kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sachsens flag

Sachsens flag er delt i hvidt over grønt. Flaget er i forholdet 3:5.

Sachsens ældste farver var sort og gult, efter våbenets hovedfarver. Disse farver var også det habsburgske kejserriges farver. 16. juni 1815 fastsatte Frederik August 1. ved kongelig beslutning en nationalkokarde i farverne hvidt og grønt, og dette blev også bestemt som Kongeriget Sachsens farver. Valget var motiveret af, at G. A. Böckler i sit værk Ars heraldica fra 1688 viste et grønt kors på hvidt skjold som mærke for Sachsen. Da Kongeriget Sachsen blev oprettet i 1807, indstiftede kong Frederik August 1. en orden, hvor ordensbåndet var grønt, noget som introducerede farven som nationalfarve. Fra 1813 førte enheder i Sachsens hær hvide og grønne lansefaner.

Brugen af hvidt over grønt blev genoptaget efter DDRs opløsning. I delstatsforfatningen fra 27. maj 1992 er valget af farverne hvidt og grønt nedfældet i paragraf 2. I forordning af 4. marts 1992 var det da allerede bestemt, at statsflaget skulle bære delstatens våben i midten.

Delstaten Sachsens grundlov fra 1992 anerkender også brugen af sorbernes farver, blåt, rødt og hvidt, og Niederschlesiens farver hvidt og gult.

Litteratur 
 Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung, 2006
 Harry D. Schurdel: Flaggen und Wappen Deutschland, 1995

Flag fra Tyskland
Flag
Sachsen-Anhalts flag

Sachsen-Anhalts flag er delt i gult over sort.

Farverne gult over sort er den preussiske provins Sachsens traditionelle farver, i modsætning til Kongedømmet Sachsen, som førte farverne hvidt og grønt. Anhalt har historisk ført farverne rødt, grønt og hvidt.

Farverne gult og sort er afledet af provinsen Sachsens våben, som er stribet i disse farver. Fra 1884 førte provinsen Sachsen farverne i rækkefølgen sort over gult, og denne rækkefølge blev også videreført fra 1945 til 1952 da Sachsen-Anhalt var eget Land i østzonen i Tyskland. 

Efter DDRs sammenbrud og genoprettelsen af Sachsen-Anhalt som egen delstat i oktober 1990 kom flagspørgsmålet op på ny. Forbundsrepublikken Tyskland havde allerede en delstat, Baden-Württemberg, som siden 1953 havde ført flag i fargene sort over gult. Derfor blev Sachsen-Anhalts flag 29. januar 1991 bestemt at være gult over sort. Dette blev derefter nedfelt i delstatsforfatningen af 17. juli 1992, hvor artikel 1 omhandler delstatssymbolerne. 

Delstatens statsflag har delstatsvåbenet i midten af flagdugen. Her vises, i tillæg til striberne i gult og sort for Sachsen også mod hvid baggrund en sort bjørn som går på en rød mur. I øverste hjørne er der placeret en sort ørn på hvidt felt, for Preussen.

Litteratur 
 Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung, 2006
 Harry D. Schurdel: Flaggen und Wappen Deutschland, 1995

Flag fra Tyskland
Sachsen-Anhalt
Slesvig-Holstens flag

Slesvig-Holstens flag er en vandret delt trikolore i farverne blåt, hvidt og rødt. Farverne i flaget er hentet fra våbenskjoldene til de to landsdele: Blåt fra Slesvigs/Sønderjyllands våben med to blå løver i guld, hvidt og rødt fra Holstens sølv nældeblad i rødt. Dette symboliserer at Slesvig og Holsten er uadskillelige.

