kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bleg neillia

 
Bleg neillia (Neillia sinensis), også kaldet kinesisk neillia, er en bredt voksende og løvfældende busk med buet overhængende grene. Hårdførhed, høstfarve og de hængende blomsterklaser gør arten til en velegnet haveplante.

Beskrivelse 
Bleg neillia er en bredt voksende og løvfældende busk med buet overhængende grene. Forgreningen er tæt og regelmæssig, med tynde skud til alle sider. Barken er først rødbrun og glat, men senere bliver den mørkt grålig og til sidst skaller den af i lange strimler. Knopperne er spredte, udspærrede, ægformede og rødbrune. 

Bladene er bredt ægformede med tre grove lapper, groft tandet rand og lang spids. De store akselblade er ægformede og fint takkede. Oversiden er mørkegrøn og foldet, mens undersiden er lysegrøn. Høstfarven er orange til rød. Blomsterne er samlet i endestillede, overhængende klaser. De springer ud i maj-juni. De enkelte blomster er lyserøde og regelmæssige på størrelse med blodribs-blomster. Frugterne modner sjældent i Danmark.

Rodnettet består af forholdsvis få, grove hovedrødder, som er vidt udbredte. Da planten bliver formeret ved stiklinger er rodnettet mere trævlet, end naturgroede planters er det.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 2 x 2 m (50 x 50 cm/år).

Hjemsted 
Neillia vokser i fugtige bjergskove i det centrale og vestlige Kina (Sichuan-provinsen blandt andet), hvor den danner skovbryn og underskov på veldrænet, mineralrig jord. 

I Tangjiahe Naturreservatet, som ligger i Qingchuan Amt, Sichuan, Kina, findes arten sammen med bl.a. miliegræs, armandfyr, birkebladet kvalkved, blåbælg, Daphne tangutica, havearalie, henrys gedeblad, høstanemone, japansk asters, japansk perikon, japansk spiraea, Juglans cathayensis (en art af Valnød), kamæleonbusk, kinesisk astilbe, kronerabarber, ligustergedeblad, løvehale (flere arter), monoløn, omeirose, pernykristtorn, Petasites tricholobus (en art af hestehov), Populus davidiana (en art af poppel), Quercus glandulifera (en art af eg), skavgræs, Smilax stans (en art af sarsaparil), sommerfuglebusk, storblomstret kæmpelilje, viftedværgmispel, Vin (flere arter) og vinget benved

Note 

Buske
Lyserøde blomster
Haveplanter
Daniel Jensen

Daniel Jensen (født 25. juni 1979 i København) er en tidligere professionel fodboldspiller fra Danmark. Daniel Jensen er bror til den tidligere venstreback, Niclas Jensen.

Karriere 
Han spillede for en række udenlandske klubber, bl.a. den tyske Bundesligaklub Werder Bremen, hvor han spillede i syv år. Efter kontrakten med Werder Bremen udløb i 2011, stod Jensen uden kontrakt i et halvt år, inden han skrev kontrakt med det italienske hold Novara Calcio. Opholdet i Italien var dog ingen succes, da han ikke var spilleberettiget. Han blev derfor løst fra kontrakten med Novara, og efter en periode som klubløs blev Daniel Jensen tilknyttet F.C. København på en kontrakt gældende for forårssæsonen 2013, men F.C. København valgte ikke at forlænge denne.

SønderjyskE 
Den 19. september 2013 indgik Jensen en kontrakt med Superligaklubben SønderjyskE gældende frem til 31. december 2013. Aftalen blev i januar 2014 forlænget med et halvt år. Derefter indstillede Jensen karrieren.

Landshold 
Han spillede 52 landskampe og scorede tre mål for Danmarks fodboldlandshold. Herudover spillede han 25 undgomslandskampe.

Eksterne henvisninger 

 Daniel Jensen, all-time Statistik supserligaen, Superstats.dk

Referencer 

Personer fra København
Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra SC Heerenveen
Fodboldspillere fra Real Murcia
Fodboldspillere fra Werder Bremen
Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra FC København
Fodboldspillere fra SønderjyskE
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2004
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2010
Joseph Heller

Joseph Heller (1. maj 1923 – 12. december 1999) var en amerikansk forfatter.
Han har studeret ved Columbia University. Under 2. verdenskrig var han bombepilot stationeret på Korsika. Her hentede han inspiration til sin store satiriske roman Punkt 22, der foregår ved en bombeeskadrille under anden verdenskrig.

