kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tryllekunstner

Tryllekunstner er en person, der udfører trylleri i en underholdningsmæssig sammenhæng. En tryllekunstner benytter sig af forskellige teknikker som fingerfærdighed, moderne teknologi, matematiske principper etc. til at skabe effekter, som umiddelbart ikke burde kunne lade sig gøre. Disse effekter betegnes ofte som trylletricks eller blot tricks. 
Som stilling anses tryllekunstneren som en artist.
Stillingsbetegnelsen er ikke beskyttet så enhver, der blot har lært et par numre kan kalde sig det.
Tryllekunstneren er selvlært, og kunsten bliver lært gennem for eksempel bøger, videoer, seminarer og på platforme online.
Tryllekunstnere kan organisere sig i trylleklubber, internationalt for eksempel i The Magic Circle.

Professionelle tryllekunstnere kan ernære sig ved optrædener ved firmasammenkomster og private arrangementer, såsom julefrokoster, receptioner, konfirmationer og fødselsdagsfester. De kan også have et relateret sidejob og fungere som f.eks. konsulenter i sikkerhedsbranchen inden for forebyggelse af tricktyverier. Danske Sunny Cagara er et eksempel på en "pickpocket"-tryllekunstner, svenske  er et andet kendt eksempel.

Tryllekunstnere kan også arbejde med tv-mediet med shows på scener eller som værter i et program. Eksempler er David Copperfield, britiske  og danske Jan Hellesøe, hvor den sidstnævnte stod for det prisvindende DR3-program Fuckr med dn hjrne.

Typer af trylleoptrædener 
En trylleoptræden plejer at falde ind i en af følgende underkategorier.
Scenetrylleri sker foran et større publikum og denne showform kan opføres for forsamlinger af +20 til +100 gæster. Dette betragtes ofte som den mere klassiske gren af trylleriet og der indgår ofte store rekvisitter med i scenetrylleri. Af denne grund foregår showet ofte i et teater på en scene. Udøves af eksempelvis David Copperfield, Siegfried & Roy og Rune Klan.
Stand up-trylleri sker foran et publikum, der er mindre end ved scenetrylleri, men større end ved close-up-trylleri. I et show af denne type står tryllekunstneren som regel på samme niveau foran publikum, som ofte sidder ned. Rekvisitterne, der benyttes er ofte mindre end ved scenetrylleri og kan fx være kort, reb, de kinesiske ringe etc. 
Close-up-trylleri sker helt tæt på publikum, og forgår ofte i mindre grupper af 5-10 personer eller sågar ned til én person. Close-up trylleri bygger ofte på en høj grad af fingerfærdighed og rekvisitterne, der benyttes er ofte mønter, kort, terninger, elastikker og andre hverdagsobjekter.

Referencer 

Stillingsbetegnelser
Magi (illusion)
Xecutioner's Return

Xecutioner's Return er det syvende album af det amerikanske dødsmetal-band Obituary, som blev udgivet den 28. august 2007, gennem Candlelight Records. Dette var deres anden udgivelse siden Cause of Death uden lead guitaristen Allen West, idet han var blevet fængslet for spritkørsel efter fire advarsler. I stedet var det den tidligere Deicide-guitarist Ralph Santolla som overtog rollen, og som har bidraget på alle efterfølgende udgivelser.

Spor 
 "Face Your God" (2:56)
 "Lasting Presence" (2:12)
 "Evil Ways" (2:57)
 "Drop Dead" (3:35)
 "Bloodshot" (3:25)
 "Seal Your Fate" (2:30)
 "Feel the Pain" (4:31)
 "Contrast the Dead" (7:01)
 "Second Chance" (3:28)
 "Lies" (3:32)
 "In Your Head" (4:31)
 "Executioner Returns" (3:42) (Special Edition Box Set Bonus Track)

Album fra 2007
Obituary-album
Darkest Day

{{Infoboks album
  |Titel        = Darkest Day
  |Cover        =
  |Coverstørrelse =
  |Kunstner     = Obituary
  |Type         = Studiealbum
  |Udgivet      = 30. juni 2009
  |Spor         = 
  |Genre        = Dødsmetal
  |Længde       = 52:39
  |Sprog        = 
  |Indspillet   = 2009
  |Producer     = 
  |Lydtekniker  =
  |Udgiver      = Candlelight Records
  |Musikere     = *John Tardy
 Vokal
 Ralph Santolla
 Lead guitar
 Trevor Peres
 Rytmeguitar
 Frank Watkins
 Bas
 Donald Tardy
 Trommer
  |Anmeldelser  = *About.com  link
 Allmusic  link
 Blabbermouth  link
 Dangerdog Music Reviews  link
 Chronicles of Chaos  link
 Thrash Hits  link
  |Hitlister    =
  |Priser       =
  |Før          =Xecutioner's Return(2007)
  |Nu           = Darkest Day(2009)
  |Efter        = '()
  |Langtype     =
  |Kompileret af= 
  |Diverse      =
}}Darkest Day''' er det ottende album af det amerikanske dødsmetal-band Obituary, som blev udgivet den 30. juni 2009 gennem Candlelight Records. Albummet var det andet med lead guitaristen Ralph Santolla, og beskrevet som et klassisk Obituary album. Albumomslaget blev lavet af Andreas Marschall.

