kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Østrigs regenter

Østrigs regenter fra 976 til 1835. Regenter af Østrig har haft flere forskellige titler i løbet af årene. Her listes markgreverne, hertugerne, ærkehertugerne og kejsere af husene Babenberg, Zähringen, Přemysliden og Habsburg. Før 976 var forholdene noget uklare. Babenbergernes forgænger hed Burkhard og var af ukendt ophav.

Under Habsburgerne er det endvidere noget forvirrende at nummereringen af monarkerne (a) begyndes på ny og (b) også inkluderer medlemmer af huset som aldrig har regeret. I flere perioder har regeringsmagten desuden været delt mellem nære slægtninge. Nærværende liste noterer derfor kun de monarker, der regerede over det oprindelige Østrig (Ostmark), dvs. nutidens Niederösterreich og Wien. 

I tidenes løb ervervede Habsburgerne sig en hel række andre adelstitler og tilhørende områder. Nogen af disse er nævnt i listen.

Markgrever af huset Babenberg 
 976–994: Leopold I "den adelige"
 994–1018: Henrik I "den genstridige"
 1018–1055: Adalbert "den sejersrige"
 1055–1075: Ernst "den strenge"
 1075–1095: Leopold II "den pæne"
 1095–1136: Leopold III "den hellige"
 1136–1141: Leopold IV "den gavmilde"
 1141–1156: Henrik II "Jasomirgott"

Hertug(inn)er af huset Babenberg 
 1156–1177: Henrik II "Jasomirgott"
 1177–1194: Leopold V "den dydige" (fra 1192 også hertug af Steiermark)
 1194–1198: Frederik I "den katolske"
 1198–1230: Leopold VI "den hædersfulde"
 1230–1246: Frederik II "den stridige"
 1246–1248: Gertrud

Hertug af huset Zähringen 
 1248–1250: Hermann I

Hertug af huset Přemysliden 
 1251–1276: Přemysl Ottokar II

Hertuger af huset Habsburg 
 1276–1282: Rudolf I
 1282–1308: Albrecht I
 1308–1330: Frederik I "den smukke"
 1330–1358: Albrecht II "den lamme" (fra 1335 også hertug af Kärnten og Krain)
 1358–1365: Rudolf IV "stifteren" (fra 1363 også greve af Tyrol)
 1365–1395: Albrecht III
 1395–1404: Albrecht IV
 1404–1439: Albrecht V
 1440–1457: Ladislaus "den posthume"
 1457–1493: Frederik V (fra 1452 også tysk-romersk kejser)
 1458-1463: Albrecht VI. (i strid med sin bror Frederik V. om regentskab over Østrig)

Ærkehertuger af huset Habsburg 
 1493–1519: Maximilian I (fra 1500 også fyrstegreve af Görz)
 1519–1521: Karl I
 1521–1564: Ferdinand I (fra 1526 også konge af Ungarn, Böhmen m.fl.)
 1564–1576: Maximilian II
 1576–1612: Rudolf V
 1612–1619: Matthias
 1619–1637: Ferdinand III
 1637–1657: Ferdinand IV
 1657–1705: Leopold VI
 1705–1711: Josef I
 1711–1740: Karl II

Ærkehertug(inn)er af huset Habsburg-Lothringen 
 1740–1780: Maria Theresia (fra 1772 også dronning af Galicien)
 1780–1790: Josef II
 1790–1792: Leopold VII
 1792–1835: Frans II (fra 1797 også konge af Dalmatien)

Kejsere af huset Habsburg-Lothringen

Huset Habsburg-Lothringen

(Overhoveder for huset Habsburg-Lothringen siden 1918)

Se også 
 Østrigs præsidenter

Regenter
 
Lister over regenter
Vormärz

Vormärz (før-marts) er betegnelsen for den periode, der leder op til den mislykkede martsrevolution i Tyskland. Det var en periode med politistat og stærk censur. Censuren indførtes med fyrst Metternichs Karlsbadbeslutning i 1819. Med beslutningen blev pressefriheden indskrænket, og ideerne om oplysning blev undertrykt. Da den mentalt handicappede Ferdinand I overtog herredømmet i 1835, blev det muligt for Metternich at styre de interne og eksterne affærer for riget. Nationalisme og den sociale udvikling i riget skabte megen spænding, og dette skulle sidenhen komme til udtryk i Martsrevolutionen i 1848. Den voksende arbejderklasse blev set mere som et politisk end et socialt problem.

