kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sjus

En sjus er en uformel betegnelse for en drink, der består af alkohol tilsat sodavand. Begrebet er i dag noget gammeldags. 

Begrebet indgår i de sammensatte ord whiskysjus (hvor der indgår whisky i sjussen) og i flyversjus (snaps med citronvand).

Referencer 

Alkoholiske drikke
Fredrik Lööf

Fredrik Lööf (født 13. december 1969) er en svensk sejler, som har sejlet blandt andet finnjolle og starbåd. Lööf har repræsenteret Sverige ved seks olympiske lege og vundet tre medaljer i den forbindelse. Han har også vundet flere VM- og EM-medaljer.

Karriere

OL 
Lööf begyndte sin karriere i finnjolle og deltog første gang ved OL i 1992 i Barcelona, hvor han blev nummer fem. Ved legene fire år senere i Atlanta blev han igen nummer fem, mens han ved OL 2000 i Sydney vandt bronze med 47,0 point, blot ét point efter italieneren Luca Devoti på andenpladsen.

Herefter skiftede Fredrik Lööf over til starbåden, hvor han sejlede sammen med Anders Ekström. Ved OL 2004 opnåede deres både Lööfs dårligste OL-placering med en tolvteplads. Ved legene fire år senere i Beijing vandt duoen bronze. Efter sejre i tre af de ti indledende sejladser gik svenskerne ind til den afgørende medaljesejlads på førstepladsen, men denne sejlads blev katastrofal for dem, idet de blev sidst af de ti både, hvorved de endte på 53 point, ligesom den brasilianske båd med Bruno Prada og Robert Scheidt, der fik sølvmedaljen, fordi de var bedre end svenskerne i medaljesejladsen. Briterne Iain Percy og Andrew Simpson vandt guld med 45 point.

Lööfs sidste OL-deltagelse var i 2012 i London, hvor han denne gang sejlede starbåden sammen med Max Salminen. Brasilianerne Prada og Scheidt var favoritter efter at have vundet de to seneste VM samt OL-testsejladsen. Med i feltet var også guldvinderne fra 2008, Percy og Simpson, men Lööf fik sin revanche fra disse lege, idet svenskerne vandt guld. Sejren blev sikret i den afsluttende medaljesejlads, idet svenskerne blot lå nummer tre efter de to nævnte både, da de ti indledende sejladser var gennemført. Brasilianerne og briterne klarede sig dog dårligt i medaljesejladsen, så Lööf og Salminen kunne med en sejr her sikre sig den samlede sejr, Sveriges første i sejlsport siden 1976. Efter denne præstation blev Lööf udpeget som Sveriges flagbærer ved afslutningsceremonien.

VM og EM 
I perioden 1993-1999 vandt Lööf medalje ved samtlige verdensmesterskaber i finnjolle.

Efter han skiftede til star, blev det til VM-guld i 2001 og 2004 samt VM-sølv i 2002. Desuden vandt han EM-guld i 2001, 2002 og 2004 samt EM-sølv i 2007 og 2012 og EM-bronze i 2009.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Sejlsportsfolk fra Sverige
Deltagere for Sverige ved sommer-OL 1992
Deltagere for Sverige ved sommer-OL 1996
Deltagere for Sverige ved sommer-OL 2000
Deltagere for Sverige ved sommer-OL 2004
Deltagere for Sverige ved sommer-OL 2008
Deltagere for Sverige ved sommer-OL 2012
Medaljevindere ved sommer-OL 2012
Olympiske mestre fra Sverige
Olympiske bronzemedaljevindere fra Sverige
H.S. Vodskov

Hans Sofus Vodskov (16. september 1846 på Bornholm - 16. marts 1910 i København) var en dansk æstetiker og religionshistoriker.

Vodskov blev student 1865 efter først at have deltaget i krigen 1864. I København, hvor han levede til 1887, drev han frie studier af skønlitteratur, filosofi og mytologi. Han havde et anset navn som litteraturkritiker og gjorde sig fortjent ved at oversætte Taines Den engelske Litteraturs Historie. Hans første selvstændige skrift var Spredte Studier (1884), hvori han samlede en del af sine kritikker; navnlig hans bedømmelse af Grundtvig og Goldschmidt og hans bestemmelse af Søren Kierkegaards forfatterskab gik langt ud over målet af sædvanlig bladkritik, og den dygtighed, han her lagde for dagen, høstede så megen anerkendelse, at man fra formående side tænkte på at besætte professoratet i æstetik med ham, hvad han dog undslog sig for at modtage. 

