kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wimbledon-mesterskaberne 1884

Wimbledon-mesterskaberne 1884 var den ottende udgave af Wimbledon-mesterskaberne i tennis. Turneringen blev spillet i All England Lawn Tennis and Croquet Club i London, Storbritannien i perioden 5. – 19. juli 1884. I de foregående syv udgaver havde mesterskaberne udelukkende bestået af en herresingleturnering, men ved dette mesterskab blev der tilføjet en damesingle- og en herredoublerække. De to nye rækker blev dog først spillet efter at herresingleturneringen var færdig.

I herresingle sejrede William Renshaw for fjerde år i træk efter sejr over Herbert Lawford på 6-0, 6-4, 9-7, og han vandt også herredoubletitlen sammen med sin tvillingebror Ernest Renshaw, idet de i finalen vandt over Ernest Lewis og Teddy Williams med 6-3, 6-1, 1-6, 6-4. I damesinglefinalen vandt Maud Watson med 6-8, 6-3, 6-3 over sin storesøster, Lillian Watson.

Resultater

Herresingle 

Turneringen var en herresingleturnering med deltagelse af 29 spillere. Mesterskabet blev afgjort i udfordringsrunden, hvor den forsvarende mester, William Renshaw, spillede mod vinderen af all comers-turneringen, Herbert Lawford, hvori de resterende 28 spillere spillede om retten til at møde mesteren i udfordringsrunden. Resultatet af udfordringsrunden blev, at den forsvarende mester, William Renshaw, besejrede Herbert Lawford med 6-0, 6-4, 9-7 og dermed sikrede sig den fjerde af dine syv Wimbledon-titler i herresingle.

Alle kampe blev spillet bedst af fem sæt, der skulle vindes med mindst to overskydende partier.

Udfordringsrunden 

I "udfordringsrunden" spillede vinderen af All Comers-finalen, Herbert Lawford, mod den forsvarende mester, William Renshaw, om mesterskabet i herresingle.

All comers-turneringen

Damesingle 

Den første Wimbledon-turnering i damesingle havde deltagelse af 13 spillere, og alle kampene blev spillet bedst af tre sæt, der skulle vindes med mindst to overskydende partier. Mesterskabet blev vundet af Maud Watson, som i finalen besejrede sin storesøster Lilian Watson med 6-8, 6-3, 6-3.

Førstepræmien var en blomsterkurv af sølv til en værdi af 20 Guineas, mens andenpræmien bestod af et håndspejl i sølv og en forsølvet børste til en samlet værdi af 10 Guineas.

Herredouble 

Den første Wimbledon-turnering i herredouble havde deltagelse af 10 par, og titlen blev vundet af tvillingebrødrene William og Ernest Renshaw, som i finalen vandt over Ernest Lewis og Teddy Williams med 6-3, 6-1, 1-6, 6-4.

Kilder / eksterne henvisninger 
 The Championships, Wimbledon 
 Tennis Archive - Wimbledon 1884 
 Scoreshelf.com - Wimbledon 1884 

1884
Tennis i 1884
Should've Known Better

"Should've Known Better" er vindersangen af Dansk Melodi Grand Prix 2012, sunget af sangerinden Soluna Samay. Sangen blev dermed udvalgt til at repræsentere Danmark ved Eurovision Song Contest 2012 i Aserbajdsjan, hvor den opnåede en 23. plads ud af 26 deltagende sange. Sangen er skrevet af Remee, Chief 1, Isam Bachiri og Amir Sulaiman, og den er produceret af Chief 1. Sangen handler om savn og at værdsætte det man har. Singlen har ligget nummer ét på hitlisten, og har modtaget guld for 15.000 solgte downloads.

Cellisten der sås i baggrunden på scenen i Aserbajdsjan er den senere kendte musikproducer Kewan. Trommeslageren Ihan Haydar blev senere kendt fra L.I.G.A.

