kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marie Pierre Kœnig

Marie Pierre Kœnig (10. oktober 1898-2. september 1970) var en fransk general. Han havde kommandoen over en brigade i de Frie franske styrker i slaget ved Bir Hakeim i Nordafrika i 1942. 

Marie Pierre Kœnig blev født i Caen i Frankrig. Efter studentereksamen blev han i 1917 indrulleret i hæren og deltog i kampene i 1. Verdenskrig. Året efter blev han officerselev. Herefter vendte han tilbage til sin enhed og udmærkede sig. Efter krigen gjorde han tjeneste ved de franske styrker i Marokko.

Da 2. Verdenskrig brød ud, vendte Kœnig tilbage til Frankrig. Han fik først de franske tropper i Norge som kaptajn. For denne indsats blev han i 1942 tildelt Krigskorset med Sværd. Efter Frankrigs fald undslap han til England fra Bretagne.

I London sluttede Kœnig sig til general Charles de Gaulle og blev forfremmet til oberst. Han blev stabschef i de første divisioner af Frie franske styrker. I 1941 gjorde han tjeneste under Felttoget i Syrien og Libanon. Han blev senere general og overtog ledelsen af den Frie Franske brigade i Ægypten. Hans enhed på 3.700 mand holdt stand mod fem af Aksemagternes divisioner i 16 dage under Slaget ved Bir Hakeim, til den fik ordre til at trække sig tilbage den 11. juni 1942.

Senere fungerede Kœnig som de Frie Franskes delegerede ved den allierede overkommando SHAEF under general Dwight D. Eisenhower. I 1944 fik han kommandoen over de Frie Franske, som tog del i invasionen i Normandiet. Kœnig fungerede også som militær rådgiver for de Gaulle. I juni 1944 fik han kommandoen over Forces Françaises de l'Intérieur for at forene de forskellige Franske modstandsbevægelse|franske modstandsgrupper under de Gaulles kontrol. Under hans ledelse stoppede FFI indbyrdes stridigheder i Maquisen og koncentrerede sig om sabotage, som hjalp invasionshæren. FFI var vigtig på D-dag men blev af afgørende betydning i slaget om Normandiet og ved landgangen i Sydfrankrig af 7. amerikanske armé og den franske Armé B. Den 21. august 1944 udpegede de Gaulle Kœnig til militærguvernør over Paris for at få genoprettet ro og orden. I 1945 blev han sendt af sted for at arrestere Philippe Pétain, som havde søgt asyl i Tyskland, men som overgav sig ved grænsen til Schweiz.

Efter krigen var Kœnig leder af den franske hær i den franske besættelseszone i Tyskland til 1949. I 1949 blev han generalinspektør i Nordafrika og i 1950 blev han vicepræsident i det øverste krigsråd. Efter pensionering fra hæren i 1951 blev han valgt som gaullistisk medlem af den franske nationalforsamling og var forsvarsminister under Pierre Mendès-France og Edgar Faure til 1955. 

Marie Pierre Kœnig døde den 2. september 1970 i Neuilly-sur-Seine. I 1984 blev han posthumt død udnævnt til marskal af Frankrig. Udover mindesmærker i Frankrig er der gader opkaldt efter ham i Jerusalem og Netanya i Israel.

Se også 
 Susan Travers

Referencer

Eksterne kilder/hemvisninger 

 ordredelaliberation.fr 

Marskaller af Frankrig
Riddere af Befrielsesordenen
Franskmænd i 2. verdenskrig
Franskmænd i 1900-tallet
Personer fra Caen
Dansk Folkehjælp

Dansk Folkehjælp er en humanitær organisation, som yder nødhjælp og langsigtet bistand til udsatte grupper i både Danmark og udlandet. Dansk Folkehjælp er en landsdækkende organisation med 50 lokalafdelinger fordelt over hele landet. Organisationen har 3.500 aktive medlemmer og 1 millioner kollektive medlemmer.

Organisationen blev stiftet den 31. juli 1907 af Frederik Hagengaard på baggrund af en arbejdsulykke i Cirkusbygningen under navnet Arbejdernes Samariter Forening. I 1933 ændredes navnet til Arbejdernes Samariter Forbund, senere i 1962 til ASF-Dansk Folkehjælp og igen i 2010 til Dansk Folkehjælp.