Spor 
 "List of Dead" – 3:34
 "Blood to Give" – 3:35
 "Lost Inside" – 3:55
 "Outside My Head" – 3:52
 "Payback" – 4:29
 "Your Darkest Day" – 5:07
 "This Life" – 3:45
 "See Me Now" – 3:23
 "Fields of Pain" – 3:19
 "Violent Dreams" – 1:58
 "Truth Be Told" – 4:49
 "Forces Realign" – 4:39
 "Left to Die" – 6:20

Fodnoter 

Album fra 2009
Obituary-album
Formidabile (1861)

Panserskibet Formidabile var det andet panserskib i den nye italienske marine, der blev skabt, da Italien blev samlet i 1861. Skibet blev bestilt i Frankrig af kongeriget Sardiniens førsteminister, Cavour, og skulle oprindelig blot have været et flådebatteri til tjeneste langs kysten. Planerne blev imidlertid ændret undervejs, og skibet blev i stedet bygget som en søgående pansret korvet. Navnet har samme betydning som på dansk, altså formidabel eller drabelig.

Tjeneste 
Formidabile deltog lige som alle de andre italienske panserskibe i slaget ved Lissa i juli 1866. Under bombardementet af øen den 19. juli blev skibet så hårdt ramt af skydningen fra de østrigske kystforter, at det dagen efter – da den østrigske flåde angreb – blev sendt tilbage til Italien. Efter krigen fik det nye kedler i 1872-73 og nye kanoner i 1878. Fra 1887 gjorde det tjeneste som artilleri-skoleskib og fik igen nye kanoner. Udgik i 1903.

Litteratur 
 Roger Chesneau and Eugene M. Kolesnik, ed., Conway's All The Worlds Fighting Ships, 1860-1905, (Conway Maritime Press, London, 1979), 

Panserskibe fra Italien
Terribile (1861)

Panserskibet Terribile var det første panserskib i den nye italienske marine, der blev skabt, da Italien blev samlet i 1861. Skibet blev bestilt i Frankrig af kongeriget Sardiniens førsteminister, Cavour, og skulle oprindelig blot have været et flådebatteri til tjeneste langs kysten. Planerne blev imidlertid ændret undervejs, og skibet blev i stedet bygget som en søgående pansret korvet. Navnet betyder "skrækkelig" eller "forfærdelig".

Tjeneste 
Terribile deltog lige som alle de andre italienske panserskibe i slaget ved Lissa i juli 1866. Lige som de øvrige panserskibe havde det den 20. juli fået til opgave at bombardere de østrigske fæstningsanlæg på øen. Terribile blev sendt til Comisa-bugten, og da den østrigske flåde angreb, nåede skibet ikke tilbage til hovedflåden, men sluttede sig i stedet til transportflåden. Efter krigen fik det nye kedler i 1872-73 og nye kanoner i 1878. Fra 1885 gjorde det tjeneste som skoleskib, til det udgik i 1904.

Litteratur 
 Roger Chesneau and Eugene M. Kolesnik, ed., Conway's All The Worlds Fighting Ships, 1860-1905, (Conway Maritime Press, London, 1979), 

Panserskibe fra Italien
Eugenio Montale

Eugenio Montale (født 12. oktober 1896 i Genova, død 12. september 1981 i Milano) var en italiensk digter.

Han var i sin generation nyskabende og er blevet kaldt den største lyriker i landet siden Leopardi. I 1975 modtog han Nobelprisen i litteratur for sin poesi, der "med stor kunstnerisk følsomhed har fortolket menneskelige værdier".

Montale voksede op i Genova, men familien havde sommerhus på Ligurias kyst; en landskab, der spiller en stor rolle i hans digtning. Hans popularitet tog til i årene efter 2. verdenskrig, og han blev i 1967 udnævnt til senator og æresdoktor ved Cambridge University. 

Hans prosa består foruden digte af breve, essays og journalistik. Han debuterede med digtsamlingen Ossi di seppia i 1925.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Eugenio Montale  på Nobelprize.org 
 Eugenio Montale  på Poets.org 

Digtere fra Italien
Nobelprismodtagere i litteratur
Nobelprismodtagere fra Italien
Æresdoktorer ved University of Cambridge
Karmsundbroen

Karmsundbroen er en buebro på riksvej 47 som forbinder øen Karmøy med fastlandsdelen af Karmøy Kommune og Haugesund i Rogaland fylke i Norge. Broen som går over Karmsundet, blev åbnet 22. oktober 1955, og er en af de få bue- gitterbroer i Norge. Broen skabte sammenhæng i landskabet Haugalandet ved at Karmøy fik fastlandsforbindelse. Broens længde er 691 meter, og største spænd er 184 meter. Gennemsejlingshøjden er  50 meter, og broen har i alt 37 spænd. Broen blev åbnet af daværende kronprins Olav. 