Bibliografi 
 1961 – Punkt 22 (Catch 22)
 1974 – Der er sket noget (Something happened)
 1979 – Min søns bror (Good as Gold)
 1984 – Gud ved (God knows)
 1988 – Ikke noget at grine a' (No Laughing Matter) – sammen med Speed Vogel
 1989 – Der kan man se (Picture this)
 1994 – Lukketid (Closing Time)
 2000 – (Portrait of an Artist, as an Old Man)
 2000 – Nu og da: fra Coney Island til i dag (Now and then)

Eksterne henvisninger 

 

Romanforfattere fra USA
Satirikere fra USA
Postmoderne litteratur
Orhan Pamuk

Ferit Orhan Pamuk (født 7. juni 1952 i Istanbul) er en af Tyrkiets væsentligste moderne forfattere, der forener europæisk modernisme og orientalsk fortælletradition i en labyrintisk og mangetydig stil.

Som kritisk intellektuel i et nationalistisk, militærdomineret, skrøbeligt demokrati anses Pamuk for at være en kontroversiel skikkelse i sit hjemland.

Han begyndte i sin tid på arkitektstudiet, men skiftede til journalistikken, der dog aldrig er blevet hans levevej, idet han allerede som 23-årig besluttede at han ville være forfatter. Debuten fik han i 1982. Fra 1985 til 1988 arbejdede Pamuk ved Colombia University i New York og fik i de år sit internationale gennembrud med Den sorte bog.

Pamuks bøger er i dag oversat til over 40 sprog og han har modtaget flere anerkendelser og priser, senest Nobelprisen i litteratur i 2006 for romanen Sne.
Tildelt Sonningprisen 2012

Oversatte bøger

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Orhan Pamuk på nobelprize.org
 
 A Comprehensive web page on Orhan Pamuk

Skønlitterære forfattere fra Tyrkiet
Nobelprismodtagere i litteratur
Nobelprismodtagere fra Tyrkiet
Modtagere af Sonningprisen
Fastlandskina

Fastlandskina eller Kontinentalkina (traditionel kinesisk: 中國大陸, simplificeret kinesisk: 中国大陆, pinyin: Zhongguó dàlù) er et uformelt, men ofte anvendt udtryk om de territoriale områder, der kontrolleres af Folkerepublikken Kina med undtagelse af de særlige administrative regioner Hong Kong og Macao, der begge er tidligere kolonier. Fastlandskina omfatter således heller ikke den del af Kina, der kontrolleres af Republikken Kina, det vil sige Taiwan og flere andre øer.

Der er hovedsageligt to årsager til, at betegnelsen Fastlandskina har vundet indpas. For det første insisterer begge kinesiske stater på, at Kina er ét land og at områderne kontrolleret af de to regeringer bør genforenes. For det andet har forskere, diplomater og andre ofte behov for at referere til den stat eller det område, der i daglig tale omtales som Kina (Folkerepublikken Kina) uden at give udtryk for en stillingtagen til konflikten mellem de kinesiske stater. Endelig afviger Hong Kong og Macao, der er en del af Folkerepublikken Kina så meget fra resten af republikken i styreform, nyere historie og økonomisk udvikling, at det giver mening at undtage disse fra betegnelsen.

Kinas geografi
Kinas politik
Otello (Verdi)

Otello er titlen på en opera fra 1887 skrevet af Giuseppe Verdi.

Libretto af Arrigo Boito, baseret på Shakespeares tragedie Othello.

Operaen blev opført første gang i Danmark (Det kongelige Teater) i 1898.

Operaer af Giuseppe Verdi
Operaer på italiensk
Kultur i 1887
Nice Lufthavn

Nice Côte d'Azur  er en fransk lufthavn placeret i Nice. Den er beliggende 3,2 SM (5,9 km) sydvest for byen og er den primære lufthavn for rejsende til Côte d'Azur. Det er Frankrigs tredje meste travle lufthavn efter Charles de Gaulle og Paris-Orly, med 9.603.014 passagerer i 2010.

På grund af dens nærhed til Monaco er den henregnet til at være dennes "nationale" lufthavn, med helikopter-forbindelse mellem de to.