Opkomsten af liberalismen skulle vise sig at blive en ulempe for Metternich og Ferdinand. Liberale tanker kom fra aristokratiet og middelklassen, og især dissensen fra middelklassen var udtalt.

Litteratur 
 Okey, Robin., The Habsburg Monarchy: From Enlightenment to Eclipse. New York: St. Martin's Press, 2001.

Historiske epoker
Dansk Fodgænger Forbund

Dansk Fodgænger Forbund (DFF), en interesseorganisation hvis hovedformål er at skabe større færdselssikkerhed, fremkommelighed, tryghed og komfort for fodgængere.

Indsatsområder 

 Parkering og standsning skal forbydes på fortove

 Hække skal klippes og skæres tilbage til skel

 Færdselspolitiet skal være synligt i lokalområdet

 Byggematerialer på fortovet skal være afmærket med kommunens tilladelse

 Butiksskilte må ikke anbringes på fortovet til gene for fodgængerne

 Varer må ikke udstilles på fortovet til gene for fodgængerne

 Cyklister og knallerter skal ikke køre på fortovet

 Bilister skal overholde deres vigepligt

Ekstern henvisning 
Dansk Fodgænger Forbunds hjemmeside

Fodgænger Forbund
Sikkerhed
Fodgænger Forbund
Gang
Søren Spætte

Søren Spætte (engelsk: Woody Woodpecker) er en tegnefilmsfigur, der optræder i 194 tegnefilm af den amerikanske animator Walter Lantz, producert af Universal Studios mellem 1940 og 1972. Mel Blanc, der i samme periode lagde stemme til Snurre Snup og Daffy And, lagde ligeledes stemme til Søren Spætte.

Søren Spætte er også udgivet som tegneserier, herunder i fire album af den danske tegneserieskaber Freddy Milton.

Søren Spætte har fået en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Eksterne henvisninger 
 Søren Spætte på ComicWiki

Tegneserier fra USA
Tegnefilmsfigurer
Hollywood Walk of Fame
Bill Cosby

William Henry Cosby, Jr (født 12. juli 1937 i Philadelphia, Pennsylvania, USA) er en amerikansk skuespiller, komiker, forfatter, musiker Han er først og fremmest kendt fra tv-serien The Cosby Show, der kørte fra 1984 til 1992.

Han er den første skuespiller med afrikansk oprindelse, som er blevet tildelt en Emmy-pris.

Opvækst, bachelorstudium, og karriere 
Han gik i 10. klasse tre gange, uden at fuldføre (10. klasse). I 1956 vervede han sig i USA's marine.

Han afbrød sine studier ved Temple University i 1963 uden at fuldføre, for at arbejde som komiker.

Tildeling af akademiske grader 
I 1971 blev han tildelt en bachelorgrad fra Temple University for sin livserfaring; Han havde allerede tre Emmy-priser.

Han fik "Ph.D. in Education" i 1976 ved University of Massachusetts i Amherst. Den akademiske afhandling handler om "the impact" af hans tv-serie. Afhandlingen hedder "An Integration of the Visual Media via Fat Albert and the Cosby Kids into the Elementary School Curriculum as a Teaching Aid and Vehicle to Achieve Increased Learning".

Voldtægtssag 
De første anklager om voldtægt begået af Bill Cosby fremkom allerede i 2005, men de blev afvist. I 2014 og 2015 fremkom adskillige historier fra kvinder, der hævder at være blevet bedøvet med piller af Bill Cosby for senere at blive seksuelt udnyttet. Overgrebene er angiveligt sket over en længere periode fra 1960'erne og frem til 2004. Bill Cosby nægter anklagerne, men indrømmer indkøb af beroligende piller, som han har anvendt i forbindelse med sex. Bill Cosby blev kendt skyldig i tre tilfælde af seksuelt overgreb den 26. april 2018.