Hovedkontoret har tidligere ligget i Holeby på Lolland, men har siden begyndelsen af 2014 ligget i Nykøbing Falster på naboøen.

Referencer 

Internationale solidaritetsbevægelser
Ngo'er
Etableret i 1907
Mette Rosenkrantz (død 1503)

Mette Rosenkrantz (? – 1503) er datter af Erik Ottesen Rosenkrantz og Sophie Henriksdatter Gyldenstierne.

Hun bliver gift med Eskil Gøye og sammen får de bl.a. 2 sønner Mogens Gøye og Henrik Gøye og skal have klostergivet sig.

Reference 

Danskere i 1400-tallet
Mette
Forlagsgruppen Lohse

Forlagsgruppen Lohse er foreningen Indre Missions bogforlag. 

Forlagets historie går tilbage til 1884. I 1914 blev Ole Lohse forretningsfører for Indre Mission og dermed også for bevægelsens forlag. Han var selv indehaver af et forlag, der udgav bøger af kristne forfattere. De to forlag fusionerede under navnet O. Lohses Forlag. Omkring 1960 blev navnet til Lohses Forlag.

Siden 2006 har navnet været Forlagsgruppen Lohse. Forlagsgruppen har i dag seks brands:
 Lohse med udgivelser, der henvender sig til mennesker med rod i folkekirken
 LogosMedia, der er tilknyttet Luthersk Mission og bliver drevet af Forlagsgruppen Lohse
 Credo, der er en del af KFS og blev en del af forlagsgruppen i 2008
 Kolon med teologisk litteratur udgivet i samarbejde med Menighedsfakultetet og Dansk Bibel-Institut
 Fokal med bøger for den brede danske befolkning
 Refleks Musik, der producerer kristen dansk musik, primært til børn

Noter

Eksterne henvisninger 
 Forlagsgruppen Lohses hjemmeside 
 Indre Missions hjemmeside 

Lohse, Forlagsgruppen
Indre Mission
Mette Rosenkrantz

Der findes flere personer med navnet Mette Rosenkrantz.

 Mette Rosenkrantz (død 1503) – datter af Erik Ottesen Rosenkrantz og Sophie Henriksdatter Gyldenstierne og gift med Eskil Gøye
 Mette Rosenkrantz (ca. 1533 - 1588) – en af Danmarks rigeste adelskvinder.
 Mette Rosenkrantz (1600-44) – datter af den lærde Holger Rosenkrantz og hustru til kansleren Christen Thomesen Sehested.
 Mette Rosenkrantz (f. 1632) (1632-65), datter af Palle Rosenkrantz til Krenkerup og hustru til Erik Rosenkrantz til Rosenholm.
 Mette Rosenkrantz (1646-1730) - gift Ramer, dansk adelsdame
 Mette Amalie Rosenkrantz (1706-1755), gift von Barner, dansk adelsdame.

Mette
Oreby Skov

Oreby Skov er en dansk skov på Sydsjælland i Vordingborg Kommune, vest for Vordingborg by. Den ligger mellem Avnø Fjord i nord og Storstrømmen i syd. Halvdelen af skoven når ind på Knudshoved Odde. Navnet kommer af den nærliggende landsby Oreby. Oreby Skov hører under Rosenfeldt Gods.

Natur og historie 
Skoven er levested for eremitten, en sjælden bille, der i hulheder på de gamle træer, hvilket er grunden til at en del af skoven er udpeget til Natura 2000-område nr. 181 Oreby Skov. Derudover er Oreby Skov hjemsted for over halvdelen af den danske bestand af den sjældne orkidéart sværdskovlilje.

I skoven ligger flere gravhøje bl.a. en flot langdysse

Kilder og henvisninger 

Om Oreby Skov

Skove under Rosenfeldt Gods
Knudskov

Knudskov er en dansk skov på Sydsjælland i Vordingborg Kommune på Knudshoved Odde, en femten kilometer lang halvø der skiller Avnø Fjord fra Smålandsfarvandet. Skoven hører under Rosenfeldt Gods.

