kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Demo (musik)

En demo af et musiknummer er en udgivelse, der er udsendt som referencemateriale i stedet for til udgivelse. En demo er en måde, hvorpå musikere kan illustrere deres idéer på kassettebånd eller CD, enten for at give et indtryk af, hvad de ønsker at opnå, eller for at vise deres talent til andre og derigennem forsøge at opnå en pladekontrakt eller lignende.

Mange musikere, der allerede har en pladekontrakt bruger demoindspilninger som en måde at dele deres idéer med andre bandmedlemmer, en måde at afprøve flere forskellige versioner af den samme sang for at høre, hvilken der fungerer bedst eller for at se, hvilke af deres idéer, der fortjener at blive arbejdet videre med.

Demoudgivelser har især tidligere ikke været tiltænkt en større offentlighed, om end mange musikere ved senere lejligheder har udgivet deres demoindspilninger på specialudgivelser eller i forbindelse med box sets. Andre demoudgivelser er blevet udsendt uofficielt, blandt de mere kendte er The Beatles' Kinfauns demos. Efter internettets udbredelse er det dog blevet mere almindeligt, at musikere udsender demoudgivelser af deres numre på internettet som en selvpromovering.

Musikindustri

it:Demo#In musica
Imperia (bilmærke)

Imperia var en belgisk bilfabrikant, som blev grundlagt af Adrien Piedbœuf i Liège i 1904.

Bilproducenter fra Belgien
Etableret i 1904
Ophørt i 1957
Vlaams-Brabant

Den belgiske provins Vlaams-Brabant med 1.146.175 indbyggere (1. januar 2019), er én af de 10 belgiske provinser. Hovedstaden er Leuven (Louvain).

Oprettelse 
Provinsen opstod i 1995 ved en opsplitning af provinsen Brabant, der blev opdelt i det fransktalende Brabant Wallon, det nederlandsktalende Vlaams-Brabant, samt den tosprogede Bruxelles hovedstadsregion, der ikke længere tilhører nogen provins.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Provinser i Belgien
Hans Knappertsbusch

Hans Knappertsbusch (født 12. marts 1888 i Elberfeld (Wuppertal), død 25. oktober 1965 i München) var en tysk dirigent. Han er bedst kendt for at have dirigeret musik af Richard Wagner, Anton Bruckner og Richard Strauss. Knappertsbusch studerede filosofi ved universitetet i Bonn.

I nogle år var han assistent for Siegfried Wagner og Hans Richter i Bayreuth. Da Bruno Walter forlod München for at tage til New York, blev Knappertsbusch hans efterfølger. Knappertsbusch var i München indtil 1936. Han nægtede at slutte sig til nazisterne, som svarede igen med at ophæve hans kontrakt. Derfor tog Knappertsbusch arbejde på Staatsoper i Wien. Efter 2. verdenskrigs afslutning vendte han tilbage til München. Han dirigerede dog fortsat i Wien som gæst, ligesom han dirigerede i Bayreuth.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Dirigenter fra Tyskland
Personer fra Wuppertal
Salome (opera)

Salome er en opera i én akt af Richard Strauss. Den tyske libretto er skrevet af komponisten selv. Den bygger på Hedwig Lachmanns tyske oversættelse af Oscar Wildes engelske skuespil, der hurtigt blev oversat til fransk Salomé.  Operaen blev uropført på Hofoper Semperoper i Dresden den 9. december 1905. Den er kendt for De syv slørs dans (Tanz der Sieben Schleier).

Eksterne henvisninger 

Operaer på tysk
Operaer af Richard Strauss
Bayreuth

Bayreuth er en tysk by i Oberfranken ved Nürnberg. Byen har ca. 75.000 indbyggere, og den er verdenskendt for de store årlige Wagner-festspil.