25. September 2018 blev han idømt tre til 10 års fængsel. Efter en kort periode i Montgomery County Correctional Facility blev Cosby overført til statsfængslet SCI Phoenix i Skippack Township

Dommen blev 30. juni 2021 omstødt af Pennsylvanias højesteret på grund af procesfejl, og han blev løsladt fra fængslet.

Familie 
Cosby har siden 25. januar 1964 været gift med Camille Olivia Hanks.
Sammen fik de fem børn, Erika (f. 1965), Erinn (f. 1966), Ennis (1969-1997), Ensa (1973-2018) og Evin (f. 1976). Deres eneste søn, Ennis, blev myrdet den 16. januar 1997, mens han skiftede et fladt dæk på siden af ​​Interstate 405 i Los Angeles. Cosbys datter Ensa døde af nyresygdom den 23. februar 2018, mens hun afventede en nyretransplantation.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Pennsylvania
Personer fra Philadelphia
Emmy-vindere
Kriminelle fra USA
Æresdoktorer
Movsar Barajev

Movsar Bukharovitj Barajev (tjetjensk: Мовсар Бухарович Бараев; 26. oktober 1979 – 26. oktober 2002), tidligere kendt som Suleimanov, var en tjetjensk terrorisk der i oktober 2002 ledte banden (Special Purpose Islamic Regiment) der stod bag terrorangrebet mod Dubrovka-teateret i Moskva (129+ døde). Barajev blev selv dræbt af russiske sikkerhedsstyrker under stormen på teateret. Han døde på sin 23. års fødselsdag.

Movsar Barajev var nevø til den berygtede tjetjenske bandit Arbi Barajev, der var den oprindelige skaber af gruppen Special Purpose Islamic Regiment (SPIR). Da Arbi Barajev blev dræbt (ifølge nogle beretninger tortureret til døde) af russiske sikkerhedsstyrker i 2001 overtog Movsar ledelsen af gruppen. Movsar der oprindeligt hed "Movsar Suleimanov" skiftede i den anledning navn til "Movsar Barajev" for at ære hans onkel. Movsar Barajev var, ligesom hans onkel Arbi, en svoren fjende af den tjetjenske "præsident" Aslan Maskhadov

Movsar Barajev drejede SPIR, der under Arbi Barajevs ledelse hovedsageligt blot havde været en lokal tjetjensk kriminel bande – om end en særdeles brutal og voldelig af slagsen, over i en mere politisk og religiøs retning. Movsar Barajev brugte SPIR til at kanalisere penge fra arabiske terrororganisationer til sig selv og andre tjetjenske grupper. Under Movsars ledelse startede gruppen en serie af væbnede angreb og terrorangreb på russiske styrker, hvilket ultimativt ledte til terrorangrebet i Moskva hvor han ledte en bande på omkring 40 SPIR terrorister (inklusivt stor andel meget omtalte kvindelige selvmordsterrorister kaldet Sjakhidka). De holdt omkring 850 gidsler fanget i tre døgn og truede med at dræbe dem alle hvis ikke deres krav blev opfyldt. Movsar Barajev og hovedparten af angriberne døde under den afsluttende storm af russiske specialstyrker (Spetsnas – Alfa). Ingen af hans krav blev opfyldt.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 The Man Who Would Be Martyred  Time Magazine, 27. oktober 2002 
 A Son of Perestroika Moscow News 
 Fighter, or just a thug? The Age 
 Chechen rebel an unlikely leader San Francisco Chronicle, 25. oktober 2002 
 Barayev Known More for Gun Exploits Than Religious Devotion The Moscow Times 
 Barayev, Movsar; Key Leader Profile, National Memorial Institute for the Prevention of Terrorism 

Personer fra Tjetjenien
Terrorister
Terrorangrebet mod Dubrovka-teateret i Moskva
Berlins distrikter

Berlin er både en by og en af Tysklands delstater. Byen er opdelt i tolv distrikter (tysk: Bezirke), også kendt som administrative distrikter, med hver sin distriktsforvaltning, selv om alle distrikterne er underlagt Berlins bystyre og delstatsregering.

