kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thom Yorke

Thomas Edward "Thom" Yorke (født 7. oktober 1968 i Wellingborough, Northamptonshire) er en engelsk musiker, bedst kendt for sin falsetstemme og som frontfigur i bandet Radiohead. I 2006 udgav han desuden sin første soloplade, The Eraser. I 2008 blev han af Rolling Stone placeret som nummer 66 på listen over verdenshistoriens største sangere.

Yorke spiller hovedsageligt guitar, klaver, synthesizer og computer, men til tider spiller han også trommer og basguitar. Blandt andet var det Yorke, der indspillede baslinjen på Radiohead nummeret "The National Anthem", og på Radioheads 2006-turné spillede han trommer på det uudgivne nummer "Bangers 'N Mash".

Yorke laver også elektronisk musik, hvilket kan høres på hans soloplader The Eraser (2006) og Tomorrow's Modern Boxes (2014) samt på Radiohead-pladerne Amnesiac og Kid A, hvor hans elektroniske indflydelse begyndte at blive tydelig, set i forhold til Radioheads tidligere album The Bends og Pablo Honey.

Udover hans store rolle i Radiohead, har Thom Yorke også beskæftiget sig med bandet Atoms For Peace. Der har han virket som frontfigur, ligesom i Radiohead. Thom og resten af bandet har lavet elektronisk, synth og rock￼ musik. Atoms For Peace består af Flea som er bedst kendt som bassist i Red Hot Chili Peppers og Nigel Godrich, som er produceren der står bag Radiohead's og Thom Yorke's udgivelser. Derudover er der en trommeslager og en percussionist I bandet.

Aktivisme 
Alle medlemmerne af Radiohead læste under indspilningerne til Kid A No Logo af Naomi Klein, hvilket efter sigende påvirkede dem alle meget. Yorke støtter offentligt fair trade og er imod WTO og globalisering, hvilket har bragt ham meget opmærksomhed. Yorke er ven med George Monbit, en miljøorienteret forfatter, akademiker og journalist, der har skrevet bogen Captive State, som Yorke dedikerede sangen "No Surprises" til under en koncert i 2001.  Han er også offentligt opmærksom på blandt andet menneskerettigheder, anti-krigsbevægelser, som Amnesty International samt global opvarmning-problematikken, hvor han har hjulpet bevægelser som Friends of the Earth med deres kampagne The Big Ask. Han har spillet til Free Tibet-koncerter i både 1998 og 1999.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Musikere fra Storbritannien
Veganere
Guitarister fra Storbritannien
Radiohead
OK Computer

OK Computer er Radioheads tredje album udgivet i 1997, og er mange betragtet som en af de vigtigste udgivelser for genren nogensinde. Desuden har det været et af de vigtigste albums for bandets personlige udvikling og succes. Genren tilhører alternativ rock, og har momenter lige fra det akustiske til det mere elektroniske. Emnerne går meget på kritik af det moderne samfund, politiske ledere og moralske problemer i verden.

Nummerliste 
Alle sange skrevet af Thom Yorke, Jonny Greenwood, Phil Selway, Ed O'Brien og Colin Greenwood.
 Airbag – 4:44
 Paranoid Android – 6:23
 Subterranean Homesick Alien – 4:27
 Exit Music (For a Film) – 4:25
 Let Down – 4:59
 Karma Police – 4:22
 Fitter Happier – 1:57
 Electioneering – 3:51
 Climbing Up the Walls – 4:45
 No Surprises – 3:49
 Lucky – 4:20
 The Tourist – 5:25

Paranoid Android, Karma Police og No Surprises er blevet udgivet som singler.

Radiohead-album
Album fra 1997
Birkende Kirke

Birkende Kirke er en kirke i Birkende Sogn i Kerteminde Kommune (beliggende i det tidl. Langeskov Kommune).

