kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Warszawa Chopin Lufthavn

Warszawa Chopin Lufthavn , er en international lufthavn placeret 10 km sydvest for centrum af Polens hovedstad Warszawa. Lufthavnen blev indviet i 1934.

I 2011 ekspederede den 9.337.456 passagerer og 116.693 flybevægelser, hvilket gør den til Polens største med omkring 50% af landets samlede passagertrafik, foran Kraków-Balice Johannes Paul II Lufthavn.

Fra åbningen i 1934 indtil 2001 hed lufthavnen Warszawa-Okęcie Lufthavn, hvor den blev omdøbt til det nuværende navn til hæder for komponisten Frédéric Chopin.

Trafiktal 
Passagertrafikken på Warszawa Chopin Lufthavn er steget dramatisk siden kommunismens fald i Polen i 1989, og fjernelse af restriktionerne for polske statsborgeres rejser til udlandet.

Eksterne henvisninger 

 Warszawa Chopin Lufthavns officielle hjemmeside

Referencer 

Lufthavne i Polen
Etableret i 1934
Chopin Lufthavn
Olga Ravn

Olga Ravn (født 27. september 1986) er en dansk forfatter, kritiker, oversætter og redaktør. Hun er uddannet fra Forfatterskolen 2010. Olga Ravn er datter af sangeren Anne Dorte Michelsen og billedkunstneren og designeren Peter Ravn. 

Olga Ravn har tidligere været anmelder og klummeskribent ved Politiken, Femina, Information og Klassekampen i perioden 2010-14. Hun var redaktør på Den Blå Port i 2012 sammen med Josefine Klougart og Jonas Rolsted, men forlod redaktionen efter et enkelt nummer. Sidenhen er hun blevet redaktør for Gyldendal, hvor hun, indtil videre, er mest kendt for Gyldendals Skala-serien.

Olga Ravn vandt Politikens Litteraturpris 2020 for romanen Mit arbejde.

Historie 
Olga Ravn er vokset op i København og har gået på Testrup Højskoles skrivelinje.

Udgivelser 
Olga Ravns egne bøger:
 Jeg æder mig selv som lyng. Gyldendal. 2012 (lyrik)
 Mean Girl. Privattryk 2014 (lyrik)
 Celestine. Gyldendal. 2015 (roman)
 Den hvide rose. Gyldendal. 2016 (lyrik)
 De ansatte. Gyldendal. 2018 (science fiction, roman)
 Mit arbejde. Gyldendal. 2020 (roman)
 Voksbarnet. Gyldendal. 2023 (roman)

Øvrige:
 Ann Jäderlund: I en cylinder i vandet af vandgråd, Arena, 2013 (Oversættelse)
 Sylvia Plath: Glaskokken. 2016 (Roman)
 Tove Ditlevsen: Der bor en ung pige i mig, som ikke vil dø. Gyldendal. 2017 (Redigeret)
 Joan Didion: Intet gælder. Gyldendal. 2018 (Oversættelse)

Hekseskolen 
Efter at have undervist på Testrup Højskole, i en årrække, oprettede Olga Ravn, sammen med den dansk/svenske forfatter Johanne Lykke Holm, skriveseminaret Hekseskolen i 2015.

Podcastafsnit 
Olga Ravn har deltaget i forskellige podcasts og på forskellige radiokanaler, hvor hun har udfoldet sit store kendskab til litteratur og særligt om kvindens rolle i den.  
 BOGFOLK SPECIAL: HEKSEN I LITTERATUREN. Politikens Bogfolk. 2017
 Om Tove Ditlevsens forfatterskap. Litteraturhuset. 2018 (Norsk)
 Den store Roman 25-04-2012. Radio24syv. 2012
 #24: Poptilæggets solhede læsemaraton. Politikens Poptillæg. 2016
 #66: ´I LOVE DICK´. Politikens Poptillæg. 2017
 #80: Ikonet Joan Didion. Politikens Poptillæg. 2017