Hitlister

Referencer 

Sange fra Dansk Melodi Grand Prix
Sange fra Eurovision Song Contest 2012
Singler fra 2012
Popsange fra Danmark
Eurovision Song Contest-sange fra Danmark
Dansk Melodi Grand Prix 2012
Søren Hempel

Søren Hempel (født 3. januar 1775, død 12. januar 1844) var en dansk bogtrykker og avisudgiver.

Hempel blev født i Faaborg, hvor faderen, Christian Hempel, var distriktskirurg og postmester; moderen hed Sophie født Erreboe. 1793 blev han student fra Odense Skole, 1796 tog han teologisk eksamen, og 1797 købte han i kompagni med den franske emigrant J.B. Lindenfels Fyns Stifts Adressekontor og Bogtrykkeri i Odense, hvormed han forbandt en boghandel.

Han lod det imidlertid ikke være nok med at trykke og sælge aviser og bøger, han skrev selv flittig og kom derved i mange pennefejder, navnlig med Christian Iversen, der fra 1780 havde udgivet en anden avis i Odense. Det forholder sig dog næppe, som N.M. Petersen vil vide, at fejderne mellem Fyns Stiftstidende (Hempel) og Fyns Avis (Iversen) var aftalte; de førtes for Alvor, og det havde, som andensteds sagt, ikke lille indflydelse, at Odense havde 2 sådanne førere og organer for den offentlige meningsytring, begge i liberal og patriotisk ånd.

Som gammel teolog tog Hempel særlig kraftig til orde mod tidens pietistiske og grundtvigske bevægelser, og som dilettant i astronomien skrev han en del astronomiske artikler.

1813 blev han forligelseskommissær og 1838 borgerlig rådmand i Odense, hvorfra han 1835 blev valgt til stænderdeputeret, i hvilken egenskab han gav møde i Roskilde 1835, 1838 og 1840. Hempel nedskrev sine oplevelser og indtryk af disse møder, og de blev udgivet i 1946 af Hakon Müller. Men Hempel var af en ældre tid og hans konservatisme og gammeldags synsmåde forstod ikke de nyere liberale strømninger og han trak sig fra landspolitik efter 1840. Allerede 1829 var han blevet kancelliråd.

Hans 47-årige fødselsdag, 3. januar 1822, der faldt sammen med Fyns Stiftstidendes 50-årige jubilæum og hans eget 25-årige jubilæum som dens udgiver, blev stærkt fejret. I bestyrelsen for Lahns Stiftelse stod han, "Borgervennen", som et virksomt medlem, og ved hans initiativ oprettedes 1841 "Stiftelsen af 18. September" for trængende håndværksmestre og deres enker.

19. september 1798 ægtede han Frederikke Kirstine Kisbye (født 16. maj 1769 død 22. september 1839), datter af kateket ved St. Knuds Kirke i Odense Morten Kisbye og Johanne Margrethe født Sibbern.

Henvisninger

Litteratur 
 Hakon Müller, Søren Hempels politiske dagbøger, Fyens Stiftsbogtrykkeri, 1946.
 Weishaupt, Den Gamle Boglade – Hempelske Boghandel 1797 – 3. Januar – 1947 : Rids af Bogladens Historie, Hempelske Boghandels Forlag, 1947.
 Thomas Hansen Erslew, Almindeligt Forfatterlexicon for Kongeriget Danmark med tilhørende Bilande fra 1814.
 Camillus Nyrop, Den danske Boghandels Historie, II.
 J. Lauritzen, Fyns Stiftstidendes første Aarhundrede

Chefredaktører fra Danmark
Forlæggere fra Danmark
Boghandlere fra Danmark
Teologer fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer fra Faaborg
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
FriiskFunk

FriiskFunk er et radioprogram, der sendes på hverdage mellem kl. 8 og kl. 9 på åben kanal i det nordvestlige Slesvig-Holsten (Westküste FM). FriiskFunk startede i september 2010. Næsten hele programmets sprog er på nordfrisisk. Udsendelser indeholder forskellige indslag om nordfrisisk kultur, musik samt nyhederne (Nais foon diling ≈ Nyt fra i dag) og oplysninger om højvande. Programmerne produceres og sendes mandag til torsdag direkte fra studiet i Alkersum på Før og på fredag fra studiet i Friisk Hüs i Bredsted. 