Kirken er formentlig opført i 1300-tallet, men synes først omtalt i bevarede dokumenter 1524, da den blev takseret 10 mark i landehjælpen. I fortegnelsen er kirken oplistet under Åsum Herred, og hvis dette er korrekt er den senere i 1500-tallet lagt til Bjerge.

Sognet har formentlig været anneks til Marslev Kirke allerede fra middelalderen, men det er først tydeligt indikeret 1540, da det bestemtes, at Marslev og Birkende skulle lægges under Gråbrødre Hospital og betjenes derfra. Grundet afstandene var det imidlertid ikke overkommeligt for en kapellan at betjene kirkerne, og i stedet besluttedes det, at Fyns superintendent (biskop) skulle udpege en sognepræst (der dog også skulle være bosiddende i Odense).

Kirken var i kongens eje frem til 1665, da den sammen med Marslev blev solgt til Bjørn Kaas til Vejrupgård. To år efter solgte han herregården til Hans Schrøder (von Løwenhielm), og Birkende Kirke var i denne slægts eje frem til overgangen til selveje 1912.

Bygning 
Kirken er oprindelig en gotisk teglstensbygning bestående af kor og skib. Senere i middelalderen blev et lavt tårn tilføjet, før man hævede kirkens langmure og indsatte hvælv. Siden blev også tårnet forhøjet og der blev rejst et våbenhus.

1846 tilføjedes et tværskib på kirkens nordside, der i daglig tale kaldes 'kapellet'.

Inventar 
Kirkens ældste inventarstykke er det gotiske alterbord og den formentlig samtidige granitkumme fra en døbefont, der står med en fornyet fod fra 1936. Altertavlen stammer fra 1475-1500 og rummer en figurrig Korsfæstelse med figurer af Martin af Tours, Anna Selvtredje, en biskop og Johannes Døberen i de to fløje. Den er rekonstrueret til sit nuværende udseende 1899-1900 og stillet på en predella, der nok rummer oprindelige dele, men har en fornyet front fra 1691.

Prædikestolen er udført 1579 og er på grund af sin sikre datering et centralt værk i den gruppe af meget veludførte renæssanceprædikestole, der kan genkendes på deres detaljerige arkader, præcist udførte hjørnesøjler og perspektiviske øjer udført som intarsia i sviklerne. Dens tætteste paralleller er prædikestolene i Korup Kirke, Tommerup Kirke og Rynkeby Kirke, der alle synes udført af samme snedkerværksted. En yngre sandstensdøbefont bærer årstallet 1643 og er magen til den, der står i Marslev Kirke.

Kirkeskibet er udført 1919 af Anders Madsen, kaldet "Illemoseskræderen",Ebbe Lehn Petersen har tegnet stolestaderne 1963 og Alan Havsteen-Mikkelsen har udført altertavlen 1997.

Gravsten 
Kirken rummer ni gravsten, der alle på nær en er fra 1600-tallet. Af disse skiller Iver Andersens store gravsten sig ud som et ambitiøst og velbevaret monument udført som en rulleværksprydet skrifttavle med kronende fremstilling af Opstandelsen og stillet under en arkade.

Litteratur

Noter

Eksterne kilder og henvisninger 
 Birkende Kirke hos KortTilKirken.dk
 Birkende Kirke hos danmarkskirker.natmus.dk (Danmarks Kirker, Nationalmuseet)

Kirker i Kerteminde Kommune
Kirker i Fyens Stift
Kirker i Odense Amt
Schultüte

En Schultüte (ty., på dansk: skolekræmmerhus el. skolepose) er et kræmmerhus med slik, som tyske børn traditionelt får med i skole på deres første skoledag.

Traditionen kendes fra begyndelsen af 1800-tallet i Sachsen og Thüringen, men har i dag bredt sig til hele det tysktalende område.

Oprindeligt afleverede forældrene børnenes Schultüte til skolen, og børnene fik at vide, at der voksede et træ med Schultüten hjemme hos læreren, og når disse Schultüten var store nok, var det på tide at begynde i skole!

I dag lægger man mange steder også små stykker legetøj og skolesager i poserne.