Her taler hun om sig selv og sit forfatterskab.
 Uge 4: Politikens Litteraturpris: Olga Ravn. Politikens Bogfolk. 2017
 Gæst Olga Ravn. Et Referencepunkt. 2017
 Danske Olga Ravn gjendiktet til norsk: Eg et meg sjølv som lyng, Pikesinn. NRK Bok. 2017 (Norsk)

Referencer

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Olga Ravn på forfatterweb.dk
 
 
 
 Olga Ravn på gyldendal.dk

Digtere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kvindelige forfattere i det 21. århundrede
Feminister fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Litteraturkritikere fra Danmark
Oversættere fra Danmark
Journalister ved Politiken
Modtagere af Niels Klim-prisen for Science Fiction
Science fiction-forfattere fra Danmark
Romanforfattere fra Danmark
Johann Georg Unger

Johann Georg Unger (født 26. oktober 1715 ved Pirna, død 15. august 1788 i Berlin) var en tysk træskærer, far til Johann Friedrich Unger.

Unger var først bogtrykker, men dyrkede derefter i Berlin træskærerkunsten, blev en af forløberne for det moderne træsnit (suiten med 5 landskaber) og fremmede dettes teknik ved forskellige opfindelser.

Kilder 

 

Bogtrykkere fra Tyskland
Grafikere fra Tyskland
Tyskere i 1700-tallet
Salmonsens
Adam Elsheimer

Adam Elsheimer (Elzheimer) (1578 i Frankfurt am Main – 1610 i Rom) var en tysk maler og raderer.

Han var elev af Philipp Uffenbach i Frankfurt, drog tidlig til Italien, hvor han en tid synes at have arbejdet under Johannes Rottenhammer i Venedig, og var allerede 1600 i Rom, hans fremtidige virkeplads, hvor den unge kunstner, som italienerne kaldte Adamo Tedesco, underholdt nødtørftig af Paven, uddannede sig efter de store italienske mestre og tillige drev et rastløst naturstudium. Ifølge Joachim von Sandrart "kunne han stå halve, ja hele dage fængslet foran smukke træer, indtil han huskede dem så vel, at han kunne male dem hjemme helt naturtro"; om Elsheimers kærlighed til naturen vidner også hans skitsebog, hen ved 200 tegninger, senere sammenbundne til en bog (det Städelske Institut i Frankfurt besidder den værdifuldeste samling af hans håndtegninger). Elsheimers herskende evne er netop denne troskab mod naturen og en fremmelig malerisk sans, der gennem hans talrige elevkreds (bl.a. Cornelius van Poelenburgh, tyskeren Johann König) virkede befrugtende på fremtidens kunst, ikke mindst på den nederlandske; således har Rembrandt fra Elsheimer på anden hånd fået forkærligheden for stærke lysvirkninger. Elsheimers malerier er ganske små, fint gennemførte, grundig tegnede og koloristisk fremragende historiske, bibelske og mytologiske arbejder, hvor de sirlig udførte figurer dog ofte nærmest spiller staffagens rolle i smukke landskaber, der gerne stemningsfuldt belyses af Månen eller ses i kunstig belysning (fakler og ild). Den store betydning, kunsthistorien omkring 1900 tillagde ham, medførte en ivrig eftersøgning af hans malerier og dermed adskillige ny fund. Elsheimer maler oftest på kobber.

Galleri

Litteratur 
 Wilhelm von Bode, Studien zur Geschichte der holländischen Malerei, Braunschweig, 1883

Kilde

Eksterne henvisninger 

 

Malere fra Tyskland
Salmonsens
Personer fra Frankfurt am Main
Grafikere fra Tyskland
Historiemalere
Lazare Hoche

Louis Lazare Hoche (24. juni 1768 i Montreuil ved Versailles – 18. september 1797 i Wetzlar) var en fransk general.

