kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alfred Tysoe

Alfred Edward Tysoe (21. marts 1874 – 26. oktober 1901) var en britisk atlet som deltog i OL 1900 i Paris.

Tysoe blev olympisk mester i atletik under OL 1900 i Paris. Han var med på holdet Amateur Athletic Association som vandt holdkonkurrencen i 5000-meter-løb. Holdet bestod af løbere fra både Storbritannien og Australien. De andre på holdet var Charles Bennett, John Rimmer, Sidney Robinson fra Storbritannien samt Stan Rowley fra Australien.

Han blev også olympisk mester i disciplinen 800-meter-løb under samme OL.

Året efter fik han lungehindebetændelse som han døde af, bare 27 år gammel.

Eksterne henvisninger 
 http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/ty/alfred-tysoe-1.html 

Mellemdistanceløbere fra Storbritannien
Olympiske mestre fra Storbritannien
Medaljevindere ved sommer-OL 1900
Zoli Ádok

Zoli Ádok (født 22. marts 1976) er en ungarsk popsanger. Han repræsenterede Ungarn ved Eurovision Song Contest 2009 i Moskva med sangen "Dance with Me".

Karriere 
Zoli's karriere begyndte i 2000, efter han fuldførte sine dansestudier i Pécs. Han begyndte i Le Dance Contemporary Dance Music Company og rejste efterfølgende verden rundt som danser og musikalsk skuespiller.

I 2008 udgav Zoli sit debutalbum, der hedder Tánclépés. Han udgav sit andet album, Három álom, i 2011.

Diskografi 
 2008: Tánclépés
 2011: Három álom

Noter 

Sangere fra Ungarn
Ungarns Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2009
Kolding Egnsteater

Kolding Egnsteater (tidligere Mungo Park Kolding) er et egnsteater i Kolding.

Fra den 1. maj 2020 har det gamle bibliotek huset Koldings nye teater, Kolding Egnsteater. Indtil da var det Mungo Park Kolding, som fremførte forestillinger for publikum i bygningen, som til formålet var bygget om, til black box teater, hvor alt i rummet er malet sort og med plads til 175 publikummer i store sal og 50 lille sal.

I dag er den kunstneriske ambition på Kolding Egnsteater at laver professionel scenekunst for alle, og egnsteatret er et mødested på tværs af generationer. Hvert år afholdes der mere end 150 aktiviteter.

Her er både teaterforestillinger for børn, unge, hele familien, to-tre store egenproduktioner årligt og scenekunstneriske produktioner i byens rum. Vi har fokus på at producere lokalrelevante og tematiske forestillinger – både i kendte, men også nye formater.

Teatret blev åbnet i november 2008 og var et repertoire- og ensembleteater, der præsenterer 2-3 egenproducerede forestillinger samt 10-15 gæstespil pr. sæson.

Kolding Egnsteater er et tidligere søsterteater til Mungo Park teatret i Allerød. De to Mungo Park teatre udgjorde to selvstændige teatre med hver sin kunstneriske profil, hver sin bestyrelse og hver sin kunstneriske leder.

Mungo Park Kolding har de seneste år markeret sig med en række debatskabende forestillinger bl.a. Rindal (2014), Folkeskolereformen (2015), De Stuerene (2016) og Nationen (2017).  

Kolding Egnsteater skiftede i 2020 navn fra Mungo Park Kolding.

Scener 
 Store Sal: 175 siddepladser
 Lille Sal: 50 siddepladser
 Foyerscene: ca. 100 pladser

Ensembleskuespillere på Mungo Park Kolding (2017) 
 Maja Juhlin
 Frank Thiel
 Magnus Christensen 
 Marie Nørgaard

Tidligere ensembleskuespillere 
 Jesper Riefenstahl (2009 - 2016)
 Morten Brovn (2009 - 2012)
 Gry Guldager (2010 - 2012)
 Christine Sønderris (2009 - 2011)
 Rebekka Owe (2009 - 2011)
 Iben Dorner (2009 - 2010)

Teaterdirektører 
 Moqi Simon Trolin (2008 - 2012)
 Lasse Bo Handberg (2012 - 2017)
 Sophie Lauring (2017 - 2022
 Jakob Tekla Jørgensen (2022 - )

Se også 
Mungo Park (teater). Søsterteatret i Allerød.