Skolekræmmerhuse kendes også fra de danske skoler i Sydslesvig .

Eksterne henvisninger

Referencer 

Traditioner
Tyskland
DHS

DHS, akronymerne kan have flere betydninger og henviser til forskellige artikler:

 Dansk Handel & Service – (DHS) erhvervsorganisation.
 Department of Homeland Security – (DHS) sikkerhedsorganisation, USA.

Se også 
 DH
University of Chicago

Chicago-universitetet (University of Chicago) er et amerikansk universitet grundlagt i 1890. Det ligger i Chicago, Illinois.
Universitetet blev grundlagt i 1890 af forretningsmanden John D. Rockefeller og blev bygget cirka 10 km fra Chicagos centrum. Antallet af studenter er omkring 15 000, hvoraf ca. en en tredjedel læser på grundniveau. Universitetet er velkendt for sin forskning inden for mange forskningsfelter en, såsom arkæologi, astronomi, økonomi, international politik, fysik, jura og medicin. Udover uddannelserne driver universitetet et hospital, University of Chicago hospitals og et bogforlag, University of Chicago Press. Universitetets økonomiske fakultet har en stærk tradition indenfor traditionel neoklassisk nationaløkonomi, der går under betegnelsen Chicagoskolen.
Et stort antal Nobelpriser (inklusive økonomiprisen) er uddelt til universitetets forskere. Frem til 2009 havde 17 personer fået prisen mens de gjorde tjeneste ved universitet og i alt 87 prismodtagere har haf en tilknytning til universitetet, inklusive tidligere studenter og gæsteforelæsere. Universitetet rangeres i top ti på forskellige internationale lister over forskningsinstitutioner.

Se også 
 Chicagoskolen (økonomi)
 Chicagoskolen (sociologi)

Noter

Eksterne henvisninger 

 

Universiteter i Illinois
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Chicago
Gunnar Bigum

Gunnar Georg Ludvig Bigum (13. september 1914 i København – 30. marts 1983 smst) var en dansk skuespiller, der i mange spillefilm kunne opleves typisk i biroller.

Filmografi (i udvalg) 

 Alle går rundt og forelsker sig – 1941
 Bruden fra Dragstrup – 1955
 Min datter Nelly – 1955
 Den store gavtyv – 1956
 Mig og min familie – 1957
 Vi er allesammen tossede – 1959
 Onkel Bill fra New York – 1959
 Støv på hjernen – 1961
 Sommer i Tyrol – 1964
 Halløj i himmelsengen – 1965
 Slap af, Frede – 1966
 Mig og min lillebror – 1967
 Olsen-banden – 1968

Ekstern henvisning 
 
 

Skuespillere fra Danmark
Wayne Newton

Carson Wayne Newton (født 3. april 1942 i Virginia) er en amerikansk sanger og entertainer, der gennem sin karriere på mere end 40 år har gennemført flere end 25.000 koncerter, primært i Las Vegas, der har givet ham kælenavnet Mr. Las Vegas. Han har også medvirket i flere spillefilm, heriblandt James Bond filmen Licence to Kill fra 1989 og Fars fede Las Vegas ferie, hvor han spiller sig selv. Han har været gift flere gange og har to døtre.

Newton har bl.a. indspillet "Fool", en komposition af Carl Sigman og James Last. Sangen "Danke Schoen", på engelsk af Milt Gabler, blev benyttet i filmen En vild pjækkedag.