Vodskovs interesser tog imidlertid samtidig retning mod en anden videnskab: religionshistorien. Allerede i Spredte Studier fandtes en slående og vittig kritik af Sophus Bugges nordiske mytologi, og da han fik understøttelse fra statens og Carlsbergfondets side, begyndte han udgivelsen af sit hovedværk Sjæledyrkelse og Naturdyrkelse, hvoraf han dog kun nåede at offentliggøre 1. bind 
(1890—97). En original og fængslende betragtning af menneskehedens oprindelige livsvilkår, hvori Vodskov drager til felts mod "Vandrekultur", hvilken han erstatter med "primitiv Spredning" og udvikling af lokalkultur, indleder dette værk, hvorefter han vender sig til en fremstilling af den oldindiske kultur og Vedareligionen.

Denne betragter han i skarp polemik mod Friedrich Max Müller som en sen og reflekteret præstereligion, hvis hymner har altarets magi og ikke (som franskmanden Abel Bergaigne, hvem Vodskov udførlig kritiserer, mente) naturfilosofiske spekulationer til sit hovedindhold. Dette værk vakte den største opmærksomhed i lærde kredse, ikke mindst i Tyskland og Frankrig; men da det aldrig er blevet oversat, har det dog ikke fået den betydning, det kunne gøre krav på. I behandlingen af det danske sprog står Vodskov meget højt; såvel de spredte studier som indledningen til Sjæledyrkelse og Naturdyrkelse vil allerede af den grund aldrig tabe deres værd.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Religionshistorikere
Litteraturhistorikere fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Oversættere fra Danmark
Personer fra Bornholm
Studenter fra Randers Statsskole
Liber Usualis

Liber Usualis (brugsbogen) er en bog med de mest almindelige gregorianske sange fra den romersk-katolske tradition, sammensat af munkene ved Solesmes-klosteret i Frankrig.

Denne 1.900 siders bog indeholder flest udgaver af de almindelige sange benyttet i den katolske messe (Kyrie, Gloria, Credo, Sanctus og Agnus Dei), såvel som de almindelige sange benyttet som tidebønner  (daglige bønner benyttet i den romersk-katolske kirke) og for alle almindeligvis fejrede helligdage i kirkeåret, herunder mere end tohundrede sider alene til brug i påskeugen. Den almindelige bog indeholder også sange til specifikke ritualer, såsom dåb, bryllup, begravelser, ordinationer og velsignelser. Denne modale, monofoniske latinske musik er blevet sunget i den romersk-katolske kirke siden i hvert tilfælde det 6. århundrede frem til vor tid.

En omfattende introduktion forklarer hvordan de middelalderlige musiknoder læses og fortolkes (kvadratiske noder med neumer). En omfattendede indholdsfortegnelse gør det let at finde et specifikt stykke.

Liber blev redigeret første gang 1896 af abbed Dom André Mocquereau (1849–1930). Siden Det andet Vatikankoncil (åbnet af Pave Johannes 23. i 1962), hvor folkesprog blev tilladt i liturgiens konstitution – Sacrosanctum Concilium, er brugen af Liber Usualis faldet, selvom det samme vatikanerkoncil gav sin godkendelse til, at den gregorianske sang skulle beholde en æresplads i liturgien. Gregorianske sange synges stadig i de fleste klostre og nogle kirker samt af grupper dedikeret til sangens vedligeholdelse.

Eksterne henvisninger 

 Global Chant Database 

Kristen musik
Kristne bønner
Sangbøger
Abel Bergaigne

Abel Henri Joseph Bergaigne (31. august 1838-6. august 1888) var en fransk orientalist.