Han var oprindelig staldknægt ved de kongelige stalde, men trådte som 16-årig ind i hæren og udmærkede sig snart ved flere lejligheder. 1792 nåede han løjtnantsgraden, kom til Mosel-Hæren og indlagde sig betydelig Fortjeneste ved Thionville og Neerwinden. Allerede 1793 udnævnes han til general og ledede det sidste afgørende udfald fra det belejrede Dünkirchen. Han blev derefter højstbefalende for Mosel-Hæren, men formåede ikke at udrette noget væsentligt over for de overlegne Preussere.

Hans dygtighed som Fører vandt imidlertid almindelig anerkendelse, og han sattes i Spidsen for de forenede Mosel- og Rhin-Hære, med hvilke han jog Fjenden ud af Alsace. Forskellige Intriger bragte ham imidlertid i Miskredit hos Velfærdskomiteen. St Just lod ham arrestere og føre til Paris som Forræder. Robespierres Fald reddede ham fra Skafottet. Han løslodes af Fængslet og betroedes Føringen af de Tropper, der skulde dæmpe Oprøret i Vendée.

Hoche forstod på en behændig måde at forene Strenghed og Mildhed også over for den oprørske Befolkning. I Beg. af Juli 1596 var Oprøret fuldstændig kuet. S. A. sattes H. i Spidsen for en Ekspedition til Irland, og han sejlede i Novbr fra Brest med 18000 Mand, men Stormen splittede Flåden og Foretagendet strandede. H. fik derefter 1797 Befalingen over Sambre—Meuse-Hæren, med hvilken han åbnede Felttoget ved en heldig udført Overgang over Rhinen ved Neuwied, men Våbenstilstanden indstillede Operationerne.

Hoche beskæftigede sig nu med Planen om et nyt Togt til Irland og opholdt sig i den Anledning en Tid i Paris, hvor han overtog Posten som Krigsminister, men kun for 1 måned, da Intriger tvang ham til at træde tilbage. Han kom nu til Fronten som Chef for Mosel- og Meuse-Hæren med Garnison i Wetzlar, hvor han samme år døde så pludseligt, at tanken ledtes hen på en forgiftning som dødsårsag. Hoche var næst Bonaparte det betydeligste militære Talent, der kom frem i den 1. Koalitionskrig.

Kilder 
 

Generaler fra Frankrig
Franskmænd i 1700-tallet
Salmonsens
Ludwig Schnorr von Carolsfeld

Ludwig Schnorr von Carolsfeld (født 2. juli 1836 i München, død 21. juli 1865 i Dresden), var en tysk operasanger (tenor). Han var søn af Julius Schnorr von Carolsfeld, og debuterede 1858 i Karlsruhe og blev 1860 ansat som første heltetenor ved operaen i Dresden. Særlig som Wagner-sanger indtog S. v. C. en fremragende plads; han opførte Tristan i München 1865, ved hvilken lejlighed han pådrog sig den forkølelse, som voldte hans tidlige død. Wagner så i S. v. C. sit ideal af en udøvende kunstner og viede i »Meine Erinnerungen an S.« (Sml. Skr Bd VIII) vennen et sjældent varmt og anerkendende eftermæle. S. v. C. var gift med sangerinden Malvina Garrigues (f. 1832,9. Febr 1904 i Karlsruhe), også en fremragende Wagner-sangerinde, der samtidig med at ægtemanden sang Tristan sang rollen som Isolde ved førsteopførelsen.

Kilder 
 

Operasangere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra München
Salmonsens
Heinrich Friedrich Füger

Heinrich Friedrich Füger (født 8. december 1751 i Heilbronn, død 5. november 1818 i Wien) var en tysk historiemaler. 

Efter læreårene i Stuttgart under Nicolas Guibal og i Dresden under Adam Friedrich Oeser kom han 1774 til Wien og derfra som kejserlig pensionær til Rom. Studierne her og tilknytningen til Anton Rafael Mengs' og Pompeo Batonis kunst blev afgørende for hans udvikling. Efter at han 1782 havde smykket dronningens bibliotek i Napoli med fresker, vendte han 1784 tilbage til Wien. Her blev han professor, hofmaler, vicedirektør for kunstakademiet, direktør for Belvedere og kunstens toneangiver, føreren for den wienske empire. Hans kunst er akademisk-klassicistisk, af Mengs’sk tilsnit, gennemdygtig i sin kunnen, og wiensk ynde er tilsat de strengt idealiserende krav. Af hans mange mytologiske-historiske og allegoriske billeder kan anføres Adam og Eva klagende over Abel, Germanicus’ død, en række arbejder efter Klopstocks Messiade og ligeledes udmærkede tegninger med samme emner, stukne af Leypold. Som portrætmaler var Füger fremragende med portrætter af ham selv og broderen ved flygelet og andre.