Traditionen med at spille operaer af Richard Wagner skyldes komponistens ønske om at opføre sine store værker, og han valgte Bayreuth til sit operahus. Han fornyede måden at opføre operaer på i det dertil indrettede enestående Operahus, som han fik opført. Det bruges fortsat til sit oprindelige formål.

Flere danske operasangere har med stor succes medvirket ved festspillene i Bayreuth. Bl.a. Erik Schmedes, Lauritz Melchior, Lisbeth Balslev, Tina Kiberg og Poul Elming. Endvidere var Michael Schønwandt, som den første skandinav, dirigent i 1987 og 1988.

Se også 

 Festspillene i Bayreuth

<div style="clear:left;>

Ensemble af haver og bygninger af Hermitage 

Byer i Bayern
Commander in Chief

Commander in Chief er en amerikansk tv-serie med bl.a. Geena Davis i hovedrollen. Tv-serien blev i USA sendt på ABC og i Danmark på TV 2.

Amerikanske tv-serier fra 2000'erne
Tv-programmer fra American Broadcasting Company
Herostratisk berømmelse

At være herostratisk berømt vil sige at have vundet berømmelse af negative grunde. Følgende eksempler illustrerer begrebet:
 Fodboldspilleren Jesper Olsen er herostratisk berømt for sin tilbagelægning, som blev opfanget af spanske Emilio Butragueño, der scorede og lagde grunden til Danmarks 1-5 nederlag ved VM i fodbold 1986.
 Neville Chamberlain er herostratisk berømt for efter sit møde med Hitler kort før 2. verdenskrig at proklamere: Fred i vor tid

Ordet er udledt af det græske sagn om Herostratos, der var så ivrig efter at blive berømt, at han satte ild til Artemistemplet i Efesos.

Se også 
 Streisandeffekten

Ord og vendinger
Wolfenstein 3D

Wolfenstein 3D er et computerskydespil. I spillet er man en krigsfange under anden verdenskrig. Spillet var det første til at gøre førstepersons skydespil populære. Spillet blev lavet af id Software og offentliggjort den 5. maj 1992 til DOS. Titlen og scenariet var inspireret af spillene Castle Wolfenstein og Beyond Castle Wolfenstein. Begge disse var dog platformspil.

Man kunne for første gang se en del af sig "selv" i et computerspil i form af våbnet der ragede frem på skærmen. Dette optræder nu i mange skydespil.

I spillet indgår både hagekors-symboler og Nazi partisangen og spillet blev som følge heraf forbudt i Tyskland i 1994.

Forskellige Indgreb 

Netop på grund af at spillet var så kontroversielt – pga. hagekorset, malerier af Hitler i spillet, nazister osv. – blev der gjort en del indreb for at ændre på spillets indhold:

Super Nintendo America var bange for at spillet skulle virke for voldeligt, så i deres Super Nintendo udgave af spillet kom der sved ud af fjenderne når de blev skudt i stedet for blod. Ydermere blev vagthundene i spillet udskiftet med gigantiske mutant-rotter i stedet. Medarbejdere på ID Software udtalte senere hen, at de syntes det var sjovt at der var "okay" at skyde nazisterne, som trods alt er mennesker, men ikke hunde. Desuden blev der inkluderet to nye våben i denne udgave. Super Nintendo udgaven var ikke lige så succesfuld som PC-versionen

Eksterne henvisninger 
 

Computerspil fra 1992
First-person shooter
Apple II-spil
Atari-spil
DOS-spil
Game Boy Advance-spil
Macintosh-spil
SNES-spil
Xbox-spil
Talking Heads

Talking Heads var en amerikansk rockgruppe, der blev dannet i 1975 i New York City. Gruppen skiltes endegyldigt i 1989. Talking Heads' musik var en blanding af punk, funk og i den sene del af karrieren også verdensmusik.

