kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Louise Charlotte af Mecklenburg-Schwerin

Louise Charlotte () (19 november 1779–4. januar 1801) var en tysk prinsesse af Mecklenburg-Schwerin, der var arveprinsesse af Sachsen-Gotha-Altenburg fra 1797 til sin død i 1801.

Hun var datter af Hertug Frederik Frans 1. af Mecklenburg-Schwerin og Louise af Sachsen-Gotha-Altenburg. Fra 1795 til 1797 var hun forlovet med Gustav 4. Adolf af Sverige, men blev i 1797 gift med den senere Hertug August af Sachsen-Gotha-Altenburg.

Biografi

Fødsel og familie 
Louise blev født den 19. november 1779 i Schwerin som datter af Hertug Frederik Frans 1. af Mecklenburg-Schwerin og Louise af Sachsen-Gotha-Altenburg. Blandt hendes yngre søskende var Charlotte Frederikke af Mecklenburg-Schwerin, gift med den senere Christian 8. af Danmark.

Brudt forlovelse med Gustav 4. Adolf af Sverige 
Louise blev 1. november 1795 på initiativ af Gustav Adolf Reuterholm forlovet med Gustav 4. Adolf af Sverige. Forlovelsen blev fejret officielt i både Sverige og Mecklenburg. Kejserinde Katarina den Store af Rusland så dog hellere, at Gustav Adolf skulle giftes med hendes sønnedatter Alexandra Pavlovna, og Gustav Adolf fik at vide, at Louise havde et uattraktivt udseende, hvad der fik ham til at bryde forlovelsen. Hendes far krævede dog kompensation for den brudte forlovelse, og ved Forliget i Malmø i 1803 overdroges den på det tidspunkt svenske by Wismar til Mecklenburg-Schwerin.

Ægteskab med August af Sachsen-Gotha-Altenburg 
Louise Charlotte blev i stedet gift den 21. oktober 1797 i Ludwigslust med moderens slægtning, August af Sachsen-Gotha-Altenburg. Hun døde dog blot fire år senere, inden han blev hertug af Sachsen-Gotha-Altenburg. Hendes eneste barn, Louise, blev gift med Hertug Ernst 1. af Sachsen-Coburg og Gotha og mor til prins Albert af Sachsen-Coburg og Gotha, dronning Victoria af Storbritanniens prinsgemal.

Ægteskab og børn  
Louise Charlotte giftede sig den 21. oktober 1797 i Ludwigslust med August af Sachsen-Gotha-Altenburg. I ægteskabet blev der født en datter:

 Louise (1800-1831), gift 1817 med Hertug Ernst af Sachsen-Coburg og Gotha.

Se også 
 Mecklenburg

Huset Mecklenburg
Kongelige fra Tyskland
Personer fra Schwerin
Tyskere i 1700-tallet
Dodo and the Dodo's (album)

Dodo and the Dodo’s er titlen på debutalbummet udgivet i 1987 af gruppen af samme navn; det er det bedst sælgende debutalbum i Danmark nogensinde og har solgt over 180.000 eksemplarer. Albummet indeholder bl.a. hittet „Vågner i natten“, Musikken er skrevet af gruppens  keyboardspiller og guitarist, Steen Christiansen. Teksten er skrevet af Jan Tronhjem.

Eksterne kilder/henvisninger 

Album fra 1987
Dodo and the Dodos-album
Nenetskij autonome okrug

Nenetskij autonome okrug (, ) er en autonom okrug og en føderal enhed i Rusland. Nenetskij okrug ligger som en stribe langs kysten af Ishavet. Administrativt er okrugen en del af Arkhangelsk oblast.

Geografi 

Nenetskij autonome okrug grænser i vest op til Hvidehavet, i nord op til Barentshavet, i nordøst op til Karahavet, i øst op til Jamalo-Nenetskij autonome okrug, i syd op til Republikken Komi og i vest op til Arkhangelsk oblast. Foruden fastlandsområdet hører øerne Kolgujev og Vajgatsj til Nenetskij okrug. Karastrædet skiller Vajgatsj fra Novaja Zemlja, der hører til Arkhangelsk oblast.

Landskabet er stort set fladt. De største højdedrag er Uralbjergene i øst og den 300-400 meter høje Timanhøjderne i vest. Over 75% af Nenetskij okrug er dækket af tundra, kun længst i syd er der skov. Vigtige dyr er rener, fjeldræve, rød ræve, isbjørne, sæler og hvalrosser. Den største flod er Petsjora som har et løb på 220 km inden for Nenetskij okrug. Der findes mange mindre søer og floder. Klimaet er arktisk. Årsnedbøren varierer mellom 280 og 420 mm.

