kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rocks

Rocks er Aerosmiths fjerde album, og bandet når det er mest råt og rockende. Udgivet i maj 1976 og nåede #3 på Billboard 200. Indeholder rock-klassikere som Back In The Saddle og Last Child. Optaget i en gammel lade uden for Boston. Stedet blev senere bandets hovedkvarter og kaldt The Warehouse. Albummet er kåret som nummer 176 på Rolling Stone' liste – 500 Greatest Albums of All time. Det siges at have inspireret bands som Guns N' Roses og Metallica. Guitarist i Guns N' Roses, Slash, har udtalt at Rocks ændrede hans liv for altid, og gav ham livslang inspiration. Aerosmith var nu blevet så store, at de headlinede deres egne turneer. Artister som Jeff Beck, Bob Segar og Nazareth varmede op for bandet på Rocks Tour i 1976. Turneen tog desuden bandet til Europa og Japan for første gang. Albummet betragtes af mange, som det bedste fra bandet, og det sælger stadig verden over.

Trackliste 
 1. "Back In The Saddle"
 2. "Last Child"
 3. "Rats In The Cellar"
 4. "Combination"
 5. "Sick As A Dog"
 6. "Nobody's Fault"
 7. "Get The Lead Out"
 8. "Lick And A Promise"
 9. "Home Tonight"

Aerosmith-album
Album fra 1976
Valhalla Rising

Valhalla Rising er en dansk/engelsk film instrueret af Nicolas Winding Refn fra 2009. Hovedrollen spilles af Mads Mikkelsen.

Filmen foregår i år 1000 e.kr. og følger en stum, nordisk kriger, kaldet One-Eye, og en dreng ved navn Are, som rejser sammen med en flok nykristne skotter, der vil på korstog. Rejsen finder sted i en nordisk langbåd, der skal sejle dem fra det skotske højland til Jerusalem, hvor de vil finde 'Det Hellige Land'. Men i tågen driver båden i den forkerte retning – i retning mod et nyt ukendt land. Deres situation bliver værre og værre i det fremmede land, hvor de bliver ofre for angreb af indfødte. Det er blevet antydet, at de i stedet kan have sejlet mod vest til Nordamerika.

Filmen blev vist på flere filmfestivaler i september 2009 og fik premiere i Danmark den 5. marts 2010.
Filmens budget var på 38 millioner kroner.

Medvirkende 

 Mads Mikkelsen – One-Eye
 Jamie Sives – Gorm
 Gary Lewis – Kare
 Ewan Stewart – Eirik
 Alexander Morton – Barde
 Maarten Stevenson – Are 
 Andrew Flanagan – Duggal
 Douglas Russell – Olaf
 Gary McCormack – Hauk
 Stewart Porter – Kenneth
 Rony Bridges – Magnus
 Mathew Zajac – Malkolm
 Robert Harrison – Roger
 Gordon Brown – Hagen
 James Ramsey – Gudmund

Analyse 
Filmens æstetik er blevet sammenlignet med det af filmskaberen Terrence Malick.

I filmen om filmen udtaler instruktøren at han ønskede at lave en film om tro. Blandt sine andre inspirationer nævner Winding Refn opdagelsen af Amerika, science fiction uden "science" og meditation.

Anmeldelser 
Filmen har fået en overordenlig blandet kritik. Ligefra 2 stjerner hos Berlingske Tidende til 6 stjerner i B.T..

På trods af store forventninger solgte filmen kun omkring 6.077 billetter i Danmark.
Refn's foregående film Fear X og Bronson solgte også kun et tusindtal billetter.