Gruppen spillede gennem sin levetid rock med påvirkninger mange steder fra. Det gav sig udslag i en musik, der er svær at sætte i bås. Nogle gange lavede de meget indadvendt og intellektuel musik, mens de andre gange kunne lave iørefaldende hits som "Burning Down the House", "And She Was" og "Wild Wild Life". Brian Eno var medproducer på tre af de vigtigste af gruppens plader og har derigennem også haft betydning for gruppens lydudtryk.

Ud over den nyskabende musik var gruppen kendt for David Byrnes specielle stemme samt de særprægede tekster, der også antydes af album-titlerne.

Alle gruppens medlemmer har i tidens løb produceret plader for andre musikere. Derudover har de haft andre projekter:
Keyboardspilleren Jerry Harrison var frem til 1976 medlem af kultbandet The Modern Lovers, der siden har haft stor indflydelse på udviklingen af punken. Frontmanden David Byrne har fra begyndelsen af 1980'erne været engageret i soloprojekter og har udgivet en række plader. Han har også instrueret filmen True Stories (hvis musik er udgivet med Talking Heads) og oprettet et pladeselskab. Trommeslageren Chris Franz og bassisten Tina Weymouth (der også privat danner par) startede i begyndelsen af 1980'erne gruppen Tom Tom Club sideløbende med, at de spillede i Talking Heads. Gruppen eksisterer stadig. Efter opløsningen af Talking Heads fandt Franz, Weymouth og Jerry Harrison ud af, at de gerne stadig ville spille sammen, og de dannede gruppen The Heads. Deres første og hidtil eneste album fik den sigende titel: Not Talking Just Heads. Som kompensation for ikke at have Byrne til at synge valgte gruppen at invitere en ny sanger til hver sang.

Medlemmer 
 David Byrne (guitar, vokal)
 Chris Frantz (trommer)
 Tina Weymouth (bas)
 Jerry Harrison (keyboards og guitar, fra 1976)

Diskografi 
 Talking Heads: 77 (1977)
 More Songs About Buildings and Food (1978)
 Fear of Music (1979)
 Remain in Light (1980)
 Speaking in Tongues (1983)
 Little Creatures (1985)
 True Stories (1986)
 Naked (1988)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Omfattende fan-hjemmeside om Talking Heads 
 Kort profil fra dr.dk

Punkgrupper fra USA
Har spillet på Roskilde Festival
Etableret i 1975
Ophørt i 1989
Dili

Dili (; ) er hovedstad og den største by i den suveræne stat Østtimor i Sydøstasien. Byen, der ligger på øen Timors nordkyst, har  indbyggere.

Klima

Noter

Eksterne henvisninger 

Østtimor
Viborg Stadion

Viborg Stadion, også benævnt Energi Viborg Arena grundet et navnesponsorat, er et fodboldstadion i Viborg, der benyttes af fodboldklubben Viborg FF og fungerer som det danske kvindelandsholds primære hjemmebane. Det oprindelige stadion blev indviet i 1931 og har bl.a. været vært for en B-landskamp i 1956 mod , som blev set af 18.000 tilskuere, hvilket dengang var tilskuerrekord i hele Skandinavien.

Ombygning 
I 2001 blev det gamle stadion revet ned for at gøre plads til et nyt Viborg Stadion med 9.566 overdækkede siddepladser og varme i banen. Tilbygningerne omkring stadionet stod alle færdige i 2007, og der blev genindført ståpladser (500 ståpladser ligeligt fordelt mellem hjemme- og udeholdets fans). I foråret 2008 blev to storskærme opført.

Koncerter 
Den 15. juni 2008 havde Viborg Stadion debut som koncertarena. Det skete da Dolly Parton kom forbi. – koncerten fik blandede anmeldelser, f.eks på grund af dårlige lydforhold .

Hjemmebane 
Viborg Stadion har i flere år været benyttet som hjemmebane for det danske kvindelandshold..

I 2011 var DBU vært for Europamesterskabet for U/21 landshold, og i den forbindelse var Viborg Stadion vært for flere kampe.

