kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Over Holluf

Over Holluf er en  bydel  i Odense SØ med . Over Holluf er beliggende i Fraugde Sogn umiddelbart i forlængelse af bydelen Neder Holluf otte kilometer sydøst for Odense centrum. Byen tilhører Odense Kommune og er beliggende i Region Syddanmark.

Over Holluf har et karakteristisk stort gadekær med en petanque-bane ved siden af.

Byens historie 
Navnet "Holluf" nævnes første gang i 1397 som Haløf, der kan tolkes som en form af Halev. Endelsen, –lev, kan ses som udtryk for en "ældre bebyggelse". Fra 1664 ligger navnet fast som "Holluf". Over Holluf er udpeget og registeret af Odense Kommune som en særlig landsby.

Den tidligere landsholdstræner i fodbold Richard Møller Nielsen, boede i Over Holluf indtil han blev pensioneret og flyttede til Kerteminde.

Her blev også forfatteren Morten Korch født den 17. januar 1876.

Litteratur 
 Berstrand, Hans Erik. (1925) Fra Fraugde Sogn Historisk-topografiske skildringer i korte træk. Forlaget Pald.
 Odense Magistrat 2. afdeling (1983) Byplanafdelingen. Birkum Landsby Undersøgelse af bebyggelse og beplantning. Odense Magistrat 2. Afdeling Byplanafdeling.
 Dalsgaard, Ellen.(1984) Fraugde Kirkes Historie, Fraugde Sogns Menighedsråd.
 Holmgård, Jens. (1956) Trap Danmark, bind 12, side 238-243. G.E.C. Gads Forlag.
 Kommuneplan Odense 2000-2012 (2001) Områder 4 Rosengård, Holluf Pile, Tornbjerg, Fraugde, Odense Kommune.
 Kommuneatlas Odense I (1996) Bevaringsværdige sammenhænge 1996, Miljø- og Ener-giministeriet, Skov og Naturstyrelsen.
 Kommuneatlas Odense II (1997) Bevaringsværdige sammenhænge 1997, Miljø- og Ener-giministeriet, Skov og Naturstyrelsen.
 Knudsen, Lise Gerda med flere. (2005) Historisk alts Fyn, Fynske minder 2005, side 11-19. Odense Bys Museer.
 Etting, Vivian. (1998) Hvad skal vi med Kulturmiljøet? side 1-6. Miljø- og Energiministe-riet, Skov- og Naturstyrelsen.

Kilder 

Byer i Odense Kommune
Auskultant

Auskultant (fra latin auscullare, lytte) kaldes (i Danmark) en person, som ifølge særlig autorisation bisidder retten sammen med dommeren, ikke for at deltage i sagens behandling eller pådømmelse, men derimod for at uddanne sig selv til dommervirksomheden. I ældre tid var auskultanter ikke ualmindelig forekommende i de kollegiale retter, men vil nutildags sjældnere træffes.

Uden for Danmark anvendes betegnelsen auskultant undertiden på samme måde som i Danmark, men kan også være benævnelsen for visse under retten ansatte assisterende embedsmænd.

Titler
Retsvæsen
Etatsråd

Etatsråd var en dansk og norsk titel, som indtil 1909 uddeltes af kongen og medførte plads i 3. rangklasse og dermed ret til at at indskrive sine døtre i f.eks. Gisselfeld Adelige Jomfrukloster og Vemmetofte Kloster.

Selv om titlen sprogligt betyder statsråd, var den rent honorær, f.eks. var H.N. Andersen etatsråd. En særlig fornem variant var titlen gehejmeetatsråd, der gav rang i 2. rangklasse, og som blev indført 1808. I det danske monarki bar kongens rådgivende ministre imidlertid titlen gehejmeråd, ikke etatsråd, og det var endda de færreste gehejmeråder, der havde sæde i Gehejmekonseillet.

Titlen blev brugt meget i romantikken, men blev formelt afskaffet 1909, men mindst to erhvervsledere modtog titlen senere: bankdirektør Emil Glückstadt (1911) og bogtrykker Christian Lehmann Pagh (1. april 1912). Pagh var den sidste modtager af titlen. Titlen er beskyttet. Grosserer William Richardt Tidemand, Holbæk, blev i forbindelse med kong Frederik 8. besøg i forbindelse med indvielsen af byens nye rådhus den 11. februar 1911 udnævnt til etatsråd.