Det britiske filmmagasin Empire kårede filmen til den 18. bedste film i år 2010.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 
 Officielle Hjemmside 
 
 www.eyeforfilm.co.uk

Danske film fra 2010
Actionfilm fra Danmark
Actionfilm fra Storbritannien
Film fra Danmark (administrationskategori)
Film der foregår i vikingetiden
Draw the Line

Draw The Line er et rockalbum med det amerikanske band Aerosmith. Det blev udsendt 1. december 1977 på et tidspunkt, hvor Aerosmith absolut var på toppen, og det bedst sælgende amerikanske rockband. Det blev indspillet i et tidligere kloster udenfor New York City, hvor bandet boede under indspilningerne. I dette kæmpe hus havde medlemmerne mere travlt med stoffer, køre galt i hurtige biler og affyre håndvåben imellem indspilninger. Det høres tydeligt på albummet, der generelt drukner i meget andet end selve musikken. Albummet kostede Columbia Records 1 million dollars at producere, hvilket i 1977 var et helt astronomisk beløb. Det nåede #11 på Billboard 200. Albummet indeholdt ingen deciderede hits, men titelnummeret "Draw The Line" er forblevet en publikumsfavorit ved bandets koncerter.

Trackliste 
 "Draw The Line"
 "I Wanna Know Why"
 "Critical Mass"
 "Get It Up"
 "Bright Light Fright"
 "Kings And Queens"
 "The Hand That Feeds"
 "Sight For Sore Eyes"
 "Milk Cow Blues"

Album fra 1977
Aerosmith-album
William Bergsma

William Laurence Bergsma (1. april 1921 – 18. marts 1994 i Seattle) var en amerikansk komponist.

Bergsma studerede hos Howard Hanson og Bernard Rogers på Eastman School of Music og Stanford University.

Han underviste på Julliard School of Music og senere på University of Washington. Blandt hans elever er blandt andre Philip Glass og Karl Korte.

Bergsma komponerer i en lyrisk kontrapunktisk stil. Han har skrevet 2 symfonier, operaer, orkesterstykker og stykker for forskellige instrumenter.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1949) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Rejser" (1976) – for violin, kor og orkester
 "En julesang på tolvte nat" (1954) -  for orkester
 "Kamæleon variationer" (1960) – for orkester
 "Fejring" (1962) – for orkester
 Violinkoncert (1965) - for violin og orkester
 "Martin Guerres kone" (1956) – opera
 "Mordet på Comrade Sharik" (1973) – opera
 "Tangenter" (1951) – for klaver
 "Variationer" (1984)– for klaver
 Koncert (1958) - for blæserkvintet
 "March med Trompeter" (1956) - for band
 "Coelacanth´s stemme'" (1981) – for valdhorn, violin og klaver
 "Fantastiske variationer på et tema over "Tristan and Isolde" (1961) – for bratsch og klaver

Eksterne henvisninger 

Komponister fra USA
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Personer fra Oakland, Californien
Night in the Ruts

Night In The Ruts er Aerosmiths sjette udgivelse og blev udsendt i november 1979. Det nåede #14 på Billboard 200, men var reelt bandets ringeste udgivelse i 1970'erne. Nummeret No Surprize er Steven Tylers personlige favoritnummer. Albummet markerede yderligere, at guitarist Joe Perry forlod bandet efter 9 år. Hans afløser blev Ray Tabano.

Spor 
 1. "No Surprize"
 2. "Chiquita"
 3. "Remember (Walking In The sand)"
 4. "Cheese Cake"
 5. "Three Mile Smile"
 6. "Reefer Head Woman"
 7. "Bone To Bone"
 8. "Think About It"
 9. "Mia"

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Album fra 1979
Aerosmith-album
Dimitri Sartison

Dimitri Sartison (født 4. februar 1980), er en professionel bokser fra Tyskland med ortodoks holdning. Hans professionelle record indeholder 27 kampe: 26 sejre (11 knockouts), og 1 tab (mod Mikkel Kessler, som han tabte sin WBA titel til). Han bor i Hamburg i Tyskland, men blev født i Rudniy i Kasakhstan. Han vandt den ledige WBA supermellemvægt titel mod Stjepan Bozic fra Kroatien den 21. november 2009 i Kiel i Tyskland.