Eksterne henvisninger 
 www.mungoparkkolding.dk
 www.mungopark.dk

Kilder og referencer 

Teatre i Danmark
Kolding Kommune
Etableret i 2008
Kultur i Kolding
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Kolding
Michel Théato

Michel Johann Théato (22. marts 1878 i Luxemborg – 1923 i Paris) var en luxembourgsk atlet som deltog for Frankrig i OL 1900 i Paris.

Théato blev olympisk mester i atletik under OL 1900 i Paris. Han vandt maratonløbet foran Émile Champion fra Frankrig og Ernst Fast fra Sverige.

I lang tid troede man at han var fransk, men senere fandt man ud af at han var født i Luxemborg. Selvom han er født i Luxemborg har IOC anført ham som deltager for Frankrig samt krediteret hans guldmedalje som fransk.

Eksterne henvisninger 

 Profil på sportsreference.com  

Atleter fra Luxembourg
Personer fra Luxembourg (by)
Utzon Center

Utzon Center er et udstillingssted i Aalborg, der blev indviet i maj 2008. Museet udstiller design, arkitektur og kunst, og det er tegnet af Jørn Utzon og sønnen Kim Utzon. Utzon Center blev Jørn Utzons sidste værk inden hans død i november 2008.

Utzon Center ligger på Aalborg Havnefront et sted, hvor Jørn Utzon som barn brugte meget af sin tid. Tagene på huset er inspireret af sejlene på skibene. Utzon Center består af to udstillingshaller, Spidsgatterhallen, et værksted for de studerende fra Arkitektur & Design på Aalborg Universitet, Utzon Bibliotek, Utzon Arkivet, det Obelske Auditorium på 1.sal med udkig ud over Limfjorden og Restaurant Jørn.

Ideen til centeret kom fra Aalborg Universitets Skole for Arkitektur og Design som et sted, hvor studerende kunne undersøge og diskutere arkitektoniske tendenser. Der er skiftende udstillinger om arkitekter og om de nyeste strømninger, workshops, foredrag, events, undervisning, guidede ture og byvandringer, og en permanent udstilling om Jørn Utzon.

Eksterne henvisninger 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Aalborg
Kultur i Aalborg
Seværdigheder i Aalborg
Museer i Aalborg
Museer etableret i 2008
Juletræet på Trafalgar Square

Juletræet på Trafalgar Square er et juletræ (en rødgran) som Storbritanniens hovedstad London hvert år siden 1947 har modtaget fra Norges hovedstad Oslo. Træet placeres på Trafalgar Square af Londons bystyre. Grantræet foræres i taknemmelighed over Storbritanniens hjælp til Norge under 2. verdenskrig.

Noter 

London
Juletræer
Rødgran
Karoline af Baden

Karoline af Baden (; 13. juli 1776 – 13. november 1841) var en tysk prinsesse af Baden. Som ægtefælle til Maximilian 1. Joseph af Bayern var hun den første dronning af det nyoprettede kongerige Bayern fra 1806 til 1825.

Biografi 
Hun var datter af Arveprins Karl Ludvig af Baden og Amalie af Hessen-Darmstadt.

Den 9. marts 1797 blev hun gift i Karlsruhe med Hertug Maximilian af Pfalz-Zweibrücken, der to år senere arvede Kurfyrstendømmet Bayern efter sin fætter Kurfyrst [[
Karl Theodor, kurfyrste af Pfalz og Bayern]]. I 1806 blev han den første konge af det nyoprettede kongerige Bayern, og Karoline blev dronning.

Dronning Karoline overlevede sin mand med 16 år og døde den 13. november 1841 i München.