Etatsrådinde Marie Kofoed var den eneste kvinde, der blev tildelt titlen for sine egne fortjenesters skyld. Hun arvede sin mands formue og gjorde et stort velgørende arbejde.

Kilder 
 Opslag i Ordbog over det danske Sprog

Titler i Rangfølgens klasse 3
Ophørt i 1909
Viðareiði

Viðareiði (dansk Viderejde) på Viðoy (dansk Viderø) er Færøernes nordligste bygd.
Bygden regnes blandt Færøernes smukkeste. Den er beliggende i en 1,5 km bred dalsænkning med høje fjelde i nord og syd, med udsigt til naboøerne mod øst, Fugloy og Svínoy, mod vest Borðoy, Kunoy og Kalsoy. Viðareiði betyder træ-landtange, og da man jo er på en tange, hedder det á Viðareiði (på Viðareiði) på færøsk. Fjeldet nord for Viðareiði hedder Villingadalsfjall og er 844 m højt. Enniberg 754 m, er et af Europas højeste forbjerge. Fra bygden kan man se alle de seks øer som går under betegnelsen Norðoyar.

Bygden udgør Viðareiðis kommuna og havde den 1. januar 2015 354 indbyggere. Bygden har vejforbindelse med Norðoyars regionale tyngdepunkt, Klaksvík, via en dæmning og et tunnelsystem. Der er landingspladser for mindre både ved Eiðsvík øst for bygden og ved Leiti syd for.
Der er et hotel, to restauranter, købmand, skole, børnehave og en laksefarm. Flere gange om dagen er der busforbindelse fra Klaksvík.
Forfatteren og sprogforskeren Christian Matras blev født i Viðareiði.

Historie 
Et sagn fortæller at den første bebyggelse på stedet var oppe ved Garður, muligvis øst eller nedenfor den nuværende bebyggelse. Dette kan hvis det er tilfældet spores tilbage til landnamstiden på Færøerne i vikingtiden mellem år 800 og 1050. Ifølge Christian Matras forekommer stednavne som garður, «gård», ofte i de ældste dele af de færøske bygder. Viðareiði er første gang nævnt skriftlig i Hundebrevet fra sidste halvdel af 1300-tallet.

I 1600-tallet blev den gamle kirke ødelagt i en storm. En del af kirkegården blev skyllet ud i havet, men kisterne blev bjerget i Hvannasund og på ny begravet i Viðareiði. Nutidens Viðareiðis kirkja stammer fra 1892. Til den hører præstegården Ónagerði, som har en stor historisk betydning og væsentlig ældre end den nuværende kirke. Ónagerði blev præstegård for hele præstegældet på Norðoyar i 1661. Kirkesølvet ble givet i gave af den britiske regering som tak til bygdens indbyggere, efter at de reddet dele af mandskabet da briggen «Marwood» forliste øst for Viðareiði under en vinterstorm i 1847.

 1631 Ónagerðí ved Viðareiði bliver præstegård for Norðoyar
 1692-98 ? Et voldsomt uvejr ødelægger kirken og river dele af kirkegården i havet
 1727 Kirken får et klokketårn
 1770 Viðareiði får en ny kirke
 1831 Viðareiði får en ny kirke
 1838 Der bygges en ny skole
 1847 Den engelske brig "Marwood" med 13 mand om bord strander ved Viðariði, 9 mand reddes og som tak for redningsarbejdet får kirken kirkesølv som gave fra den engelske regering
 1892 Den nuværende kirke bygget af sten og med skifertag indvies
 1965 et tørrehus opbevaring af tørret kød fra bygden, genopføres på Frilandsmuseet ved Kongens Lyngby

Personligheder 
 Beinta Broberg (1667-1752), præstekone, Hun var inspirationen til Jørgen-Frantz Jacobsens berømte romanfigur Barbara. (dele af den danske spillefilm "Barbara" blev optaget i Viðareiði her
 Anfinn Kallsberg (f. 1947), konservativ politiker.
 Christian Matras (1900-1988) Sprogprofessor og lyriker

