Operaer af Wolfgang Amadeus Mozart

Operaer af Wolfgang Amadeus Mozart er en liste over 22 musikdramatiske værker af Mozart i en række forskellige undergenrer. De spænder fra de små, uoriginale værker fra hans ungdom til fuldgyldige operaer fra hans modne år. Tre af værkerne blev opgivet før de var færdige og er blevet ikke opført før mange år efter komponistens død. Hans modne værker er alle blevet klassikere og har til stadig været på repertoiret i verdens operahuse.

Allerede i en meget ung alder havde Mozart ifølge operakenderen David Cairns, "en ekstraordinær evne [...] til at gribe noget og tilpasse det i den ny stil, der var mest nyttig for ham". I et brev til sin far fra 7. februar 1778 skrev Mozart: "Som du ved, kan jeg mere eller mindre indoptage eller efterligne enhver form for kompositionsstil". Han brugte dette talent til til at bryde nye veje og var både "assimilator, fuldender og fornyer". Hans tidlige værker følger således de traditionelle former i italiensk, opera seria og opera buffa, samt det tyske Singspiel. Det var ifølge musikskribent Nicholas Kenyon i hans modne år, at Mozart "forbedrede alle disse former med righoldige fornyelser",, og i Don Giovanni at han opnåede en sammensmeltning af de to italienske stilarter med Donna Annas seria-karakter, Leporello og Zerlinas buffa-karakter og Donna Elviras blandede seria-buffa-karakter.

Mozart udviklede og raffinerede de ideer og den karaktertegning, han indførte i de tidlige værker, i de senere operaer. Mozarts senere operaer indeholder fx en række stærkt tegnede kvindelige roller, især de såkaldte "wienersoubretter" som ifølge Charles Osborne kombinerer charme og instinkt. Forfatteren og analytikeren Gottfried Kraus har bemærket, at alle disse kvinder findes som prototyper i de ældre operaer; Bastienne (fra Bastien und Bastienne fra 1768) og Sandrina (fra La finta giardiniera fra 1774) er grundlaget for Constanze og Pamina, mens Serpetta er forløberen for Blonde, Susanna, Zerlina og Despina.

Mozarts tekster kom fra en række forskellige kilder, og de tidlige operaer var ofte tilpasninger af eksisterende værker. Den første librettist, som Mozart selv valgte, synes at have været Giambattista Varesco i forbindelse med Idomeneo i 1781. Fem år senere begyndte han hans mest varige samarbejde med Lorenzo da Ponte. Den engang udbredte teori om, at da Ponte var librettist til den opgivne Lo sposo deluso fra 1783 er nu blevet alment forkastet. Mozart følte, at han som komponist burde have betydelig indflydelse på indholdet af librettoen, så den bedst muligt kunne tjene musikken. Musikforskeren Charles Rosen skriver, at "det er muligt, at da Ponte forstod dramatiske fornødenheder i Mozarts stil uden at spørge, men før sit samarbejde med da Ponte havde Mozart allerede presset flere tekstforfattere til at give ham dramatisk formede ensembler som han elskede dem".

Listens sammensætning

Optagelse 
Listen omfatter alle de teaterværker, der generelt anerkendes som komponeret af Wolfgang Amadeus Mozart. I denne sammenhæng forstås der ved "teaterværk" et værk, der er blevet opført på en scene, og som er sunget af sangere, der er blevet instrueret af en instruktør. Nogle kilder har vedtaget mere specifikke kriterier, der fører dem til at udelukke det tidlige "religiøse syngespil" Die Schuldigkeit des ersten Gebotes, som de i stedet klassificerer som et oratorium. Men som Osborne gør det klart, indeholder librettoen regibemærkninger, som tyder på, at der blev ageret og ikke blot sunget; værket bliver desuden formelt beskrevet som et "geistliches Singspiel" og ikke som et oratorium.

Rækkefølge 
Generelt følger listen den rækkefølge, som operaerne blev skrevet i. Der er usikkerhed om, hvorvidt La finta semplice blev skrevet før eller efter Bastien und Bastienne, og i nogle lister sættes førstnævnte først. Thamos, König in Ägypten blev skrevet i to dele, den ældre allerede i 1774, men værket opføres her i overensstemmelse med dets færdiggørelse i 1779-1780. Die Zauberflöte og La clemenza di Tito blev skrevet samtidig. Mozart begyndte først på Die Zauberflote, men lagde den midlertidigt til side, da han fik La clemenza di Tito i kommission, som blev afsluttet og opført først, og som normalt er anført som det tidligste værk af de to, selvom det har et større nummer i Köchel-kataloget.

Liste over værker 
Note: Dansk henviser til danske oversættelser af titlerne.

Noter og henvisninger

Kilder

Bibliografi