Skove under Rosenfeldt Gods
Skove i Vordingborg Kommune
Indre Missions Tidende

Indre Missions Tidende (IMT) er et tidsskrift for foreningen Indre Mission. IMT udkommer hver anden uge og rummer nyheder om kirker i ind- og udland samt kirkelige debatter og artikler om livsnære temaer.

Indre Missions Tidende udkom første gang i 1854 under redaktør Peder Sørensen. Vilhem Beck var redaktør og den største leder i Indre Missions tidlige år. Han var redaktør af IMT fra 1862 til 1901 og fik øget abonnenttallet fra 144 til 16.050.

I dag går bladet under en ny overskrift, Impuls, men Indre Missions Tidende er stadigvæk bevaret i navnet

Noter

Eksterne henvisninger 
 Indre Missions Tidende – hjemmeside for Indre Missions Tidende
 Indre Mission – hjemmeside for Indre Mission

Tidsskrifter fra Danmark
Etableret i 1854
Tidende
Viemose Skov

Viemose Skov er en dansk skov på Sydsjælland i Vordingborg Kommune øst for landsbyen Viemose. Skoven hører under Petersgaard Gods.

Eksterne henvisninger 
  Om Viemose Skov på fugleognatur.dk.

Skove i Vordingborg Kommune
Balle Strand

Balle Strand er en dansk strand på Sydsjælland i Vordingborg Kommune, lokaliseret ved Viemose Skovs nordlige område.

Strande i Danmark
Lokaliteter i Vordingborg Kommune
Ore Strand

Ore Strand er en dansk strand på Sydsjælland i Vordingborg Kommune, i Vordingborg by lokaliseret langs med bykvarteret Ore. Stranden ligger ud til farvandet Masnedsund mellem Sydsjælland og Masnedø.

Strande i Danmark
Lokaliteter i Vordingborg Kommune
Lyskebrok

Lyskebrok (latin: hernia inguinalis) er en form af brok, hvor den underliggende bughinde trænger igennem lyskekanalen. De er meget hyppige (livstidsrisiko er 27% for mænd og 3% for kvinder). Reparation af lyskebrok er en af de hyppigst udførte kirurgiske operationer.

Gastroenterologi

it:Ernia#Ernia inguinale
Yannick Noah

Yannick Noah (født 18. maj 1960 i Sedan, Frankrig) er en tidligere fransk tennisspiller, der i 1983 vandt Grand Slam-turneringen French Open. Her besejrede han i finalen svenskeren Mats Wilander i tre sæt. Han vandt sammenlagt 39 ATP-turneringer, fordelt med 23 single- og 16 doubletitler.

Efter at have afsluttet sin tenniskarriere, der løb fra 1977 til 1996, har Noah gjort karriere som sanger. Han har udgivet flere album, og prøver med sin musik blandt andet at bekæmpe fattigdom i Afrika.

Eksterne henvisninger 
 Noahs egen hjemmeside

Tennisspillere fra Frankrig
Sangere fra Frankrig
Personer fra Sedan
Les Enfoirés
Ilie Năstase

Ilie Năstase (født 19. juli 1946 i Bukarest, Rumænien) er en tidligere rumænsk tennisspiller, der var professionel fra 1969 til 1985. Han vandt igennem sin karriere intet mindre end 57 single- og 45 doubletitler, hvilket gør ham til sit lands ubetinget mest succesfulde tennisspiller, målt på resultater. Fra august 1973 til juni 1974 besad han førstepladsen på ATP's verdensrangliste.

Grand Slam 
Năstase vandt igennem sin karriere syv Grand Slam titler, to i herresingle, tre i herredouble og to i mixed double. Hans to triumfer i singlerækkerne kom ved US Open i 1972 og French Open i 1973. Førstnævnte kom i hus efter en dramatisk finalesejr i fem sæt over hjemmebanefavoritten Arthur Ashe. Udover de to sejre var han også tre gange tabende finalist i Grand Slam singlefinaler, blandt andet ved Wimbledon i 1972 og 1976.

