kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lothar von Richthofen

Lothar-Siegfried Freiherr von Richthofen (født 27. september 1894, død 4. juli 1922) var et tysk flyver-es, som deltog i 40 sejre under 1. verdenskrig. Han var yngre bror af "Den røde baron", Manfred von Richthofen, som også var flyver-es i den tyske armé. Han var desuden fætter af Wolfram von Richthofen, som senere blev generalfeltmarskal i Luftwaffe.

Han døde den 4. juli 1922 ved et flystyrt i sin LVG C.VI i Fuhlsbüttel på grund af et motorsvigt.

Flyveresser fra 1. verdenskrig
Modtagere af Jernkorset
Omkomne ved flyulykker
Tysklands militære personel i 1. verdenskrig
Friherrer fra Tyskland
Personer fra Schlesien
Nemesis (astronomi)

Nemesis er betegnelsen for en hypotetisk stjerne som sammen med Solen skulle udgøre en dobbeltstjerne. Teorien om Nemesis er fremlagt som forklaring på de periodiske ændringer i Oortskyen som antages at være årsagen til kraftige meteornedslag og efterfølgende masseuddøen ca. hvert 26. millioner år.

Ifølge teorien skulle Nemesis kredse omkring solen i en afstand af 50 000 till 100 000 AE udenfor Oortskyen. Richard A. Muller har foreslået, at det mest sandsynlige objekt er en rød dværg, men andre forskere hævder, at der snarere er tale om en brun dværg. En så lysstærk rød dværg vil formentlig allerede være opdaget, hvorimod stjernens status som dobbeltstjerne forudsætter måling af dens parallakse. En stjerne, der kredser om Solen, vil ikke udvise megen egenbevægelse og vil derfor vanskeligt kunne opdages.

Støtter af teorien om Nemesis eksistens henviser blandt andet til småplaneten Sednas stærkt elliptiske kredsløb, der muligvis kan forklares gennem eksistensen af et større objekt uden for Oortskyen.

Efter analyse af de indsamlede data fra WISE teleskopet meddelte NASA den 7. marts 2014, at det ikke havde været muligt at bekræfte eksistensen af nogen planet eller rød dværg, der minder om Nemesis eller andre tilsvarende hypotetiske objekter, som planten Tyche.

Se også 
 Tyche (planet) - En variant over teorien om eksistensen af et større himmellegeme på kanten af Oortskyen

Noter 

Individuelle stjerner
Andrea Ferrucci

Andrea Ferrucci (født 1465 i Fiesole, død 1526 i Firenze) var en italiensk billedhugger og arkitekt.

Han tilhørte en vidtforgrenet billedhuggerfamilie og var vist elev af fætteren Francesco di Simone Ferrucci. Han arbejdede i sin ungdom og også senere i Napoli, men virkede ellers mest i Toscana; på sine ældre dage udførte han også værker for Ungarn (blandt andet marmoralter, nu til dels ødelagt, i Grans domkirke). Fra 1508 var han knyttet til domkirken i Firenze og indtog senere her en ledende stilling som capomaestro for billedhuggerne; han skabte her blandt andet Marsilio Ficinos gravmæle, virkede også med ved opførelsen af San Lorenzos facade og Medici-kapellet (ny sakristi) og gav udkast til et ejendommeligt gravmæle for A. Strozzi i Santa Maria Novella. Til hans ejendommeligste arbejder hører reliefudsmykningen af døbefonten i Pistoias domkirkes baptisterium (c. 1497-99). Ferrucci var et udpræget dekorativt talent, der særlig ved opbygningen af sine altere i triumfbueform skabte noget nyt.

Kilder 

 

Billedhuggere fra Italien
Italienere i 1500-tallet
Silvio da Fiesole

Silvio da Fiesole, egentlig Silvio Cosini (c. 1495 i Poggibonsi – efter 1547) var en toskansk stenbilledhugger og stukkatør.