Slesvig-Holstens flag blev til som et oprørsmærke mod Danmarks politik for at skille de to hertugdømmerne fra hinanden og trekke Slesvig, som var et dansk len og hvor halvdelen af befolkningen var dansktalende, tættere under dansk kontrol. I 1843 blev der lavet en fane til en folkefest i Aabenraa. Denne viste de to hertugdømmers våben på rød dug. I 1845 i blev flaget i farverne blåt, hvidt og rødt til. Det skete i Slesvig by af kvinder tilknyttet sangforeningen Schleswiger Liedertafel. Flaget blev fremvist ved sangerfesten i Slesvig by i juni 1844 og i 1845 blev en fane i farverne blåt, hvidt og rødt og med Slesvigs våben benyttet under sangerfesten i Würzburg. Dermed blev farverne ikke kun et samlingsmærke for tysksindede i Slesvig-Holsten, men også et mærke kendt udenlands. På denne baggrund blev flaget derfor forbudt af danske myndigheder 31. juli 1845. Dette bidrog alligevel kun til at befæste farverne i den slesvig-holstenske befolkning, da særligt hos de tysktalende. 

Efter at Slesvig-Holsten gik tabt for Danmark i 1867, og hertugdømmerne blev en provins under Preussen, fik flaget i blåt, hvidt og rødt fortsat ingen officiel anerkendelse. Da Slesvig-Holsten blev omdannet til et forbundsland i Forbundsrepublikken Tyskland, blev flaget imidlertid efter en tid hentet frem igen og gjort til delstatens officielle flag. I 1949 fik Slesvig-Holsten sin forfatning, men der blev ikke nævnt noget om delstatens symboler. Først 18. januar 1957 blev delstatssymbolerne for Slesvig-Holsten fastsat. Her fastsættes flaget til blåt over hvidt over rødt i forholdet 3:5. Statsflaget har i midten af flagdugen Slesvig-Holstens våben. Dette er en kombination af Slesvigs løver og Holstens nældeblad, et symbolsk udtryk for de politiske aspirationer om to landsdele som skal være forenet til evig tid.

Litteratur og eksterne links 
 Manfred Jessen-Klingenberg: "Slesvig-Holstens blå-hvid-røde flag", Sønderjysk månedsskrift, nr. 7-8, 1994.
 Die Landesfarben om flaget fra Landesregierung Slesvig-Holsten

Flag fra Tyskland
Slesvig-Holsten
Thüringens flag

Thüringens flag er delt i farverne hvidt over rødt.

Delstaten Thüringen blev oprettet 14. oktober 1990 af tidligere DDR-distrikter. 10. januar 1991 blev delstatssymbolerne vedtaget og da blev Thüringens farver fastslået til hvidt og rødt. Tilsvarende bestemmelse blev nedfelt i artikel 1 i Thüringens grundlov af 25. oktober 1993. Flagfarverne er afledet af hovedmotivet i delstatsvåbenet, en stribefarvet løve i hvidt og rødt. Løven har været ført som del af Thüringens våben siden 1921 og går tilbage til våbenet for landgreverne af Thüringen. Statsflaget har delstatsvåbenet i midten.

Flagene kan føres både som ordinære rektangulære flag og som hængende banner.

Litteratur og eksterne links 
 Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung, 2006
 Harry D. Schurdel: Flaggen und Wappen Deutschland, 1995
 Das Thüringer Landeswappen
 Wappen und Flaggen des Freistaats Thüringen und seiner Landkreise sowie kreisfreien Städte, 2000

Flag fra Tyskland
Thüringen
Brandenburgs flag

Brandenburgs flag er delt i farverne rødt over hvidt.

Farverne er hentet fra Brandenburgs våben, som siden 1170 har vist en rød ørn på sølvfelt, og som blev gjort officielt i 1824. Våbenet, tilbageført til sin oprindelige og først kendte form, blev vedtaget som våben for den nyoprettede delstat Brandenburg 30. januar 1991. Farverne rødt over hvidt blev da også godkendt til delstatens flag. Eftersom rødt over hvidt også er nabolandet Polens farver (Polen fører som våben en hvid ørn i rødt), blev det bestemt at medtage våbenskjoldet i delstatens flag for lettere at skille flaget fra andre flag i samme farver. Flaget har størrelsesforholdet 3:5.