Grand Slam singletitler 

 French Open:
 1973

 US Open:
 1972

Referencer

Eksterne henvisninger 

Tennisspillere fra Rumænien
Personer fra Bukarest
Ruhrstadion

Ruhrstadion (af sponsorhensyn officielt kaldet Vonovia Ruhrstadion) er et fodboldstadion i Bochum i Tyskland, der er hjemmebane for 2. Bundesliga-klubben VfL Bochum. Stadionet har plads til 33.000 tilskuere. Flere gange har det lagt græs til kampe for Tysklands fodboldlandshold, senest i 1993.

Eksterne henvisninger 
 Stadioninfo 

Fodboldstadioner i Tyskland
Bochum
Etableret i 1911
Susan Rice

Susan Elizabeth Rice (født 17. november 1964 i Washington D.C.) er en amerikansk diplomat. Hun er USA's FN-ambassadør under præsident Barack Obama. En post hun har holdt siden 22. januar 2009.

Tidligere kendt som model og har bl.a. indspillet en række film under både eget navn og psydonym.

Referencer 

Diplomater fra USA
John Newcombe

John David Newcombe (født 23. maj 1944 i Sydney, Australien) er en tidligere australsk tennisspiller, der var professionel fra 1968 til 1981. Han vandt igennem sin karriere 32 single- og 33 double-titler, heraf intet mindre end syv Grand Slam-singletitler. I sommeren 1974 besad han i en periode på to måneder førstepladsen på ATP's verdensrangliste.

Grand Slam 
Newcombe vandt igennem sin karriere hele syv Grand Slam-singletitler. Størst succes havde han ved Wimbledon, som han vandt i 1967, 1970 og 1971. Derudover blev det til triumf ved US Open i 1967 og 1973, samt i hjemlandet ved Australian Open i 1973 og 1975. Udover de syv sejre var han også tre gange tabende finalist i Grand Slam-turneringer.

Endnu større succes end i single havde Newcombe i double, hvor han sikrede sig hele 17 Grand Slam-titler i herredouble, og to i mixed double.

Grand Slam singletitler 

 Australian Open:
 1973 og 1975

 Wimbledon:
 1967, 1970 og 1971

 US Open:
 1967 og 1973

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Spillerinfo

Tennisspillere fra Australien
Personer fra Sydney
155 mm Long Tom

155 mm kanon M1 og M2  (senere M59), almindelig kendt som Long Tom, var 155 millimeter feltartilleri, som blev brugt af De Forenede Staters væbnede styrker under 2. Verdenskrig. Long Tom erstattede Canon de 155 mm GPF i amerkansk tjeneste.

Udvikling 
Før USA gik ind i 1. Verdenskrig var landet dårligt udstyret med tungt artilleri. For at tage hånd om dette blev en række udenlandske tunge kanoner indført, heriblandt 'Canon de 155 mm GPF'. Efter krigens slutning begyndte udviklingsarbejdet i USA med at udvikle en forbedret udgave af de eksisterende modeller af tunge kanoner og lavetter. En række prototyper blev udviklet i 1920'erne og 1930'erne, men projekterne blev sat i stå på grund af manglende bevillinger. I 1938 blev 155 mm kanonen T4 på lavetten T2 endelig indført som 155 mm kanon M1 på lavet M1.

Den nye model brugte et rør, som var nogenlunde lig de tidligere 155 mm GPF, men med et Ashbury bundstykke. Den nye lavet havde fire hjul, hver med to dæk. Hjulene kunne løftes, så kanonen kunne hvile på en affyringsplatform. Det gjorde kanonen meget stabil og derfor meget præcis. Kanonen blev videreudviklet til M1A1 og M2 varianter. Efter krigen blev den amerikanske hær reorganiseret og kanonen fik ny betegnelse: M59.

Indsats 

Long Tom kom først i kamp under Felttoget i Nordafrika i 1943 med 34. feltartilleri bataljon. Den endte med at blive brugt af 49 bataljoner, heraf 40 i det europæiske operationsområde og 7 i Stillehavet. Den foretrukne artilleritraktor var oprindelig Mack NO 6×6 7 1/2 ton lastbil. Fra 1943 blev den udskiftet med bæltekøretøjet M4 High Speed Tractor.