Galleri

Eksterne henvisninger 

 FaroeIslands.dk
 Foto

Referencer 

Bygder på Færøerne
Viðoy
Dromedar

Dromedaren (Camelus dromedarius) tilhører familien Camelidae (med kameler og lamaer), men skelnes fra kamelen på at den kun har én pukkel mod kamelens to. Dromedaren levede oprindeligt vildt i Sahara og på den Arabiske Halvø. Den kaldes derfor også for "Arabian camel" på engelsk. I dag findes der ikke oprindelige vildtlevende bestande mere, men i Australien lever der i dag horder med forvildede dromedarer, efter at arten blev importeret i 1800-tallet. På den tid var der et stort behov for transportdyr i et land med svært vanskelige klimaforhold for andre arter. Da der efterhånden ikke længere var behov for de importerede dromedarers transportegenskaber, blev dyrene sluppet fri og fik  mulighed for at frit formere sig i et landskab og under klimaforhold som arten trivedes godt med. Resultatet er omkring 1 million (2010) forvildede dromedarer i et land hvor arten ikke findes naturligt.

Biologi 

Dromedaren kan blive 2,30 meter høj, kan veje op til 650 kg og blive 28-30 år gammel.

Den er drøvtygger, så den fordøjer sin mad i flere omgange i forskellige maver. Dromedarens pukkel bruges til at oplagre vand og fedt. En dromedar kan fx sagtens drikke over 100 liter vand på en dag.

Dromedaren er drægtig i 13 måneder.

Kultur 
Dromedarer var meget vigtige for handelen i Sahara-ørkenen. Transporten blev gennemført med karavaner af dromedarer, som blev opfedet i et vist antal måneder enten i Maghreblandene eller i Sahelområdet, før de blev samlet til en karavane. Ifølge den vidt berejste Ibn Battuta (*1304 – †1368), der fulgte én af karavanerne, bestod de gennemsnitligt af ca. 1000 dromedarer, men nogle kunne være så store som 12.000.

Sproglig note 
Det engelske ord camel bruges både om (topuklede) kameler og dromedarer hvilket kan føre til misforståelser. Det er ikke kameler, men dromedarer der er afbildet på Camel-cigaretpakker, og på omslaget af "The Camel Book" (uofficielt kaldenavn for bogen "Programming Perl" af Wall, Christiansen & Schwartz).

Se også

Kilde 

Dyr fra Nordafrika
Dyr fra Østafrika
Dyr fra Vestafrika
Dyr fra Vestasien
Kameler og lamaer
Kamel

Den baktriske kamel (latin: Camelus bactrianus) har to pukler og kaldes ofte blot kamel, mens dens slægtning Camelus dromedarius som regel kaldes dromedar og alene har en pukkel.

Galleri

Ekstern henvisning 

Dyr fra Centralasien
Kameler og lamaer
Kap Enniberg

Kap Enniberg er et 754 m højt forbjerg på nordspidsen af Viðoy, Færøerne. Det er et af de højeste forbjerge i Europa, der går lodret ned i åbent hav. Enniberg rejser sig som en 754 m høj mur op fra havet. Ved foden af Enniberg ligger skæret Seyðtorva. Navnet Enniberg er sammensat af det færøske enni, «pande», og berg, (bjerg).

Bag fjeldet ligger bygden Viðareiði i syd. Det er en naturoplevelse at vandre fra Viðareiði til Enniberg, men turen skal kun foretages af grupper med nogen erfaring. Der organiseres bådture forbi Kap Enniberg. 
Enniberg kan observeres fra det nordlige Kalsoy, i vest og fra Fugloy i øst.

Enniberg rummer store kolonier af havfugle, og har historisk set været et vigtigt sted for fuglefangst på Færøerne, specielt af lunder. Omkring 1900 kunne der blive fanget op til 100 000 fugle årlig på Viðoy.