Kilder 

 

Malere fra Tyskland
Klassicistiske malere
Historiemalere
Hofmalere
Portrætmalere
Tyskere i 1700-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Salmonsens
Sten Rynning

Sten Rynning (født 1967) er en dansk politolog og professor i international politik ved Syddansk Universitet, hvor han siden 2011 har været leder for Center for War Studies (CWS). 

Sten Rynnings forskning har primært koncentreret sig om europæisk og fransk udenrigspolitik. Rynning har også for nylig gennemført forskningsprojekter angående NATOs rolle i krigen i Afghanistan. 

Sten Rynning er uddannet cand.scient.pol. ved Aarhus Universitet i 1994. Rynning modtog i 1999 sin PhD-grad i Internationale Studier ved University of South Carolina i USA. Siden 2002 har Rynning været lektor på Syddansk Universitet. 

Sten Rynning er kendt som hyppigt anvendt ekspert i mange danske medier, hvor han blandt andet har været brug som ekspert i forbindelse med NATO-spørgsmål og i forbindelse med krigen i Libyen i 2011.

Eksterne henvisninger 
 Syddansk Universitet – Sten Rynning
 Syddansk Universitet – 01-02-2008 – Sten Rynning ny professor Hentet 17-01-2012

Politologer fra Danmark
Professorer fra Syddansk Universitet
Alumni fra Aarhus Universitet
Julius Rée

Julius Rée (1. juni 1817 i Aarhus – 3. september 1874) var en dansk handelsmand og politiker, bror til Anton og Bernhard Rée og far til Eduard Rée.

Han var søn af grosserer Hartvig Philip Rée. Han nedsatte sig 1842 som købmand i Randers, hvor han efterhånden kom til at beklæde en stor mængde tillidsposter. Således var han medlem af havnekommissionen, af borgerrepræsentationen og af repræsentantskabet for den mosaiske menighed. Af denne menighed blev han efter sin bortrejse fra byen udnævnt til æresmedlem. Endvidere var han medlem af nogle kommissioner, der nedsattes angående spørgsmålet om sejlbargørelsen af Gudenå. I Randers ægtede han 15. januar 1845 sin kusine Louise Lipmann (1824-1893), datter af købmand Lipmann i Aalborg. I foråret 1857 rejste han til København, hvor han nedsatte sig som grosserer. 1864 valgtes han i Randers til medlem af Rigsrådets og Rigsdagens Folketing, i hvilke forsamlinger han havde sæde henholdsvis til forfatningsforandringen 1866 og til sin død. 1866 var han medstifter af Creditkassen for Landejendomme i Østifterne, af hvis direktion han var medlem til 1874.

Rée havde betydelig interesse for offentlige anliggender og for litterære sysler, særlig i historisk retning, og han har foruden en stor mængde bladartikler angående handels- og næringsforhold skrevet en del historiske afhandlinger, deriblandt "Nogle Undersøgelser over Norges Forhold i 1814", der offentliggjordes i Dansk Maanedsskrift. Han døde efter en langvarig sygdom 3. september 1874.

Kilder 
 E. Meyer, "Julius Rée", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Thomas Hansen Erslew, Almindeligt Forfatter-Lexicon for Kongeriget Danmark med tilhørende Bilande fra 1814.