Han fik sit tilnavn da Fiesole som elev af Andrea Ferrucci da Fiesole, med hvem han udførte A. Strozzis gravmæle, og gennem hvem han fik dekorativt arbejde for Lorenzo-kirken i Firenze.

Gennem denne virksomhed synes han at være trådt i forbindelse med Michelangelo, hvis indflydelse kan spores i hans kunst. Foruden i Firenze virkede han blandt andet i Pisa og Genua.

Særlig på det dekorative område blev han en betydelig kunstner, original og fantasirig.

Billedhuggere fra Italien
François Gérard

Francois Pascal Gérard (født 11. marts 1770 i Rom, død 11. januar 1837 i Paris) var en fransk maler og baron. 

Gérard studerede først skulptur under Pajou og dyrkede derefter malerkunst under David. Med sit affabelt slebne væsen passede han ikke ind i Revolutionens aktive politik, og den stilling som medlem i Revoltitionstribunalet, som hans lærer skaffede ham, forstod han snarest at unddrage sig. Efter at have vundet en vis anseelse med »Josef genkendt af Brødrene« (1789; 2. Pris) og Tegningerne til pragtudgaven af Vergil (for Didot) m. m. slog han igennem 1795 med sit udmærket komponerede »Belisar« (Leuchtenbergs Gal. i Petrograd); det sødlige »Amor kysser Psyke« (1798, Louvre) skaffede ham et beundrende Publikum, der også nød hans senere lidt niarvløse akademiske arbejder, som »De fire Livsaldere« (1806, i Neapel), »Homer«, »Dafnis og Chloe« (1824, Louvre), »Corinna« etc. flere stukne af tidens største mestre. Ogsaa i Historiebilledet holdt han sig saa temmelig inden for den davidske overlevering; han malede »Slaget ved Austerlitz« (1811), »Henrik IV’s Indtog i Paris« (1817), der skaffede ham barontitel og værdighed som kgl. Hofmaler,
Het store, delvis ødelagte »Karl X’s Salving« (1827), begge i Versailles o. fl. I portrættet ydede han sit bedste. Hans c. 300 portrætter udmærker sig ikke ved dyb sjæleskildring, men ved malerisk Form og Evnen til med Finhed at gengive personens apparition og antyde milieuet; for denne »Malernes Konge og Kongernes Maler« sad en stor Mængde af Datidens Berømtheder; Damernes Gratie, de Fornemmes Anstand, skildrede han med smigrende, men taktfuld Pensel. Ikke underligt, at Mme. Récamier følte sig mere tilfreds med G.’s Opfattelse end med David’s mindre kokette Fremstilling .af hendes Skønhed. Portrætterne af Kejserinde Josefine og af Napoleon (fra 1802) henledte den fornemme Verdens opmærksomhed paa hans Talent som Portrætmaler; allerede tidligere havde han dog udført gedigne Arbejder i denne Genre: det karakterfulde og enkle »Mile. Brongniart« (1795) og »Mimaturmaleren Isabey med Datter« (1796, Louvre); af hans Portrætter kan endvidere nævnes: Canova og Karl X (begge i Louvre), Napoleon I i Kroningsdragt (Dresden) og Ludvig XVIII, paa Sthlm’s Slot Portr. af Napoleon,
Josephine, Karl XIV, Desideria m. m. Fra 1826 begyndte han at udgive sine Portrætter i Stik af P. Adam (Collections des portraits hist. de M. le baron G. etc).

Billedgalleri

Eksterne henvisninger 
 

Baroner fra Frankrig
Personer fra Rom
Portrætmalere
Hofmalere fra Frankrig
Medlemmer af Académie des beaux-arts
Franskmænd i 1700-tallet
Franskmænd i 1800-tallet
Jakob Minor

Jakob Minor (født 15. april 1855 i Wien, død 7. oktober 1912 sammesteds) var en østrigsk litteraturhistoriker. 

Minor studerede filologi i Berlin, blev 1880 privatdocent i tysk litteratur og sprog i Wien, 1882 akademiprofessor i Milano, 1884 professor i Prag, 1885 i Wien. Han var en af Wilhelm Scherers mest fremragende elever, en grundig kender og fortolker af klassisk og romansk litteratur, en af de teaterentusiaster, som kun Wien har fostret dem. 