Værtsskab 
8 juni 2015 var Viborg Stadion for første gang vært for en venskabskamp mod Montenegro, som blev set af 9.180 tilskuere. Danmark vandt kampen 2-1.

Kontrovers 
I oktober 2011 skiftede Viborg Stadion til Energi Viborg Arena, efter at Viborg FF havde solgt navnet til forsyningsselskabet Energi Viborg. Aftalen er gældende til udgangen af 2014.

Der er blevet rejst tvivl om lovligheden af aftalen som politikere i Viborgs byråd, anført af Søren Pape Poulsen, indgik for at hjælpe Viborg FF.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldstadioner i Danmark
Etableret i 1931
Stadion
Stadion
John Alvbåge

John Alvbåge (født 10. august 1982) er professionel fodboldspiller. Alvbåge har tidligere spillet for IFK Göteborg, Västrä Frölunda, Torslanda IK og Örebro SK i Sverige.

Han blev hentet til Viborg FF i sommeren 2005 fra IFK Göteborg. Han var udtaget til det svenske landshold i fodbold til VM 2006.

Se også 
 John Alvbåges hjemmeside 

Fodboldspillere fra Sverige
Fodboldspillere fra Viborg FF
Fodboldspillere fra IFK Göteborg
Fodboldspillere fra Örebro SK
Fodboldspillere fra Västra Frölunda IF
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2006
Michael Gravgaard

Michael Julius Gravgaard (født 3. april 1978) er tidligere fodboldspiller. Han sluttede karrieren i FC Nantes efter skadesproblemer.

Han har spillet 18 landskampe og scoret 5 mål. Den foreløbig sidste var den 12. september 2007 mod 

Pr 1.2.2016 adm. direktør for fodboldoverbygningen Randers FC. I 2018 trådte Michael Gravgaard tilbage som direktør, efter længere tids dårlige resultater og kritiserede trænerbeslutninger .

Michael Gravgaard har været igennem en personlig rekonstruktion, på grund af store fejlslagne investeringer

Klubkarriere

Tidlige karriere 
Han har tidligere i karrierens løb spillet for Spentrup IF, Randers Freja, Viborg FF og Hamburger SV. Gravgaard var tæt på af afslutte sin karriere, da han spillede i Randers Freja, fordi han ikke syntes, at det hårde arbejde bar frugt. Daværende Viborg FF-træner Søren Kusk kunne dog se potentialet og hentede ham til klubben i sommeren 2002 fra Randers. I sin debut scorede han mod FC København. Gravgaard spillede i Viborg FF hovedsageligt som centerforsvarer, men enkelte gange også som angriber.

FC København 
Gravgaard blev hentet til F.C. København fra Viborg FF i sommeren 2005 sammen med Jesper Christiansen for cirka 10 millioner kr. og blev senere udtaget til Morten Olsens A-landsholdstrup, hvor han tilspillede sig en plads ved siden af Liverpool-spilleren Daniel Agger i midterforsvaret.

Michael Gravgaard er kendt for sine hovedstød. Blandt FCK-fans fik han kælenavnet "Copenhagen Airforce", netop pga sin styrke ved luftdueller.

Michael Gravgaard har en signeret spillertrøje hængende på den belgiske sportsbar Fat Boys i Bruxelles blot 100 meter fra Europaparlamentet. Her hænger hans trøje sammen med andre fra flere verdensstjerner.

FC Nantes 
Den 6. juli 2008 skrev han under på en 3-årig kontrakt med den franske Ligue 1-klub FC Nantes. Gravgaard fik dog en vanskelig start i klubben, hvor han startede som anfører, men kort inde i sæsonen røg Gravgaard af holdet, og fik vanskeligt ved at tilkæmpe sig spilletid.

Hamburger SV 
Den 1. februar 2009 blev det offentliggjort, at FC Nantes havde indgået et halvårig lejeaftale med den tyske Bundesliga-klub Hamburger SV om udleje af Gravgaard.