I lighed med delstaten Bayern fører Brandenburg ikke noget officielt statsflag.

Litteratur 
 Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung, 2006
 Harry D. Schurdel: Flaggen und Wappen Deutschland, 1995

Eksterne henvisninger 
 Verordnung über die Hoheitszeichen des Landes Brandenburg (Hoheitszeichenverordnung – HzV)

Flag fra Tyskland
Brandenburg
Gyrithe Lemche

Gyrithe Lemche, født Ellen Gyrithe Frisch (født 17. april 1866 i København, død 3. februar 1945 i Kongens Lyngby) var en dansk forfatterinde, kvindesagsforkæmper og lokalhistoriker.

Hun blev student fra N. Zahles Skole i 1887 og tog filosofikum i 1888. I 1893 blev hun gift med kredslæge Johan Henrich Lemche.
Han var søn af Peder Søren Lemche.
Gyrithe Lemches brorsøn var politikeren og forfatteren Hartvig Frisch.

Hendes debut var romanen Soedtmanns jomfruer fra 1898 og hendes hovedværk Edwardsgave, en serie romaner i 5 bind fra årene 1900-1912.
I 1929−1932 udgav hun firebindsromanserien Strømmen om Mølleåen.

Som interesseret i lokalhistorie var hun en af initiativtagere til Historisk-topografisk Selskab for Lyngby-Taarbæk Kommune.

I kvindesagen var hun en af frontfigurene i Dansk Kvindesamfund. Lemche var en eminent taler, særligt hendes tale fra "Det store kvindemøde" på Skamlingsbanken 1912 er et retorisk mesterværk. Ved denne lejlighed talte Jutta Bojsen-Møller, Astrid Stampe Feddersen og Gyrithe Lemche som de første kvinder nogensinde fra Skamlingsbanken.

Gyrithe Lemche tog aktivt del i oprettelsen af Kvindernes Bygning, København. Hun var formand for institutionen Kvindernes Bygning i årene 1916-1928.

Gyrithe Lemches Vej i Lyngby-Taarbæk Kommune fik i 1956 navn efter hende.
En mindesten / bautasten blev i 1946 opstillet i Sorgenfri Slotshave.
Hendes gravsten er bevaret på Lyngby Kirkes assistenskirkegård.

Henvisninger

Litteratur 
 Holger Jerrild, "Hos Gyrithe Lemche", s. 447-456 i: Gads Danske Magasin, 1934.

Eksterne henvisninger 
 Gyrithe Lemche, Project Runeberg
 Gyrithe Lemche i Dansk Kvindebiografisk leksikon
 Gyrithe Lembke i Dansk Forfatterleksikon
 
 Gyrithe Lemches taler på dansketaler.dk

Romanforfattere fra Danmark
Personer fra København
Kvinderetsforkæmpere fra Danmark
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Modtagere af Tagea Brandts Rejselegat
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Kunstnere på finansloven (afdøde)
Modtagere af Ingenio et arti
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kvindelige forfattere i det 20. århundrede
Frank Gehry

Frank Gehry (født Frank Owen Goldberg den 28. februar 1929 i Toronto) er en canadisk-amerikansk arkitekt. Blandt hans hovedværker er Museo Guggenheim Bilbao, der som andre af hans bygninger er blevet et ikon for stedet, hvor det er opført.

Andre markante Gehry-bygninger er Walt Disney Concert Hall i Los Angeles, Tančící dům (Det dansende Hus) i Prag og hans privatbolig i Santa Monica, Californien.

Gehry modtog i 1989 Pritzker-prisen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Arkitekter fra USA
Arkitekter fra Canada
Personer fra Toronto
Jøder fra Canada
Jøder fra USA
Postmodernistiske arkitekter
Modtagere af Presidential Medal of Freedom
Conny Dideriksen

Conny Dideriksen (født i 1946) er en tidligere dansk politiker. Hun er udlært apoteksdefektrice fra Esbønderup Apotek og har efter defektricejobbet på apoteket arbejdet som faglærer på AOF's aftenskoler.