Bergaigne trådte først ind i administrationen, men forlod den snart for at ofre sig til studier, navnlig af orientalske sprog. 1868 ved Grundlæggelsen af École pratique des hautes études udnævntes han til docent i sanskrit; blev senere professor i sanskrit og indoeuropæisk sammenlignende grammatik i Paris og directeur d'études ved École des Hautes Études. Han åbnede Bibliothèque de l'École des Hautes Études med Georg Curtius' La chronologie dans la formation des langues indogermaniques (1869); han har endvidere skrevet Bhamini-Vilasa, texte sanscrit, publié avec une traduction et des notes (1872); Essai sur la construction grammaticale considérée dans son développement historique en sanscrit, en grec, en latin, dans les langues romanes et dans les langues germaniques (1873; kronet af Académie des Inscriptions et Belles-Lettres); Les Dieux souverains de la religion védique (1877); De conjunctivi et optativi in indoeuropaeis lingvis formatione et vi antiquissima (1877); La religion védique d'après les hymnes du Rig-Veda (3 bind, 1878-83); Nāgānanda, la joie des serpents, drame bouddhique attribué au roi Çrī-Harsha-Deva (1879); Quelques observations sur les figures de rhétorique dans le Rig-Veda (1880); Les inscriptions sanscrites du Cambodge (1882); Nouvelle Inscription du Cambodge (1882); Chronologie de l'ancien royaume Khmêr, d'après les inscriptions (1884); Sacountala (oversættelse i forbindelse med Paul Lehugeur; 1884); Manuel pour étudier la langue sanscrite (1884); Études sur le lexique du Rig-Veda (1884); M. Ludwig et la chronique du Rig-Veda (1886); Les découvertes récentes sur l'histoire ancienne du Cambodge (1886); Recherches sur l'histoire de la Samhitā primitive du Rig-Veda (1886-87); L'ancien royaume du Campa dans l'Indo-Chine d'après les inscriptions (1888). Desuden leverede han bidrag til Revue critique, Mémoires de la Société de Linguistique og Journal Asiatique, hvor for øvrigt nogle af de ovennævnte værker er trykte. Bergaigne var medlem af Instituttet.

Kilder 

 
 

Orientalister fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Salmonsens
Medlemmer af Académie des inscriptions et belles-lettres
Eigerøy fyr

Eigerøy fyr er et fyr i Eigersund kommune i Rogaland fylke i Norge. Det blev oprettet i 1854, og var i sin tid var det en nyskabelse indenfor fyrvæsenet, idet det var landets første tårn bygget i støbejern, som blev lavet i flere moduler på Bærums Verk, for så at blive fragtet til Eigerøy. Materialerne til lygtehuset blev støbt på Næs Jernverk.

Foruden selve fyret blev der bygget fyrforvalterbolig, udhus, naust og kaj. Op til 75 mand var involveret i arbejdet. Der var 134 trappetrin til toppen af tårnet. Fyrlygten er 46,5 meter over vandkanten, mens fyret i sig selv er 32,9 meter højt målt fra bakken. Men det er ikke bare i konstruktion og størrelse at fyret er specielt. Også i lysstyrke udmærker det sig. Med sin 1. ordens lygte, er blinkene fra Eigerøy fyr nogle af de stærkeste i Europa.

Eigerøy fyr blev affolket og automatiseret i 1989. Siden den gang har en lokal fisker stået for tilsynet af stationen, mens Eigersund kommune har udlejet nogle af bygningerne på stedet. Kommunens mål er at gøre Eigerøy fyr om til et slags kystkulturcenter. Eigersund kommune har i samarbejde med 22 grundejere bygget en 2 kilometer lang vej ud mod fyrbygningen. En parkeringsplads er anlagt med toiletfasciliteter.

Kulturminde 
Området omkring fyrstationen med alle bygninger blev fredet fra 1998 efter kulturminneloven.

Dyreliv 
Dalane lokalafdeling af Norsk Ornitologisk Forening har en fuglestation på området. Her er også gode forhold for sportsdykning med tangskov ned til 30 meters dybde.

Se også 
 Fyr i Norge

Litteratur 
 Olderkjær, O.: Norske fyr: ei reise langs kysten, Samlaget 1999 (rev. utg. 2004)
 Bjørkhaug, B. og S. Poulsson: Norges fyr. Oslo, 1986.

Eksterne kilder og henvisninger 

 
 Om Eigerøy fyr  på Norsk Fyrhistorisk Forenings websted

Fyr i Rogaland
Eigersund
Fjerntog

Fjerntog betegner tog, der kører over store afstande, eksempelvis mellem landsdele eller på tværs af landegrænser, modsat eksempelvis regionaltog, der generelt også standser oftere. Modsat regionaltogene har fjerntog som regel spisevogne eller salgsvogne ombord, hvor man kan købe såvel mad som forfriskninger. 

Betegnelsen fjerntog anvendes både i Danmark og udlandet, og er i Danmark de facto synonymt med InterCity og InterCityLyn, der begge køres af DSB.

Togforbindelser
Eugène Burnouf

Eugène Burnouf (født 12. august 1801 i Paris, død 28. maj 1852 sammesteds) var en fransk orientalist, søn af Jean-Louis Burnouf, fætter til Émile-Louis Burnouf. 