Spillerhæder 
 2005 Udtaget til årets hold
 2005 Årets profil i Superligaen
 2005 Efterårets profil
 2006 Efterårets profil

Præmier 

Danske 2. division (fodbold): 1998/99, med Randers Freja.

Superligaen: 2005/06 & 2006/07, med F.C. København.

Royal League: 2005/06, med F.C. København.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Randers Freja
Fodboldspillere fra Viborg FF
Fodboldspillere fra FC København
Fodboldspillere fra FC Nantes
Fodboldspillere fra Hamburger SV
Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Personer fra Randers
Tv-værter fra Danmark
Final Fantasy VIII

er det ottende spil i Final Fantasy spilserien, og er udviklet af Square (nu Square Enix) til Sony's PlayStation og Microsoft's Windows-baserede computere.

Det var det andet Final Fantasy spil der udkom til den revolutionerende spillekonsol PlayStation, der med den nye memory card teknologi gjorde det muligt at gemme de ellers ufatteligt lange spil – eftersom spillet er over 4 cd'er og og minimum et par hundrede spilletimer, hvis alt skal med uden brug af diverse walkthroughs.

Fra Final Fantasy VII til Final Fantasy VIII skete der store forandringer på det grafiske område, og hvor FFVII mest af alt lignede legoklodser, præsterede producenten, det daværende Squaresoft (Square & Ubisoft), nu Square Enix (Square & Enix), at skabe et meget flottere og mere flydende spil med flere animationer, mere detaljerede karakterer og utroligt flotte cutscenes. Samtidig introducerede man DUAL SHOCK controllere, hvilket gav en helt ny indlevelse i spillet.

Plot outline 
Fra spillets bagside: (Oversættelse!)  "Et medlem af et elite militær team, Squall, bliver tvunget ind i en konflikt, der overgår enhver forstand. For at overleve må han kæmpe mod en desperat rival, en magtfuld troldkvinde og hans egne mystiske drømme."

Squall Leonhart er en indesluttet ung mand uden mange venner (egentlig kun to ved spillets start; hans instruktør, den kønne og intelligente Quistis Trepe og den yngre Zell Dincht.), han arbejder og bor på et SeeD akademi (en form for lejesoldatskole). Under en fest møder han Rinoa.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Computerspil fra 1999
08
PlayStation-spil
Windows-spil
Final Fantasy VII: Advent Children

er en animeret film fra Japan og den anden film i Final Fantasy-universet. I modsætning til den første Final Fantasy: The Spirits Within er Final Fantasy VII: Advent Children ikke en selvstændig film, men mere et glædeligt gensyn for fans af Final Fantasy VII, hvori man får en form for fortsættelse af den oprindelige historie fra spillet. 

Filmen er et utroligt flot grafisk mesterværk, der ligesom The Spirits Within viser den fulde udnyttelse af nutidens computergrafik.

Handling 

Cloud er tilbage som lejesoldaten der gennem Tifa får missioner at bruge sin tid på. Han bliver en dag kontaktet af Rufus, præsident for Shinra corp., gennem ham får Cloud oplysninger om at en global sygdom der går under navnet Geostigma har forbindelse til JENOVA væsnet han for to år siden stoppede fra at destruere Jorden, endvidere bliver han og Tifa overfaldet af tre af Sephiroths cloner der gennem vold prøver at generobre JENOVAs hoved for at få Sephiroths kraft...

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Japanske film fra 2005
Film baseret på spil
07: Advent Children
Animefilm
Computeranimationsfilm
Julius Cæsar (opera)

Julius Cæsar (originaltitel Giulio Cesare) er en opera i 3 akter af Georg Friedrich Händel. Operaen blev uropført på Haymarket Theatre i London 20. februar 1724. Libretto af Nicola Francesco Haym. Førsteopførelse på Det Kongelige Teater i København 9. marts 1947. Teatrets seneste opsætning fik premiere 4. maj 2002 med kontratenoren Andreas Scholl i titelrollen.