Eksterne henvisninger 
 

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Jøder fra Danmark
Grosserere fra Danmark
Kreditforeningsdirektører fra Danmark
Personer fra Aarhus
Medlemmer af Randers Byråd
Medlemmer af Rigsrådet (1855-1866)
Folketingsmedlemmer i 1860'erne
Folketingsmedlemmer i 1870'erne
Julius
Robert Riis

Robert Riis (født 2. november 1922 i Fuglebjerg, død 14. februar 2000) var en dansk kreditforeningsdirektør.

Han var søn af manufakturhandler Carl Riis (død 1943) og hustru Margrethe f. Larsen (død 1978). Robert Riis blev student fra Sorø Akademi 1941 og cand.jur. 1948. Han begyndte karrieen i Grosserer-Societetets komité og Det Internationale Handelskammer. Efter 19 år her blev han direktør i Creditkassen for Landejendomme i Østifterne og tre år senere direktør i den nye Forenede Kreditforeninger. Robert Riis var 1981-85 administrerende direktør, men gik af, da selskabet efter fusionen med Jyllands Kreditforening kom til at hedde Nykredit. I 1977 overtog han tillige stillingen som direktør for Færøernes Realkreditinstitut og fortsatte her til 1988. Robert Riis havde desuden været medlem af Landbrugsministeriets udvalg angående beskyttelse af planteforædleres rettigheder, af Plantenyhedsnævnet og af bestyrelsen for Dansk Planteforædling. 1971-73 var han medlem af Grosserer-Societetets repræsentantskab og 1973 for Soransk Samfund. Han var Ridder af Dannebrog.

Han blev gift 27. februar 1948 med Jytte Jensen (født 20. september 1926 i Odense), datter af overlærer Gerhard Jensen (død 1969) og hustru og hustru, skoleinspektør Sigrid Jensen f. Petersen (død 1940).

Kilder 
 Nekrolog i Kristeligt Dagblad, 17. februar 2000.
 Kraks Blå Bog 1974

Kreditforeningsdirektører fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1900-tallet
Jurister fra Danmark
Krarup (slægt)

Krarup er en dansk Præste- og landmandslægt, der hidtil er ført tilbage til forpagter, senere ejer af Vormarksgård Hans Thomsen Lange (ca. 1665-1699), hvis børn i ægteskab med Inger Hansdatter Krarup (død 1730) optog moderens slægtsnavn. Inger Hansdatter Krarup var datter af en Hans Larsen Krarup, Gårdmand i Gårde, Tistrup Sogn, der ligesom sin broder, kornskriver på Proviantgården og ejer af Vindum Overgård Christen Larsen Krarup (1628-1711) havde taget navn efter fødebyen Krarup i Tistrup Sogn.

Christian Krarups forbindelse til slægten 
Som en af Hans Thomsen Langes børn nævnes fejlagtigt, som påvist af Lise Lund, ejeren af Dejbjerglund Christian Krarup (1699-1769). Christians børn betegnes dog som "fætre" til Christina Sørensdatter Moth (1698-1773), en datter af Inger Hansdatter Krarups søster Stewart Hansdatter Krarup og Søren Poulsen Moth i Odense. Der findes derfor en mulighed for, at Christian Krarup til Dejbjerglund kan være en sent født søn af Hans Larsen Krarup, eller evt.søn af Inger og Stewart Hansdatter Krarups søster, Ellen Hansdatter Krarup (død 1736), gift med gårdmand i Ølgod Sogn Christen Mortensen (død 1727).

Simplificeret stamtræ

Øvrige personer med efternavnet 
Afdøde personer
 Johanne Krarup-Hansen (1870 - 1958)
 Agner Krarup Erlang (1878 - 1929)
 Aage Krarup Nielsen (1891 - 1972)
 Hans Krarup Andreasen (1913 - 1945)