I 1976 fik Newton en stjerne på Hollywood Walk of Fame og i 2004 på Las Vegas Walk of Stars.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Officielle hjemmeside
 
 

Sangere fra USA
Hollywood Walk of Fame
William Baffin

William Baffin (1584 – 23. januar 1622) var en engelsk søfarer og opdagelsesrejsende, der ledede adskillige ekspeditioner i håb om at finde Nordvestpassagen. Vi kender intet til hans tidligste Liv. Den første omtale af ham er fra 1612, da han som pilot (styrmand) deltog i en opdagelsesrejse til Grønland. I 1613-1614 førte han skib på hvalfangst under Spitsbergen. I 1615 undersøgte han under kaptajn Bylot, der fuldstændig fordunkledes af sin styrmand, Hudson-strædet og øerne nord for dette. I 1616 drog han atter ud under Bylot, sejlede gennem Davisstrædet op i Baffinbugten, hvor han trængte så langt mod nord som til 78° n. br.; han opdagede og navngav Smiths Sound, Lancaster Sound og andre arktiske stræder. Denne rejse bragte ham meget langt nordpå til et punkt, der i 236 år var det nordligste, nogen nogensinde havde rejst.

Fra 1617 sejlede han på Ostindien, hvor han faldt under englændernes storm på Ormus i 1622. 

Blandt de tidligere søfarere indtager Baffin en høj plads, og han må med rette anses som sin tids lærdeste søfarer, navnlig bliver hans observationer meget roste. Hans observationer af magnetismen førte til udfærdigelsen af det første magnetiske søkort.

Kildehenvisning 
 Dictionary of Canadian Biography Online: William Baffin
 Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind II, s. 501; opslag: Baffin, William

Opdagelsesrejsende fra Storbritannien
Polarforskere fra Storbritannien
William Chambers

Sir William Chambers (27. oktober 1723 i Göteborg – 17. februar 1796) var en skotsk-svensk arkitekt og havearkitekt, hvis kendeste bygningsværk uden diskussion er Somerset House i The Strand, London (1776-1786) bygget i palladiansk klassicisme. Som havearkitekt kendes han fra Kew Gardens i London, som med sine pagoder og andre orientalske elementer vidner om hans ophold i Bengalen og Kina i årene 1740-1749.

Arkitekter fra Skotland
Klassicistiske arkitekter
Personer fra Göteborg
Christian Ulrik Hansen

Christian Ulrik Hansen (26. maj 1921 i Farsø – 23. juni 1944 i København) blev gennem sin indsats under besættelsen en af frihedskampens markante skikkelser. Inden han engagerede sig i modstandskampen studerede han teologi.

Christian Ulrik Hansens blev født 1921 på Vannerup Vestergaard mellem Mølgaard og Havbro ved Farsø. Hans forældre var gårdejer Arthur Henning Hansen og Kristine Marie Nielsen. Blev student fra Viborg Katedralskole.

Christian Ulrik Hansen deltog i den første nedkastning af allierede agenter i Jylland, som fandt sted ved Trend Storskov. Han blev fører for gruppe nummer 4 i Holger Danske-Gruppen, men han blev hurtigt af Frihedsrådet udpeget til at være organisator af alle modstandsgrupper i Himmerland. Da Flemming Juncker måtte forlade landet og flygte til England, overtog Christian Ulrik Hansen sammen med Vagn Bennike ledelsen af den samlede modstandsbevægelse i Jylland.

I november 1943 kom han i forbindelse med folk i Aars, og her blev dannet en gruppe. Omtrent samtidig oprettede han grupperne i Farsø og Ranum. 

Han blev fanget af Gestapo i Aalborg i februar 1944 og sad i nogle måneder i Vestre Fængsel, i øvrigt sammen med flere af kammeraterne fra Farsø samt hele Hvidstengruppen. Den 18. juni 1944 blev 8 fanger dømt til døden, heriblandt Christian Ulrik Hansen.

Han blev henrettet i Ryvangen den 23. juni 1944. De øvrige dødsdømte fra gruppen blev henrettet 9. august 1944.

I Farsø er der oprettet en mindelund for Christian Ulrik Hansen og Per Sonne.

Et digt af Hansen blev udgivet i Dagbladet Information i 1945.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
 

 Christian Ulrik Hansen  – Biografi på PDFnet.
 Alfred Saabye, "Himmerlands Søn. En skildring af Chr. U. Hansens Liv" , Løgstør Bogtrykkeri, 1946.