Hver distrikt består af flere officielt anerkendte bydele (tysk: Ortsteile). Disse bydele har ofte en historisk identitet som tidligere uafhængige byer, landsbyer eller landkommuner. De blev forenet i 1920 som led i dannelsen af Storberlin. Bydelene har ikke deres egne politiske organer, men er anerkendt af byen og distrikterne i planlægnings- og statistisk sammenhæng. Ofte identificerer berlinerne sig mere med bydelene end med distrikterne.

Da Storberlin blev etableret i 1920, blev byen opdelt i 20 distrikter, hvoraf de fleste blev navngivet efter den største lokalitet i området, ofte en tidligere by eller kommune. I 2000 bestod Berlin af 23 distrikter, idet der var lavet tre nye distrikter i Østberlin. Ved en administrativ reform i 2001 blev disse slået sammen til de 12 distrikter, der udgør byen i dag. Der er i alt 96 anerkendte bydele som listet nedenfor.

Distrikter og deres bydele 

 Mitte
 Gesundbrunnen
 Hansaviertel
 Mitte
 Moabit
 Tiergarten
 Wedding

 Friedrichshain-Kreuzberg
 Friedrichshain
 Kreuzberg

 Pankow
 Blankenburg
 Blankenfelde
 Buch
 Französisch Buchholz
 Heinersdorf
 Karow
 Niederschönhausen
 Pankow
 Prenzlauer Berg
 Rosenthal
 Stadtrandsiedlung Malchow
 Weißensee
 Wilhelmsruh

 Charlottenburg-Wilmersdorf
 Charlottenburg
 Charlottenburg-Nord
 Grunewald
 Halensee
 Schmargendorf
 Westend
 Wilmersdorf

 Spandau
 Falkenhagener Feld
 Gatow
 Hakenfelde
 Haselhorst
 Kladow
 Siemensstadt
 Spandau
 Staaken
 Wilhelmstadt

 Steglitz-Zehlendorf
 Dahlem
 Lankwitz
 Lichterfelde
 Nikolassee
 Steglitz
 Wannsee
 Zehlendorf

 Tempelhof-Schöneberg
 Friedenau
 Lichtenrade
 Mariendorf
 Marienfelde
 Schöneberg
 Tempelhof

 Neukölln
 Britz
 Buckow
 Gropiusstadt
 Neukölln
 Rudow

 Treptow-Köpenick
 Adlershof
 Altglienicke
 Alt-Treptow
 Baumschulenweg
 Bohnsdorf
 Friedrichshagen
 Grünau
 Johannisthal
 Köpenick
 Müggelheim
 Niederschöneweide
 Oberschöneweide
 Plänterwald
 Rahnsdorf
 Schmöckwitz

 Marzahn-Hellersdorf
 Biesdorf
 Hellersdorf
 Kaulsdorf
 Mahlsdorf
 Marzahn

 Lichtenberg
 Alt-Hohenschönhausen
 Falkenberg
 Fennpfuhl
 Friedrichsfelde
 Karlshorst
 Lichtenberg
 Malchow
 Neu-Hohenschönhausen
 Rummelsburg
 Wartenberg
 Weißensee

 Reinickendorf
 Frohnau
 Konradshöhe
 Heiligensee
 Hermsdorf
 Lübars
 Märkisches Viertel
 Reinickendorf
 Tegel
 Waidmannslust
 Wittenau
Bolbro Gymnastik- og Idrætsforening

Bolbro G&IF er forkortelsen for klubben Bolbro Gymnastik- og Idrætsforening.
Den er beliggende på Friggasvej 14, 5200 Odense, hvor den har holdt til siden 1978. Selve klubben har eksisteret siden 1937. Bolbro G&IF dyrker både gymnastik, fodbold, badminton og håndbold.
Foreningen har et fodboldhold placeret i Fyns serie 1.

