Vilhelm 1. af Albanien

Vilhelm 1., Fyrste af Albanien (), indtil sin tronbestigelse kendt som Prins Wilhelm til Wied (), (26. marts 1876 – 18. april 1945) var en tysk prins og officer, der i seks måneder i 1914 regerede som fyrste af Albanien. Han var også kendt under navnet Skanderbeg 2., som en hyldest til den albanske nationalhelt Skanderbeg.

Vilhelm blev i 1914 valgt til fyrste, da Albanien blev selvstændigt. Han ankom til landet i marts 1914, men måtte allerede forlade landet igen i september samme år. Officielt blev hans regeringstid dog først afsluttet i 1925, da landet blev udråbt til republik.

Vilhelm var nevø til Dronning Elisabeth af Rumænien og Dronning Louise af Sverige samt fætter til Dronning Louise af Danmark.

Biografi

Tidlige liv 

Prins Vilhelm blev født den 26. marts 1876 i Neuwied nær Koblenz i Tyskland. Han var den tredje søn af den tyske general og politiker Fyrst Wilhelm af Wied og Marie af Nederlandene. Hans far var fyrste af det lille mediatiserede tyske fyrstendømme Wied. Vilhelm havde en yngre bror, Victor af Wied, der var tysk ambassadør i Sverige 1933-43. Hans faster var Elisabeth af Wied, der var dronning af Rumænien, og hans moster var Louise af Nederlandene, der var dronning af Sverige. 

Som yngre søn var det forventet, at han fik en karriere indenfor militæret, og efter færdiggørelsen af sin skolegang blev han uddannet som officer. Prins Vilhelm tjente derefter som kavalleriofficer i den preussiske hær, indtil han i 1911 blev kaptajn i Tysklands generalstab.

Fyrste af Albanien 

I 1913 havde de europæiske stormagter efter lang tids tøven og forhandling på London-konferencen (1912-13) anerkendt den albanske stat, som albanerne efter Det Osmanniske Riges nederlag i Den Første Balkankrig havde udråbt med politisk og militær støtte fra Østrig-Ungarn. Stormagterne tvivlede dog på, at albanerne ville kunne regere sig selv og forbeholdt sig derfor ret til at udnævne en fyrste. På forslag af Dronning Elisabeth af Rumænien faldt valget på hendes nevø, Prins Vilhelm, og dermed på en tysk protestant, der også kunne accepteres af Østrig-Ungarn. Østrig-Ungarn og Tyskland ville med indsættelsen af Vilhelm forhindre, at Italien eller Serbien fik indflydelse over Albanien. Derudover håbede man, at en fyrste, der ikke tilhørte nogle af de i Albanien repræsenterede religioner, ville blive accepteret som neutral. Efter nogen tøven og på opfordring af sin kone, Prinsesse Sophie, accepterede Vilhelm valget den 6. februar 1914. Således rejste 18 honoratiores fra Albanien under ledelse af Essad Pascha Toptani til Neuwied og tilbød i en ceremoni den 21. februar 1914 den "albanske krone" til Prins Vilhelm.

Den 7. marts 1914 ankom Vilhelm og Sophie med deres to børn til havnebyen Durrës i Albanien, der skulle være hans hovedstad og residens. Familien blev indkvarteret i en toetagers bygning midt i byen, og selv om forholdene i slottet efter albanske forhold var ret luksuriøse, var de beskedne i sammenligning med andre europæiske residenser. Det land han ankom til, var yderst fattigt og rådede ikke over nogen nævneværdig infrastruktur eller forvaltningsapparat. Da han kun kendte lidt til landet og de lokale forhold, var han henvist til at stole på sine rådgivere. Det lykkedes ham ikke hurtigt at opnå anseelse hos folket og den lokale magtelite, og magtkampene mellem de lokale magthavere og de udenlandske stater, af hvis finansielle, politiske og militære støtte han var afhængig, kom hurtigt til at beherske hverdagen. I det sydlige Albanien forsøgte grækerne at vinde indflydelse, mens nogle albanske ledere, først og fremmest hans indenrigs- og krigsminister Essad Pascha Toptani, selv stræbte efter tronen. Samtidig gjorde muslimer fra det centrale Albanien oprør mod regeringen og angreb hovedstaden. Med udbruddet af Første Verdenskrig blev situationen endnu mere udsigtsløs.

Vilhelm forlod Albanien igen blot seks måneder efter sin ankomst, den 5. september 1914, blot seks måneder efter sin anskomst. Officielt blev hans regeringstid dog først afsluttet den 31. januar 1925, da landet blev udråbt til republik.

Senere liv 

Vilhelm abdicerede formelt aldrig som fyrste af Albanien. Så sent som i 1917, hvor han deltog i Første Verdenskrig som preussisk officer, krævede han igen sin genindsættelse. I april 1918 tog han sin afsked fra hæren, og i 1925 flyttede han til Rumænien, hvor han levede resten af livet. 

Vilhelm døde 69 år gammel den 18. april 1945 i Predeal, nær Sinaia i Rumænien. Han blev begravet i den lutheranske kirke i Bukarest. Hans krav på den albanske trone blev overtaget af hans søn, Arveprins Carol Victor.

Titler, prædikater og æresbevisninger 
<center>
{| class="wikitable"
| <center>Våbenskjold
| <center>Standart
| Monogram
|}

Titler og prædikater fra fødsel til død 
 26. marts 1876 – 7. marts 1914: Hans Durchlauchtighed Prins Vilhelm til Wied
 7. marts 1914 – 18. april 1945: Hans Højhed Fyrst Vilhelm I af Albanien

Ægteskab og børn 

Prins Vilhelm giftede sig den 30. november 1906 på Waldenburg i Sachsen med Prinsesse Sophie af Schönburg-Waldenburg (1885-1936), datter af Arveprins Victor af Schönburg-Waldenburg (1856–1888) og Prinsesse Lucia af Sayn-Wittgenstein-Berleburg (1859–1903). De fik to børn:
Prinsesse Marie Eleonore (1909-1956)
 ∞ 1937 Prins Alfred af Schönburg-Waldenburg (1905-1941) 
 ∞ 1949 med Ion Octavian Bunca (1899-1977 eller senere)
Arveprins Carol Victor af Albanien (1913-1973)
 ∞ 1966 med Eileen Johnston (1922-1985)

Anetavle

Se også 
Albaniens historie

Fodnoter

Referencer

Litteratur

Eksterne henvisninger 

 Wilhelm zu Wied:Memorandum on Albania  (på engelsk)
 Wilhelm af Albanien  på Slægten Wieds hjemmeside (på tysk)

Huset Wied
Fyrster af Albanien
Protestantiske monarker
Monarker der har abdiceret
Tronprætendenter
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Tysklands militære personel i 1. verdenskrig
Personer fra Rheinland-Pfalz