Hans to store værker, Schiller-biografien og Faust-kommentaren, er desværre forblevne ufuldendte. Blandt hans øvrige værker kan nævnes Die Schicksalstragödie in ihren Hauptvertretern (1885) og Grillparzer (1903). Hans efterladte afhandling Aus dem alten und neuen Burgtheater udkom 1919.

Kilder 

 

Litteraturhistorikere fra Østrig
Germanister
Professorer fra Østrig
Ansatte ved Wiens Universitet
Faglitterære forfattere fra Østrig
Tysksprogede forfattere
Østrigere i 1800-tallet
Personer fra Wien
Karl Bror Jakob Forssell

Karl Bror Jakob Forssell (26. februar 1856 i Skara – 12. februar 1898) var en svensk botaniker og pædagog.

Forssell blev student 1875 og 1882 lic.phil. ved Upsala Universitet, 1883 dr. phil, hvorefter han udnævntes til docent i botanik. 1885 udnævntes han til lektor i naturhistorie og kemi ved Karlstads højere skole, hvilken stilling han indehavde til sin død. 1885—86 studerede han botanik i Wien og Berlin.

Han var specielt likenolog og har blandt andet om lavarterne udgivet to større ansete arbejder: Studier öfver Gephalodierna (1883) og Beiträge zur Kenntniss der Anatomie und Systematik der Gloeolichenen (1885). Efter sin ansættelse som lektor optrådte han væsentlig som lærebogsforfatter i naturhistorie; af hans lærebøger må nævnes: Inledning till Botaniken (1888, 3. oplag 1893); Lärobok i botanik (1890) og Kortfattad lärobok i botanik (1891).

Kilder 

 

Botanikere fra Sverige
Likenologer
Ansatte ved Uppsala Universitet
Faglitterære forfattere fra Sverige
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Salmonsens
Get up

Get Up er en single af rapperen 50 Cent. Den blev oprindeligt udgivet som den første officielle single fra Before I Self Destruct, men den blev senere erstattet af Baby by me. Den er produceret af Scott Storch.

Musikvideoen, er inspireret af Will Smith filmen "I Am Legend og blev udgivet i slutningen af 2008. Starten af videoen ligner videoen til 'In Da Club' med udsigt til »Shady Aftermath Artist Development Center«.

Position på hitlisterne

Referencer

Sange fra 2008
Singler fra 2008
Echinus Geyser

Echinus Geyser er en gejser i Norris Geyser Basin i Yellowstone National Park i staten Wyoming i USA. Gejseren er den største gejser i Norris Geyser Basin, hvis udbrud kan forudsiges med bare rimelig nøjagtighed.

Navn 
Gejseren blev navngivet omkring 1880 under en geologisk undersøgelse af parken. Forskerne mente, at de små spidser af silikat, som omgiver gejseren mindede om piggene på et søpindsvin og de navngav den derfor efter dette dyr (på latin hedder klassen af søpindsvin Echinoidea). Jernoxid giver silikaterne deres karakteristiske rødbrune farver.

Udbrud 
I dag er gejseren forholdsvis forudsigelig med mellem 30 minutter og 2-3 timer mellem udbruddene, der typisk varer 3 til 15 minutter og har en højde af mellem 12 og 18 meter. Umiddelbart før et udbrud fyldes gejserens basin næsten til kanten af vand, der giver sig til at koge. Efter et udbrud tømmes kilden af en hvirvelstrøm, som når man lukker vand ud af en håndvask. Tidligere var gejseren endnu mere regelmæssig. Den sprang med mellem 35 og 75 minutters mellemrum og de længste udbrud kunne var i næsten to timer. Det menes at gejseren måske tidligere havde to underjordiske kilder, og at adgangen til den ene med tiden blev afbrudt.