Dideriksens politiske karriere begyndte i 1977, hvor hun blev valgt til byrådsmedlem i Græsted-Gilleleje Kommunes byråd. I 1986 kom hun ind i Frederiksborg Amtsråd og blev formand for Trafikudvalget i Hovedstadsrådet. Conny Dideriksen blev i 1990 formand for Frederiksborg Amts Sundhed- og Sygehusudvalg samt formand for HT (HUR). I 1994 blev Dideriksen viceamtsborgmester samt formand for Socialudvalget i Frederiksborg Amt.

Eftervirkningerne af en piskesmældsulykke i 2003 bevirkede, at Conny Dideriksen i 2006 besluttede at trække sig tilbage fra sit politiske arbejdsliv.

Eksterne kilder, links og henvisninger 
 Frederiksborg Amts informationsside om Conny Dideriksen
 Conny Dideriksen siger farvel til dansk politik, artikel i Nyhedsmagasinet Danske Regioner, 20.02.2006

Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Defektricer
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Socialdemokraterne
Amtsrådsmedlemmer fra Socialdemokraterne
CSI: Miami

CSI: Miami (Crime Scene Investigation: Miami) er en amerikansk kriminal-tv-serie, som havde premiere den 23. september 2002 på CBS. Serien er et spin-off af CSI: Crime Scene Investigation. Serien følger et kriminalteknisk team ledet af Horatio Caine i Miami. Caine's team opklarer sager svarende til deres Las Vegas kolleger. 

Pilot Episoden blev først sendt i USA den 9. maj 2002 som en episode af CSI og syv sæsoner er blevet sendt i USA. Serien er produceret i samarbejde med den canadiske medievirksomhed Alliance Atlantis og CBS Television Studios.

CSI: Miami sendes i Danmark på Kanal 5

Produktion 
CSI: Miami er filmet primært i USA. Det meste af serien er filmet i syd Florida / Miami-Dade området, mens de fleste af de indendørs scener er filmet på Raleigh Studios på Manhattan, Manhattan Beach, Californien. Nogle scener, især udendørs scener er filmet i Long Beach, Californien, og samt nogle i Manhattan Beach. Strande i Downtown Long Beach-området bliver ofte bruget til andre udendørs scener. Blandt andet: Marina Green Park, Rainbow Lagoon Park. Andre steder som bliver brugt i Long Beach, er for eksempel, Napoli-distriktet, hvor kanaler og kæmpe villa med store både ved moler og palmer er med til at give en følelse af Miami.

Musik 
CSI: Miami bruger en sang af The Who ( «Won't Get Fooled Again») som sin temasang. Lyrikken er skrevet af Pete Townshend, med vokal af Roger Daltrey i The Who fra 1971-albummet, WHO's Next.

Gennem hele serien spiller musik en vigtig rolle, populær musik spilles ofte i løbet af en episode. 
Musikere og grupper, hvis musik har været anvendt i serien kan der blandt andet nævnes. Jay-Z, Beyonce, Britney Spears, Lynyrd Skynyrd, Paul Oakenfold, Audioslave, Juno Reactor, Nine Inch Nails, Boards of Canada, Ill Niño, Sigur Ros, Prince, Oasis , M.I.A., Seal, Damien Rice, Lemon Jelly, Eminem, Chamillionaire, Black Eyed Peas, The Chemical Brothers, Kylie Minogue, Foo Fighters, Amy Winehouse, Linkin Park og Evanescence.

Liste over personer i CSI: Miami

Se også 
 CSI: Las Vegas
 CSI: New York
 Naval Criminal Investigative Service

Eksterne henvisninger 

 

Amerikanske tv-serier fra 2000'erne
Amerikanske tv-serier fra 2010'erne
Medier produceret af Jerry Bruckheimer
Spin-off
Tv-programmer fra CBS
Niedersachsens flag

Niedersachsens flag er en vandret delt trikolore i de tyske farver sort, rødt og gult med forbundslandets våbenskjold midt i flagdugen. Niedersachsens våben viser en springende hvid hingst på rødt felt. Flaget er i forholdet 2:3.