FriiskFunk har både lønnede og ulønnede medarbejdere. Programmet støttes finansielt af Frisisk Råd og Ferring Stiftung. Derudover blev der etableret et radioråd med repræsentanter fra de forskellige nordfrisiske institutioner.

Eksterne henvisninger
 Officiel hjemmeside 
 Arkivet med udvalgte indslag 
 Nais foon diling 

Radioprogrammer
Nordfrisland
Pyramaze

Pyramaze er et dansk power metal-band fra Hjordkær og stiftet i 2001 af Michael Kammeyer.

Medlemmer 
 Terje Harøy– Vokal (2014-)
 Morten Gade Sørensen – Trommer (2001-)
 Jonah Weingarten – Keyboard (2001-)
 Jacob Hansen – Guitar (2012-)

Tidligere Medlemmer 
 Michael Kammeyer – Guitar (2001-2010)
 Niels Kvist – Bas (2001-2010)
 Matthew Barlow – Vokal (2007-2008)
 Lance King – Vokal (2001-2006)
 Toke Skjønnemand – Guitar (2004-2022)

Diskografi 
 Melancholy Beast (2004)
 Legend of the Bone Carver (2006)
 Immortal (2008)
 Disciples of the Sun (2015)
 Contingent (2017)
 Epitaph (2020)
 Bloodlines (2023)

Eksterne henvisninger 
 Pyramaze home page
 Pyramaze Myspace 
 Nightmare Records Inc.

Metalgrupper fra Danmark
Metalgrupper fra USA
Power metal-grupper
Musikgrupper fra 2001
De Bortførte Børn

De Bortførte Børn er en dokumentartv-serie i fem afsnit, der blev sendt på TV 2 i perioden fra 2. til 30. januar 2012.

Skuespilleren Janus Nabil Bakrawi undersøger i samarbejde med TV 2 fire sager hvor børn er blevet bortført af et familiemedlem. Serien kritiserer bl.a. politiet og Udenrigsministeriet til at være for langsomme til at reagere, inden barnet f.eks. er bortført til et land, der ikke har udvekslingsaftale med Danmark.

En mor til et af de bortførte børn har kritiseret produktionen for ikke at lade hende gennemse materialet inden programmet blev sendt. Hun mener at programmet fremsætte en række faktuelt forkerte oplysninger, og forsøgte forgæves at få nedlagt et fogedforbud for at standse udsendelsen.

Kilder 

Dokumentarserier fra Danmark
TV 2-serier
Danske tv-serier fra 2010'erne
Rhode Island Red

Rhode Island Red er en hønserace, der stammer fra USA.
Hanen vejer 3-3,5 kg og hønen vejer 2,2-2,7 kg. De lægger brune æg à 60-66 gram. Racen findes også i dværgform. Man forkorter ofte racens navn til initialerne RIR.

Racen er særdelses højtydende, og den har været brugt til at fremavle flere af de moderne produktionsracer. Ved avl med denne race, skal man imidlertid holde sig det for øje, at da man fremavlede racen, kom man ubevist til at fremavle et bestemt gen, der mindsker racens evne til at nedbryde visse aminosyrer. Denne 'fejl' i genmassen betyder at RIR og visse af de racer som har den som ophav, kan få æg med fiskelugt, når visse olierige frøkilder, som raps, hørfrø og sesam frø, udgør mere end 5 % af foderet.

Farvevariationer 
 Rød sorthalet

Galleri

Referencer 
 Danmarks Fjerkræavlerforening for Raceavl. Skandinavisk Fjerkræ-Standard, 2004. 
 Dansk racebeskrivelse af racen 

Hønseracer
Yamato Gunkei

Yamato Gunkei  er en hønserace, der stammer fra Japan.
Hanen vejer 1,8-2,5 kg og hønen vejer 1,5-2 kg. De lægger brune eller cremefarvede æg à 35-40 gram. Racen findes ikke i dværgform.

