmiksning (spor 1, 11 i Feedback Recording)
 Flemming Jönsson – albumcover
 Steen Tronsgaard – albumcover

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Henning Stærk Band - Soul Feet på Discogs  

Album fra 1985
Album fra Danmark
James Dyson

Sir James Dyson OM CBE RDI FRS FREng FCSD FIEE (født 2. maj 1947 i Cromer, England) er en britisk
opfinder, industriel designer, bonde og milliardær entreprenør, der grundlagde og er administrerende direktør i Dyson Ltd, som han stiftede i 1991. Han er bedst kendt som opfinderen af en dobbelt cyklon poseløse støvsuger, der fungerer med cykloseparation. Ifølge Sunday Times Rich List 2022, er han den næstrigeste person i Storbritannien med en estimeret formue på £23 mia.

Han fungerede som Provost på Royal College of Art fra august 2011 til juli 2017, og åbnede et ny universitet, Dyson Institute of Engineering and Technology, på Dysons Wiltshire campus i september 2017.

Dyson fik Fortjenstordenen i 2016.

Bibliografi 
 Against the Odds: An Autobiography (1997) 
 Invention: A Life (2021)

Referencer

Eksterne henvisninger 

Erhvervsfolk fra Storbritannien
Medlemmer af Royal Society
Opfindere fra Storbritannien
Mohammad Bagheri Motamed

Mohammad Bagheri Motamed (født 24. januar 1986) er en iransk taekwondoudøver, der konkurrerer i vægtklassen 68 kilo.

Eksterne henvisninger 
 

Taekwondokæmpere fra Iran
Olympiske sølvmedaljevindere fra Iran
Frelle Petersen

René Frelle Petersen (født 1980 i Aabenraa) er en dansk filminstruktør og manuskriptforfatter kendt for filmene Onkel og Resten af livet. Frelle Petersen startede som instruktørassistent i 2003. Han har siden instrueret fire kortfilm. Han debuterede som spillefilminstruktør med Hundeliv (2016), der var udtaget til Seattle International Film Festival og nomineret til en Bodil. 

Frelle Petersens anden spillefilm Onkel vandt bodilprisen for bedste manuskript, og hans tredje spillefilm, Resten af livet (2022) modtog en bodil for bedste danske film ved bodiluddelingen i 2023.  

Han grundlagde produktionsselskabet 88miles i 2013 sammen med producer Marco Lorenzen. Selskabet har produceret både Hundeliv og Onkel.

I Onkel har Frelle Petersen i sin research boet og arbejdet i tre måneder på gården, hvor filmen foregår og har castet indenfor en radius af 15 km for at opnå den helt rette sønderjyske dialekt.

Filmografi 
 Hundeliv (2015)
 Onkel (2019)
 Resten af livet (2022)

Priser 
 2019: Onkel vinder Tokyo Sakura Grand Prix ved Tokyo International Film Festival.
 2019: Politikens Talentpris ved CPH PIX med filmen "Onkel".
 2020: JydskeVestkystens kulturpris med filmen "Onkel".
 2020: Bodilprisen for bedste manuskript til filmen Onkel.
 2022: Erik Ballings Rejselegat.
 2023: Bodilprisen for bedste danske film for Resten af livet

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Filminstruktører fra Danmark
Manuskriptforfattere fra Danmark
Personer fra Aabenraa
Rebecca Long-Bailey

Rebecca Roseanne Long-Bailey (født Long den 22. september 1979 i Old Trafford, Greater Manchester) er en britisk politiker og medlem af Labour og tidligere advokat. Hun har siden 2015 været medlem af Underhuset valgt i kredsen Salford and Eccles.

Hun var i perioden 2016-17 en del af Jeremy Corbyns skyggekabinet med ansvarsområdet 'Chief Secretary to the Treasury' (skygge-vicefinansminister) og fra februar 2017 til 2020 skyggeminister for "Business, Energy and Industrial Strategy".

Hun stillede op som kandidat til posten som leder af Labour ved det valg til lederskab, der blev afholdt i 2020 efter at Corbyn meddelte, at han stoppede efter valgnederlaget i december 2019. Long-Bailey blev under valgkampen anset som en politiker, der ville videreføre Corbyns venstreorienterede linje, i modsætning til bl.a. Keir Starmer, der ønskede en mere midtsøgende politik. Starmer vandt afstemningen.

Efter nederlaget i forsøget på at blive Labours leder blev Long-Bailey i 2020 Starmers skyggekabinet skyggeminister for uddannelse. I juni 2020 delte hun imidlertid en artikel på sociale medier, der indeholdt beskyldninger om, at israelske sikkerhedstjenester havde trænet amerikansk politi i at benytte den teknink med knæ-til-nakke, der havde ført til George Floyds død i forbindelse med en anholdelse. Starmer betegnede artiklens indhold som "en antisemitisk konspirationsteori, og afskedigede følgelig Long-Bailly fra skyggekabinettet. Labour havde under Corbyns formandstid været præget af intern uro om udbredt antisemitisme i partiet.

Politisk karriere 
Long-Bailey var blandt de 36 parlamentsmedlemmer fra Labour, der i 2015 nominerede Jeremy Corbyn som kandidat til valget til Labours leder. Da Corbyn havde vundet afstemningen og valget til leder af Labour blev Long-Bailey den 18. september 2015 udpeget til skyggeminister for Finansministeriet i Corbyns første skyggekabinet. Hun blev ligeledes udpeget af Corbyn til Labours 'National Executive Committee'.

Da Clive Lewis trådte ud af Corbyns skyggekabinet i protest over Corbyns støtte til at gøre artikel 50 gældende, og derved formelt påbegynde Storbritanniens udtræden af EU overtog Long-Bailey den 9. februar 2017 posten som skyggeminister for 'Business, Energy and Industrial Strategy'. Hun blev genvalgt til Underhuset ved parlamentsvalget i 2017 med 65,5% i sin valgkreds. Hun blev genvalgt ved valget i 2019 med 56,8%.

Den 6. januar 2020 meddelte hun, at hun stiller op til valget til formand for Labour. Hun nåede blandt topkandidaterne til formandsskabet, men tabte den afgørende afstemning til Keir Starmer.

Referencer 

Advokater fra England
Britiske politikere fra Labour
One Nite Stand

One Nite Stand er det første album af den danske soul/rockgruppe Henning Stærk Band, der blev udgivet i 1984 på Genlyd. Det blev optaget live 10. marts 1984 på Montmartre i København af Sweet Silence mobilstudie og er produceret af Billy Cross. Albummet solgte 10.000 eksemplarer.

Spor

Medvirkende 
Henning Stærk Band
 Henning Stærk – vokal, guitar
 Palle Torp – guitar
 Michael Perbøll – keyboards
 Anders "Nold" Petersen – bas 
 Bent Styver – vokal, percussion
 Niels Mathiasen – saxofon
 Jens Haack – saxofon
 Claes Antonsen – trommer

Produktion 
 Billy Cross – producer 
 Henrik Kjærgård – livelyd
 Finn Lyngemark – lydtekniker
 Tom R. Andersen – lydmiksningstekniker (Feedback Recording, Viby J.)
 Gorm Valentin – coverfotos

Kilder

Eksterne henvisninger 
 One Nite Stand på Discogs

Album fra 1984
Album fra Danmark