Burnouf studerede jura, derpå orientalske sprog, navnlig persisk og sanskrit; 1832 blev han medlem af Académie des inscriptions og professor i sanskrit ved Collège de France. Han var en af de vigtigste banebrydere for studiet af buddhismen og zend, og hans arbejder er uovertrufne mønstre på sikker og omfattende lærdom og sund sans. Blandt hans værker må nævnes: Essai sur le Pali (1826; sammen med Lassen), Observations grammaticales sur quelques passages de l'essai sur le Pali (1827), bidrag til pragtværket L'Inde française (2 bind, 1827-35), Vendidad-Sadé, l'un des livres de Zoroastre (1830; nøjagtig litografi af et håndskrift), Commentaires sur le Yaçna (bind I, 1835), Mémoires sur deux inscriptions cunéiformes (1836), Bhagavata-Purana (3 bind, 1840-49; indeholder kun de 9 første bøger; senere fortsat af en anden, men ikke fuldendt), udgave med fransk oversættelse, Introduction à l'histoire du Bouddhisme indien (bind I, 1844), Le Lotus de la Bonne Loi (1852; fransk oversættelse af det buddhistiske sanskritværk Saddharma-pundarika, med 21 ekskurser).

Kilder 

 

Orientalister fra Frankrig
Indologer
Medlemmer af Académie des inscriptions et belles-lettres
Franskmænd i 1800-tallet
Personer fra Paris
Salmonsens
Jean-Louis Burnouf

Jean-Louis Burnouf (født 14. september 1775 i Urville (Manche), død 8. maj 1844 i Paris) var en fransk filolog, far til Eugène Burnouf, farbror til Émile-Louis Burnouf. 

Burnouf blev 1807 lærer ved École Charlemagne, senere ved École normale, 1816 professor eloquentiae ved Collège de France, 1826 inspektør ved universitetet og 1830 generalinspektør for det højere undervisningsvæsen. Han blev medlem af Académie des inscriptions 1836 og universitetsbibliotekar 1840. 

Burnouf har væsentlige fortjenester af den højere undervisning, især de klassiske studier, i Frankrig; grundlæggende i så henseende er hans bog, Méthode pour étudier la langue grecque (1814; sidste udgave 1882); ligeså Méthode pour étudier la langue latine; Premiers principes de la grammaire latine. Berømt er hans oversættelse af Tacitus (6 bind, 1828-1832; sidste udgave 1881); desuden har han udgivet Plinius den yngres Panegyricus Traiani (1834; 3. udgave 1845).

Kilder 

  

Bibliotekarer fra Frankrig
Klassiske filologer
Filologer fra Frankrig
Medlemmer af Académie des inscriptions et belles-lettres
Oversættere fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Fransksprogede forfattere
Franskmænd i 1700-tallet
Franskmænd i 1800-tallet
Émile-Louis Burnouf

Émile-Louis Burnouf (født 26. august 1821 i Valognes, død januar 1907) var en fransk filolog, fætter til Eugène Burnouf.

Burnouf blev 1854 professor i den gamle litteratur i Nancy, 1867 direktør for École française i Athen, tog sin afsked 1875 og levede derefter i Paris. Blandt hans værker mærkes: Méthode pour étudier la langue sanscrite (3. oplag 1885), Essai sur le Véda, ou introduction à la connaissance de l'Inde (1863), Dictionnaire classique sanscrit-français (1863-65), Histoire de la littérature grecque (2 bind, 1869; nyt oplag 1883), La science des religions (4. oplag 1885, også oversat på engelsk), La mythologie des Japonais (1875), La ville et l'Acropole d'Athènes (1877), Le Catholicisme contemporain (1879), La vie et la pensée; éléments réels de Philosophie (1886), Restitution des chants de l'église latine (1887). Endvidere udgav han en fransk oversættelse af Nala (1856), Bhagavadgita (1861); andre stykker sanskrit (1866), med mere og artikler i "Revue des deux Mondes" og andre tidsskrifter.