Eksterne henvisninger

Boksere fra Tyskland
Rock in a Hard Place

Rock In A Hard Place albummet blev udgivet af Aerosmith i 1982. Albummet markerer et monumentalt lavpunkt i historien om Aerosmith, og regnes for bandets ringeste udgivelse nogensinde. Albummet når da også kun en plads som #37 på Billboard 200. Væk var guitaristerne Joe Perry og Brad Whitford, som begge havde forladt bandet og erstattet med Rick Dufay og Jimmy Crespo. Pladen kostede Columbia Records 1.5 millioner kroner, og blev et kæmpe flop. Året efter fyrede pladeselskabet Aerosmith.

Trackliste 
 1. "Jailbait"
 2. "Lightning Strikes"
 3. "Bitch's Brew"
 4. "Bolivian Ragamuffin"
 5. "Cry Me A River"
 6. "Prelude To Joanie"
 7. "Rock In A Hard Place"
 8. "Jig Is Up"
 9. "Push Comes To Shove"

Album fra 1982
Aerosmith-album
Done With Mirrors

Done With Mirrors er det ottende album fra Aerosmith og udsendt i november 1985. Det første Aerosmith album på Geffen Records. Titlen markerer bandets kamp for at komme fri af stofferne, men succeén blev kun marginalt bedre end på det foregående Rock in a Hard Place album. Aerosmith var efterhånden glemt, og det var 5 år siden bandet sidst havde været på hitlisterne. Det markerede dog Aerosmith's gendannelse med originalbesætning, da Joe Perry og Brad Whitford året før i 1984 vendte tilbage til bandet. Albummet peakede som #36 på Billboard 200. Let The Music Do The Talking er nok bedst kendte nummer fra pladen, og nummeret rakte til #48 på Billboard Single Top 100.

Joe Perry har kaldt dette album for Aerosmith's dårligste efter hans personlige mening.

Trackliste 
 1. "Let The Music Do The Talking"
 2. "My Fist Your Face"
 3. "Shame On You"
 4. "The Reason A Dog"
 5. "Shela"
 6. "Gypsy Boots"
 7. "She's On Fire"
 8. "The Hop"
 9. "Darkness"

Album fra 1985
Aerosmith-album
Danilo Haussler

Danilo Haussler (født 13. juli 1975 i Schwedt/Oder) er en tysk professionel bokser. Han er i Danmark muligvis bedst kendt for sin kamp mod Mikkel Kessler den 25. oktober 2008, hvor han tabte, hvilket blev hans sidste kamp.

Amatør 
Haussler vandt 80 kampe som amatør på 16 nederlag og tre uafgjorte. Hans største succes var en anden plads i Junior EM 1993 i Thessaloniki i mellemvægtklassen. I 1996 blev han på tysk mester i Riesa.

Professionel Karriere 
I 1997 sluttede han sig til professionelle lejr og skrev kontrakt med Wilfried Sauerland. Hans træner blev Manfred Wolke. I 2000 vandt han med et pointsejr over Patrick Pipa det tyske mesterskab i super-mellemvægt divisionen.
Den 27. Januar 2001, fik han chancen mod russeren Andrei Schkalikow i Championship Boxing. På trods af den hårde kamp, vandt han bæltet på point ved tætløb. Titlen forsvarede han seks gange, herunder mod Markus Beyer, men til sidst tabte han sin titel den 4. oktober 2003 af et nederlag mod danskeren Mads Larsen.

Kort tid efter, blev den europæiske titel igen ledig, og Haussler fik lejlighed igen til at kæmpe om bæltet til European Boxing Union. Hans modstander denne gang var danskeren Rudy Markussen, som på det tidspunkt, som hans landsmand Larsen, kun havde tabt mod Sven Ottke. Haussler var i denne kamp blev slået til jorden tre gange og til sidst tabte han på point. I hans første kamp i USA, han havde i december 2004 mod den ukendte syriske Mohammad Said måtte han igen lide et nederlag.