Børn 
Karoline og Maximilian fik syv børn, hvoraf fem nåede voksenalder:

 dødfødt søn (1799) 
 Maximilian Joseph (1800-1803) 
 Elisabeth Ludovika (1801-1873), gift med Kong Frederik Vilhelm 4. af Preussen 
 Amalie Auguste (1801-1877), gift med Kong Johan 1. af Sachsen 
 Marie Anne (1805-1877), gift med Kong Frederik August 2. af Sachsen 
 Sophie (1805-1872), gift med Ærkehertug Frans Karl af Østrig 
 Ludovika (1808-1892), gift med Max Joseph, hertug i Bayern. Forældre til kejserinde Elisabeth af Østrig-Ungarn (Sissi)
 Maximiliane Josepha (1810-1821)

Eksterne links 

Huset Zähringen
Dronninger af Bayern
Kongelige fra Tyskland
Personer fra Karlsruhe
Maria Nikolajevna af Rusland (1819-1876)

Storhertuginde Maria Nikolajevna af Rusland (  ; født 18. august 1819, død 21. februar 1876) var datter af zar Nikolaj 1. og søster til zar Aleksandr 2. I 1839 blev hun gift med Maximilian af Leuchtenberg. Hun var kendt som kunstsamler og var præsident for Det kejserlige kunstakademi i Sankt Petersborg.

Huset Holsten-Gottorp-Romanov
Kunstsamlere
Kongelige fra Rusland
Lexus UCF30

Lexus UCF30, salgsbetegnelse Lexus LS 430, var en mellem 2000 og 2003 bygget personbilsmodel i luksusklassen fra det til Toyota hørende bilmærke Lexus. I Japan hed modellen Toyota Celsior.

Den tredje generation af Lexus LS-serien blev præsenteret i starten af 2000 på North American International Auto Show i Detroit. Bilen fandtes kun i én version med 4,3-liters V8-benzinmotor, som afløste den hidtil siden introduktionen af LS-serien i 1989 benyttede 4,0-liters V8-motor.

Med Lexus UCF31 kom 2004-modellen i efteråret 2003. Nyheder var bl.a. et nyt sekstrins automatgear, optiske forandringer og tekniske nyheder. Fronten og bagenden blev modificeret med bl.a. adaptive forlygter, som tilpasser sig rattets udslag. Derudover kom der LED-baglygter og ændrede dækdimensioner. I kabinen kom der knæairbags, belyste spejle bagi samt ændret kabinebeklædning.

Nyt ekstraudstyr talte bl.a. et modificeret navigationssystem, Bluetooth, bakkamera og et ulykkesadvarselssystem. En programmerbar enhed i bilens kabine genkendt nu bilnøglen automatisk og oplåser dørene ved berøring.

De nye forlygter var nu placeret mindre dybt i forskærmene, og blinklysene upåfaldende integreret i disse.

Tekniske data 
 Antal cylindre: 8
 Slagvolume: 4293 cm³
 Gearkasse: Sekstrins automatisk
 Maks. effekt: 207 kW (282 hk)
 Maks. drejningsmoment: 417 Nm
 Topfart: 
 Acceleration 0-100 km/t: 6,3 sek.
 Kombineret brændstofforbrug: 11,4 l/100 km
 Kombineret CO2-udslip: 270 g/km
 Tankindhold: 84 l

Eksterne henvisninger 

UCF30
Luksusbiler
Baghjulstrukne biler
Biler introduceret i 2000
Biler fra 2000'erne
Johan af Berry

Johan af Berry (fr. Jean I'er de Berry) (30. november 1340 - 15. juni 1416) var Johan II. af Frankrigs og Bonne af Luxemburgs tredje søn og han var bror til Karl V. af Frankrig.

Han fik hertugdømmet Auvergne samt grevskaberne Berry og Poitou i 1356 og blev  1358 udnævnt til generalløjtnant (og dermed stedfortræder for kongen) for Guyenne og Languedoc.

Hertuger fra Frankrig
Louise af Baden

Louise af Baden (), i Rusland kaldet Jelisaveta Aleksejevna (; ), (24. januar 1779 - 16. maj 1826) var en tysk prinsesse af Baden. Som ægtefælle til Kejser Aleksandr 1. af Rusland var hun kejserinde af Rusland fra 1801 til 1825.

Biografi 
Prinsesse Louise af Baden blev født den 24. januar 1779 i Karlsruhe i Tyskland som datter af Arveprins Karl Ludvig af Baden og Amalie af Hessen-Darmstadt. I 1792 blev hun og hendes søster Frederikke sendt til Rusland, hvor Kejserinde Katarina den Store udvalgte hende som brud til sin sønnesøn Storfyrst Aleksandr. Louise konverterede til den den ortodokse kirke, blev døbt med navnet Jelisaveta Aleksejevna og giftede sig med Aleksandr i 1793.