Kilder 

 

Filologer fra Frankrig
Indologer
Franskmænd i 1800-tallet
Salmonsens
Elfenbenskysten ved sommer-OL 2012

Elfenbenskysten deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Eritrea ved sommer-OL 2012

Eritrea deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Liberia ved sommer-OL 2012

Liberia deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Congo ved sommer-OL 2012

Congo deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Judenrat

Judenrat (flertal Judenräte, tysk for jødisk råd), var administrative organer under 2. verdenskrig som tyskerne tvang jøderne til at oprette i de tysk besatte områder under 2. verdenskrig. Rådene blev oprettet af SS og Gestapo. Judenrats medlemmer blev tvangsmæssigt udpeget af besættelsesmyndighederne. Juderats struktur og opgaver som led i nazisternes styre varierede, afhængigt af, om de var nedsat i en enkelt ghetto, en region eller et land.

Judenrat er den overordnede betegnelse for de håndhævende organer oprettet af den nazistiske besættelsesmagt til at kontrollere de jødiske samfund i tysk-besatte områder, selv om nazisterne etablerede navnet Ältestenrat i ghettoerne i Lodz, Theresienstadt og i Bergen-Belsen. 

Mens historien om ordet Judenrat er uklar, havde jødiske samfund selv oprettet råd for selvstyre så langt tilbage som middelalderen. Mens det hebraiske ord Kahal eller Kehillah blev brugt af det jødiske samfund, brugte de tyske myndigheder udtrykket Judenräte.

Noter 

Holocaust
Nazi-Tyskland
Jødisk historie
Henrik Christiansen (biskop)

Henrik Christiansen (født 30. november 1921 i København, død 16. september 2011 i Aalborg) var en dansk biskop  over Aalborg Stift 1975-1991. Han var far til Marianne Christiansen, som også blev biskop, men over Haderslev Stift.

Henrik Christiansen er begravet på Garnisons Kirkegård.

Han var ikke dekoreret og må altså have afslået at modtage Dannebrogordenen.

Referencer

Eksterne henvisninger/kilder 
 
 Mindeord: Biskop Henrik Christiansen er død  på aalborgstift.dk

Biskopper over Aalborg Stift
Personer fra København
Skolefolk fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Concierge

Concierge (fransk; kõ'sjɛʁʒ) er en arbejdsmæssig betegnelse for en portner som bistår beboere eller gæster i en bygård eller på et hotel med daglige gøremål. Conciergerollen opstod oprindeligt i Frankrig som et job, der på dansk befinder sig et sted mellem portner, vagtmester og vicevært. Stillingsbetegnelsen er typisk anvendt på større hoteller rundt om i verden. Her er opgaven at hjælpe gæsterne med billet- og bordbestillinger eller formidling af udlejningsbil eller privatfly - altså en slags administrerende tjener- eller butlerfunktion.

"Vi kan skaffe det meste, det umulige tager bare længere tid", kunne være valgsproget for en god og pligtopfyldende concierge.

Faggruppen har sin egen, internationale organisation, Les Clefs d'Or, der blev dannet i Frankrig i oktober 1929. Den har nu, 80 år senere, mere end 3000 medlemmer i over 50 lande. En concierge tilknyttet foreningen bærer to gyldne, korslagte nøgler på arbejdstøjet.

I Danmark er conciergene organiserede gennem Dansk Hotel-Portier forening, der har været medlem af Les Clefs d'Or siden 1952.

Eksterne Henvisninger 
 concierge.dk - Dansk Hotel-Portier forening 

Tjenestefolk
Mingelere

At mingelere er at manipulere med ord eller ordne tingene så ens ønsker, behov og lignende opfyldes. Det sker ofte lidt i det skjulte. Udtrykket kan også bruges om at få en genstand på plads, idet eksempelvis en hylde kan "mingeleres på plads".

Psykologi
Teapacks

Teapacks er et israelsk band der var aktive fra 1988 til 2008. De repræsenterede Israel ved Eurovision Song Contest 2007 med sangen   Push The Button, skrevet af Kobi Oz. Det var en kontroversiel sang om bomber, som ikke kvalificerede sig fra semifinalen.

Eksterne henvisninger 

Musikgrupper fra 1988
Musikgrupper fra Israel
Israels Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2007
Anis Mojgani

Anis Mojgani (Persian: انیس مژگانی) (født 13. juni 1977) er en spoken word digter, visuel kunster og musiker fra Austin, Texas.

Han er erklæret medlem af trosretningen Bahai.

Digtere fra USA
Musikere fra USA
Slaget ved Edessa

Slaget ved Edessa fandt sted mellem Romerrigets hær under kommando af kejser Valerian og Sassanidiske styrker under kommando af Shahanshah Shapur 1. i 260. Den romerske hær blev besejret og taget til fange af de persiske styrker, herunder kejser Valerian selv.