Demografi

Historie 

Nenetskij okrug blev en del af Rusland i slutningen af 1400-tallet. Ved mundingen af Petsjora og bredden af Pustosøen blev byen Pustozersk () grundlagt i 1499. I løbet af århundrederne flyttede både russere og komier til byen, men byen mistede den militære og kommercielle betydning i slutningen af 1700-tallet.

Den samojediske nationale kraj blev grundlagt i 1929 som et resultat af Sovjetunionens nationalitetspolitik. Narjan-Mar blev det administrative center i 1932. Den samojediske nationale kraj fik som følge af den sovjetiske forfatning fra 1977 status som autonom okrug.

Nenetserne er nomader, der lever af rendrift, jagt og fiskeri. I 1930'erne blev rendriften og fiskeriet kollektiviseret i kolkhoser, ligesom der blev oprettet landbrugskolkhoser, hvor både komier og russere var medejere og medarbejdere. Nogen af nenetserne bosatte sig i tiden 1930-1950 i landsbyer omkring de nystartede kolkhoser og levede som fiskere og jægere i kolkhoserne. I 1960'erne blev en aktiv politik for at gøre rendriftsnomaderne bofaste indledt, planen var, at familierne skulle bo i landsbyer, mens mændene var på tundraen med renerne. Denne politik var kun delvis vellykket, således lever mange nenetsiske samfund fortsat på tundraen som nomader.

Fra 1920-erne blev der oprettet skoleinternater for nomadebørnene. Undervisningen er fortrinsvis på russisk, med nenetsisk som andet sprog.

Eksterne henvisninger 

 Den Store Sovjettiske Encyklopædi: Nenetskij autonome okrug, , hentet 4. januar 2015.
 Artikel fra Kommersant
 Transition Period in the Nenets Autonomous Okrug. Changing and Unchanging Life of Nenets People

Noter
Khanty-Mansijskij autonome okrug

Khanty-Mansijskij autonome okrug (, ) er en autonom okrug og en føderal enhed i Rusland med et areal på 534.801 km² og  indbyggere. Administrativt er okrugen en del af Tjumen oblast. Khanty-Mansijskij har en betydelig olieproduktion og har stor betydning for russisk økonomi. Den største by i okrugen er Surgut, der har  indbyggere. Andre større byer i okrugen er Nizjnevartovsk, der har  indbyggere, Neftejugansk med  indbyggere og Khanty-Mansijsk, der har  indbyggere.

Floden Obs afvandingsområde dækker en stor del af okrugen, der strækker sig fra Uralbjergene i vest og østover ind i den asiatiske del af Sibirien. Okrugen grænser i vest mod republikken Komi, i nord mod Jamalo-Nenetskij autonome okrug, i sydøst mod Tomsk oblast og i syd mod Omsk, Tjumen og Sverdlovsk oblaster.

De oprindelige indbyggere i området er folkeslagene Khanty og Mansij, som taler de ob-ugriske sprog khanty og mansijsk, der er ugriske sprog, som tilhører den uralske sprogfamilie. I dag tales khanty af i alt 9.600 og mansijsk af i alt 940 personer. De to folkeslag udgør samlet mindre end 2,5% af befolkning i okrugen, hvor russisk er det fremherskende sprog, og russere udgør over 63% af befolkningen.

Demografi

Referencer

Eksterne henvisninger
Rajon

Rajon er en betegnelse for mindre administrative distrikter i lande i det tidligere Sovjetunionen.

I Rusland og Ukraine med flere er det en underenhed til oblast (og kan således sammenlignes med kommune), men i andre lande, så som Aserbajdsjan, er det en administrativ enhed på et niveau modsvarende oblast (og kan således sammenlignes med amt).

Rajon forekommer også i Georgien, Letland, Moldavien og Hviderusland.

Rajoner afløste efter den Russiske revolution den tidligere inddeling af guvernementerne i Ujezd.

Se også 
 Ruslands føderale enheder

Subnationale enheder i Sovjetunionen
Bopæl

En bopæl betegner i juridisk henseende det sted, en person er registreret som bosiddende.