Farvevariationer 
 Guldsort hvedefarvet

Referencer 
 Danmarks Fjerkræavlerforening for Raceavl. Skandinavisk Fjerkræ-Standard, 2004. 

Hønseracer
Classica et mediaevalia

Classica et Mediaevalia er et dansk videnskabeligt tidsskrift, som beskæftiger sig med antikkens og middelalderens historie, sprog og litteratur samt den klassiske traditions betydning som en del af den europæiske kulturarv. Tidsskriftet udkom første gang i 1938 og det seneste bind er årgang 67, 2019. Classica et Mediaevalia trykker bidrag på engelsk, tysk og fransk, og cirka 1/4 af forfatterne er danskere. Indtil 2006 var undertitlen Revue danoise de philologie et d'histoire men siden 2007 bærer tidsskriftet den engelske undertitel Danish journal of philology and history. Fra og med 2019 udkommer tidsskriftet elektronisk på tidsskrift.dk. 

De nuværende redaktører er Thomas Heine Nielsen og Christian Ammitzbøll Thomsen, Københavns Universitet. Tidligere redaktører er blandt andre William Norvin, Franz Blatt, Otto Steen Due, Ole Thomsen, Tønnes Bekker-Nielsen og George Hinge.

Kilder og henvisninger 

Classica et Mediaevalia  på Museum Tusculanums Forlags websted
Classica et Mediaevalia på tidsskrift.dk

Tidsskrifter fra Danmark
Tidsskrifter om historie
Tidsskrifter om litteratur
Charles Benoît Hase

Charles Benoît (oprindelig Karl Benedikt) Hase (11. maj 1780 i Thüringen — 21. marts 1864) var en tyskfødt fransk klassisk filolog.

Hase var siden 1801 bosat i Paris, hvor han blev konservator ved biblioteket og professor ved universitetet. Hans studier gik mest i retning af den senere græske litteratur. Af Niebuhr blev han knyttet til udgivelsen af de byzantinske historikere og besørgede en udgave af Leo Diaconus (Bonn 1828); endvidere udgav han Lydus De magistratibus Romanorum (Paris 1812) og De ostentis (Paris 1824). Endelig 
undfangede han planen til den nye bearbejdelse af Stephanus Thesaurus græcæ linguæ og ledede udgivelsen af det store værk (Paris 1831—65) til sin død. Som forstander for biblioteket i Paris udmærkede han sig ved liberalitet og virksom interesse for andres studier.

Kilder 

  

Filologer fra Tyskland
Filologer fra Frankrig
Klassiske filologer
Bibliotekarer fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Tyskere i 1700-tallet
Franskmænd i 1800-tallet
Personer fra Thüringen
Salmonsens
Fédération française des Usagers de la Bicyclette

La Fédération française des usagers de la bicyclette, i daglig tale FUB (mellem 1980 og 2010, brugtes forkortelsen
FUBICY), er det franske cyklistforbund. Det er oprettet i 1980 for at promovere brugen af cykelen som dagligt transportmiddel og som supplement til den kollektive trafik.

Se også 
 Dansk Cyklist Forbund

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Bicyclette, Federation francaise des Usagers de la
Bicyclette, Federation francaise des Usagers de la
Bicyclette, Federation francaise des Usagers de la
Al-Qamishli

Al-Qamishli (, , kurdisk: Qamişlo), er en by i det nordøstlige Syrien på grænsen til Tyrkiet, der støder op til den tyrkiske by Nusaybin, og ligger tæt på Irak. Byen er en del af provinsen Al-Hasakah, og er den administrative hovedstad i distriktet Al-Qamishli.

    

Byer i Syrien
Le Havre (film)

Le Havre er en finsk/fransk/tysk film fra 2011, instrueret af Aki Kaurismäki.