Transport 
Busselskabet Ligne d'Azur kører med linjerne 23, 98 og 99 mellem lufthavnen og Nice centrum. 23 og 99 går til Nice jernbanestation (Gare SNCF) og 98 går til Nice busstation (Gare Routière).

Statistik

Eksterne henvisninger 

 Lufthavnens officielle hjemmeside 
 Aéroport de Nice – Côte d'Azur  (Union des Aéroports Français) 
 http://openbuildings.com/buildings/aeroport-nice-cte-dazur-profile-3045

Kilder 

Lufthavne i Frankrig
Lufthavn
Etableret i 1944
Min søn Peter

Min søn Peter er en dansk film fra 1953, skrevet af Lis Byrdal og instrueret af Jon Iversen.

Medvirkende
Gunnar Lauring
Berthe Qvistgaard
Frits Helmuth
Helga Frier
Lily Broberg
Helge Kjærulff-Schmidt
Agnes Rehni
Arthur Jensen
Johannes Meyer
Ulla Lock
Keld Markuslund

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1953
Film instrueret af Jon Iversen
Far til fire i byen

Far til fire i byen er en dansk familiefilm i Far til fire-serien fra 1956 instrueret af Alice O'Fredericks efter manuskript af Grete Frische.

Filmen har et alternativt navn – Far til Fire – til Julebal i Nisseland, da Lilleper i filmen netop tager til julebal i nisseland i en drøm. Handlingen foregår omkring jul, og den alternative titel afslører at filmen er en julefilm.

Filmen solgte 877.839 billetter, og den er dermed blandt de bedst sælgende danske film nogensinde.

Medvirkende 
 Karl Stegger – Far
 Birgitte Price – Søs
 Otto Møller Jensen – Ole
 Rudi Hansen – Mie
 Ole Neumann – Lille Per
 Peter Malberg – Onkel Anders
 Ib Mossin – Peter Mortensen
 Ebbe Langberg – Erik Holm
 Agnes Rehni – Naboen Agnes Sejersen
 Einar Juhl – Rektor
 Holger Juul Hansen – Lærer
 Kirsten Passer – Lærerinde Ludvigsen
 Hans Henrik Dahl – Kjeld
 Dorte Bjørndal – Hanne
 Knud Schrøder – Fars direktør
 Carl Johan Hviid – Overbetjenten
 Bjørn Spiro – Hundeejer Jensen
 Hardy Rafn – Kalle
 Børge Møller Grimstrup – Købmanden
 Georg Philipp – Personalechef
 Irene Hansen – Marianne
 Benny Juhlin – Skolelærer
 Poul Erik Møller Pedersen – Torben
 Per Wiking – Tyv
 Erling Dalsborg – Tyv

Soundtrack 
Soundtracket er komponeret af Sven Gyldmark, og består af blandt andet "Julebal i nisseland" og "Højt på en gren en krage".

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1956
I byen
Dansksprogede film
Film instrueret af Alice O'Fredericks
Julefilm fra Danmark
Far til fire og onkel Sofus

Far til fire og onkel Sofus er en dansk familiefilm i Far til fire-serien fra 1957 instrueret af Alice O'Fredericks og Robert Saaskin efter manuskript af Grete Frische og Jon Iversen.

Medvirkende 
Karl Stegger – Far
Birgitte Price – Søs
Otto Møller Jensen – Ole
Rudi Hansen – Mie
Ole Neumann – Lille Per
Peter Malberg – Onkel Anders og Onkel Sofus 
Ib Mossin – Peter
Agnes Rehni – Fru Sejersen
Povl Wöldike
Einar Juhl
Holger Juul Hansen
Kirsten Passer
Preben Kaas
Henry Nielsen

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1957
Onkel Sofus
Dansksprogede film
Film instrueret af Alice O'Fredericks
Vi som går køkkenvejen

Vi som går køkkenvejen er en dansk film fra 1953, instrueret af Erik Balling efter manuskript af Leck Fischer

Medvirkende
Birgitte Reimer
Ib Schønberg
Svend Methling
Agnes Rehni
Inger Lassen
Bjørn Watt Boolsen
Ove Sprogøe
Gabriel Axel
Gunnar Lauring
Karin Nellemose
Johannes Meyer
Anna Henriques-Nielsen
Lise Ringheim
Vera Gebuhr
Kirsten Rolffes
Henrik Wiehe
Henning Moritzen
Bent Christensen
Ellen Margrethe Stein
Keld Markuslund

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1953
Film instrueret af Erik Balling
Far til fire (film)

Far til fire er en dansk familiefilm fra 1953 instrueret af Alice O'Fredericks og med manuskript af Lis Byrdal. Far til fire var den første i en serie af i alt otte Far til fire-film, der blev lavet i perioden 1953-1961.