Fra 1946 og frem til delstatsflaget blev endelig fastsat, gjorde et rødt flag med hingsten tjeneste som Niedersachsens flag. Efter heftige diskussioner om flagspørgsmålet blev dette alligevel ikke valgt, og heller ikke flagene eller farverne til nogen af de områder som blev samlet i det nye forbundsland. I stedet blev de tyske farver valgt som grundlag for flagdugen. Flag og våben blev fastsat ved lov 13. oktober 1952. Statsflaget er et splitflag af det ordinære delstatsflag.

Tre tyske forbundslande har flag baseret på de tyske farver sort, rødt og gult. I tillæg til Niedersachsen er det Rheinland-Pfalz og Saarland.

I Niedersachsen er også flagene for tidligere selvstændige landområder som opgik i det og nydannede forbundsland efter den 2. verdenskrig officielt anerkendt. Det gælder Hannovers flag i gult over hvidt, Oldenburgs blå flag med rødt kors, Braunschweigs flag i blåt over gult, og Schaumburg-Lippes flag i hvidt, over rødt over blåt.

Litteratur 
 Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung, 2006
 Harry D. Schurdel: Flaggen und Wappen Deutschland, 1995

Eksterne links 
 Niedersächsisches Wappengesetz (NWappG) Vom 8. März 2007
 Wappen und Flagge fra Niedersachsens statskanseli

Flag fra Tyskland
Niedersachsen
Moqi Simon Trolin

Moqi Simon Trolin er en svensk sceneinstruktør og teaterdirektør der er bosat i Danmark. Han er uddannet på Statens Teaterskole i København 2001-2005. Debutforestillingen var Sandholm på Mungo Park i Allerød (manuskript Anna Bro), en forestilling som fik stor opmærksomhed i medierne, og efterfølgende modtog Kunstrådets særlige præmiering. Trolin har arbejdet som instruktør på teatre i både Danmark, Norge og Sverige. I 2007 blev han udnævnt som teaterdirektør for det nystartede teater Mungo Park Kolding.

Før optagelsen på Statens Teaterskoles instruktøruddanelse studerede Moqi Simon Trolin bl.a antropologi på Lunds Universitet. Arbejdsmetoden herfra har han taget med ind i teaterarbejdet, og benytter sig ofte af research og interviews i forbindelse med det kunstneriske arbejde.

Teaterinstruktører fra Sverige
Teaterledere
Regnmåler

En regnmåler eller nedbørmåler er et meteorologisk instrument, som måler nedbør over en given tidsperiode. Instrumentet indgår normalt også i en vejrstation. Nedbøren angives i millimeter (mm), som svarer til liter pr. m². Falder der 10 mm nedbør på et areal på 100 m², svarer det til en vandmængde på 1000 liter (1 ton).

Den faglige betegnelse er pluviometer, af latin pluvio = regn, og meter = mål.

Hvis nedbøren falder i fast form (sne eller hagl), må den smeltes, før den kan måles.

Nedbørsmåling bruges til flere formål. Eksempelvis:
 Meteorologisk statistik. (Danmarks Meteorologiske Institut).
 Oversvømmelsesvarsel.
 Dimensionering af kloakker og andre afløbssystemer.
 Landbrug.
 Kraftværksindustrien (Vandkraft).

Der findes to hovedtyper af instrumenter: Manuelle og automatiske.

Manuelle målere 
En manuel måler består af en tragtformet åbning med kendt tværsnit, som leder nedbøren ned i en beholder, som er markeret med 'mm nedbør'.

Det findes mange forskellige typer manuelle målere, fra de enkleste, som er beregnet til private haver, til målere beregnet for meteorologisk statistik. Jo større åbning måleren har, des mere nøjagtig bliver målingen.