Gejseren regnes for verdens største "sure" gejser. Den har en pH-værdi på mellem 3,3 og 3,6 svarende nogenlunde til vineddike eller citronsaft. De fleste andre store gejsere er basiske. Vandtemperaturen i gejseren er ca. 90 o (195 F).

Noter 

Yellowstone National Park
Gejsere i Wyoming
Kilder
Jan Afzelius

Jan Afzelius (født 1929, død 2000) var en svensk tegner og kunstner. Han er mest kendt for illustrationer på Dagens Nyheters Namn och Nytt-side, hvor tegningerne blev publiceret under navnet Afzelius tecknar Stockholm. Fra 1961 til 1969 arbejdet han som freelancer ved Svenska Dagbladet, og i 1969-1987 var han ansat ved Stockholms stadsmuseum.

Efter en skolegang i Manillaskolan for døve uddannede han sig til kunstner ved kunstskoler som Anders Beckmans reklamskola, Konstfack i Stockholm, Otte Skölds målarskola og Slöjds i Göteborg. Ved hver skole egnede han sig udelukkende til tegninger. Han er repræsenteret på Nationalmuseum.

Links 
Artikel i det svenske kunstnerleksikon Amanda

Tegnere fra Sverige
Kunstnere fra Sverige
Your Cheatin' Heart (sang)

"Your Cheatin' Heart" er en komposition af Hank Williams fra 1952. Den blev indspillet af Hank Williams samme år og udsendt umiddelbart efter hans død den 1. januar 1953.

Elvis Presleys udgave 
"Your Cheatin' Heart" blev indspillet af Elvis Presley hos Radio Recorders i Hollywood den 1. februar 1958 og blev udsendt på hans album Elvis For Everyone, der kom på gaden i juli 1965. Udover Elvis Presley medvirkede bl.a. Scotty Moore, Bill Black, Chet Atkins, Floyd Cramer og D.J. Fontana på indspilningen.

Denne pladesession var i øvrigt sidste gang Bill Black medvirkede på en Elvis-optagelse. Ud over "Your Cheatin' Heart" blev også "Wear My Ring Around Your Neck" (Bert Carroll, Russell Moody) indspillet, men på grund af en økonomisk uoverensstemmelse forlod Black samarbejdet med Presley. Elvis Presley og Bill Black så aldrig siden hinanden.

Andre indspilninger 
En lang række andre kunstnere har indspillet "Your Cheatin' Heart", bl.a.:
 Ray Charles
 Louis Armstrong
 Glen Campbell
 Patsy Cline
 Fats Domino
 Jerry Lee Lewis

Referencer 
 

Elvis Presley-sange
Sange fra 1952
Countrysange
Lillian Disney

Lillian Disney (født Lillian Marie Bounds 15. februar 1899, død 16. december 1997) blev gift med Walt Disney i 1925 og til han døde i 1966.

Hun arbejdede som tegner i hans filmstudie, og er krediteret for en del film. Det var i følge hendes selvbiografi, hende som navngav Mickey Mouse, som Walt selv ville kalde for Mortimer.

Tegnere fra USA
Filantroper fra USA
Disney Legends
The Walt Disney Company
Martin and the Martians

Martin and the Martians var et dansk punkband med bl.a. Martin Krogh (bas, også i ADS og Martin Hall's Front and Fantasy) og Peter Peter (guitar, også i Sods, Tina Talks og Sort Sol) m.fl.

Bandet spillede bl.a. til Nosferatu Festival i Saltlageret i 1982 og medvirker på Nosferatu Festival albummet med nummeret "Frizzm And The Resplenders". Martin and the Martians debutkoncert var sansynligvis i Rockmaskinen den 17. januar 1981. Martin Krogh begik selvmord i april 1988, efter at begge hans nyrer var stået af efter flere års speedmisbrug.

Diskografi 
 Nosferatu Festival – 12" LP Compilation 1982 (Nosferatu Records / NOS1)

Referencer

Eksterne kilder/henvisninger 
 
 Koncerter 1981
 Koncerter 1982
 Nosferatu Festival koncertplakat
 Martin Krog og Front and Fantasy 
 Peter Peter projekter, heriblandt Martin and the Martians 

Punkgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 1981
Svend Erik Stybe

Svend Erik Stybe (5. juni 1919 – 13. august 1995) var en dansk idéhistoriker.