Se også 
 Fjelde på Færøerne
 Færøernes fugle

Eksterne henvisninger 

 Vandretur til Enniberg

Bjerge i Færøerne
Viðoy
Enniberg
Villingadalsfjall

Villingadalsfjall (841 moh.) er Færøernes tredje højeste fjeld. Det ligger længst mod nord på Viðoy, lige ved bygden Viðareiði. Fjeldets nordligste klippe er Kap Enniberg. Fra Villingadalsfjall har man god udsigt over til nordspidsen af øerne Borðoy, Kunoy og Kalsoy, og i klart vejr kan man også se Fugloy og Svínoy.

Referencer 

Bjerge i Færøerne
Viðoy
Pandekage

Pandekage er en flad kage eller brød, der tilberedes på en pande, og som hovedsageligt består af hvedemel, mælk, sukker og æg.

I Danmark forbindes ordet pandekager med dem, som spises til dessert med is, sirup, syltetøj, sukker eller andet sødt. Hvide tirsdag (fastelavnstirsdag) er i angelsaksiske lande blevet udnævnt til international pandekagedag.

Sirup benyttes også på de amerikanske pandekager, som er mindre og tykkere end dem, der kendes i Danmark. De spises også til brunch.
Pandekager bages ikke, de steges, da tilberedningen som regel foregår på en pande, og ikke i ovnen.

Madpandekager som mexicanske tortilla spises med kødfyld, majs og andre grøntsager og andet tilbehør. Der findes også danske madpandekager med fyld af kødsauce og tomatsauce til topping.

Ovnbagte pandekager 
Til dem hører ålandsk pandekage og  gotlandsk safranpandekage.

Pandekager i fiktion 
Bjørnen Rasmus Klumps yndlingsspise er pandekager.

Ligeledes er bjørnen Peter Plys også glad for pandekager, særligt når han får masser af honning på.

I brødrene Grimms eventyr Hans og Grete består heksens hus bl.a. af pandekager.

Se også 
Rådhuspandekage – en specialitet fra Københavns Rådhus
Sankt Pandekage – en nederlandsk tradition
Plätt – en mindre pandekage
Crêpe – en tynd oprindeligt fransk pandekage
Dosa – en slags indisk pandekage 
Vaffel – en mere fyldig type pandekage
Æggekage – en anden type kage, bagt på stegepande
Pizza – en slags pandekage (eller brød) bagt med 'fyldet' på, dog bagt i ovn
Kartoffelpandekage – flere madretter

Referencer

Eksterne henvisninger
Stephen Roche

Stephen Roche (født 28. november 1959 i Dundrum) er en irsk, tidligere professionel cykelrytter.

Hans største succes opnåede han, da han i 1987 – som kun den anden nogensinde – formåede at vinde Tour de France, Giro d'Italia og VM i landevejsløb på ét og samme år.

Han er far til Nicolas Roche og onkel til Daniel Martin – begge er cykelryttere.

Eksterne henvisninger

Mandlige cykelryttere fra Irland
Tour de France-vindere
Giro d'Italia-vindere
Verdensmestre i landevejsløb
Miguel Indurain

Miguel Indurain Larraya (født 16. juli 1964 i Villava) er en tidligere professionel spansk cykelrytter.

Han vandt Tour de France fem gange fra 1991-1995, og tangerede dermed Jacques Anquetil, Eddy Merckx og Bernard Hinault. Indurain er dog den første og hidtil eneste, der har vundet alle sine fem sejre i træk. Indurain forsøgte også at vinde løbet i 1996, men måtte her se sig slået af Bjarne Riis og Jan Ullrich, og endte på 11. pladsen.

I 1992 og 1993 vandt han desuden Giro d'Italia.

I 1994 satte han verdensrekord i en times cykling, ved at tilbagelægge 53,040 kilometer.

Efter 1996-sæsonen trak Indurain sig tilbage.

Indurains kørestil i etapeløb, ligesom Jacques Anquetil, var at lægge afstand til sine konkurrenter med sin stærke enkeltstart, hvorefter defensiv kørsel i bjergene bragte ham til Paris på førstepladsen.