Automatiske målere 
I automatiske målere sker aflæsningen ved hjælp af vægtprincippet. Her bliver nedbøren samlet i en beholder, som vejes kontinuerligt. Så kan man beregne, hvor meget nedbør, der er faldet i kortere eller længere tidsintervaller. Om vinteren bruger man frostvæske i beholderen for at smelte sneen.

Placering 
Regnmåleren bør placeres på en åben plads ca. 2 meter over jorden, og skærmes bedst mulig for vinden.

Den skal være sat solidt fast i jorden, således at åbningen forbliver horisontal.

Eksterne links 

 DMIs hjemmeside

Meteorologi
Nedbør
Glenn Ford

Gwyllyn Samuel Newton Ford (født 1. maj 1916 i Quebec, Canada, død 30. august 2006 i Beverly Hills, Californien), bedre kendt under scenenavnet Glenn Ford, var en canadisk-amerikansk skuespiller.

Glenn Ford indspillede over 100 film, den sidste i 1991, og regnes som en legende fra Hollywoods guldalder. Han har fået en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Blandt Fords mest kendt film er A stolen life and Gilda (1946) og The big heat (1953).

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Hollywood Walk of Fame
Richard Dreyfuss

Richard Stephen Dreyfuss (født 29. oktober 1947 i Brooklyn, New York, USA) er en amerikansk skuespiller.

Dreyfuss kom fra fjernsyn til film i 1968, og fik sin første hovedrolle i George Lucas' American Graffiti (Sidste nat med kliken, 1973). Senere fulgte bl.a. hovedroller i The Apprenticeship of Duddy Kravitz (Den lille Rockefeller, 1974), og i Steven Spielbergs Jaws (Dødens gab, 1975) og Close Encounters of the Third Kind (Nærkontakt af tredje grad, 1977). Efter en periode med færre opgaver kom han tilbage i 1980'erne, bl.a. som familiefaren i Paul Mazurskys Down and Out in Beverly Hills (Helt på spanden i Beverly Hills, 1986), sælgeren i Barry Levinsons Tin Men (Plattenslagerne, 1987), han fik stor succes i Stakeout (Øjne i natten, 1988) og igen i Stakeout 2 (Flere øjne i natten, 1994), hvor han spillede sammen med en anden af tidens store navne, Emilio Estevez. En anden stor rolle var i  fra 1989, som Steven Spielberg instruerede. Han var også svigersønnen i Lasse Hallströms Once Around (Svigersøn uden lige, 1991) og politiker i Rob Reiners The American President (Præsident på frierfødder, 1995).

Han vandt en Oscar i 1977 for sin rolle som Elliot Garfield i filmen Hvem sover hvor?; han var da den yngste, som havde vundet prisen (rekorden er siden slået af Adrien Brody). Han har fået en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Eksterne links 
 

Skuespillere fra New York
Oscar for bedste mandlige hovedrolle
Hollywood Walk of Fame
Personer fra New York City
Jøder fra USA
Janet Gaynor

Janet Gaynor (født Laura Gainor; 6. oktober 1906 i Philadelphia, Pennsylvania, USA, død 14. september 1984 i Palm Springs Californien) var en amerikansk filmskuespiller, som i 1928 var den første som vandt en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle. Hun har fået en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Pennsylvania
Personer fra Philadelphia
Amerikanere i 1800-tallet
Amerikanere i 1900-tallet
Oscar for bedste kvindelige hovedrolle
Hollywood Walk of Fame
Joel Grey

Joel Grey (født som Joel Katz 11. april 1932 i Cleveland, Ohio, USA) er en amerikansk scene- og filmskuespiller.

Han vandt en Oscar, i klassen bedste mandlige birolle, for sin rolle som "Ceremonimester" i filmmusicalen Cabaret. Han er far til skuespilleren Jennifer Grey, stjerne i Dirty Dancing. Han har fået en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Ohio
Filmskuespillere fra USA
Oscar for bedste mandlige birolle
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Cleveland
Jøder fra USA
Van Heflin

Van Heflin (født som Emmett Evan Heflin jr. 13. december 1908 i Walters, Oklahoma, USA, død 23. juli 1971) var en amerikansk teater- og filmskuespiller.
 