Medvirkende 
 Ib Schønberg – (Far)
 Birgitte Price – (Søs)
 Rudi Hansen – (Mie)
 Otto Møller Jensen – (Ole)
 Ole Neumann – (Lille Per)
 Peter Malberg – (Onkel Anders)
 Jørgen Reenberg – (Jørgen)
 Ove Sprogøe - (Bager Høstt)
 Sigurd Langberg
 Ib Mossin – (Peter)
 Paul Hagen
 Ilselil Larsen
 Agnes Rehni – (Fru Sejersen)
 Else Jarlbak
 Poul Reichhardt – (sig selv)
 Einar Juhl
 Svend Bille

 Poul Thomsen

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1953
Film
Dansksprogede film
Peter Madsen (fodboldspiller)

Peter Planch Madsen (født 26. april 1978) er en tidligere dansk professionel fodboldspiller, der spillede i angrebet. Han spillede 13 kampe og scorede tre mål for Danmarks fodboldlandshold, og var en del af det danske hold ved VM i fodbold 2002 og EM i fodbold 2004.

Biografi 
Peter Madsen begyndte at spille fodbold som junior for Roskilde B 06, før han flyttede til Brøndbys ungdomshold. Madsen blev vurderet som et stort talent, og spillede 35 kampe og scorede 9 mål for forskellige danske ungdomslandshold mellem 1993 og 1999. Han fik sin seniordebut for Brøndby IF i april 1997 og vandt tre Superligamesterskaber og en pokaltitel i 1998 i sine seks år i klubben. Han sluttede sæsonen 2001-02 som delt ligatopscorer med Kaspar Dalgas, og fik sin debut for seniorlandsholdet i oktober 2001. Han var i truppen til VM i 2002, men spillede ingen kampe ved turneringen.

Madsen blev længe kædet sammen med et skift til udlandet, og blev til sidst udlejet til tyske VfL Wolfsburg i januar 2003, hvor han spillede i Bundesligaen. En del af lejekontrakten var en overførselssum på 15 millioner kroner, men idet Wolfsburg endte med at afbryde handelen, endte Madsen med at spille for rivalerne fra VfL Bochum i sommeren 2003. I sin første sæson med Bochum scorede Madsen 13 ligamål, og blev udvalgt til at repræsentere Danmark ved EM i 2004, hvor han spillede en enkelt kamp. Efter slutrunden scorede Madsen sit første landskampmål, da han scorede tre mål i en 5-1 sejr over Polen i august 2004.

Da Bochum rykkede ned efter 2004-05-sæsonen, flyttede Madsen til 1. FC Köln i juli 2005. Opholdet var dog ingen succes, og Madsen måtte finde en ny klub i januar 2006. 30. januar 2006 underskrev han en lejeaftale med engelske Southampton FC, der varede indtil slutningen af 2005-06-sæsonen. Madsen scorede to gange i sine ni kampe for Southampton før han vendte tilbage til Köln, der netop var rykket ned i 2. Bundesliga. Han spillede 13 kampe for Köln i 2. Bundesliga inden han forlod klubben. I maj 2007 vendte Madsen tilbage til Brøndby IF på en fem-årig kontrakt, effektiv fra 1. juli 2007. Peter Madsen havde imidlertid svært ved at opnå fast spilletid i Brøndby, og i januar 2011 blev det offentliggjort, at Brøndby havde indgået en lejeaftale med Lyngby Boldklub for forårssæsonen 2011. 

I juli 2012 besluttede danskeren sig for at stoppe karrieren.

I dag arbejder Madsen som sælger af typehuse.