Væsentlige placeringer

Giro d'Italia 

 1992 – nr. 1
 1993 – nr. 1
 1994 – nr. 3

Tour de France 
 1985 – Udgik efter 4. etape
 1986 – Udgik efter 12. etape
 1987 – nr. 97
 1988 – nr. 47
 1989 – nr. 17
 1990 – nr. 10
 1991 – nr. 1
 1992 – nr. 1
 1993 – nr. 1
 1994 – nr. 1
 1995 – nr. 1
 1996 – nr. 11

Andre resultater 
 1986 – nr. 1 i Tour de l'Avenir
 1988 – nr. 1 i Tour Catalonia
 1989 – nr. 1 i Critérium International
 1989 – nr. 1 i Paris Nice
 1990 – nr. 1 i Paris Nice
 1990 – nr. 1 i Clásica de San Sebastián
 1991 – nr 1 i Tour Catalonia
 1992 – nr 1 i Giro d'Italia + nr. 1 i Tour Catalonia
 1993 – nr 1 i Giro d'Italia
 1994 – nr. 1 i Tour de France + Verdensrekord i en times cykling (53,040 km).
 1995 – nr. 1 i Tour de France + Verdensmester i enkeltstart + nr 1 i Dauphiné Libéré
 1996 – Olympisk mester i enkeltstart + nr 1 i Dauphiné Libéré

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Mandlige cykelryttere fra Spanien
Tour de France-vindere
Giro d'Italia-vindere
Verdensmestre i enkeltstart
Olympiske mestre fra Spanien
Medaljevindere ved sommer-OL 1996
Dag Otto Lauritzen

Dag Otto Lauritzen (født 12. september 1956 i Grimstad) er en tidligere norsk professionel cykelrytter.

Ved OL 1984 vandt han bronze i landevejsløbet.

Han har deltaget i Tour de France otte gange og opnåede sit bedste resultat i 1987, da han på Bastille-dagen vandt en bjergetape.

Som amatør blev han norsk mester to gange og vandt også det nordiske mesterskab to gange, nemlig i 1983 og 1984.

Eksterne henvisninger 

Mandlige cykelryttere fra Norge
Deltagere for Norge ved sommer-OL 1984
Cykelryttere ved sommer-OL 1984
Olympiske bronzemedaljevindere fra Norge
Viðvík

Viðvík betyder ved-bugt og ligger ved østkysten af Viðoy på Færøerne. Kysten langs bugten er ubeboet.

Som navnet antyder, har bugten sit navn efter den store mængde drivtømmer (viður), som her driver på land. Og bugten gav øen dets navn. 

Bugten er godkendt til grindefangst, men det er kun sket 10 gange i historien: 28. november 1804, 31. juli 1815, 21. februar 1829, 3. juli 1833, 6. august 1847, 16. august 1942, 30. december 1971, 27. september 1986, 10. november 2010 og 21. juli 2013.

Der organiseres af og til vandreture fra Hvannasund til Viðvík, men der er ikke nogen egentlig vandresti.

Farvande i Færøerne
Hvalbugter i Færøerne
Viðoy
Poul Borum

Poul Villiam Borum (15. oktober 1934 i København – 10. maj 1996 smst) var en dansk forfatter, digter, oversætter, kritiker og kulturdebattør. Han voksede op i Horsens og var adoptivbarn, hvilket han dog først fandt ud af i 1950'erne, i forbindelse med en indlæggelse på psykiatrisk afdeling. Han var tildelt livsvarig ydelse af Statens Kunstfond.

Poul Borum debuterede som forfatter i Hvedekorn i 1952 og i bogform med digtsamlingen Livslinier i 1962 og udgav en lang række digtsamlinger foruden litteraturteoretiske bøger, heriblandt klassikeren Poetisk modernisme (1966). I 2000 udkom Kritisk alfabet med et udvalg af hans artikler.

Borum har været den længst siddende litterære redaktør af tidsskriftet Hvedekorn, fra 1968 til 1996. Som en slags forløber for den senere forfatterskole samlede Borum – i sin egenskab af Hvedekorn-redaktør – i sit hjem i Havnegade i København den oprindelige kreds af firserdigtere, blandt andre Michael Strunge, Søren Ulrik Thomsen, Jens Fink-Jensen og Bo Green Jensen. Borum var senere blandt initiativtagerne til oprettelsen af Forfatterskolen i 1989 og fungerede indtil sin død i 1996 som skolens rektor.