Handling 
Filmen handler om ex-forfatteren og nuværende boheme Marcel Marx (André Wilms), som har slået sig ned i den nordfranske havneby Le Havre, hvor han lever et liv mellem de tre punkter: Bistroen, hans arbejde og hans kæreste Arletty (Kati Outinen). En dag vil skæbnen, at der så at sige på hans dørtrin lander en immigrant fra det sorte afrika, drengen Idrissa (Blondin Miguel). Da hans kæreste samtidig bliver alvorligt syg, og han oplever en mur af kulde over for Idrissa, beslutter han sig for at mobilisere til modstandskamp mod et rigidt system.

Medvirkende 
 André Wilms – Marcel Marx.
 Kati Outinen – Arletty.
 Jean-Pierre Darroussin – Monet.
 Blondin Miguel – Idrissa.
 Elina Salo – Claire.
 Evelyne Didi – Yvette.
 Quoc Dung Nguyen – Chang.
 Laïka – Laïka (Hund).

Eksterne henvisninger 
 
 

Franske film fra 2011
Film fra Finland
Tyske film fra 2012
Film instrueret af Aki Kaurismäki
Osumihalvøen

projekterer syd fra den japanske ø Kyushu og omfatter det sydligste punkt på øen, Kap Sata. Dens østkyst ligger ved Stillehavet, mens den mod vest vender mod Satsumahalvøen på den anden side af Kagoshimabugten. Politisk er det en del af Kagoshima-præfekturet.

Siden 1914 har en landbro forbundet Sakurajima-øen med det nordvestlige af halvøen.

Se også 
: sydligste punkt

Japans geografi
Halvøer i Asien
Kagoshimabugten

er en dyb fjord i Japans kyst.

Kagoshimabugten er på den sydlige kyst på øen Kyushu. Havnebyen Kagoshima og dens godt beskyttede havn ligger på bugtens vestlige kyst.

Bombardementet af Kagoshima af britiske krigsskibe i bugten fandt sted i 1863. Udbruddet i 1914 af vulkanen Sakurajima, der var en ø i bugten (nu en halvø), ødelagde Kagoshima.

Noter

Litteratur 
 Merriam Webster's Geographical Dictionary, Third Edition. Springfield, Massachusetts: Merriam-Webster, Incorporated, 1997. .

Bugter i Japan
Satsumahalvøen

er en halvø, der projektere syd for den sydvestlige del af øen Kyushu i Japan. Til vest ligger det Østkinesiske Hav, mens der til øst møder Osumihalvøen på den anden side af Kagoshimabugten. Politisk er det en del af Kagoshima-præfekturet, og præfekturhovedstaden Kagoshima ligger på halvøen.

I nærheden af halvøens sydlige spis, er det 924-meter Kaimonbjerg (Kaimon-dake) og de varme kilde ved Ibusuki Onsen.

Eksterne links 
 (Nagasakibana: sydligste punkt) 

Japans geografi
Halvøer i Asien
Japanske øhav

Det  (eller japanske hjemmeøer, japanske arkipelag eller japanske øgruppe), der udgør landet Japan, strækker sig omtrent fra nordøst til sydvest langs den nordøstlige kyst af det eurasiske fastland, og ligger på Stillehavets nordvestlige kyster. Det er sammensat af øerne fra Sakhalinøbuen og den Nordøstlige Japan bue.

Udtrykket Hjemøerne blev brugt i slutningen af 2. verdenskrig til at definere det område af Japan, hvor suveræniteten og det forfatningsmæssige styre var fra kejseren, som ville være begrænset. Udtrykket er også almindeligt anvendt i dag for at skelne øhavet fra Japans kolonier og andre områder i første halvdel af det 20. århundrede, men er ikke brugt i forhold til landet som det eksisterer i dag.