Et beskedent antal Long Tom kanoner blev leveret via Lend-Lease kanaler til Storbritannien (184) og Frankrig (25).

Varianter 

Kanonvarianter:
 M1920 – prototype.
 T4 – prototype.
 M1 (1938) – første produktionsmodel. 20 fremstillet. 
 M1A1 (1941) – modificeret ring ved bundstykket.
 M1A1E1 – prototype med krombelagt kanonløb.
 M1A1E3 – prototype med flydende køling.
 M2 (1945) – modificeret ring ved bundstykket.

Lavet varianter:
 T2 – prototype.
 M1 (1938).
 M1A1 – genopbyggede T2 lavetter.

Kanonen blev også monteret på et modificeret M4 Sherman kampvogns chassis. Det resulterende køretøj blev i starten kaldt 155 mm Gun Motor Carriage T83, og senere standardiseret som 155 mm Gun Motor Carriage M40.

155 mm Gun Motor Carriage T79, baseret på M26 Pershing chassis, nåede aldrig at blive andet end et forslag.

Ammunition 
Kanonen benyttede særskilt granat og ladning. Ladningen bestod af en base på 9,23 kg og supplement på 4,69 kg. Dataoversigten nedenfor viser tal for base + supplement.

Eksisterende eksemplarer 
US Army Ordnance Museum

Timber-Linn Park, Albany, Oregon 
  Luftfoto  på Google Maps

Notes

Referencer 

 
 
 
 
 
 

Artilleri
Våben fra USA
Karlsprisen

Karlsprisen (tysk: Internationaler Karlspreis zu Aachen, eng. Charlemagne Prize, fransk: Prix Charlemagne; fuldt navn indtil 1988: Internationaler Karlspreis der Stadt Aachen) er en international pris. Den er først og fremmest uddelt til europæiske politikere. Den er uddelt årligt siden 1950 af den tyske by Aachen til en person, der har bidraget til integration mellem europæiske stater og fred mellem staterne i Europa. 

Prisen uddeles på rådhuset i den tyske by Aachen, og er opkaldt efter Karl den Store, stifteren af det tysk-romerske rige, som forbindes med byen og også er begravet i Aachen.

Modtagere af prisen

Eksterne henvisninger 
 Karlsprisens hjemmeside

Hædersbevisninger fra Tyskland
Etableret i 1950
Ung leg (roman)

Ung leg er en roman af Johannes Allen fra 1956, der regnes som Allens hovedværk. Romanen blev senere samme år blev filmatiseret med Ghita Nørby i hovedrollen som Helle. Johannes Allen stod selv for instruktionen.

Helle er en ung pige på 19, der ser tilbage på tre skæbnesvangre måneder af sit liv, hvor hun kun var 17 år og aldrig havde været i seng med en mand. Helles seksuelle debut foregår den pågældende sommer, og hun får sin første alvorlige kærlighedssorg. Kærlighedssorgen er dog ikke større, end at hun snart kan indlede et nyt seksuelt forhold til en anden ung mand. Johannes Allen skildrer de unges seksualitet på en flot måde. Der er ikke overladt meget til fantasien, samtidig med at skildringerne på ingen måde bliver vulgære. ”Ung leg” er vovet og omtaler Helles og Birthes seksualitet som en meget naturlig del af deres hverdag.

I skarp kontrast til dette skildres Helles forældre. Forældrene er gift, men tror ikke på ægteskabet og den eneste ene. Helle kender allerede fra romanens start til forældrenes utroskab og er egentlig ikke chokeret over denne. Hun finder det i stedet irriterende, at forældrene prøver at tale moral med hende, når de ikke engang selv overholder eller arbejder for at forbedre deres egen moral. 

Romaner fra Danmark
Litteratur i 1956
Skjoldhøjparken

Skjoldhøjparken er et kvarter med parcelhusbebyggelse, der er beliggende mellem Aarhus-bydelen Tilst og Aarhus Vest-bydelen, ca. 7 km. vest for Aarhus C. Bebyggelsen består af 1.014 parceller, og områdets grundejerforening er således landets største.