Eksterne links 

Russiske Zarinaer
Huset Zähringen
Personer fra Karlsruhe
Charles-Valentin Alkan

Charles-Valentin Alkan (30. november 1813 – 29. marts 1888) var en fransk komponist af jødisk oprindelse. Han var en af samtidens bedste pianister. I en alder af seks år blev han optaget på Conservatoire de Paris, hvor han vandt mange priser, og som voksen blev han en berømt virtuos og klaverlærer. Skønt han som ung var socialt aktiv og gode venner med prominente musikere og kunstnere som Eugène Delacroix, Franz Liszt og Frédéric Chopin, trak han sig efter 1848 efterhånden tilbage fra rampelyset, og frem til sin død i Paris førte han en isoleret tilværelse.

Eksterne henvisninger 

Komponister fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Pianister fra Frankrig
Jøder fra Frankrig
Romantikkens komponister
Oversættere fra Frankrig
Alliancevåben

Alliancevåben er betegnelsen for to eller flere sammenstillede heraldiske våben, for at vise alliancen mellem to forskellige våbenbærere, f.eks. lande, personer eller adelige huse. Alliancevåben kendes fra slutningen af 1200-tallet.

Der findes to grundformer af alliancevåben. Et hvor de to våben er sammenstillet af et spaltet våben, eller et hvor de to våben står ved siden siden af hinanden. Våbnet til højre har højest rang.

Alliancevåben anvendes ofte for at vise alliancen mellem to personer, som bliver gift. I så tilfælde er det altid mandens våben til højre, og skjoldene får en fælles krone med manden krone, hvis han har en sådan.

Heraldik
Maurycy Mochnacki

Maurycy Mochnacki (født 13. september 1803 i Bojaniec nær Żółkiew, død 20. december 1834 i Auxerre) var en polsk litteratur-, teater- og musikkritiker, forlægger, journalist, pianist, historiker og frihedskæmper. Han var en af den polske romantismes fremtrædende teoretikere. Han deltog i Novemberopstanden 1830-31 og var med i flere slag, bl.a. ved Stoczek, Ostrołęka, Grochów og Wawer. For sin deltagen blev han forfremmet til officer og dekoreret med ordenen Virtuti Militari, den højeste polske militære hædersorden.

Eksterne henvisninger 

Personer fra Polen
WESTbahn

WESTbahn Management GmbH er et datterselskab til det i 2008 etablerede østrigske selskab RAIL Holding AG. WESTbahn driver siden den 11. december 2011 jernbanevirksomhed mellem Wien og Salzburg i Østrig samt Freilassing, i det allersydligste Tyskland, på jernbanestrækningen også kaldet Westbahn. WESTbahn driver også jernbanevirksomhed på Rosenheim–Salzburg jernbanen.

Et beslægtet selskab i koncernen, der samarbejder med WESTbahn, er WESTbus.

WESTbahn kører i konkurrence med ÖBB-InterCity-togene på den 317 kilometer lange strækning mellem Wien og Freilassing. De benytter sig af 11 togsæt af typen Stadler KISS, og rejsetiden er på sammenlagt tre timer og elleve minutter for hele strækningen. Der standses undervejs i Wien Westbahnhof, Wien-Hütteldorf, St. Pölten, Amstetten, Linz, Wels, Attnang-Puchheim, Salzburg Hauptbahnhof, Salzburg Taxham Europark og Bahnhof Freilassing.