Bopæl har statsretlig betydning, idet nemlig en persons bosættelse i en stat, til hvilken vedkommende ikke ved fødslen er knyttet, vil skaffe ham eller hende rettigheder og ligeledes pådrage vedkommende forpligtelser, som et rent midlertidigt ophold i samme stat ikke er i Stand til at fremkalde. Ved at bosætte sig i et land forstås at tage ophold på en måde, der viser vilje til at slå sig til ro i landet for bestandig eller i alt fald for en ubestemt længere tid. Under den ubestemthed, der knytter sig til dette begreb, har imidlertid danske love, lige såvel som mangfoldige andre landes, i adskillige tilfælde foretrukket at lægge vægten på bestemte tidsrum og på disse alene. 

Som virkninger, der efter dansk ret indtræder umiddelbart ved bosættelsen og kun ved denne, kan dog endnu nævnes, at bosættelse i Danmark ifølge mange traktaters ordlyd vil sikre mod udlevering for begaaede forbrydelser, samt at enhver her bosat uformuende kan få sine børn gratis undervist i dansk folkeskole. På den anden Side vil en fremmed ved bosættelse i Danmark blive dansk værnepligt undergivet for så vidt ikke en overenskomst med en fremmed stat eller undersåtligt forhold til en sådan er til hinder derfor og vil blive at henregne til de i straffelovens bestemmelser omhandlede "her hjemmehørende undersåtter" og vil efter omstændighederne pådrage sig skattepligt og andre statlige eller kommunale byrder og ombud. Ligeledes vil en person med fast bopæl kunne gives valgret og valgbarhed til fx kommunalvalg.  

Som følge af de økonomiske og juridiske rettigheder en person måtte nyde i kraft af sin bopæl kan der i visse tilfælde pålægges vedkommende en særlig bopælspligt.

Eksterne henvisninger 
Salmonsens Konversationsleksikon, 2. usgave, bind III (1915), s. 668-669; opslag: Bopæl

Henvisninger 

Jura
Liber catenatus

En liber catenatus er en lænket bog. I Middelalderen og senere var det en hyppig skik at lænke messebøger og lignende, tilhørende kirker, klosterbiblioteker og lignende institutioner, fast til de læsepulte, hvor de skulle benyttes; grunden var frygt for at de skulle bortstjæles.

I det berømte Laurentianske Bibliotek i Firenze, Biblioteca Medicea Laurenziana, stiftet af Medicierne, er de kostbare håndskrifter
endnu fastlænkede i læsesalen. Sådanne bøger eksisterer endnu rundt om i større bogsamlinger uden for deres oprindelige hjem; Det Kongelige Bibliotek har således et par palæotyper i folio med vedhængende lænke.

Kilde 
  af dr.phil. Gigas og bibliotekar Carl S. Petersen

Eksterne henvisninger 

Bøger
Litteratur fra middelalderen
Antboy (film fra 2013)

Antboy er en dansk familiefilm fra 2013. Filmen er instrueret af spillefilmsdebutanten Ask Hasselbalch, skrevet af Anders Ølholm og løst baseret på Kenneth Bøgh Andersens tre første bind om superhelten. Titelrollen spilles af debutanten Oscar Dietz, mens filmens antagonist, Loppen, spilles af Nicolas Bro. Desuden medvirker debutanerne Samuel Ting Graf og Amalie Kruse Jensen, mens Lærke Winther, Frank Thiel og Elsebeth Steentoft også er på rollelisten. Filmen fik verdenspremiere ved den canadiske filmfestival TIFF og fik sin Danmarkspremiere ved Buster filmfestivalen, før den blev udgivet i danske biografer d. 3. oktober 2013.
 
Filmen blev rost af anmelderne. Maria Månson fra Filmselskabet kaldte blandt andet filmen "charmerende, godt skruet sammen og virkelig lækker at se på” og "den bedste danske børnefilm i årevis" og belønnede den med fem stjerner ud af seks. Enkelte kritikere var dog mindre begejstrede. Jakob Stegelmann ved filmmagasinet Ekko gav filmen tre ud af seks stjerner, hvilket han begrundede med at ”den danske børnefilms temaer og æstetik er ganske enkelt ikke så forrygende en blanding, som man havde troet”.

Optagelserne til Antboy begyndte i oktober 2012 og produktionen trak overskrifter, bl.a. på grund af kostumebudgettet, eftersom titelkarakterens kostume er det dyreste kostume i dansk filmhistorie med et budget på 250.000 kroner. Filmen blev desuden kendt som den første dansk-producerede superheltefilm, på trods af Birger Larsens familiefilm Superbror
fra 2009, der også handlede om en ung dreng der fik superkræfter.