Haussler boksede den 8. december 2007 i Basel, igen til EM i Super-mellemvægt (EBU) mod den italienske Cristian Sanavia, som han vandt over på point og Haussler blev europæisk mester.
Derefter fik Danilo Haussler sin første chance for at bekæmpe om en verden titel. Den 25. oktober 2008 ankom han til Oldenburg, hvor han skulle kæmpe om WBA titelen mod indehaveren – danske Mikkel Kessler. Kessler var dens klare rolle som favorit. Kessler dominerede kampen og vandt med KO i tredje runde.

Boksere fra Tyskland
Permanent Vacation

Permanent Vacation udgivet 5. september 1987 markerer Aerosmith's musikalske comeback. Det er producer Bruce Fairbairns første plade med bandet. Med MTV i ryggen og hits som Rag Doll, Dude Looks Like A Lady og Angel, som alle tre blev top 20 hits, har albummet solgt over 5 millioner kopier alene i USA. Dertil kommer et verdens salg på det dobbelte. Albummet nåede #11 på Billboard 200, og singlen Angel toppede som #3 på Billboard's singleliste, Billboard Top 100. Permanent Vacation tog efterfølgende bandet verden rundt i to år.

Trackliste 
 1. "Heart's Done Time"
 2. "Magic Touch"
 3. "Rag Doll"
 4. "Simoriah"
 5. "Dude, Looks Like A Lady"
 6. "St. John"
 7. "Hangman Jury"
 8. "Girls Keeping Coming Apart"
 9. "Angel"
 10. "Permanent Vacation"
 11. "I'm Down"
 12. "The Movie"

Album fra 1987
Aerosmith-album
Pump (album)

Pump kom som opfølger til Aerosmith's Permanent Vacation-succes præcis to år efter i september 1989. Albummet blev en endnu større succes end sin forgænger. Det er produceret af Bruce Fairbairn. Pump toppede som #5 på Billboard 200, har solgt 7 millioner kopier alene i USA. Singlerne Love In A Elevator, Janie's Got A Gun og What It Takes kom alle i top 10 på Bilboard single Top 100, hvor Janie's Got A Gun toppede som #4. Med Janie's Got A Gun modtog bandet dets første Grammy. Albummet Pump blev det fjerde bedst sælgende af alle i 1990. Det står tilbage som ét af bandets absolutte hovedværker. Det var i øvrigt også det første album bandet indspillede, hvor samtlige medlemmer var stoffri.

Trackliste 
 1. "Young Lust"
 2. "F.I.N.E."
 3. "Love In A Elevator"
 4. "Monkey On My Back"
 5. "Janie's Got A Gun"
 6. "The Other Side"
 7. "My Girl"
 8. "Don't Get Mad, Get Even"
 9. "Voodoo Medicine Man"
 10. "What It Takes"

Album fra 1989
Aerosmith-album
Librado Andrade

Librado Andrade (født 2. september, i 1978 i Guanajuato i Mexico) er en mexicansk bokser i super-mellemvægt divisionen. Hans bror er bokseren Enrique Ornelas.

Professionel Karriere 
Selvom at have været rangeret i top 25 divisionen i de seneste e par år har Andrade ikke mødt meget modstand, der førte til hans kamp mod WBA/WBC mesteren Mikkel Kessler. Forud for Kessler kampen, var han bedst kendt for sin første knockout runde af tidligere bokser Richard Grant og besejre den tidligere mellemvægt mester Otis Grant. Han fik også en vis anerkendelse for at være anmodet om at få Bernard Hopkins som sparringspartner i forberedelserne til Hopkins 'revanche kamp' med Jermain Taylor. Andrade afviste denne anmodning på foranledning af hans manager Al Haymon, som fortalte Andrade: "You can't have the mentality of being a helper for another fighter. You have to have the mentality of a champion." (på dansk: "Du kan ikke have den mentalitet at blive en hjælper for en anden kæmper. Du er nødt til at have mentalitet som en mester.") I 2005 havde selv Kessler brugt Andrade som sparringspartner til en tre-runders-session, mens han trænede i Los Angeles til en kamp mod Anthony Mundine.