Ekstern kilde/henvisning 
 Bolbro G&IFs officielle hjemmeside 
 S1 2007, pulje 1 

Fodboldklubber under DBU Fyn
Sportsklubber i Odense
Chi i anden-test

Chi i anden-test (χ²-test) betegner i den matematiske statistik en række hypotesetests med χ²-fordelte teststørrelser.

Man skelner typisk mellem tre typer tests:

 Fordelingstest: Test, hvor man viser, om data kan siges at være fordelt med den forventede fordeling.
 Uafhængighedstest: Test, hvor man viser, om to fordelinger er stokastisk uafhængige
 Homogenitetstest: Test, hvor man viser, om to eller flere stikprøver kommer fra samme fordeling

Ophavsmand 
Chi i anden-testen og den dertilhørende teststatistik blev første gang beskrevet af den britiske matematiker og statistiker Karl Pearson (1857-1936).

Fordelingstests 
For at finde ud af, om data følger en forventet fordeling, kan man anvende chi i anden-test. Dette gøres ved at finde sandsynligheden, for at afvigelsen q ligger i den kritiske mængde. I modsætning til binomialtest kan man arbejde med et større antal hændelser end 2.

Formel for Q 
Mere præcist er sandsynligheden defineret som sandsynligheden for at den stokastiske variabel χ² er større end vores afvigelse q. (Hvilket kan skrives P(χ²- ≥ q))
Formlen for Q (og q) er:

hvor h1, h2,...,hk er de observerede stikprøvehyppigheder for de k hændelser, x1, x2,...,xk er modelhyppighederne og p1, p2,...,pk er sandsynlighederne for de k hændelser.

Fremgangsmåde 
Når man ved hjælp af en chi i anden test vil teste, om de teoretiske sandsynligheder for de k hændelser ved eksperimentet E kan accepteres, så starter man med at udføre E n antal gange. På grundlag heraf udregnes q vha. den ovenstående formel og man kan således bestemme P(Q≥q) = P(χ²≥q) med visse lommeregnere. (Blandt andre TI-89 og TI-Nspire CX CAS)

Hvis den fundne sandsynlighed er lille, kan man konkludere, at de teoretiske sandsynligheder ikke er rigtige; dermed må den opstillede hypotese forkastes. Ofte vælger man en procentsats på 1 %, 5 % eller 10 %. Den valgte procentsats kaldes signifikansniveau.

Regneark og lignende 
Regneark eller lignende programmer kan beregne chi i anden-test.

Regnearket Excel har den indbyggede kommando =chifordeling(teststørrelse;frihedsgrader) til at beregne p-værdien.

χ²-fordelingen 

χ²-fordelingen (som ses på illustrationen) er ligesom normalfordelingen en absolut kontinuert tæthedsfunktion, hvor arealet under grafen er lig 1, men i modsætning til normalfordelingen, ændrer χ²-fordelingen sig alt efter antallet af frihedsgrader. Når vi i χ²-testen finder P(χ² ≥ q) finder vi altså arealet under grafen til højre for q – hvilket netop er det kritiske område.

Frihedsgrader 
Antal frihedsgrader f er defineret som k – 1. Dette skyldes, at man i enhver fordeling har den sidste mulighed bestemt i kraft af de foregående.

Referencer 

Statistik
Fraugde Gymnastik- og Idrætsforening

Fraugde Gymnastik- og Idrætsforening forkortes Fraugde G&IF (i daglig tale FGIF) & blev stiftet den 9. Juni 1941. Foreningen har adresse i Fraugde Fritidscenter på Stat-Ene-Vej 18-22, 5220 Odense SØ. Foreningen tilbyder håndbold, volleybold, gymnastik, badminton og fodbold.

Foreningen har et fodboldhold placeret i Fyns serie 3.

Ekstern kilde/henvisning 
 Fraugde G&IFs officielle hjemmeside 
 Holdoversigt   på DBU Fyn

Fodboldklubber under DBU Fyn
Sportsklubber i Odense
Gymnastik i Danmark
Kresten Schultz Jørgensen

Kresten Schultz Jørgensen (født 5. september 1964 i Farum) er cand.scient.pol., tidligere chefredaktør, ministersekretær samt nuværende selvstændig erhvervsdrivende, forfatter, foredragsholder og ekstern lektor i strategisk kommunikation ved Institut for Interkulturel Kommunikation og Ledelse, Copenhagen Business School.