Nulevende personer
 Steen Krarup (f. 1943)
 Steen Krarup Jensen (f. 1950)
 Lars Krarup (musiker) (f. 1960)
 Thomas Krarup (f. 1975)
 Jacob Krarup (f. 1982)

noter

Kilder 
 Albert Fabritius, "Krarup", i: Povl Engelstoft & Svend Dahl (red.), Dansk Biografisk Leksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1932-44.
 Christian Krarup: Stamtavle over Efterkommerne af Christian Krarup til Dejbjerglund, 5. udgave, 1933.
 Meddelelser om Familien Krarup, 1915-33, s. 6-69.
 Lise Lund i "Personalhistorisk Tidsskrift" 2007:1, s. 89-104: "Var Hans Thomesen og Inger Hansdatter Krarup forældre til Christian Krarup?.
 Ole Bech Knudsen i "Slægten" nr. 43, januar 2011: "Krarup-slægtens rige arveonkel, Christen Lauridsen Krarup (ca. 1628-1711) til Vindum Overgård", s. 53-60. 

 
Slægter fra Danmark
Istanbul Atatürk Lufthavn

Istanbul Atatürk Lufthavn , er en international lufthavn i Tyrkiet. Den er beliggende i forstaden Yeşilköy på den europæiske del, 24 km vest for centrum af Istanbul. I 2011 ekspederede den 37.452.187 passagerer, hvilket gør den til landets absolut største og i 2010 til den 16 travleste lufthavn i verden. Den er hovedhub for Turkish Airlines. Lufthavnen blev indviet i 1924.

I 1980 blev lufthavnen omdøbt til det nuværende, Uluslararası Havalimanı (Atatürk International Airport) for at hædre Mustafa Kemal Atatürk.

Den 28. juni 2016 fandt der en terroraktion sted i Istanbul Atatürk Lufthavn, hvor mindst 41 mennesker blev dræbt og 230 mennesker blev såret.

Passagertal

Eksterne henvisninger 

 Atatürk Lufthavns officielle hjemmeside

Referencer 

Lufthavne i Tyrkiet
Etableret i 1924
Atatyrk Lufthavn
Ophørt i 2019
Hendriksholm

Hendriksholm er et område i Hendriksholm Sogn i den sydlige del af Rødovre Kommune.
Området består for det meste af parcelhuse opført efter udstykningen af området i parceller omkring begyndelsen af 1900-tallet. 

Hendriksholm grundejerforening er en forening hvis medlemmer er grundejere/parcelejere i området.

Rødovre
Bydele og forstæder i København
Namsos Lufthavn

Namsos Lufthavn, Høknesøra (IATA: OSY, ICAO: ENNM) er en regional lufthavn beliggende langs floden Namsen, lige udenfor byen Namsos i Nord-Trøndelag fylke i Norge. Lufthavnen betjenes af Dash 8-fly fra Widerøe. Den ejes og drives af Avinor.

Destinationer 

Lufthavn
Lufthavne i Norge
Never Gonna Give You Up

"Never Gonna Give You Up" er en sang udgivet i 1987 fra den britiske sanger Rick Astley. Den er skrevet og produceret af Stock Aitken Waterman. Sangen blev udgivet som den første single fra hans debutalbum Whenever You Need Somebody (også 1987). Den blev et internationalt hit og toppede hitlisterne i adskillige lande, først i sangerens hjemland, Storbritannien i 1987 hvor den blev nummer ét i fem uger, og blev den bedst sælgende single dette år. Den toppede i sammenlagt 25 lande, inklusive USA og Vesttyskland.

Sangen vandt prisen som Bedste Britiske Single ved Brit Awards i 1988. I 2004 blev den stemt ind som nummer 28 på listen over de 50 Most Awesomely Bad Songs... Ever på VH1.

Musikvideoen blev grundlaget for internetfænomenet "Rickrolling". I 2008 vandt Rick Astley MTV Europe Music Award for Best Act Ever med sangen som et resultat af en afstemning fra tusindvis af stemmer afgivet på internettet som følge af det populære fænomen Rickrolling. Den var også blandt de sange, der kunne downloades til Rock Band-spilserie.

Sangen bliver betragtet som Astleys signatursang, og den bliver ofte spillet i slutningen af kunstnerens livekoncerter. Under en liveoptræden, typisk under sidste vers, råber Astley nogle gange til publium at han har har det "bloody marvellous" eller i andre lande at han har det "fantastisk", efter linjen "And if you ask me how I'm feeling" .