Området rummede oprindeligt små husmandssteder, men i 1960'erne blev der udstykket grunde. Byggeriet blev indledt med en villaudstilling i 1968, hvor bl.a. arkitekterne Friis & Moltkes deltog. Udbygningen af kvarteret blev afsluttet mod syd i 1975 og mod øst blev de sidste parcelhuse bygget omkring 1983.

Skjoldhøjparken rummer et omfattende vejnet med parallelle stisystemer, hvilket betyder, at skolebørn ikke skal krydse den motoriserede trafik på vej til skole. To skoler ligger helt tæt på: Skjoldhøjskolen og Egebakkeskolen. 

Området grænser op til to store naturområder. Mod syd ligger det storslåede naturområde Skjoldhøjkilen, hvortil der er stiforbindelser, det samme gælder mod vest, hvor der er forbindelse til True Skov.

Området nyder godt af at have meget gode indkøbsmuligheder helt tæt på. Særligt kan nævnes Bilka, der blev opført i området i 1970. Området omkring Bilka er i dag blevet til et megacenter med forretninger som JYSK, Elgiganten, Power, Bauhaus og BR Legetøj. Desuden ligger der en Djurslands Bank i området. 

Bydele i Aarhus
Karl Carstens

Karl Carstens (født 14. december 1914 i Bremen, død 30. maj 1992 i Meckenheim) var en tysk politiker fra CDU, som var Tysklands femte forbundspræsident fra 1979 til 1984. Fra 1976 til 1979 var han formand for Bundestag. Carstens var gift med Veronica Carstens.

Carstens læste jura og statskundskab ved universiteterne i Frankfurt, Dijon, München, Königsberg og Hamburg fra 1933 til 1936. I 1949 blev han master i jura fra Yale University. 

Han begyndte sit politiske engangement i 1940 som medlem af NSDAP, men var allerede i 1933 blevet medlem af den nazistiske paramilitære organisation Sturmabteilung. Under 2. verdenskrig fra 1939 til 1945 var han medlem af en antiluftskytsenhed, og var ved krigens afslutning avanceret til andenløjtnant. Efter krigen blev han advokat i Bremen og meldte sig i 1955 ind i CDU. I juli 1960 blev han statssekretær i Udenrigsministeriet og blev samme år udnævnt til professor i offentlig og international ret ved Universität zu Köln. Under den store koalition 1966-1969 var han statssekretær i forsvarsministeriet og fra 1968 leder af Bundeskanzleramt.

I 1972 blev Karl Carstens valgt til Bundestag, hvor han sad frem til 1979. Fra maj 1973 til oktober 1976 var han gruppeformand for CDU/CSU's gruppe. Han var i denne periode ihærdig kritiker af vensteorienterede tendenser i det tyske samfund og angreb særligt SPD for at være for bløde i forhold til venstrefløjsekstremister. Han mente i den sammenhæng, at forfatteren Heinrich Böll støttede venstreorienteret terrorisme, herunder særligt Rote Armee Fraktion. I december 1976 blev Carstens valgt til præsident for Bundestag.

23. maj 1979 blev Karl Carstens valgt til forbundspræsident. Han stillede ikke op for en anden periode og var derfor kun præsident frem til 30. juni 1984.

Carstens modtog i 1984 Karlsprisen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Tysklands forbundspræsidenter
Politikere fra CDU
Medlemmer af Forbundsdagen
Nazister fra Tyskland
Personer fra Bremen
Vriksum

Vriksum (tysk Wrixum, nordfrisisk: Wraksem) er en landsby og kommune beliggende i den østlige del af øen Før i Nordfrisland i det vestlige Sydslesvig. I administrativ henseende hører kommunen under Nordfrislands kreds i delstaten Slesvig-Holsten i det nordlige Tyskland. Kommunen samarbejder på administrativt plan med andre kommuner på Før og Amrum i Før-Amrum kommunefællesskab (Amt Föhr-Amrum).