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside

Jernbaneselskaber i Østrig
Etableret i 2011
Westbahn

Westbahn er flertydigt og kan henvise til:

Jernbaner 
 Spandauer Vorortbahn - Berliner Westbahn
 Hannoversche Westbahn - strækningen Löhne–Emden
 Westbahn, Württemberg - strækningen Bietigheim-Bissingen–Bruchsal
 Westbahn, Østrig - strækningen fra Wien til Salzburg, i daglig tale også dens fortsættelse til Vorarlberg (gamle og nye Westbahn)
 Böhmische Westbahn - strækningen Prag–Pilsen–Furth
 Ungarische Westbahn - strækningen Raab/Győr–Mogersdorf i retning Graz (Steirische Ostbahn)

Jernbaneselskaber 
 Compagnie de l’Ouest-Suisse - fra Schweiz, 1855–72
 Kaiserin Elisabeth-Bahn - 1856–84, tidligere østrigsk selskab, i daglig tale blot Westbahn
 k.k. privilegierte Böhmische Westbahn - 1858–94, tidligere østrigsk selskab
 WESTbahn - etableret 2008; driver jernbanetrafik på Westbahn, Østrig

Sportklubber 
 ESV Westbahn Linz

Se også 
 Vestbanen
Sono un pirata, sono un signore

Sono un pirata, sono un signore er et album fra 1978 af Julio Iglesias.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Musik fra Spanien
Musik i 1978
Kongeriget Ryukyu

var et kongerige på Ryukyu-øerne mellem Japan og Taiwan, der eksisterede fra 1429 indtil år 1879, hvorefter kongeriget blev underlagt Japan.

Historie 
Kongeriget Rykyu blev invaderet i 1609 af en japansk hær besående af 3.000 samuraier, hvorpå kongen Sho Nei (1564-1620) blev deporteret til Kagoshima i Japan. Formelt forblev kongeriget uafhængigt, men var reelt underlagt Japan. I 1872 blev kongeriget formelt underlagt Japan. I 1879 blev monarkiet afskaffet og kongeriget blev omdannet til et japansk præfektur under navnet Okinawa.

Den amerikanske general Josef Sheetz fik af Pentagon til opgave i år 1950 at, citat: ”vinde hjerterne og erindringer” hos befolkningen på Okinawa gennem et kulturelt og politisk program. For at fastholde befolkningens identitet foranledige Sheetz bland andet, at Ryukyu fik deres eget flag som et nyt nationalt symbol i år 1950.

I 2008 anerkendte UN's Committee on Civil and Political Rights befolkningen på Okinawa, som de oprindelige hjemmehørende beboere og henstillede til den japanske regering, at regeringen skulle anerkende befolkningen som sådan med henblik på, at indføre specifikke mål for at beskytte, bevare og udbrede befolkningens kulturelle herkomst samt anerkende deres lands rettigheder.

Flag - design og symbolik 
Flaget for Kongeriget Ryukyu blev designet i år 1950 og havde tre lige store horisontale striber af blå, hvid og rød, fra top til bund af flaget. I øverste venstre hjørne af flaget på den blå stribe var en enkelt hvid stjerne.

De blå, hvide og røde striber repræsenterede henholdsvis fred, frihed og passion. Den hvide stjerne repræsenterede morgenstjernen og det symboliserede håb for begyndelsen af en ny æra af uafhængighed bygget på fred og frihed.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Etableret i 1429
Ophørt i 1879
Japans historie
Forhenværende asiatiske monarkier
Forhenværende kongeriger
Humboldtprisen

Humboldtprisen, er en pris givet af Alexander von Humboldt Fonden til internationalt anerkendte forskere og studerende, og værdiansættes i øjeblikket til 447.000 kroner med mulighed for yderligere støtte i løbet af prisvinderen liv. Op til hundrede af sådanne udmærkelser ydes hvert år. Nomineringer skal indsendes af etablerede akademikere i Tyskland.

Prisen er opkaldt efter den afdøde tyske naturvidenskabsmand og opdagelsesrejsende Alexander von Humboldt.

Tidligere modtagere

Biologi 
 Günter Blobel
 Serge Daan
 Daniel Gianola
 Hendrikus Granzier
 Dan Graur
 Bert Hölldobler
 Sergej Nedospasov
 Hans Othmer
 Thomas Dyer Seeley
 Günter P. Wagner
 Rüdiger Wehner
 Axel Michelsen

Kemi 

 Jens Peder Dahl

 Anthony J. Arduengo III
 Paul Josef Crutzen
 Robert F. Curl
 John Bennett Fenn
 Walter Gilbert
 Robert H. Grubbs
 Narayan Hosmane
 Jean-Marie Lehn
 Rudolph Marcus
 James Cullen Martin
 Debashis Mukherjee
 John Anthony Pople
 Julius Rebek
 Richard R. Schrock
 Peter Schwerdtfeger
 Oktay Sinanoğlu
 Kenji Ohmori
 Thomas Zemb
 Yoshitaka Tanimura
 Ahmed H. Zewail