Antboy er solgt til biografdistribution i USA. Filmen vil blive frigivet til de amerikanske biografer den 16. april 2014.

13. maj 2013, før filmens udgivelse, annoncerede filmens manuskriptforfatter Anders Ølholm via sin Twitter-profil at han havde påbegyndt manuskriptet til en potentiel efterfølger. I 2014 kom efterfølgeren Antboy: Den Røde Furies hævn.

Medvirkende 

 Oscar Dietz: Antboy/Pelle Nørhmann
 Nicolas Bro: Loppen/Dr. Gæmelkrå
 Samuel Ting Graf: Wilhelm
 Amalie Kruse Jensen: Ida
 Lærke Winther: Mor
 Frank Thiel: Far
 Elsebeth Steentoft: Fru Gæmelkrå
 Johannes Jeffries Sørensen: Mark
 Cecilie Alstrup Tarp: Amanda
 Marcuz Jess Petersen: Allan
 Thomas Voss: Carsten
 Caspar Phillipson: Hr. Sommersted
 Jonas Schmidt: Skolefotograf
 Aske Bange: Tasketyv
 Inge Lise Goltermann: Politibetjent
 Jakob B. Engmann: Skolebetjent
 Thomas Hwan: Reporter
 Nanna Schaumburg-Müller: Pelles Lærer
 Claus Thobo-Carlsen: TV speaker
 Michael Robdrup: Betjent
 Kenneth Bøgh Andersen: Bestyrer (gæsteoptræden)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Familiefilm fra Danmark
Dansksprogede film
Danske film fra 2013
Superheltefilm
Robertprisen for årets børne- og familiefilm
Antboy
Spokane

Spokane (udtales [spoʊˈkæn]) er en by i den østlige del af delstaten Washington i det nordvestlige USA. Spokane har  indbyggere, og er dermed den næststørste by i staten Washington. Den ligger tæt ved grænsen til delstaten Idaho og er hovedsæde for Spokane County.

Byen er opkaldt efter indianerstammen Spokane, der levede i området. Den blev grundlagt i 1871 og officielt anerkendt som en by i 1881 af den daværende guvernør for delstaten Washington, William Augustus Newell (1817-1901). I 1881 blev Northern Pacific Railway bygget færdigt, hvilket medførte en stor tilstrømning af indbyggere til området.

Eksterne henvisninger og kilder

Fodnoter

Eksterne henvisninger 

 Byen Spokanes officielle hjemmeside

Byer i Washington
Northern Pacific Railway

Northern Pacific Railway var en jernbane i det nordvestlige USA. Jernbanen strakte sig fra Minnesota til stillehavskysten. 

Opførelsen af jernbanen blev vedtaget af USA's Kongres i 1864. 

Byggeriet begyndte i 1870 og linjen blev indviet i 1883 af Ulysses S. Grant. Jernbanens spor var omkring 10.941 km (6.800 miles) lang.

Jernbanestrækninger i USA
Moskva-Domodedovo Internationale Lufthavn

Moskva-Domodedovo Internationale Lufthavn ()  er en international lufthavn i Rusland. Den er beliggende en kilometer vest for Domodedovo i Moskva oblast, 42 km sydøst fra centrum af landets hovedstad Moskva.

I 2012 betjente lufthavnen cirka 28.000.000 passagerer og havde 253.500 start- og landinger, og var da den landets travleste. Domodedovo er én af tre hovedlufthavne i Moskva-området sammen med Sjeremetevo og Vnukovo. I 2016-17 var Sjeremetevo den travleste internationale lufthavn i Moskva-området med 39.641.443 passagerer. Domodedovo den næst vigtigste med 30.657.854 passagerer og Vnukovo den mindste af de tre internationale lufthavne med 18.138.865 passagerer.

Historie 
I marts 1964 åbnede lufthavnen, og første flyvning gik til Jekaterinburg med et Tupolev Tu-104 fly. Det var planen at Domodedovo skulle betjene meget langdistance indenrigstrafik, og lufthavnen åbnede officielt først i maj 1965. En ekstra landingsbane der gik parallelt med den første, blev åbnet allerede 18 måneder efter den første flyvning. 