I Kessler kampen, viste Andrade en utrolig evne til at udholde et stort angreb fra sin modstander. Kessler gav 348 slag, næsten alle i hovedet mod Andrade. Gennem straffen, viste Andrade ingen fysisk eller psykisk slid og fortsatte med at presse kampen mod hver runde ved at komme frem på Kessler. Forud for sidste runde, omfavnede de to kæmpere hinanden, i stedet for at røre hansker i en sjælden udstilling af respekt for boksning. Dommerne ved ringsiden, Tom Kaczmarek, Tom Miller og John Keane, havde alle pointscoren 120-108 til fordel for Mikkel Kessler. Kampen blev sendt live på HBO's Boxing After Dark.

Andrade besejrede Vitali Tsypko i Montreal den 4. april 2009, i en IBF Supermellemvægt eliminator, hvorved der opståd en omkamp mod Lucian Bute, der fandt sted den 28. november 2009 i Quebec City. Bute besejrede Andrade med KO i fjerde runde, med en uppercut mod kroppen, der fulgte kort efter et venstre jab, der sendte Andrade i gulvet for første gang.

Personligt 
Andrade blev født i Guanajuato i Mexico Hans familie emigrerede til La Habra i California, da han var ti år gammel. Andrade er nu gift og har to børn. 
Under en HBO udsendelse af hans kamp mod Yusaf Mack blev det rapporteret, at Andrade tabte 14 af sine 16 amatør kampe. På et tidspunkt arbejdede Andrade på morgenenvagter på en Jack in the Box fastfoodrestaurant, mens han træende om eftermiddagen.

Referencer 

. 
Boksere fra Mexico
Sam Trammell

Sam Trammell (født 29. januar 1969) er en amerikansk teater-, film- og tv-skuespiller. Han er bedst kendt fra sin rolle som Sam Merlotte i HBO-vampyrserien True Blood, der indbragte ham en nominering til Scream Award for "Bedste mandlige gennembrud".

Tidlige liv 
Sam Trammell blev født i New Orleans, Louisiana. Da han var barn, flyttede hans familie til Charleston, West Virginia. Han blev uddannet på George Washington High School og studerede senere på Brown University og University of Paris.

Karriere 
Sam Trammell har arbejdet på teater, bl.a. på Broadway, på film og tv-serier. Han blev uddannet teaterskuespiller i New York, og her opnåede han en nominering til Tony Award for rollen i Ah, Wilderness! i Lincoln Center. Off-Broadway spillede han med i Dealer's Choice, My Night with Reg, If Memory Serves og senest Kit Marlowe på Joseph Papp Public Theater, hvor han fik fremragende anmeldelser. Trammells store gennembrud kom i rollen som Sam Merlotte i True Blood.

Filmografi

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Skuespillere i True Blood
Get a Grip

Get A Grip udsendt i april 1993 fuldender Aerosmiths hattrick af hit-album. Det er sidste plade produceret i samarbejde med Bruce Fairbairn. Albummet blev Aerosmiths første #1 på Billboard 200 og indeholder hits som: Cryin', Crazy, Amazing og Livin' On The Edge. Af disse fire singler blev Amazing "ringest" placeret som #24 på Billboard single Top 100. Get a Grip rundede allerede i 1995 forgængeren Pump med 7 millioner solgte kopier i USA alene. Salget udenfor USA har rundet 15 millioner. Det gør Get A Grip til Aerosmiths bedst sælgende album til dato. Albummet sikrede også bandet yderligere to Grammy'er: for Livin' On The edge og Crazy.