Titler 
 Superligaen 
 Vinder (3): 1996-97, 1997-98, 2001-02
 Landspokalturneringen
 Vinder (2): 1997-98, 2007-08

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 Profil på Brøndby IF 
 FussballDaten-karrierestatistik

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Brøndby IF
Fodboldspillere fra Lyngby Boldklub
Fodboldspillere fra VfL Bochum
Fodboldspillere fra VfL Wolfsburg
Fodboldspillere fra 1. FC Köln
Fodboldspillere fra Southampton F.C.
Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Personer fra Roskilde
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2002
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2004
Far til fire og ulveungerne

Far til fire og ulveungerne er en dansk film i Far til fire-serien fra 1958 instrueret af Alice O'Fredericks og Robert Saaskin efter manuskript af Grete Frische og Alice O'Fredericks selv. I denne film medvirkede Birgitte Price for sidste gang i Far til fire-serien.

I filmen optræder sangen "En sort lille nigger fra Afrika", hvilket har vakt nogle kontroverser i nyere tid.

Medvirkende 
Karl Stegger – (Far)
Birgitte Price – (Søs)
Otto Møller Jensen – (Ole)
Rudi Hansen – (Mie)
Ole Neumann – (Lille Per)
Peter Malberg – (Onkel Anders)
Ib Mossin – (Peter)
Agnes Rehni – (Fru Sejersen)
Einar Juhl
Holger Juul Hansen
Kirsten Passer
Annie Birgit Garde

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1958
Ulveungerne
Dansksprogede film
Film instrueret af Alice O'Fredericks
Far til fire på Bornholm

Far til fire på Bornholm er en dansk film i Far til fire-serien fra 1959 instrueret af Alice O'Fredericks og Robert Saaskin efter manuskript af Jon Iversen og selvsamme Alice O'Fredericks. I filmen overtager Else Hvidhøj rollen som Søs i stedet for Birgitte Price der var gravid.

Medvirkende 
Karl Stegger – (Far)
Else Hvidhøj – (Søs)
Otto Møller Jensen – (Ole)
Rudi Hansen – (Mie)
Ole Neumann – (Lille Per)
Peter Malberg – (Onkel Anders)
Ib Mossin – (Peter)
Agnes Rehni – (Fru Sejersen)
Christian Arhoff
Jon Iversen
Preben Mahrt
Henrik Wiehe
Einar Juhl
Kirsten Passer
Minna Jørgensen
Henry Nielsen
Marianne Schleiss

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1959
På Bornholm
Dansksprogede film
Film instrueret af Alice O'Fredericks
Chaim Weizmann

Chaim Azriel Weizmann (חיים ווייצמן) (27. november 1874 i Motal ved Pinsk i guvernementet Grodno, Russiske Kejserrige– 9. november 1952 i Jerusalem) var Israels første præsident (1949 – 1952).

Chaim Weizmann var søn af en træhandler. Efter cheder og gymnasium studerede han fra 1892 kemi ved Technische Hochschule i Darmstadt og fra 1894 ved universitetet i Berlin. I 1897 rejste han til Freiburg im Üchtland i Scweitz, hvor han tog doktorgraden i 1899, summa cum laude.

Fra 1901 arbejdede han som docent i biokemi ved universitetet i Genève og fra 1904 som professor ved universitetet i Manchester.

I 1910 blev han britisk statsborger og arbejdede som direktør for et militært laboratorium fra 1916 til 1919. Han udviklede en ny syntese for acetone, som var vigtig for fremstillingen af sprængstoffet TNT, og udtog nogen patenter.

Under sit studium blev han kendt med Theodor Herzls bog Der Judenstaat og begyndte at interessere sig for zionismen. Ved siden af sin karrière som kemiker spillede det zionistiske engagement tidligt en vigtig rolle i hans liv, og han arbejdede gennem mange år for at vinde europæiske lande for idéen om en jødisk stat. I 1917 arbejdede Weizmann sammen med Lord Balfour om Balfourdeklarationen. Weizmann betragtedes som centrist og tog hverken parti for socialisterne eller de konservative. Den 3. januar 1919 underskrev han og kong Faisal 1. af Irak en aftale mellem arabere og hebræere. Der efter var han en den klare leder af den zionistiske bevægelse og blev præsident for den jødiske verdenskongres i 1920, hvilket hverv han beholdt med en afbrydelse mellem 1931 og 1935 til 1946; da det britiske arbejderparti kom til magten og indtog en afvisende holdning til zionismen, blev der stillet spørgsmålstegn ved Weizmanns samarbejde med briterne, og han blev ikke genvalgt som præsident for verdenskongressen. I 1921 startede han og Albert Einstein en indsamling af midler til oprettelsen af det første hebraiske universitet i Jerusalem.