Selskabet East Line Group investerede i 1993 og 94 i flere bygninger i lufthavnen, og de opførte blandt andet en ny lufthavnsterminal. Op igennem 2000'erne blev der investeret massivt i nye bygninger og faciliteter. Den forbedrede infrastruktur gjorde at lufthavnen fra 2009 kunne trække flere store flyselskaber til som kunder, i stærk konkurrence med den anden store internationale lufthavn i Sjeremetevo.

Lufthavnen har været mål for to terrorrelaterede aktioner siden årtusindskiftet. I 2004 blev der fra lufthavnen smuglet bomber med ombord på to indenrigsfly; bomberne detonerede, da flyene var i luften, og samtlige 90 passagerer omkom. I 2011 detonerede en bombe i lufthavnen, formodentlig i en selvmordsbombning, og dræbte 37 mennesker, mens 170 blev såret.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Moskva-Domodedovo Lufthavns officielle hjemmeside  

Lufthavne i Rusland
Etableret i 1964
Domodedovo Internationale Lufthavn
Lufthavne i Sovjetunionen
International Tennis Hall of Fame

International Tennis Hall of Fame er en organisation, der ærer spillere og bidragsydere til tennissporten, og som har været anerkendt af International Tennis Federation siden 1986. Tennis Hall of Fame ligger i Newport, Rhode Island, USA og består af et museum, græsbaner, indendørs tennisfaciliteter og jeu de paume-faciliteter.

Museet er hjemsted for en stor samling af kulturgenstande og memorabilia, herunder videoer, fotografier, lydoptagelser, tennisudstyr og -beklædning, trofæer og kunst, der alt sammen er med til at belyse tennissportens historie fra dens oprindelse til moderne tid. Samlingen er udstillet året rundt i museets 1.200 m2 store udstillingsområde.

Hall of Fame er vært for adskillige tennisturneringer, herunder Hall of Fame Tennis Championships, der er en del af ATP World Tour, hvor den er den eneste græsbaneturnering i Nordamerika, og turneringen spilles normalt i ugen efter Wimbledon-mesterskaberne. Blandt de tidligere mestre kan nævnes amerikanerne John Isner og Mardy Fish, samt den dobbelte mester Fabrice Santoro fra Frankrig.

Historie 
Hall of Fame og museet er beliggende i Newport Casino, som i 1880 blev oprettet af James Gordon Bennett, Jr. som et eksklusivt resort for de rige og velhavende, og det blev designet af Charles McKim sammen med Stanford White, som tog sig af indretningen. I 1950'erne kom fristedet i økonomiske problemer og var i fare for at blive revet ned til fordel for opførelse af moderne indkøbsfaciliteter. 

United States National Lawn Tennis Association afholdt sit første mesterskab i Newport Casino i 1881, og det blev efterfølgende årligt afviklet samme sted indtil 1914, hvor tennis var blevet hovedattraktionen på resortet. I 1954 etablerede James Henry Van Alen Tennis Hall of Fame and Museum i casinoet. Kombinationen af tenniskampe og museet reddede bygningen fra nedrivning. Den er et eksempel på Victorian Shingle Style-arktitektur.

Van Alen havde i sinde, at anlægget blev "en helligdom for spillets idealer", og han blev valgt til præsident for Hall og Fame i 1957. International Tennis Hall of Fame blev officielt sanktioneret af United States Tennis Association, da den blev grundlagt i 1954 og blev anerkendt af International Tennis Federation i 1986. De første medlemmer af Tennis Hall of Fame blev optaget i 1955, og i 2010 var der 218 medlemmer fra 19 lande.

Priser 
For en beskrivelse af hver pris og en liste af dens modtagere, se fodnote.
Chairman's Award 
Davis Cup Award of Excellence
Eugene L. Scott Award
Fed Cup Award of Excellence
Golden Achievement Award
Joseph F. Cullman 3rd Award 
Samuel Hardy Award
Tennis Educational Merit Award

Medlemmer af International Hall of Fame

Spillere

Andre bidragydere

Nationaliteter

Eksterne henvisninger 
 International Tennis Hall of Fame 
 Chris Nicholson: 11 Intriguing Items at the International Tennis Hall of Fame 
 all about tennis - International Tennis Hall of Fame

Noter 

Tennis
Tennisorganisationer
Etableret i 1954
Hafez

Shams al-din Hafiz eller Hafez (egentlig Khwāje Šamsod-dīn Mohammad Hāfez-e Šīrāzī, خواجه شمس‌الدین محمد حافظ شیرازی)  født 1320 i Shiraz i det nuværende Iran, død 1390 i Shiraz) var en persisk digter og mystiker. 