Kresten Schultz Jørgensen er søn af socialrådgiver Ellen Schultz Jørgensen og professor i socialpsykologi, dr. phil. Per Schultz Jørgensen, der i mange år var formand for Børnerådet. Han er student fra Marie Kruses Skole i Farum, 1983, og blev i 1992 kandidat i statskundskab fra Københavns Universitet og har desuden læst offentlig administration og kommunikation ved University of California.

Han arbejdede 1992-1993 som fuldmægtig i Undervisningsministeriet (bl.a. som taleskriver for undervisningsminister Bertel Haarder) og var ministersekretær i Forskningsministeriet 1993-1994. I 1994 blev han ansat som sekretariatsleder, debatredaktør og lederskribent på Politiken, hvor han var frem til 1998. Fra 1998 til 2000 var han chefredaktør og adm. direktør på Dagbladet Aktuelt, mens han 2000-2002 var kommunikationschef for Coca-Cola i Norden og de baltiske lande. I 2002 blev han chefredaktør på dagbladet Dagen, der kun nåede at udkomme 41 gange inden selskabet bag gik konkurs 6. december samme år. Fra 2003 har han været kommunikations- og salgschef for Det Kongelige Teater, men stiftede i oktober 2007 sin egen kommunikationsvirksomhed Lead Agency.

Kresten Schultz Jørgensen har udgivet en lang række debatbøger. Bøgerne kredser om fællesskabets, demokratiets og kulturens muligheder i en verden, der bliver mere global.

Privat er han bosiddende i Gentofte med sin datter og to sønner samt sin hustru, jurist Malene Meier.

Bibliografi 
 Ministeren (med Ritt Bjerregaard m.fl.) (1995)
 Politikken der blev væk (medforfatter) (1995)
 Det sidste menneske – da danskerne opgav demokratiet (1997)
 Uden for talerækken (med Lone Dybkjær) (1998)
 Ægget & Hønen (1999)
 De Nye Barbarer (2000)
 Homo Zapiens (2002)
 Magt og Mirakler (2004)
 Bryd Muren (2010)
 Kommunikationstrategi for Fattigrøve (2012)

Referencer 

Journalister fra Danmark
Chefredaktører fra Danmark
Personer fra Farum
Faglitterære forfattere fra Danmark
Journalister ved Politiken
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Ansatte ved Copenhagen Business School
Wheeling (West Virginia)

Wheeling er en by i den amerikanske delstat West Virginia. Byen har  indbyggere og er administrativt center i det amerikanske county Ohio County.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Wheelings hjemmeside (engelsk)

Byer i West Virginia
Juscelino Kubitschek

Juscelino Kubitschek de Oliveira (JK), (12. september 1902 – 22. august 1976) var en prominent brasiliansk politiker, der var præsident i Brasilien fra 1956 til 1961. Han var født i Diamantina i Minas Gerais, og døde i 1976. 

Hans far, João César de Oliveira (1872-1905), der døde da Juscelino var to år gammel, var handelsrejsende. Juscelinos mor, Júlia Kubitschek (1873-1971) var skolelærer af tjekkisk oprindelse .

Juscelino Kubitschek blev uddannet i medicin, men valgte at stille op til det brasilianske parlament for sin hjemstat Minas Gerais og blev valgt ind i 1934, men måtte blive læge i 1937, da militærstyret overtog magten. Ikke desto mindre blev han udpeget til borgmester i Minas Gerais' hovedstad Belo Horizonte i 1940. Her lykkedes det han at gennemføre en storslået ide om opførelse af en kunstig sø (Pampulha), der kunne forsyne byen med drikkevand, samt at opføre et omfattende aktitektonisk velgennemtænkt kompleks, projekteret af bl.a. Oscar Niemeyer.

Kubitschek blev genvalgt til Brasiliens parlament i 1945 og stillede op til præsidentvalget i 1955. Han vandt valget og blev taget i ed som Brasiliens præsident 31. januar 1956.