Svend Erik Stybe blev født i Ågerup tæt ved Hedehusene. Efter faderens landbrug i 1920'erne gik dårligt og måtte sælges, flyttede familien til Roskilde. I 1936 fik han realeksamen fra Roskilde kommunes Realskole, og kom derefter i boghandlerlære hvor han blev udlært boghandler. Efterfølgende flyttede han til København for at studere videre. Han fik studentereksamen fra Akademisk Kursus i 1942, og samtidig med at han arbejdede i Ejnar Munksgaards Internationale Boghandel, studerede han privat filosofi ved siden af. I 1946 blev han manuduktør for filosofikumstuderende, og studerede selv videre på filosofihistorien. 1950 fik han magisterkonferens i filosofi, på et speciale om Rousseau.

Han var aktiv i modstandskampen under 2. verdenskrig som medlem af Region VI (København), København: Afsnit 8Ø , 5. Kompagni.

Stybe fortsatte studierne, særligt i fransk politisk tænkning i det 18. og 19. århundrede, men også dansk politisk tænkning, og i 1959 forsvarede han sin doktordisputats om Frederik Dreier. Disputatsen som blev udgivet under titlen Frederik Dreier – Hans liv, hans samtid og hans sociale tænkning er stadig den grundigste fremstilling af denne tænkers liv og virke. Samme år blev Stybe ansat som universitetsadjunkt ved Københavns Universitet. Han blev i 1962 amanuensis i filosofi, i 1967 docent og i 1970 blev han udnævnt til professor i filosofi, et embede han besad til han gik på pension i 1989.

Han udgav i 1961 Idéhistorie. Vor kulturs idéer og tanker i historisk perspektiv, beregnet som lærebog i idéhistorie for gymnasierne, og bogen er siden udkommet i flere oplag, og er stadig anvendt som lærebog i faget. Samme år var han redaktør på genudgivelsen af 3. og 4. bind af Hartvig Frischs Europas kulturhistorie.

I 1964 udkom bogen Demokratiets Principper, hvor Stybe næsten personligt fremlægger sine egne holdninger om demokratiet. I forbindelse med sin undervisning som filosofikumlærer udgav han bøger om Locke, Hobbes og Spinoza.

I sine år som professor arbejdede Stybe på et bredt værk om dansk idéhistorie, men udover første bind, som foreligger i manuskript, blev det aldrig færdiggjort. En omarbejdelse af noget af stoffet i dette første bind blev i 1976 udgivet under titlen Fra folkevækkelse til enevælde af Guds nåde. Den danske reformations idehistorie. I 1978 og 1981 udkom bind 1 og 2 af et mere koncist oversigtsværk Dansk idehistorie.

I forbindelse med Københavns Universitets 500-års jubilæum i 1979 udgav han bogen Universitet og åndsliv i 500 år samme år.

Han blev i 1949 gift med Vibeke Stybe (født 1922).

Henvisninger

Litteratur 
 C. H. Koch, K. Friis Johansen og J. Riis Flor (red): Filosofiske Studier 10, 1989. Festskrift til Svend Erik Stybe.

Eksterne henvisninger 
 Nekrolog af Carl Henrik Koch over Svend Erik Stybe på ku.dk 

Historikere fra Danmark
Professorer fra Københavns Universitet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1900-tallet
Filosoffer fra Danmark
Boghandlere fra Danmark
Børge Ring

Børge Ring (født 17. februar 1921 i Ribe, død 27. december 2018 i Overlangel) var en dansk, Oscar-belønnet instruktør og animator, bedst kendt for at have instrueret et par Oscar-nominerede kortfilm.

Ring arbejdede som animator på en lang række store, internationale produktioner, og var i en lang årrække bosat i Holland.