Hafez var den mest berømte lyriske digter i det gamle perserrige og regnes som en persisk/iransk nationalpoet. Hans digte er fortsat i levende brug. Særligt i Iran og Afghanistan er han fortsat meget populær, og hans digte er en vigtig del af folketraditionen. Digtene er skrevet i formen ghazal, med dobbeltvers og monorim. Hans forfatterskab omfatter mellem 500 og 600 digte, selv om mere end 709 digte tilskrives ham. Standardudgaven Divân-e Hâfez indeholder omkring 500 digte. Han anses for at have et tvetydigt forhold til religion og religiøs autoritet, selv om mange af hans læsere mener, at digtene er skrevet med guddommelig autoritet. 

Allerede i sin levetid blev Hafez berømt fra Balkan til Indien. Derudover ved man dog meget lidt om hans liv.

Goethe var begejstret for Hafez' digte og betegnede ham som en af verdenslitteraturens ypperste.

Oversættelse til dansk 

I 2022 udkom den første oversættelse af Hafez' værker fra originalsproget på dansk, idet Forlaget Bangsbohave udsendte "Hafez: Fra vinhus til paradis". Bogen indeholdt et udvalg af Hafez' digte, oversat til dansk af Hamid Tadayoni og Shekufe Tadayoni Heiberg og derpå gendigtet af Morten Søndergaard. Bogen blev anmeldt i Politiken af Bjørn Bredal, der gav den seks ud af seks hjerter.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Hafiz liv och verk  Ashk Dahléns essays om Hafez 
 Hafiz on Love Shahriar Shahriaris website om digteren

Forfattere fra Iran
Mystikere
Malta International Airport

Malta International Airport  er den eneste lufthavn på øen Malta. Den er beliggende fem kilometer vest for Valletta og én km fra centrum af Luqa.

Om sommeren ankommer der en stor mængde charterfly med turister. Air Malta har hub og hovedkontor i lufthavnen, og det irske lavprisflyselskab Ryanair har siden maj 2010 haft fly udstationeret på Malta. I maj 2012 udvidede selskabet med ekstra ruter og placerede ét ekstra fly. I 2012 betjente lufthavnen 3.649.938 passagerer og havde cirka 30.000 start- og landinger.

Historie 
Den britiske regering besluttede i 1956, at der skulle opføres en ny lufthavn ved Luqa. De finansierede en stor del af projektet, og lufthavnen åbnede den 31. marts 1958. Lufthavnsterminalen indeholdt restaurant, postkontor, et par kontorlokaler samt en udsigtsbalkon.

I oktober 1977 indviede man en ny og længere landingsbane, samt en ny ankomsthal for passagerer og VIPs. I 1987 blev der givet tilladelse til at opføre en ny terminal som erstatning for den efterhånden 35 år gamle. Den første sten til det nye lufthavnsbyggeri blev lagt i september 1989, og 29 måneder senere, i februar 1992, stod byggeriet færdigt. 25. marts samme år blev den nye terminal officielt indviet, og den gamle lukket ned.

Eksterne henvisninger 

 Malta International Airports officielle hjemmeside 

Lufthavne i Malta
Etableret i 1958
Hans Juhl

Hans Vilhelm Adolf Juhl med øgenavnet "Gestapo-Juhl" (født 1903 eller 1904) var en tysk dansktalende SS-officer. Han var SS-Hauptscharführer, kriminalassistent og leder af den lokale Gestapo-afdeling i området omkring Helsingør fra sensommeren 1943.

I Helsingør flyttede Hans Juhl og det lokale Gestapo ind i villa Wisborg, som blev det lokale hovedkvarter med forhørslokaler og fængsel i kælderen .

Juhl deltog i tilfangetagelsen af de danske jøder 1. oktober 1943 og var i de følgende uger særdeles aktiv i at fange dem, der forsøgte at flygte til Sverige. Gestapo Juhl var ansvarlig for tilfangetagelsen af hovedparten af de 481 danske jøder, der blev deporteret til koncentrationslejren Theresienstadt, blandt andet en razzia på loftet af Gilleleje Kirke natten mellem den 6. og 7. oktober 1943, hvor 85 mennesker blev arresteret. Juhl blev ikke dømt for sine forbrydelser efter krigen .

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Gestapo i Nordsjælland  på vores-nordsjaelland.dk

Nazi-personel i Danmark under besættelsen
SS-officerer
Danskere i 1900-tallet