Historie 
Vriksum er første gang nævnt 1438. Stednavnet kan henføres til mandsnavnet Virik. Stednavneendelsen -um er karakteristisk for stednavnene på Før. I den danske tid indtil 1864 hørte landsbyen under Østerland-Før. I kirkelig henseende hører landsbyen under Sankt Nicolai Sogn.

Den tysk-nordfrisiske lærer Okke Christian Nerong (1852-1909) er født i Vriksum.

Geografi 
Vriksum er en af de 11 selvstændige kommuner på øen Før og grænser til kommunen Vyk.

Erhvervsliv 
Turisme er det vigtigste erhverv i Vriksum, men der er også en del mindre virksomheder.

Seværdigheder 
Kommunens vartegn er vindmøllen fra 1851.

Billeder

Eksterne henvisninger 

 Kommunens hjemmeside

Noter 
 

Før
Byer i Kreis Nordfriesland
Byer i Slesvig-Holsten
Michael Foot

Michael Foot (født 23. juli 1913, død 3. marts 2010) var en engelsk politiker og tidligere leder af labour partiet. Foot blev socialist under indtryk af den sociale nød i 1930'erne; han valgtes første gang til Parlamentet i 1945 og placerede sig på Labours venstrefløj. Som arbejdsminister i Harold Wilsons regering 1974-1976 forestod han de kontroversielle forsøg på at efterkomme fagbevægelsens ønsker til gengæld for løntilbageholdenhed under den såkaldte "sociale kontrakt". Foot var leder af Underhuset 1976-1979 og næstformand for Labour 1976-1980. I 1980 blev han partiets leder, men overlod posten til Neil Kinnock i 1983 efter et katastrofalt dårligt valg på et stærkt venstreorienteret program. Foots politiske forbillede var hans forgænger som venstrefløjens intellektuelle leder, Aneurin Bevan; hans betydelige journalist- og forfattervirksomhed omfatter således også tobindsværket "Aneurin Bevan, "a Biography" (1962 og 1973). Efter at have læst politik, filosofi og økonomi på Oxford Universitetet, slog Foot ind på en journalistisk karriere. Massearbejdsløsheden i Storbritannien i 1930'erne fik ham til at omfavne socialismen. Ved parlamentsvalget i 1945 blev han, blot 32 år gammel, medlem af det britiske Underhus.

Den unge venstreorienterede idealist viste sig hurtigt at være en farverig oratorisk begavelse. Som en strålende og vittig taler, som kunne fastholde tilhørernes opmærksomhed uden at støtte sig til et manuskript, steg han med årene i graderne i Labour.

Fremme i 1974 blev Foot et ledende medlem af premierminister Harold Wilsons regering, først som arbejdsminister, der havde ansvar for vanskelig og kontroversiel arbejdsmarkedslovgivning, siden som politisk ordfører (Leder af Underhuset).

I 1980 blev venstrerebellen Foot formand for det internt splittede Labour efter at have slået Denis Healey, der repræsenterede partiets højrefløj, ved et kampvalg.

Foot forblev kun leder af Labour i tre år. Men det lykkedes ikke for ham at samle partiets splittede fraktioner, og han led et sønderlemmende nederlag til den siddende, konservative premierminister, Margaret Thatcher, ved valget i 1983. Efter dette valg trak Foot sig som leder af Labour, en post, der blev overtaget af Neil Kinnock.

Michael Foot, der var en varm fortaler for ensidig atomnedrustning, forlod det britiske parlament i 1992.

Kilder 
« Former Labour leader Michael Foot dies », BBC, 3 mars 2010.

Partiledere for Labour (UK)
Leder af den officielle opposition (UK)
Politikere fra England
Lord Presidents of the Council
Ledere af Underhuset
Skyggeledere af Underhuset
Journalister fra England
Biografiforfattere fra England
Personer fra Plymouth
Michael Johansen

Michael Johansen er navnet på flere personer:

 Michael Johansen (atlet) – dansk atlet født 1974, som har været på landsholdet i kuglestød.
 Michael Johansen (fodboldspiller) – dansk fodboldspiller født 1972.
 Michael Johansen (fodbolddommer) – dansk fodbolddommer