Ødele 
Øgruppen består af 6.852 øer ("ø" er defineret som land med mere end 100 meter i omkreds), hvoraf 430 er beboede. De fire hovedøer, som anført i faldende rækkefølge fra nord til syd, er:
Hokkaido
Honshu
Shikoku
Kyushu

Se også 
Japans geografi
Øer i Japan

Referencer

Eksterne links 
: massens centrum

 
Øhav
La Guerre est déclarée

La Guerre est déclarée er en fransk film fra 2011, instrueret af Valérie Donzelli.

Handling 
Filmen handler om et ungt pars kamp mod deres barns kræftdiagnose.

Medvirkende 
 Valérie Donzelli – Juliette
 Jérémie Elkaïm – Roméo Benaïm
 César Desseix – Adam Benaïm som 1½-årig
 Gabriel Elkaïm – Adam Benaïm som 8-årig
 Brigitte Sy – Claudia Benaïm (Roméo's mor)
 Elina Löwensohn – Alex (Claudia's kæreste)
 Michèle Moretti – Geneviève (Juliette's mor)
 Philippe Laudenbach – Philippe (Juliette's far)

Eksterne henvisninger 
 

Franske film fra 2011
Film instrueret af Valérie Donzelli
Peder Skram (skib)

Peder Skram (skib) har flere betydninger:

Skibe der i den danske Marine har haft navnet Peder Skram.

Navnet henviser til søhelten og adelsmanden Peder Skram.

 Panserfregatten Peder Skram – Søsat 1864, og i tjeneste fra 1866 til 1885.
 Kystpanserskibet Peder Skram – Søsat 1908 og i tjeneste fra 1909 til 1943. Overtaget af Tyskland og sænket 1945.
 Fregatten Peder Skram – Søsat 1965 og i tjeneste fra 1966 til 1990. Nu museumsskib. Lagde navn til Peder Skram-klassen

Indeks over skibsnavne
Punta de Tarifa

Punta de Tarifa eller Punta Marroquí er det sydligste beliggende sted i Spanien, og er dermed også det sydligste sted på det europæiske kontinent. Det sydligeste sted i Europa er på øen Gavdos i Grækenland.

Geografi 
Punta de Tarifa ligger på Andalusiens sydkyst, hvor Costa de la Luz mødes med Costa del Sol ved Gibraltarstrædet omtrent 25 kilometer sydvest for Gibraltar og 15 kilometer nord for Marokko.

Odden ligger i provinsen Cádiz, og ligger lige udenfor byen Tarifa på den lille ø Isla de las Palomas mellem Atlanterhavet og Middelhavet. Øen, som er et militært afspærret område, er forbundet med fastlandet af et kunstigt næs. På øen findes også det cirka 40 meter høje fyr Faro de Tarifa.

Eksterne henvisninger 

Spaniens geografi
Andalusien
Tidligere øer
Harboe

Harboe kan henvise til flere artikler:

 Harboe (slægter) – flere danske slægter
 Felipe Harboe - chilensk politiker
 Kasper Harboe – dansk journalist
 Ludvig Harboe – dansk historiker og biskop
 Poul Harboe-Christensen (1869-1907) – dansk løber og forfatter
 Harboes Bryggeri – et dansk bryggeri

Se også
 Harbou – en dansk adelsslægt
Gavdos

Gavdos (, Gávdhos) er en lille ø i det sydlige Grækenland, og er det sydligst beliggende sted i Europa. Det sydligst beliggende sted på det kontinentale Europa er Punta de Tarifa i Spanien.

Geografi 
Gavdos ligger cirka 50 kilometer syd for øen Kreta i Middelhavet. Det sydligste punkt på øen er Kap Tripiti. Øen er af vulkansk oprindelse, og har et areal på cirka 27 kvadratkilometer. Det højeste punkt på øen er bjerget Vardia med en højde på cirka 348 m.o.h.

Der bor højst 100 indbyggere på øen, hvor de fleste bor i Kastri på øens sydlige del.