Til den danske tegnefilm Valhalla (1986) skabte han sekvensen, hvor de tre børn bygger en træhytte og hygger sig med en "fløjtesang", som Ring selv komponerede.

Kortfilm instrueret af Ring 
 Oh My Darling (1978) (Oscar-nomineret)
 Anna & Bella (1984) (Oscar-belønnet)
 Run of the mill (Møllen drejer) (1999)

Udvalgte film delvis animeret af Ring 
 Astérix et Cléopâtre (1968)
 Les douze travaux d'Astérix (1976)
 La flûte à six schtroumpfs (1976)
 La ballade des Dalton (1978)
 Heavy Metal (1981)
 Als je begrijpt wat ik bedoel (1983)
 Curse of the Pink Panther (1983)
 Eventyret om den vidunderlige kartoffel (1985)
 Astérix chez les Bretons (1986)
 Valhalla (1986)
 Le big-Bang (1987)
 Merry Quarkmas (1987)
 Astérix et le coup du menhir (1989)
 Werner - Beinhart! (1990)
 We're Back! A Dinosaur's Story (1993)
 Asterix in America (1994)
 Aberne og det hemmelige våben (1995)
 Kleines Arschloch (1997)
 Käpt'n Blaubär - Der Film (1999)
 Werner - Gekotzt wird später! (2003)

Se også 
 Børge Ring - filmanimator og jazzmusiker en film Jørgen Vestergaard

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Personer fra Ribe
Filminstruktører fra Danmark
John Little

John Lindsay Little (29. november 1942 i Cambridge – 27. april 2001 i Göteborg) var en skotsk-dansk omrejsende kunstner og aids-forbryder.

Han er fortrinsvis kendt i offentligheden som "hiv-manden".

Han blev kendt, da medierne i Danmark og Sverige kunne afsløre, at han som aids-patient bevidst havde smittet talrige kvinder med HIV. Han insisterede på ubeskyttet sex, selv om han var klar over sin egen sygdom og undergik behandling.

Han blev i 2001 ved retten i Göteborg dømt til syv års fængsel og en million-erstatning for sine forbrydelser, men hængte sig selv, før han nåede at afsone.

Forsøg på at få ham dømt i Danmark havde ingen effekt, da det i Danmark ikke er ulovligt at sprede livsfarlig smitte, medmindre ofrene dør inden for 10-15 år. Med datidens medicin kunne de fleste hiv-smittede leve i cirka 20 år, efter de var blevet smittet. Han blev anholdt under et besøg i Sverige, da flere svenske kvinder, som han havde smittet, anmeldte ham til Politiet.

John Little ernærede sig som rejsende kunstner. Han boede rundt omkring i landet i skurvogne og fiskehuse og var i øvrigt en af drivkræfterne bag karnevallet i København.

Referencer 

Personer der har begået selvmord
Kunstnere fra Danmark
Personer fra Skotland
Doublet Pool

Doublet Pool er en varm kilde på Geyser Hill i Upper Geyser Basin i Yellowstone National Park i staten Wyoming i USA. Kilden er ca. 8 meter lang og 2,7 meter bred. Den er 2,4 meter dyb på det dybeste sted. Vandtemperaturen er omkring 90 o (194,4 o F).

Kilden består i virkeligheden af to kilder, der munder ud i samme bassin. Vandet i kilden har en safirblå farve på de dybe steder. En afsats af mineralet sinter strækker sig under overfladen, og over denne er der de fleste steder med kun få cm vand. Ca. 60 cm under denne afsats, er der spor af endnu en afsats, hvilket indikerer at vandstanden tidligere har været lavere. Den tungede kant på kilden består af mineralet gejserit. 

Doublet Pool springer meget sjældent. I den tid, man har observeret kilden, er der kun registreret to udbrud og disse nåede kun en højde af ca. 60 cm. Det ene udbrud kom samtidigt med at en nærliggende gejser var i udbrud, det andet efter et jordskælv i 1959. Kilden i forgrunden på billedet pulserer over udspringet ca. hver anden time. Af og til kan der mærkes rystelser og høres en dundrende lyd fra kilden og der kan ses bølger på den ellers rolige overflade. Dette skyldes formodentlig gas og dampbobler nede i undergrunden under kilden.