Trackliste 
 1. "Eat The Rich"
 2. "Get A Grip"
 3. "Fever"
 4. "Livin' On The Edge"
 5. "Flesh"
 6. "Walk On Down"
 7. "Shut Up And Dance"
 8. "Cryin'"
 9. "Gotta Love It"
 10. "Crazy"
 11. "Line Up"
 12. "Amazing"
 13. "Boogie Man"
Album fra 1993
Aerosmith-album
Segura-klassen

Segura-klassen er en række af minerydningsfartøjer produceret for Armada Española i slutningen af 1990'erne og starten af 2000'erne. Klassen er navngivet efter spanske floder, og er navngivet efter den første enhed i klassen M31 Segura.

Design og konstruktion 
Skibene blev konstrueret til at erstatte de otte gamle kystminerydnigsskibe i 1990'erne. Efter planen skulle der konstrueres 12 skibe, halvdelen kystnære enheder og den anden halvdel skulle kunne operere på åbent hav. Konstruktionen af de kystnære enheder blev udsat, og senere annulleret.
De første fire enheder (M31-M34) blev bygget i en serie ved Izar-værftet (senere Navantia) efter den britiske Sandown-klasses forbillede. Senere blev der produceret to enheder, med en option på yderligere to enheder. Skibene blev, i forhold til Sandown-klassen, produceret med en del spanske ændringer med fokus på:

 At detektere forankrede miner på mellem 200-300 meters dybde.
 At designet minimerer den magnetiske og akustiske signaturer samt at klassen skaber så få trykbølger i vandet ved bevægelse.
 At kunne overleve en minedetonationer i nærheden.

Antimagnetisme 

For at minimere skibenes magnetiske signatur er skibene ikke konstrueret i stål men af glasfiber med en PVC-kerne, beklædt med vinyl og polyester. Som en yderligere foranstaltning er de to elektromotorer fabrikeret til at udligne hinandens magnetfelt.

Fremdrivning 

Skibene er udstyret med to dieselgeneratorer, de driver to elektromotorer der er placeret agterst i skibet over vandlinjen for at minimere skibenes undervandsstøjniveau.

Skibene benytter ikke traditionelle propeller, men et lydløst Voith-Schneider fremdrivningssystem, der giver skibene en formidabel manøvreevne og gør dem i stand til at vende på deres egen akse.

Skibenes to RHIB er også begge udstyret med støjdæmpede motorer.

Udstyr 
Ligesom sine forgængere råder klassen over dykkerudstyr og undervandsdroner (Gayrobot Pluto Plus) der gør skibe i klassen i stand til at finde og destruere miner på 300 meters afstand. De sidste enheder i klassen blev i stedet udrustet med Kongsberg Minesniper (en fjernstyret undervandsdrone der er i stand til at finde og destruere miner på 4.000 meters afstand.

Segura-klassen er desuden udstyret med en skrogmonteret sonar, der kan detektere miner på 300 meters afstand. Skibene er udstyret med to kraner samt et dekompressionskammer i tilfælde af dykkersyge.

Skibe i klassen

Referencer

Eksterne links 
 ACP113 (AG)

Krigsskibe fra Spanien
Minerydningsfartøjer
Markus Beyer

Markus Beyer (født 28. april 1971 i Erlabrunn, Tyskland, død 3. december 2018 i Berlin, Tyskland) var en professionel tysk bokser, der i tre perioder var WBC-mester i super-mellemvægt. Beyer var bosat i Lilienthal i Tyskland. Han repræsenterede sit hjemland ved Sommer-OL 1996 i let-mellemvægt. Han konkurrerede også i OL i Barcelona i 1992, og vandt en bronzemedalje ved 1995 World Amateur Boxing Championships i Berlin.