Fra 1968 til 1996 var han litteraturanmelder på Ekstra Bladet.

Borum var igennem 17 år gift med lyrikeren Inger Christensen, med hvem han fik sønnen Peter Borum. Borum levede også i en periode sammen med digteren Morti Vizki.

I 2006 tilrettelagde journalisten Cathrine la Cour en portrætdokumentar til DR2 om Borum i serien Store Danskere.

Bibliografi 
 Livslinier, 1962
 Hende, 1963
 Rinkesten, 1964
 Mod, 1965
 Dagslys, 1966
 Poetisk modernisme, 1966
 Sang, 1967
 Kendsgerninger, 1968
 Lynets skønhed, 1969
 Samtale med Ole Sarvig, 1969
 Lis og Svenåge, 1969
 På denne side, 1970
 Den brændende by, 1971
 Øjets blikstille, 1972
 I live, 1972
 Denne bog er en drøm, 1973
 Sang til dagens glæde, 1974
 Jordstolt, 1975
 Det amerikanske, 1976
 Ild over ild, 1976
 Mod en væg, 1977
 Andethed, 1977
 Havfruens ansigt, 1978
 Verdenskuglen, 1978
 Driftens struktur, 1979
 Modskabelse, 1979
 En hvirvel er en cirkel i bevægelse, 1979
 Danish Literature, 1980
 Alle mine slægtninge, 1981
 Gådesange, 1982
 Hver dag på ny, 1982
 Digteren Grundtvig, 1983
 Ingen vej er længere end lynet, 1983
 Tordenfugl, 1984
 Opfyldt forventning, 1984 – poetik
 Lyssyn, 1985
 Blandede følelser/Emodes, 1986
 Forvandlingsbilleder, 1986
 Alting, 1987
 44 fabler, 1987
 Valgte digte, 1987
 Om jorden siger jeg, 1987
 Nu ved jeg, 1988
 Lykkelige digte, 1989
 De syv ord, 1991
 Fuglen der lander, 1994
 Digte til musik, 1996
 Kritisk alfabet (udvalgt og redigeret af Niels Frank og Janus Kodal), 2000

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Faglitterære forfattere fra Danmark
Digtere fra Danmark
Debattører fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Studenter fra Horsens Statsskole
Anker Eli Petersen

Anker Eli Petersen (født 7. juni 1959) er en færøsk grafiker. Han er især kendt som frimærkekunstner ved Postverk Føroya.

Anker Eli fødtes i Tvøroyri. Senere boede han i Tórshavn og bor nu på Sjælland. Som kunstner er han autodidakt. Hans specialitet er collager og computergrafik. Hans forbilleder er William Heinesen, som også var papirklipkunstner og Elinborg Lützen.

Allerede i sin skoletid lærte han sig oldnordisk, og der er følgelig en mængde motiver fra den nordiske mytologi i hans værker. Som webmaster oversætter han også mange tekster fra færøsk til dansk og engelsk og skriver selv artikler om færøske emner. Hann har også illustreret bøger og albums.

Ved siden af sit grafiske talent skrev han også tekster til nogle sange. De to berømteste er den populære børnesang Á ferð til dreymaland (på rejse til drømmelandet) og Ljóðmynd (lydbillede). Den sidstnævnt blev valgt til Færøernes sang i det 20. århundrede. Musikken er skrevet af Terji Rasmussen.
Anker Eli har også lavet grafisk arbejde for det danske band Othala, som kunne ses i deres album "når alting er glemt", som udkom i efteråret 2007, og som tidligere også kunne ses på bandets hjemmeside.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Anker Eli Petersen er manden bag følgende websteder
 Top of the world
 heimskringla.no (Projektet norrøne tekster og kvad)

Grafikere fra Færøerne
Frimærkedesignere
Personer fra Tvøroyri
Sangskrivere fra Færøerne
Ziehklingehøvl

Ziehklingehøvl, en slags finerhøvl, hvori er anbragt en 70-80 mm bred ziehklinge. Jernets vinkel mod sålen er spids (ca 120°) og kan justeres, muligvis så meget som ml 80-120°. Med et tandjern isat bliver det til en tandhøvl.