Henrettede i Danmark af den tyske besættelsesmagt under 2. verdenskrig
Personer henrettet ved skydning
Medlemmer af Holger Danske
Modstandsfolk fra Dansk Samling
Officerer fra Danmark
Personer fra Farsø
Henrettede personer fra Danmark
Humphry Davy

Humphry Davy (født 17. december 1778, død 29. maj 1829) var en britisk kemiker, der studerede virkningerne af elektrisk strøm i kemiske forbindelser. Opdagelsen af den elektriske strøms spaltning af vand til ilt og brint vakte hans interesse, og i 1807 lod han strøm gå igennem flydende kali, hvorved han udvandt et metal, han kaldte kalium. Af natron udvandt han et andet metal, som han kaldte natrium. I 1815 konstruerede han en sikkerhedslampe til minegange. Den bestod af en åben flamme omgivet af et fintmasket kobbernet, som bortledte varmen, så blandingen af grubegas og luft ikke blev opvarmet tilstrækkeligt til at kunne antændes.

Eksterne henvisninger 

Kemikere fra Storbritannien
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Modtagere af Copleymedaljen
Briter i 1700-tallet
Briter i 1800-tallet
Præsidenter af Royal Society
Modtagere af Royal Medal
Tour de l'Avenir

Tour de l'Avenir (Fremtidens rundtur) er et fransk etapeløb på i dag 10 etaper og blev kørt for første gang i 1961 som et amatørløb. Fra 1986 til 1990 blev det kørt under navnet: Tour de la Communauté Européenne.

I dag er løbet forbeholdt ryttere under 23 år, og det regnes for et af de mest prestigefyldte landevejsløb for den aldersgruppe, da flere af de tidligere vindere grundlagde en stor karriere i dette løb, blandt dem er Felice Gimondi, Joop Zoetemelk, Greg LeMond, Miguel Indurain og Laurent Fignon, som til sammen vandt Tour de France 12 gange. På UCI’s terminsliste er Tour de l’Avenir rangeret i den højeste klasse på den kontinentale europæiske tour. Løbet kaldes ofte Ungdommens Tour de France. I 2015 blev løbet også åbnet for ryttere med kontrakt med World Tour-hold.

Tidligere navne

Vindere

Danske resultater 
 Bjarne Riis vandt i alt tre etaper af løbet: 2. etape i 1989 og 7. og 9. etape i 1990.
 I 2005 udgaven blev løbet vundet af Lars Bak fra Team CSC, efter at have vundet 1. etape.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside 

 
Etableret i 1961
Livermorium

Livermorium (tidl. også eka-polonium) er det 116. grundstof i det periodiske system, med det kemiske symbol Lv: Dette radioaktive stof findes ikke i naturen, men kan syntetiseres i uhyre beskedne mængder ad gangen i laboratorier. IUPAC har tildelt navnet livermorium for at hædre Lawrence Livermore National Laboratory i Californien.

Egenskaber 
I skrivende stund har man kun fremstillet ganske få atomer af livermorium, så der venter endnu en del undersøgelser af dette stofs kemiske egenskaber.

Fremstilling af livermorium 
Som med andre tilsvarende tunge grundstoffer skabes livermorium i en kollision mellem to grundstoffer; ioner af et relativt let grundstof accelereres mod en "skydeskive" af et tungere grundstof: Herved skabes enten direkte en livermorium-atomkerne, eller et andet tungt grundstof som siden kan henfalde til livermorium.

Historie 
Den 9. juli 2000 lavede forskere fra det Forenede institut for kerneforskning i Dubna i Rusland et kollisionsforsøg med isotoperne 48Ca og 248Cm, hvorved de skabte ét livermorium-atom. De offentliggjorde deres opdagelse i december samme år; de mente oprindeligt at have fremstillet isotopen 292Lv, men det har senere vist sig at der var tale om 293Lv. Ved en senere gentagelse af forsøget i april-maj 2001 lykkedes det at fremstille yderlige to livermorium-atomer.