Hans præsidentperiode var præget af store økonomiske og udviklingsmæssige fremskridt, og blandt de mange projekter kendes realiseringen og indvielsen af Brasília, landets nye og planlagte hovedstad, stort set midt i det store land i et områder, der tidligere var domineret af regnskov. 

Kubitschek blev afløst som præsident af Jânio Quadros i 1961. Da militæret atter tog magten i 1964, blev Kubitscheks politiske rettigheder suspenderet for de næste 10 år. Han drog derefter i selvvalgt eksil og opholdt sig i de følgende år i USA og Europa.

Han vendte tilbage til Brasilien i 1967, men omkom officielt under en trafikulykke nær byen Resende (i staten Rio de Janeiro) i 1976. 350.000 mennesker mødte til hans bisættelse i Brasília. Hans jordiske rester ligger begravet i mindesmærket Memorial JK i Brasília, der blev åbnet 1981. Der eksisterer en udbredt opfattelse, at Kubitschek blev dræbt på ordre fra det brasilianske militærregime på grund af hans uophørlige kamp for demokrati. Senere afsløringer af den højre-radikale Operation Condor, som fra midten af 1970'erne spredte sin magt og anti-demokratiske kontrol over og henrettede tusinder af politiske modstandere i hele Sydamerika, er senere blevet kædet sammen med dødsfaldene på Kubitschek og João Goulart (præsident 1961-64)  .

Noter og referencer

Eksterne links 

 The Man from Minas (om Juscelino Kubitschek og hans baggrund) – fra Time Magazine, 13. februar 1956 

Brasiliens præsidenter
Personer fra Brasília
Ellen Margrethe Løj

Ellen Margrethe Løj (født 17. oktober 1948 i Gedesby, Falster) er cand.polit., tidligere FN-ambassadør og udenrigsråd og p.t. Danmarks ambassadør i Tjekkiet. Fra nytår 2008 er hun leder af FN's samlede indsats i Liberia.

Løj er uddannet cand.polit. fra Københavns Universitet i 1973 og begyndte sin diplomatiske karriere i Udenrigsministeriet samme år. Fra 1977 til 1980 var hun ambassadesekretær ved den danske mission ved FN i New York, og fra 1982 til 1985 var hun ambassaderåd ved den danske repræsentation ved EF i Bruxelles. I årene 1986-1989 var hun kontorchef i Udenrigsministeriet. Fra 1989 til 1992 var hun Danmarks ambassadør i Israel, og fra 1992-1995 viceudenrigsråd i Udenrigsministeriet. Hun var 1996 til 2001 chef for Udenrigsministeriets Sydgruppe, og fra 2001-2007 FN-ambassadør i New York. I 2005-06 repræsenterede hun Danmark i FN's Sikkerhedsråd. Med sin nye stilling som leder af FN's samlede indsats i Liberia er hun den højst placerede dansker i FN-systemet. Efter en kort pause og i forbindelse med  (UNMISS) udpegede FNs generalsekretær Ban Ki-moon igen Ellen Margrethe Løj  i en højt rangerende FN-stilling hvor hun blev placeret i stillingen som ny Special Representative and Head of the Mission i Sydsudan. Ellen Margrethe Løj overtog UNMISS efter Hilde Johnson fra Norge den 23. juli 2014.

Derudover har hun været medlem af bestyrelsen for det dansk-tyske rederi Scandlines fra 1998 til 2001 og medlem af bestyrelsen for Industrialiseringsfonden for Udviklingslandene og bestyrelsen for Investeringsfonden for Østlandene, begge 1994-96.
 
2009 blev hun Kommandør af 1. grad af Dannebrogordenen og bærer også San Martins Orden (Orden del Libertador San Martin).

Kilder og eksterne henvisninger 
 United Nations Press Release: Ellen Margrethe Løj 
 Profile of Ambassador Ellen Margrethe Løj 
 Secretary-General Appoints Ellen Margrethe Løj of Denmark Special Representative for Republic of South Sudan 

Ambassadører fra Danmark
Økonomer fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog
Personer fra Falster
Alumni fra Københavns Universitet