Historie 
Operaen uropførtes den 20. februar 1724 på King's Theatre, Haymarket, London. Operaen er Händels højdepunkt i operagenren, og premieren med datidens store stjerner kastratsangeren Senesino og sopranen Francesca Cuzzoni i de to hovedroller blev tiljublet. Den genopførtes mange gange allerede i Händels levetid, dog med visse forandringer i sangstemmerne. Rollen som Giulio Cesare var tilpasset til Senesino og ansås at være hans pragtnummer, hvilket gjorde, at han sang den næsten under alle genopsætningerne.

I senere tid genopførtes Giulio Cesare for første gang af Oskar Hagen i Göttingen (hvor Händel først var aktiv) 1922. Efter at mezzosopraner som Marilyn Horne og Kathleen Ferrier - og kontratenorer som David Daniels og Andreas Scholl har haft rollen som Julius Caesar er den blevet en del af standardrepertoiret i barokopera.

I Sverige opførtes operaen første gang på Operan i Stockholm den 23. februar 1985 og på Drottningholmsteatern 2001 med Lawrence Zazzo og Laura Claycomb i hovedrollerne (og den svenske mezzosopran Malena Ernman i rollen som Sesto og kontratenoren Mikael Bellini i rollen som "Tholomeo").

Den opsattes på Göteborgsoperan med premiere den 13. september 2008.

Roller

Rolleliste med stemmetyper som ved uropførelsen

Noter 

Operaer på italiensk
Operaer af Georg Friedrich Händel
Andreas Scholl

Andreas Scholl (født den 10. november 1967) er en tysk kontratenor. Han har speciale i barokmusik. Scholl har det samme stemmespand som den berømte altkastrat, Senesino, som Händel skrev sine største altpartier til. I 2005 blev Scholl den første kontratenor nogensinde, der blev inviteret til at synge solo ved den sidste promenadekoncert i London.

Opera 
Andreas Scholl debuterede i 1998 som operasanger ved festivalen i Glyndebourne med rollen som Bertarido i Händels Rodelinda. I 2002 og igen i 2005 sang han titelpartiet i Händels Julius Cæsar på Det Kongelige Teater i København. Opsætningen fra København – der såvel i 2002 som i 2005 var en gigantisk succes – er udgivet på dvd i september 2007.

Eksterne henvisninger 
 The Andreas Scholl Society
 Decca Classics side om Andreas Scholl 
 Harmonia Mundis side om dvd'en med Julius Cæsar 
 

Operasangere fra Tyskland
Alcina

Alcina er en opera seria af Georg Friedrich Händel. Ophavsmanden til librettoen er ukendt. Librettoen bygger i lighed med Händels Orlando og Ariodante på Ludovico Ariostos Orlando furioso, der er et epos, der foregår på Karl den Stores tid.

Alcina var den første opera, som Händel skrev til Covent Garden i London. Det fik urpremiere den 16. april 1735. Som komponistens øvrige seriøse operaer blev den snart glemt. Efter en opførelse i Braunschweig i 1738 blev den ikke taget op igen, før den blev opført i Leipzig i 1928.

Den australske sopran Joan Sutherland sang rollen, da hun i februar 1960 debuterede på La fenice i Venedig i en opsætning af Franco Zeffirelli. I november samme år sang hun rollen på operaen i Dallas.

Operaer på italiensk
Operaer af Georg Friedrich Händel
Opera seria
Teatro Argentina

Teatro Argentina er et operahus og teater på Largo di Torre Argentina, et torv i Rom. Det er et af de ældste teatre i byen. Det blev indviet den 31. januar 1732 med en opførelse af Berenice af Domenico Sarro.