Isotoper af livermorium 
Man kender fem isotoper af livermorium, hvoraf 293Lv har den længste halveringstid; blot 61 millisekunder.

Kilder 

Chalcogener
Transuraner
Moscovium

Moscovium er det 115. grundstof i det periodiske system, med det kemiske symbol Mc. Dette stof findes ikke i naturen, men kan syntetiseres i uhyre beskedne mængder ad gangen i laboratorier. IUPAC har tildelt navnet moscovium (Moskva) for at hædre de russiske forskningsresultater.

Egenskaber 
I skrivende stund har man kun fremstillet ganske få atomer af moscovium, så der venter endnu en del undersøgelser af dette stofs kemiske egenskaber. Kemiens og fysikkens regler giver dog en del fingerpeg om hvad vi kan forvente: Selv om stoffet står i samme gruppe som vismut i det periodiske system, forventes det at relativistiske effekter vil gøre deres indflydelse gældende på en måde der kraftigt "forskubber" moscoviums kemi; mere specifikt er det blevet forudsagt at moscovium i modsætning til vismut vil kunne optræde stabilt ved oxidationstrin +1, og danne en Mc+-ion med en kemi meget lig den for Tl+.

Fremstilling af moscovium 
Som med andre tilsvarende tunge grundstoffer skabes moscovium i en kollision mellem to grundstoffer; ioner af et relativt let grundstof accelereres mod en "skydeskive" af et tungere grundstof: Herved skabes enten direkte en moscovium-atomkerne, eller et andet tungt grundstof som siden kan henfalde til moscovium.

Historie 
Den 2. februar 2004 offentliggjorde forskere fra det Forenede institut for kerneforskning i Dubna i Rusland og fra Lawrence Livermore National Laboratory i USA at de havde syntetiseret grundstoffet med atomnummer 115: I en kollision mellem isotoperne 48Ca og 243Am havde de formået at skabe fire moscovium-atomkerner. Senere studier af moscoviums henfaldsprodukter, herunder 269Db, har dels bekræftet tidligere data om dubnium, men understøtter også påstanden om moscovium-syntese fra februar 2004. I august 2013 fremlagde Lunds Universitet i Sverige nye beviser, der bekræfter eksistensen af grundstoffet.

Navneforslag 
I computerspillet "UFO: Enemy Unknown" fra 1994 anvendes grundstof 115, under navnet elerium, som kraftkilde og brændstof i UFO'er. Fans har foreslået IUPAC at ununpentium (det midlertidige navn for grundstof 115) officielt skulle navngives elerium, med det kemiske symbol "El".

Den 30. december 2015 godkendte IUPAC eksistensen af grundstof nummer 115. De har givet forskningscentrene Oak Ridge og Lawrence Livermore i USA og Dubna i Rusland retten til at navngive grundstof nummer 115 efter et mytologisk begreb, et mineral, et sted eller land, en egenskab eller en forsker. Efter navneforslaget er offentliggjort, har folk fem måneder til at gøre indsigelser, før navnet bliver permanent.

Isotoper af moscovium 
Man kender fem isotoper af moscovium. og det gennemgående træk blandt disse er at jo tungere isotop, desto længere halveringstid: Således har den tungest kendte moscovium-isotop, 291Mc, også den længste halveringstid; omkring et minut.

Eksterne kilder/henvisninger 

Andre metaller
Transuraner
Flerovium

Flerovium (tidl. også eka-bly) er det 114. grundstof i det periodiske system, med det kemiske symbol Fl: Dette stof findes ikke i naturen, men kan syntetiseres i uhyre beskedne mængder ad gangen i laboratorier. IUPAC har tildelt navnet flerovium for at hædre den russiske fysiker Georgij Nikolajevitj Fljorov (Гео́ргий Никола́евич Флёров, 1913-1990).