Professionel karriere
I 1996 skrev han kontrakt med Wilfried Sauerland. Hans træner blev Ulli Wegner, som også var amatør. I sin 17. professionelle kamp, fik han mulighed for at kæmpe om en verdensmester-titel. Den 23. oktober i 1999, vandt han med pointsejr mod den britiske Richie Woodhall WBC titelen. Han var kun den tredje tyske efter Max Schmeling og Ralf Rocchigiani som lykkedes at blive verdensmester i udlandet.

Allerede i anden forsvarskamp den 6. maj 2000, mistede han bæltet, men på grund af en teknisk KO i tolvte runde mod Glenn Catley. I de næste tre år vandt Beyer otte kampe og klatrede igen op af stigen og fik en ny titel i kampen mod den regerende WBC mester Eric Lucas. Ved en smal pointsejr blev han den 5. april 2003 verdensmester igen.

Den 6. juni 2004, mistede han titlen ved et et nederlag til den italienske Cristian Sanavia, men fire måneder senere, tog revanchekamp med knockout i sjette runde, og så genvandt han for tredje gang sit verdensmesterstatus i super mellemvægt WBC. Den 14. oktober 2006 var han i København, hvor han kæmpede mod titelindehaveren af WBA-bæltet Mikkel Kessler, hvor han efter en hurtigt kombination af slag blev knokcout'et af Kessler i tredje runde.

Efter dette nederlag var der rygter om en mulig tilbagetrækning fra boksningen, men ifølge Beyers, var det dog aldrig officielt bekendtgjort. I stedet sagde Markus Beyer i august 2007 han havde set en spændende kamp mellem Arthur Abraham og Khoren Gevor og havde igen lyst til at få endnu kamp og ønskede at vende tilbage til ringen. Efter lange diskussioner med sin promotor Sauerland flyttede Beyer i slutningen af 2007 til Arena Box-Promotion og underskrevet en kontrakt på fire kampe for Hamburg boksning. Det blev dog kun til en enkelt kamp i 2008, og Beyer har ikke bokset siden.

Andet
Beyer boede sammen med sin kone, sangeren Daniela Haak i Lilienthal i Bremen. I 2005 grundlagde han sammen med sin promoter 12rounds med andre professionelle boksere som Danilo Häußler, Richel Hersisia og Alexander Sipos.

Eksterne henvisninger 
 Officielle Markus Beyer Hjemmside
 Die Rückkehr des letzten Champions Markus Wessel / sport.ARD.de
 Vor dem Fight gegen Danny Green

Boksere fra Tyskland
Verdensmestre i boksning
Nine Lives

Nine Lives er det 12. studiealbum fra amerikanske Aerosmith. Produceret af Kevin Shirley og udsendt i marts 1997. Nine Lives er det andet  Aerosmith album i træk, som nåede #1 på Billboard 200. Bedst kendt er nok nummeret Pink, som toppede som #27 på Billboard Single Top 100. På listen Mainstream Rock Tracks blev Pink #1, ligesom albummets første single, Falling In Love (Is Hard On The Knees). Singlen Pink sikrede bandet endnu en Grammy. Albummet blev til i en tid, hvor Aerosmith året før havde ligget i store stridigheder med bandets mangeårige manager Michael Collins. Hovedmanden bag bandets musikalske comeback. Bandet brød med Collins i 1996, men havde også visse interne stridigheder i processen op til Nine Lives albummet.

Trackliste 
 1. "Nine Lives"
 2. "Falling In Love (Is Hard On The Knees)"
 3. "Hole In My Soul"
 4. "Taste Of India"
 5. "Full Circle"
 6. "Something's Gotta Give"
 7. "Ain't That A Bitch"
 8. "The Farm"
 9. "Crash"
 10. "Kiss Your Past Good-Bye"
 11. "Pink"
 12. "Attitude Adjustment"
 13. "Fallen Angels"

Album fra 1997
Aerosmith-album