Kilden er ikke særligt produktiv. Dens vandafløb er på kun ca. 75 liter i minuttet, fx sammenlignet med Excelsior Geyser, der producerer over 15.000 liter i minuttet.

Noter 

Yellowstone National Park
Kilder
Kiribath

Kiribath er en Srilankisk ret bestående af Kiri (ris) og bad (mælk). Ved siden af serveres gerne en chiliret eller noget sødt. For at få den rette konsistens skal man bruge en tyk kokosmælk, for at få en mere dominerende smag end hvis man bruger almindelig mælk. Kokosmælk er også lettere at få fat på i Sri Lanka.

Brug 
Kiribath kan bruges som en sideret, eller som hovedrett i en middag. Det er almindeligt at servere kiribath den første dag i måneden, og til den tamilske og singalesiske fejring af nytåret. Det er også almindeligt at servere Kiritbath til bryllupper, fødselsdage og andre fejringer. Som middag serveres den gerne med noget stærkt, men til fest er det mere almindeligt at servere noget sødt til retten. 

Mad fra Indien
Victor Massé

Victor Félix Marie Massé (7. marts 1822 — 5. juli 1884) var en fransk komponist.

Massé, der var elev af Paris-konservatoriet, vandt allerede 1844 Prix de Rome for komposition. Vendt tilbage til Paris erhvervede Massé sig megen yndest som romancekomponist og debuterede 1849 som operakomponist med La chambre gothique (Opéra-comique); med denne og de følgende arbejder i samme genre — La chanteuse uoilée, Galathée, Les noces de Jeanette (1863) og La Reine Topaze (1856) — havde Massé alt held, medens de operaer, han derefter lod opføre, kun gjorde ringe eller rent forbigående lykke.

I 1866 blev Massé lærer i komposition ved konservatoriet og i 1872 medlem af Akademiet. I 1876 fremkom, efter en lang pause, operaen Paul et Virginie, og ved sin død efterlod Massé sig La nuit de Cléopatra (opført 1885). Massés musik var oprindelig holdt i den ældre opéra-comique-genre med nogen påvirkning af Auber og med meget henblik på de udførende sangere; uden at være betydelig var den melodiøs, munter og tiltalende. Senere hen søgte han at efterligne Gounod, men som anført med ringere sceneheld.

Kilder 
 

Operakomponister fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Salmonsens
Medlemmer af Académie des beaux-arts
Wilhelm Scherer

Wilhelm Scherer (født 26. april 1841 i Schönborn i Niederösterreich, død 6. august 1886 i Berlin) var en østrigsk germanist og litteraturhistoriker.

Scherer studerede germanistik og litteraturhistorie i Wien og Berlin, habiliterede sig i Wien, hvor han i 1868 blev professor i tysk sprog og litteratur. I 1872 blev han ansat i Strassbourg og kom endelig  til Berlin i 1877, hvor han blev en indflydelsesrig repræsentant for sin tids tyske litteraturforskning. I 1882 blev han medlem af det preussiske Akademie der Wissenschaften.

Han har skrevet en studie over Jacob Grimm (1865), Deutsche Studien og Vorträge und Aufsätze.

Dertil kommer Geschichte der deutschen Literatur (1883, 12. oplag 1912), hans hovedværk, der var en vejleder gennem tyske litteraturs forskellige tidsaldre. Derudover har han skrevet Aufsätze über Goethe. Efter Scherers død udgav hans elever Konrad Burdach og Erich Schmidt Kleine Schriften, 2 bind (1893).

Kilder 

Litteraturhistorikere fra Østrig
Germanister
Professorer fra Østrig
Ansatte ved Wiens Universitet
Ansatte ved Strasbourgs Universitet
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Faglitterære forfattere fra Østrig
Tysksprogede forfattere
Østrigere i 1800-tallet