Eksterne henvisninger 

Øer i Grækenland
Kreta
Jørgen Henrik Lorck

Jørgen Henrik (egl. Heinrich) Lorck (født 9. januar 1810 i København, død 12. oktober 1895 sammesteds) var en dansk kirurg, bror til Carl Berendt Lorck.

Artium fik L. 1828 og var i den paafølgende Tid stærkt optagen af Studenterlivet, skrev Theaterkritikker i Bladene, spillede Komedie (endnu mange Aar efter var han den første Klint i Hostrups «Gjenboerne») og dyrkede Musik; nogle Sange, Klaverstykker og Danse af ham ere udkomne i Trykken. I 1836 var L. med at stifte «Musikforeningen». 2 Aar senere underkastede han sig medicinsk Embedsexamen, og 1840-41 deltog han som Underkirurg i Fregatten «Bellonas» Togt til Sydamerika. Som Bataillonskirurg var han med i Krigen 1848-50; 1853 ansattes han som Distriktslæge paa Fanø, 1868 i samme Egenskab i Bogense. Fra dette Embede tog han sin Afsked 1883 og levede siden i Hovedstaden, hvor han 1885 udgav nogle livlig skrevne Erindringer med 
Titelen «Femoghalvfjerdsindstyve Aar». 12. Okt. 1895 døde han i Kjøbenhavn. Han ægtede 1853 Ida Louise Zepelin, Datter af generalmajor Johan Detlev von Zepelin. 

Han blev Ridder af Dannebrog 1848 og Dannebrogsmand 1886.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

  

Kirurger fra Danmark
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Teaterkritikere fra Danmark
Selvbiografer fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Japanske fastland

Det  er et udtryk til at skelne området Japan fra dets yderliggende territorier. Det var det officielt udtryk i Mellemkrigstiden, til at skelne mellem Japan og kolonierne i Østasien. Efter afslutningen af 2. verdenskrig, blev udtrykket ualmindeligt, men bruges stadig som et uofficielt udtryk til at skelne Japan fra Okinawa eller Hokkaido.

Den bogstavelige japanske betydning kan bedst oversættes som indre Japan eller indre land. Udtrykket "fastlandet" er en upræcis oversættelse, fordi fastland som er regel den kontinentale del af en region, i modsætning til øer.

Det er også lidt forvirrende, da det japanske fastland er defineret til at bestå af flere store øer (Hokkaido, Honshu, Kyushu, Shikoku) og mange mindre. Udtrykket det japanske fastland er også undertiden brugt til at oversætte Honshu, den største ø, dog ikke naichi.

Historisk brug 
I det japanske kejserrige fra førkrigstiden, referrede naichi til fastlandet i kejserriget. De andre områder i kejserriget blev kaldt gaichi (外地, bogs. "ydre land").

1 i Grundloven (共通法) opregner de territorier med juridiske jursidictions, nemlig:
 Naichi (japanske fastland),
 Chousen (Korea),
 Taiwan,
 Kwantung-provinsen og
 Nanyouøerne.

Med andre ord, så bestod Naichi af de følgende:
 Sydsakhalin
 Kurilerne
 Hokkaido
 Honshu
 Shikoku
 Kyushu
 Izuøerne
 Boninøerne
 Okinawa
 Mindre ydere øer omkring dem

Selv om det aldrig har været afskaffet, mistede Grundloven virkning fra håndhævelse efter Japan mistet alle de tidligere kolonier, eller gaichi som et resultat af 2. verdenskrig.

Moderne brug 
Indbyggerne på Hokkaido og Okinawa bruger til tider naichi til at henvise til "fastlandet", eksklusiv disse områder. Dagligdagsbrugen er officielt "forkert", da begge områder er lovligt inden for naichi. På Hokkaido, er den officielle betegnelse, der refererer til Japan, undtagen Hokkaido Dōgai (bogs. udenfor Hokkaido). Med Dōgai der er ved at blive almindeligt selv i dagligdagsbrug, stopper naichi med at blive brugt.

Se også 
 Hjemmeøerne

Referencer 

Fastland