Kilder 

Persien
Irans historie
Romerrigets militær
Landslag
Eigerøy

Eigerøya er en ø ud for Egersund i Rogaland fylke i Norge. Øen har forbindelse til fastlandet over Eigerøy bro, som stod færdig i 1951.  Øen har flere kendte virksomheder og attraktioner: Aker Solutions, C-Map, Simrad, Eigerøy fyr og krigsminder fra anden verdenskrig.

Topografi
Eigerøya deles næsten i to av den store bugt Lundarviga. Den mindre nordvestlige del kaldes derfor Nordre Eigerøya, mens den større sydøstlige kaldes Søre Eigerøya. I vest og syd vender øen ud mod åbent hav, mens den i nord adskilles fra fastlandet ved fjorden Nordragabet, som længere inde bliver til en trang kanal. Denne går først mod øst, men siden mod syd. På den anden siden af denne kanal ligger byen Egersund. Udløbet mod havet i syd har navnet Søragabet.

Øens kystlinje kendetegnes af en række mindre vige, foruden den store Lundarviga. Seksarvågen yderst  på Nordre Eigerøya er nærmest en lille fjord. Øen omgives af en række mindre holme, et par mindre øer (Skarvøya ret syd for Søre Eigerøya, Løyningsøya vest for Søre Eigerøya) og den store Midbrødøya vest for Nordre Eigerøya. Det højeste punkt på øen er Varden (131 moh.) på Søre Eigerøya. Nordre Eigerøya er fladere; den når op i 70 moh. på Vedafjellet. Over hele øen findes det en række mindre vande; de største er Skreddalsvatnet, Smådalsvatnet og Sæstadvatnet.

Bebyggelse

På østsiden af Søre Eigerøya, som vender mod Egersund, er derboligområder (Nyåsen, Grønehaugen, Halsen; Her er også en del kajer og industriområder (Nyåskaien, Kaubaneset, Hovland). Syd på Søre Eigerøya ligger der nogle få gårde i et bælte ind i landet fra Hovlandsviga (Hovland, Sæstad, Løyning), men de fleste af gårdene ligger på nordsiden af øen (Leidland, Skjelbreid, Myklebust, Skadberg). Resten af Søre Eigerøya er ubeboet.

På den mindre Nordre Eigerøya ligger det meste af bebyggelsen på vestsiden af Lundarviga (Bergan, Haugan, Segleim, Midbrød, Ytstebrød). Den sydligste del er ubeboet.

På Midbrødøya ud for Nordre Eigerøya ligger Eigerøy fyr. På en holm ud for sydspidsen af Søre Eigerøya ligger Vibberodden fyr. Eigerøy skole ligger mod øst på Søre Eigerøya.

Totalt bor der omkring 2.500 mennesker på Eigerøy, fordelt på omkring 800 husstande. Frem til 1960'erne var stort set  alle indbyggerne bosat på små fiskerbrug, hvor  de kombinerede fiskeri og landbrug. Ved slutningen af 60'erne efter at Nordre og Søndre Eigerøy var blevet koblet sammen med vej, blev der igangsat en storstilet boligbyggeri i den gamle udmark til gårdene Leidland og Hovland. I dag er der både butik, skole, idrætsanlæg og bydelskirke i dette området.

Kommunikasjon
Øen har forbindelse til fastlandet over Eigerøy bro, som blev bygget i 1951. Fra bren fører riksvei 502 sydover langs østsiden af øen til Hovlandsviga, og herfra fører en fylkesvei videre til Hovland. En fylkesvei fører fra Eigerøy bru langs nordsiden af øen til Nordre Eigerøya og Ytstebrød. En privat vej fører fra Nordre Eigerøya over til Midbrødøya.

Øer i Rogaland
Eigersund
Eigerøy bro

Eigerøy bro er en bro over Nysund mellem Eigerøy og fastlandet i Eigersund kommune i Rogaland fylke i Norge. Broen er 260 meter lang, med 40 meter spænd i midten og  en gennemsejlingshøjde på 23,75 meter. Riksvei 502 går over broen, som giver indbyggerne på Eigerøy vejforbindelse med Egersund. Den blev åbnet af kronprins Olav i 1951. Der har været tale om at broen bør udvides, på grund af den øgede trafik, specielt til industriområderne på Søre Eigerøya.

Eksterne kilder og henvisninger

 Stavanger Aftenblad: Film om Eigerøy bro fra 1951 fundet  (4. august 2008)

Eigersund
Rogalands geografi

Broer i Norge