Datalogi 
 Michael Fellows
 Leonid Levin
 Manindra Agrawal
 Ken Forbus

Økonomi 
 Gérard Debreu
 Hal Varian
 Ronald Shephard

Sprogforskning 
 Matthew S. Dryer
 Jaklin Kornfilt
 Jan Ulrich Sobisch

Ledelse 
 Timothy M. Devinney

Matematik 

 Dmitri Anosov
 Spencer J. Bloch
 Alexandre Eremenko
 Christian Genest
 Dima Grigoriev
 Victor Guillemin
 Toshiyuki Kobayashi
 Robert Langlands
 Steffen Lauritzen
 Benoît Mandelbrot
 Arnold Mandell
 Grigory Margulis
 Vladimir Maz'ya
 Curtis T. McMullen
 Alexander Merkurjev
 John Milnor
 Teimuraz Pirashvili
 Shayle R. Searle
 Elias M. Stein
 Anatoly Vershik
 Ernest Borisovich Vinberg
 Shing-Tung Yau
 Marc Yor

Lægevidenskab 
 Fritz Albert Lipmann
 Stanley B. Prusiner

Filosofi 
 Colin Allen
 Panagiotis Kondylis
 Michael Friedman
 Jeff Malpas
 John Perry
 R. Jay Wallace

Fysik 
 Girish Agarwal
 Wolfgang Bauer
 Nicolaas Bloembergen
 Robert W. Boyd
 Ali Chamseddine
 Subrahmanyan Chandrasekhar
 Steven Chu,
 Predrag Cvitanović
 Donald D. Clayton
 Hans Dehmelt
 Durmus A. Demir
 Pierre-Gilles de Gennes
 Roy J. Glauber
 Chris Greene
 John L. Hall
 Theodor W. Hänsch
 Robert Hofstadter
 John W. Harris
 Kyozi Kawasaki
 Jihn E. Kim
 Masatoshi Koshiba
 Herbert Kroemer
 Jagdish Mehra
 Rabindra Mohapatra
 Pran Nath
 Holger Bech Nielsen
 Hirosi Ooguri
 Valery Pokrovsky
 Alfred Saupe
 Arthur L. Schawlow
 Julian Schwinger
 Clifford G. Shull
 Ching W. Tang
 Anthony William Thomas
 Gary Westfall
 Paul Wiegmann
 M. Suhail Zubairy
 Gia Dvali

Noter/ kilder/ henvisninger

Noter

Eksterne henvisninger 
 Alexander von Humboldt Foundation
 University of Aarhus

Videnskabspriser
Hædersbevisninger fra Tyskland
Ernst zu Reventlow

Ernst Christian Einar Ludwig Detlev graf zu Reventlow (født 18. august 1869 - 21. november 1943) var en tysk officer, journalist og politiker, bror til feministen og kunstneren Fanny zu Reventlow.

Grev Reventlow blev født i Husum i Sydslesvig som søn af landsråd Ludwig Christian Detlev Friederich Reventlow og dennes hustru Emilie Julie Anna Louise, født Rantzau.  

Reventlow påbegyndte en sømilitær karriere i det tyske kejserriges marine og opnåede rang af søløjtnant af 1. grad (svarende til premierløjtnant i hæren), før han blev tvunget til at tage sin afsked på grund af sit ægteskab med Marie-Gabrielle-Blanche d'Allemont, da hun var fransk statsborger og dermed tilhørte en potentielt fjendtlig magt.

I 1920 startede han sin egen avis Der Reichswart, som udkom helt frem til hans død.

På trods af sin overklasse baggrund tilhørte han i begyndelsen af sin politiske karriere den radikale del af det tyske nationalistmiljø og flirtede med nationalbolsjevikiske ideer. Han var medlem af flere nationalistiske partier og blev valgt ind i Rigsdagen for Det tyskfolkelige Frihedsparti (Deutschvölkische Freiheitspartei (DVFP)) i 1927. Han kom imidlertid snart i konflikt med mere konservative partifæller og gik over til Hitlers Nationalsocialistiske Tyske Arbejderparti NSDAP. Noget som bidrog til at styrke nazipartiet i Nordtyskland.