Så vidt vides er det samme høvl, der er blevet anvendt til afpudsning af parketgulve og lignende, men efter fremkomsten af de praktiske håndpudsemaskiner har denne mistet sin betydning.

Ekstern henvisning
http://www.baskholm.dk/haandbog/haandbog.html 

Træhøvle
G-nøgle

En g-nøgle er en musiknøgle og er det mest udbredte symbol til at vise, hvordan noder skal tolkes i vestlig musik. Med udgangspunkt i spiralens startsted krydses først den nodelinje, hvor tonen G er placeret. I langt de fleste tilfælde ligger tonen G på den anden linje i nodesystemet talt nedefra. I gammel klassisk musik skal man dog være på vagt over for alternative placeringer.

Der kan være placeret et lille ottetal over eller under en g-nøgle. Dette tal viser, at noderne skal spilles en oktav højere eller dybere end de er vist.

Musikteori
Gehejmekonseil

Gehejmekonseillet eller Gehejmestatsrådet blev indført i forbindelse med enevælden i 1660'erne som et beslutningsorgan bestående af formændene for de forskellige kollegier, kongen og nogle af hans favoritter". I perioder havde det så stærk indflydelse på kongens beslutninger, at man taler om et embedsmandsstyre.

Oprindelig hed rådet Gehejmekonseillet og efter en uformel stilling under Frederik 3., blev det formelt oprettet 21. april 1670, hvorefter det fungerede frem til 10. december 1770, hvor Johann Friedrich Struensee (der regerede som geheimekabinetsminister) opløste det. Det blev genoprettet som Gehejmestatsrådet ved forordning af 13. februar 1772 og skiftede navn til Statsrådet 22. marts 1848.

Se også 
Gehejmestatsrådets medlemmer (1772-1848)

Kilder/henvisninger
 Statens Arkiver om gehejmekonseillet 
 Statens Arkiver om gehejmestatsrådet 
 Statens Arkiver om statsrådet 
 Statministeriet om statsrådet i dag

Danmarks politik
Danmarks historie
Etableret i 1670
Ophørt i 1770
Danske myndigheder under enevælden
Etableret i 1772
Ophørt i 1848
Agnes Rehni

Agnes Mary Rehni f. Andersen (24. maj 1887 i Maribo, død 3. november 1966 i København) var en dansk skuespillerinde. Hun var kendt for sin rolle som fru Sejersen i Far til fire-filmene.

Hun var datter af købmand Carl Peter Christian Andersen og hustru Marie Rasmussen. Fra 1911-1914 gik hun på Det Kongelige Teaters elevskole.

Skuespillerinde ved Dagmarteatret til 1924, Betty Nansen Teatret 1924-1930, Det Kongelige Teater 1930-1932. Herefter free-lance.

Har optrådt både i radio og på TV.

Udvalgt filmografi 

 Københavnere – 1933
 Flugten fra millionerne – 1934
 Giftes-nej tak – 1936
 Inkognito – 1937
 Champagnegaloppen – 1938
 Komtessen på Stenholt – 1939
 Sørensen og Rasmussen – 1940
 Sommerglæder – 1940
 Søren Søndervold – 1942
 Forellen – 1942
 Jeg mødte en morder – 1943
 Det gælder os alle – 1949
 Mosekongen – 1950
 Fodboldpræsten – 1951
 Det store løb – 1952
 Kærlighedsdoktoren – 1952
 Far til fire – 1953
 Min søn Peter – 1953
 Vi som går køkkenvejen – 1953
 Far til fire i sneen – 1954
 Far til fire i byen – 1956
 Far til fire og onkel Sofus – 1957
 Far til fire og ulveungerne – 1958
 Pigen i søgelyset – 1959
 Far til fire på Bornholm – 1959
 Helle for Helene – 1959
 Far til fire med fuld musik – 1961
 Støvsugerbanden – 1963
 Sommer i Tyrol – 1964
 Kampen om Næsbygaard – 1964
 En ven i bolignøden – 1965
 Næsbygaards arving – 1965

Eksterne henvisninger 
 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra Maribo