Under 2. verdenskrig var Weizmann rådgiver for den britiske regering og forskede på syntetisk gummi og højoktan bensin. Han mødte Harry S. Truman og virkede aktivt for staten Israels oprettelse i 1948. Han gik oprindeligt ind for en deling af Palæstina i en jødisk og en arabisk del. Den 17. maj 1948 blev Weizmann præsident for det provisoriske statsråd i Israel, og den 16. februar blev han valgt til den nye stats første præsident. Han blev genvalgt i november 1951 men led af en alvorlig hjertesygdom og døde året efter.

I sin hjemby Rehovot oprettede han et forskningsinstitut, nu kendt som Weizmann Institute of Science.

Israels præsidenter
Politikere fra Israel
Pylon

Pyloner, kan være parvis sammenhørende tårnagtige bygninger, som flankerer indgangsportene til egyptiske templer eller tårne der understøtter eller bærer kabler hvor eksempelvis brobanerne på en hængebro er ophængt.

Brokonstruktioner
Arkæologi
Leivur Øssursson

Leivur Øssursson, eller Leif Øssursson (ca. 980 – før 1047) var hersker over Færøerne, efter at han i 1035 fik dem til len af Norge.

Leivurs magtovertagelse markerer samtidig afslutningen på vikingetiden på Færøerne og dermed slutningen på republikken.

Leivur fødtes som søn af Øssur Havgrímsson og "en af Færøernes bedste bønders datter". Hendes navn står ikke i Færingesagaen. Det er også uklart, hvor og hvornår Leivur blev født, men man kan sige, at det må have været før året 983, hvor hans far døde som 23-årig. Fødselssted var sandsynligvis enten i Gøta, hvor faderen boede hos Tróndur í Gøtu; i Hov, hvor faderen fik Havgrímurs gård; eller endog på Skúvoy, hvor faderen også overtog den gård, der havde tilhørt Brestir og Beinir.

Han giftede sig med Tóra Sigmundsdóttir, datter af Sigmundur Brestisson og Turið Torkilsdóttir.

Olav den Hellige opfordrede i 1024 nogle af Færøernes vigtigste mænd til at komme til Norge og blive hans hirdmænd: lagmand Gille, Tórolvur Sigmundsson og Leivur Øssursson. Så længe Tróndur i Gøtu levede, kunne kongen dog ikke få bugt med færingerne. To skibe, som han sendte at kræve skat af Færøerne, forsvandt sporløst, og da så det tredje skib blev sendt med Karl hin mørske for at kræve skat og lydighed imod den norske konge, blev han myrdet efter Trónds anstiftelse på et ting, han havde samkaldt på Tinganes.

Men efter Trónds død i 1035, da Leivur var enerådende på øerne, toges de til len af kong Magnus den Gode samme år. Fra den tid regnedes Færøerne til de norske skatlande, indtil de efter Freden i Kiel i 1814 ved Norges adskillelse fra Danmark helt kom til at høre til Danmark og blev lagt ind under under Sjællands stift.

Litteratur 
 G. V. C. Young: Færøerne : fra vikingetiden til reformationen. København: Rosenkilde og Bagger, 1982. –

Eksterne henvisninger 
 Tjatsi.fo – Færingesaga  (på engelsk. Her kaldes han Laf Ossursson)

Personer i Færøernes historie
Tjek fødsels- og dødsår
Lut

En lut - også skrevet luth - er et strengeinstrument der opstod i senmiddelalderen via maurernes indflydelse i Spanien og blev et hovedinstrument i renæssancen og barokken.

En lut har dobbelte strenge, kaldet kor. En baroklut har således 12 kor (24 strenge i par).

Af komponister, der har komponeret for lut kan nævnes John Dowland, Johann Hieronymus Kapsberger, Fransesco Canova da Milano, Sylvius Leopold Weiss, Johann Sebastian Bach og Vincenzo Galilei.

Lutten var det første velfungerende instrument til at udføre solistisk polyfoni. 

Strengeinstrumenter