Han vandt Oscar i 1942 i klassen for bedste mandlige birolle som "Jeff Hartnett" i filmen Johnny Eager. Van Heflin har fået to stjerner på Hollywood Walk of Fame, en for sin indsats indenfor filmbranchen og en for TV.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Oklahoma
Oscar for bedste mandlige birolle
Hollywood Walk of Fame
Julie Ege

Julie Ege (12. november 1943 i Høyland ved Sandnes, Rogaland fylke – 29. april 2008) var en norsk model og skuespillerinde som havde en international karriere i slutningen af 1960'erne og dele af 1970'erne. Hun var datter af Marton Ege og Hjørdis Halvorsen. Hun var blevet kåret som Frøken Norge i 1962 og deltog i Miss Universe-konkurrencen og blev Penthouse Pet. I 1967 tog hun til England som au pair-pige for at forbedre sit engelsk.

Julie Ege debuterede som filmskuespillerinde med en birolle i den norske film Stompa forelsker seg i 1967. Mest kendt var hun for James Bond-filmen I hendes majestæts hemmelige tjeneste fra 1969, hvor hun spillede Helen – den "skandinaviske pige". Egentlig international succes fik hun efter at hun spillede mod Marty Feldman i filmen Every Home Should Have One i 1970. Derefter medvirket hun i nogle skrækfilm fra det engelske filmselskab Hammer Films; The Creatures the World Forgot og The Legend of the 7 Golden Vampires. Og i komediefilmen The Magnificent Seven Deadly Sins.

Efter at Julie Ege afsluttede sin skuespillerkarriere, uddannede hun sig som sygeplejerske i 1998 og arbejdede med dette i Oslo indtil sin død af brystkræft den 29. april 2008. Hun blev gift og skilt to gange, og overleves af to døtre.

Filmografi 
 Robbery. 1967
 Himmel og hav! Stompa til sjøs. 1967
 James Bond: On Her Majesty's Secret Service. 1969
 Every Home Should Have One. 1970
 Up Pompeii. 1971
 Creatures the World Forgot. 1971
 The Magnificent Seven Deadly Sins. 1971
 Rentadick. 1972
 Go For a Take. 1972
 The Final Programme. 1973
 Not Now Darling. 1973
 Kanarifuglen. 1973
 Craze. 1974
 Percy's Progress. 1974
 The Mutations. 1974
 Bortreist på ubestemt tid. 1974
 Dr. of Evil. 1974
 The Legend of the 7 Golden Vampires. 1974
 Den siste Fleksnes. 1974
 The Amorous Milkman. 1975
 De Dwaze Lotgevullen von Sherlock Jones. 1975
 Farlig yrke. 1976
 Think Dirty. 1978
 Fengslende dager for Christina Berg. 1988
 Blodsbånd. 1998

Selvbiografi 
 Naken [= Nøgen]. H. Aschehoug & Co (W. Nygaard). Oslo 2002.

Eksterne henvisninger 
 Nekrolog: Guardian 
 Nekrolog: Times 
 Nekrolog: Independent 
 

Filmskuespillere fra Norge
Modeller fra Norge
Sygeplejersker fra Norge
Deltagere i Miss Universe
Judy Holliday

Judy Holliday (født Judith Tuvim; 21. juni 1921 i New York, USA, død 7. juni 1965 i New York) var en amerikansk skuespiller som vandt en Oscar for sin rolle som Emma "Billie" Down i filmen Born Yesterday. Hun har fået en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Hun var i en periode såkaldt blacklistet fra tv og radio fordi hun havde forbindelse med kommunister, hun blev undersøgt af United States Senate Subcommittee on Internal Security for dette.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra USA
Oscar for bedste kvindelige hovedrolle
Hollywood Walk of Fame
Personer fra New York