Den 28. juli 2021 opnåede musikvideoen på YouTube én milliard visninger.

Hitlister og certificeringer

Ugentlige histlister

Årshitlister

Certificeringer og salg

Referencer 

Sange fra Storbritannien
Sange fra 1987
Ernst du Plat

Georg Ernst Emil du Plat (23. juni 1816 i København – 15. december 1892) var en dansk officer, bror til Cæsar og Glode du Plat.

Han var søn af general Heinrich du Plat. Du Plat blev 1826 kadet, 1832 sekondløjtnant, 1842 premierløjtnant, 1849 kaptajn af 2. klasse, 1853 kaptajn af 1. klasse, 1861 major og 1864 oberstløjtnant. 1864 var han chef for 17. bataljon, 1864-67 chef for 4. bataljon, og 1867-70 var han chef for 24. bataljon. 1867 blev han oberst og fik 1870 ifølge ansøgning afsked med karakter af generalmajor. Han blev hofjunker 1840, kammerjunker 1841, Ridder af Dannebrog 13. september 1848 og Dannebrogsmand 6. oktober 1860.

6. februar 1867 ægtede han i Garnisons Kirke Maria Franziska Josephine Owen (5. juli 1819 – 27. april 1895), datter af Joseph Owen (1798-1862).

Han er begravet på Garnisons Kirkegård.

Kilder 
 Personalhistorisk Tidsskrift, 1942.

Generalmajorer fra Danmark
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Riddere af Dannebrog
Personer fra København
Ernst
Moviestarplanet

MovieStarPlanet er et socialt website rettet til børn. Spillet er udviklet i Danmark, men målet er, at børn ved benyttelsen af websitet tilegner sig færdigheder i blandt også andre sprog. Brugere af websitet kan skabe en virtuel MovieStar-figur, der anvendes i film, gerne sammen med andre figurer skabt af andre brugere. Brugerne kan dele deres film med hinanden og anmelde hinandens film. Man kan også købe tøj til sin moviestar, og genstande til figurens værelse. Man kan også kæle med sit og andres kæledyr og deltage i chatrooms. 

MovieStarPlanet er udviklet i Danmark, men har opnået betydelig succes internationalt, og havde i november 2011 18 millioner brugere over hele verden, og var i samme periode betegnet som et at de hurtigst voksende avatar-spil i verden. I juni 2013 blev det rapporteret, at der var over 100 millioner brugere af tjenesten.

Moviestarplanet blev oprindeligt udviklet med støtte fra bl.a. den daværende It- og Telestyrelsen.

Eksternt link 
 Om MovieStarPlanet på hjemmesiden 
 Indslag om MovieStarPlanet på nordicecommerceknowledge.se

Noter 

Læringsnetsteder
Computerspil
Kristian Bjørn

Kristian Bjørn (22. august 1919 i Alvdal – 1. april 1993 i Alvdal) var en norsk langrendsløber. Han repræsenterede Alvdal Idrettslag.

Bjørn var med på holdet som vandt en bronzemedalje i 4×10 km stafet i VM i ski i 1950 i Lake Placid. Han deltog under vinter-OL for Norge i 1948 i St. Moritz med en 9. plads i 50 km. Kristian Bjørn var far til Torgeir Bjørn.
Kristian boede på Bjørnsplass gården og var bonde. Bjørn er en familie med lange rødder i skitoppen. Torgeir, Erling, Per, Kristian, Jan Christian osv.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Langrendsløbere fra Norge
Personer fra Alvdal kommune
Olympiske medaljevindere i langrend
Olympiske bronzemedaljevindere fra Norge
Medaljevindere fra vinter-OL 1950
Politisk opbakning

Politisk opbakning er virkningen af offentligt at erklære ens personlige eller gruppes støtte til en kandidat.

Politisk opbakning kan f.eks. være at et politisk parti tilkendegiver, at det vil støtte et andet partis lovforslag.

Litteratur 
  

Politiske valg
Afstemningslære