Teatro Argentina blev bestilt af Sforza Cesarini-familien og tegnet af arkitekten Theoldi. Salen har den traditionelle hesteskoform. Det indre er bygget af træ og har seks etager. Teatret er blevet restaureret mange gange.

I løbet af det 19. århundrede er der er blevet uropført mange betydningsfulde operaer i teatret. Det gælder fx Gioacchino Rossinis Barberen i Sevilla (Il barbiere di Siviglia) fra 
1816, Giuseppe Verdis I due Foscari i 1844 og La battaglia di Legnano i 1849.

Fra 1919 til 1944 bestod repertoiret overvejende af opera. Dog fik væsentlige teaterstykker af Pirandello, Ibsen og Gorkij premiere i denne periode. I vinteren 1944-1945 opførtes en serie operaer for de amerikanske og britiske tropper i byen.

Teatret blev i 1994 base for Teatro Stabile, der p.t. ledes af Mario Martone. Det har et varieret program, selvom skuespillet i dag dominerer i forhold til opera og musik.

Eksterne henvisninger 

 Teatro Argentinas hjemmeside 

Operahuse i Italien
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Rom
Rooibos

 
Rooibos (Aspalathus linearis) er en busk med en opret, stivgrenet vækstform (omtrent som Gyvel). Ordet rooibos  er afrikaans for 'rød busk'.

Beskrivelse 
Grenene har først en rødbrun bark, men senere bliver den grålig. De unge skud er lysegrønne og bærer de spredtstillede, nåleagtige og sukkulente blade. Over- og underside er ensartet grågrøn. 

Blomstringen sker om foråret umiddelbart efter vinterregnen, dvs. i september. Blomsterne er gule og uregelmæssige (som gyvelblomster), og frugterne er bælge med mange, men bittesmå frø.

Arten har et meget dybtgående og kraftigt rodnet. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 2,0 x 1,5 m (10 x 5 cm/år). Disse mål kan fx anvendes, når arten udplantes.

Hjemsted 
Planten er endemisk i et lille område af de sandede sletter ("fynbos") ved Cederberg i den vestlige del af kapregionen i Sydafrika. Her vokser den på sur, næringsfattig jord med vinterregn sammen med løg- og knoldplanter (f.eks. arter af Amaryllis og Hyacint), sukkulenter (f.eks. Hottentotfigen og Middagshjerte) og det endemiske nåletræ Widdringtonia cedarbergensis.

Anvendelse 
Planten indeholder forskellige stoffer, der gør den afholdt som te, nemlig aspalathin, nothofagin, koffeinsyre, chrysoeriol, quercetin, isoquercitrin, orientin, isoorientin, luteolin, vitexin, isovitexin, rutin, flavonoider og polyfenoler, men hverken tanniner eller koffein.

De tørrede blade og kviste bruges som te, i kosmetikindustrien og som naturmedicin. Teen kaldes ofte fejlagtigt for "rød te" på grund af sin dybt rødbrune farve, skønt den ikke stammer fra tebusken. Det er også almindeligt at benytte ordet rooiboste. Rooibosteen har en sødlig, let røget smag, og i modsætning til sort te indeholder rooiboste ikke koffein. Dette gør teen ideel som aftente, da den ikke er opkvikkende, derimod let beroligende.

Eksterne links 
 Biodiversitet i Kapregionen 
 Beskrivelse af slægten 

Nytteplanter fra Afrika
Te
George London

George London (30. maj 1919 – 24. marts 1985 i Armonk) var en canadisk operasanger (baryton). Efter at have sunget en række koncerter med tenoren Mario Lanza og sopranen Frances Yeend i Bel Canto Trio i 1947-48, blev London ansat ved Wiener Staatsoper. Debuten på The Metropolitan Opera fulgte i 1951. Han blev senere lammet i stemmebåndene og måtte derfor indstille sin karriere i 1967.

George London grundlagde i 1971 The George London Foundation for Singers, som giver legater til unge operasangere.

Operasangere
Sangere fra Canada