Aristokraten Reventlow var en outsider i nazipartiet inderkreds og fik aldrig Hitlers tillid, men han nød stor personlig popularitet, og føreren valgte at ignorere ham.  Greven var meget religiøs hele sit liv og en periode var han leder af bevægelsen Deutsche Glaubensbewegung (Den tyske trosbevægelse).

Bibliografi i udvalg 

 Die deutsche Flotte. Ihre Entwicklung und Organisation, 1901
 Der russisch-japanische Krieg, 1904 ff.
 Holder Friede,Süsse Eintracht. Eine politische Satire. Leipzig, Dieterich'sche Verlagsbuchhandlung (Theodor Weicher) 1906
 Deutschlands auswärtige Politik 1888 - 1913, 1914
 Deutschland zur See. Ein Buch von der deutschen Kriegsflotte, 1914
 Der Vampir des Festlandes. Eine Darstellung der englischen Politik nach ihren Triebkräften, Mitteln und Wirkungen, 1915
 Brauchen wir die flandrische Küste?, 1918
 Politische Vorgeschichte des Großen Krieges, 1919
 Völkisch-kommunistische Einigung?, 1924 
 Minister Stresemann als Staatsmann und Anwalt des Weltgewissens, 1925
 Kriegsschuldlüge und Kriegsschuldlügner, 1929
 Deutscher Sozialismus, 1930
 Der Weg zum neuen Deutschland. Ein Beitrag zum Wiederaufstieg des deutschen Volkes, 1931
 Der deutsche Freiheitskampf, 1934 
 Wo ist Gott?, 1934 
 Judas Kampf und Niederlage in Deutschland. 150 Jahre Judenfrage, 1937
 Von Potsdam nach Doorn, 1940

 Kilder 
Erich Stockhorst: 5000 Köpfe. Wer war was im Dritten Reich?'', Kiel (2000)

Eksterne henvisninger 
 

Politikere fra Tyskland
Medlemmer af tyske rigsdag 1933-1945
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Søofficerer fra Tyskland
Ernst
Personer fra Husum (Slesvig)
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Nazister fra Tyskland
Militærhistorikere fra Tyskland
A. Le Coq Arena

A. Le Coq Arena (Lilleküla Stadion) er et fodboldstadion i Tallinn, Estland. Udover at blive brugt til fodbold, så er det også vært for koncerter og andre events. I følge planen, er stadionet stadig ikke færdigt.

Det er hjemmebane for Estlands fodboldlandshold og FC Flora Tallinn. Stadionet har en kapacitet på 9.692 tilskuere, men kan udvides til 10.300 med ekstra siddepladser. Kapaciteten kan også nå op til 25.000 til koncerter. Stadionet er navngivet efter det estiske bryggeri A. Le Coq.

Sportland Arena 
En del af komplekset er Sportland Arena (også kendt som A. Le Coq Miniarena), med sæder til omkring 500 tilskuere. Banen er hjemmebane for flere mindre klubber og FC Flora Tallinns reservehold.

Galleri

Referencer

Eksterne links 

 Description of stadium  on FC Flora site 

Fodboldstadioner i Estland
Bahnhof Schaan-Vaduz

Bahnhof Schaan-Vaduz er den fælles jernbanestation for kommunerne Schaan og Vaduz i Liechtenstein. Den ligger i Schaan ved
Feldkirch–Buchs-jernbanen, som er den eneste jernbane i Liechtenstein, og som drives af ÖBB.

Banegården åbnede i 1872 og var dengang en station på hurtigtogs-strækningen Wien–Paris.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 

Schaan-Vaduz
Etableret i 1872
Jernbanestationer
Cyril Viudes

Cyril Viudes (født 6. februar 1982) er en fransk håndboldspiller der spiller i KIF Kolding København i den danske Boxer Herreliga.

Eksterne kilder og henvisninger
 Spillerprofil - KIF 
 Hbold - Cyril Viudes

Håndboldspillere fra Frankrig