Egenskaber 
Forsøg udført i april-maj 2007 tyder på at flerovium på grund af relativistiske effekter "opfører" sig som en flygtig ædelgas – til trods for stoffets placering i det periodiske system. Der er planlagt nye forsøg for 2008 som skal studere dette fænomen yderligere.

Fremstilling af flerovium 
Som med andre tilsvarende tunge grundstoffer skabes flerovium i en kollision mellem to grundstoffer; ioner af et relativt let grundstof accelereres mod en "skydeskive" af et tungere grundstof: Herved skabes enten direkte en flerovium-atomkerne, eller et andet tungt grundstof som siden kan henfalde til flerovium. En bestemt flerovium-isotop, 298Fl, udmærker sig ved at den ikke kan skabes direkte ved en sådan kollision, fordi ingen kombination af isotoper i henholdsvis "projektilet" og "skydeskiven" giver det rette antal neutroner og protoner – i stedet forestiller man sig at denne isotop kan dannes ved spontan fission eller alfa-henfald af en endnu tungere atomkerne.

Historie 
I december 1998 udførte forskere ved Joint Institute of Nuclear Research i Dubna i Rusland et kollisionsforsøg med 48Ca mod 244Pu; derved skabtes ét enkelt atom, som siden undergik et alfa-henfald med en halveringstid på et halvt minut. Ved offentliggørelsen i januar 1999 tilskrev man denne stråling isotopen 289Fl, men siden har ingen kunnet gentage eksperimentet, og man gætter på at den stråling russerne målte, stammer fra den nukleare isomer 289mFl.

I marts 1999 gjorde man et nyt forsøg i Dubna; denne gang med en "skydeskive" af isotopen 242Pu. Ved dette forsøg skabtes to flerovium-atomer, denne gang isotopen 287Fl. Men atter engang kunne andre forskere ikke gentage eksperimentet, og igen formodes det at russerne må have "truffet" en isomer; 287mFl.

I juni gentog man forsøget fra december måned, og fik to flerovium-atomer ud af det, som med en halveringstid på 2,6 sekunder undergik alfa-henfald. Russerne mente denne gang at der måtte være tale om isotopen 288Fl, men under nærmere undersøgelser af måleresultaterne i december 2002 blev det endeligt slået fast at det man havde fundet, var isotopen 289Fl.

Isotoper af flerovium 
Man kender fem isotoper af flerovium, hvoraf 285Fl synes at have den længste halveringstid med hen ved 5 sekunder.

Kilder 

Andre metaller
Transuraner
Tennessin

Tennessin (tidl. også kaldet eka-astat og ununseptium) er et grundstof med atomnummer 117 i det periodiske system, og det kemiske symbol Ts. Dette stof findes ikke i naturen, men kan fremstilles i uhyre beskedne mængder ad gangen i laboratorier. Den 9. juni 2016 blev navnet på tennessin (engelsk: tennessine) offentliggjort af IUPAC, grundstoffet er opkaldt efter den amerikanske delstat Tennessee.

Den 30. december 2015 godkendte IUPAC eksistensen af grundstof nummer 117. De gav forskningscentrene Oak Ridge og Lawrence Livermore i USA og Dubna i Rusland retten til at navngive grundstof nummer 117 efter et mytologisk begreb, et mineral, et sted eller land, en egenskab eller en forsker. Efter navneforslaget blev offentliggjort, havde folk fem måneder til at gøre indsigelser, før navnet blev permanent.

Kemisk Forenings Nomenklaturudvalg vedtog den 2. december 2016 at anbefale det danske navn tennessin.

Udførte syntetiseringsforsøg 
Det Forenede institut for kerneforskning i Dubna i Rusland har udført nogle forsøg med at lade kerner af eksisterende grundstoffer kollidere; på denne måde har man fremstillet talrige andre supertunge grundstoffer. Med henblik på fremstilling af tennessin accelererede man 48Ca-kerner mod et folie af 249Bk, og 50Ti-kerner mod et folie af 243Am.

Eksterne henvisninger 

Halogener
Transuraner