I starten var der bomstation på fastlandssiden, hvor også cyklister blev afkrævet afgift. Karmsundbroen  betød afslutningen for MF «Salhusfærgen»  som i mange år havde bundet by og land sammen. Færgen var lille, og det samme var motorkapaciteten, så når strømmen i Karmsundet var stærk, havde færgen store problemer med at komme.

Broer i Norge
Rogalands geografi
Mjøsundbroen

Mjøsundbrua er en frit frembyg-bro som krydser Mjøsundet mellem fastlandet og Andørja i Troms og Finnmark fylke i Norge. Broen er 840 meter lang. Den har et hovedspænd på 184,75 meter og en gennemsejlingshøjde å 35 meter. Den blev åbnet i 1994 og er en del af rv 848. Broen kostede 203 millioner kroner.

Se også 
 Svarthammartunnelen
 Ibestadtunnelen

Broer i Troms og Finnmark
Natriumnitrat

Natriumnitrat er en uorganisk kemisk forbindelse med formlen . Det er et salt, som også kaldes chilesalpeter eller perusalpeter, for derved at kunne skelne det fra almindelig salpeter som er kaliumnitrat. Natriumnitrat er et hvidt pulver som er let opløseligt i vand. Mineralet kendes også under navnet nitratin eller soda niter. Natriumnitrat benyttes til gødning, som ingridiens i røgbomber, som konserveringsmiddel i madvarer, og som raketbrændstof. Tidligere blev forbindelsen udvundet ekstensivt til glas-og pottemagerkunst.

Før Haber–Bosch processen (en process til at fiksere nitrogen) blev opfundet, var udvinding af chilesalpeter så god en forretning, at Chile angreb sine allierede, Peru og Bolivia, i 1879 og overtog de størst kendte aflejringer af chilesalpeter; krigen går under navnet Salpeterkrigen. Verdens største aflejringer af caliche (en blanding af gips (CaSO4 · 2 H2O), natriumklorid, samt sand og salte primært bestående af natriumnitrat og kaliumnitrat (KNO3)) er beliggende i det nordlige Chile i Atacamaørkenen. De tidligere chilenske salpeter miner, Humberstone og Santa Laura, kom på UNESCOs Verdensarvsliste i 2005.

Natriumnitrat syntetiseres også industrielt ved at neutralisere salpetersyre med natriumcarbonat.

Brug 
I slutningen af den 19. århunderede blev natriumnitrat brugt ekstensivt til gødning og som råmateriale til fremstilling af krudt.

Natriumnitrat har antimikrobielle egenskaber og benyttes derfor også som konserveringsmiddel. Det findes naturligt i bladgrønsager. 

Natriumnitrat bruges også i produktionen af salpetersyre ved at blande det med svovlsyre efterfulgt af separering ved fraktionel destillation af salpetersyren, tilbage bliver natriumhydrogensulfat.

Natriumforbindelser
Nitrater
Salte
Konserveringsmidler
The Jam

The Jam var et engelsk rockband, der var aktive i perioden fra slutningen af 1970'erne til starten af 1980'erne. Bandet kom frem samtidig med fremkomsten af punkbølgen, og havde med sin hurtige musik og attitude som "vrede unge mænd" en del lighedspunkter med andre punkbands. Bandets medlemmer var imidlertid i starten nydeligt klædt i jakkesæt, ligesom bandets musik indeholdt en række elementer fra blandt andet The Beatles, Motown og britisk populærmusik fra 1960'erne, og The Jam placerede sig dermed som eksponent for genoplivningen af mod-subkulturen.

The Jam havde 18 Top 40 singler i træk på de britiske hitlister fra bandets debut i 1977 til 1982, herunder 4 nr. 1 hits. 

Bandet bestod af Paul Weller (guitar og vokal), Bruce Foxton (basguitar) og Rick Buckler (trommer). Oprindeligt var yderligere en guitarist, Steve Brooks, men denne forlod bandet forinden udgivelsen af The Jams debutsingle In the City fra april 1977. 

Weller opløste bandet i 1982, hvorefter han dannede The Style Council. Foxton og Buckler fortsatte i andre projekter (bl.a. Stiff Little Fingers) og de to har siden 2007 spillet sammen i "From the Jam", der spiller The Jams gamle numre. Paul Weller har afvist enhver snak om en gendannelse af The Jam, og har i den forbindelse udtalt, at genforeninger er "triste" og at "Mig og mine børn skulle have mistet alt og sulte i rendestenen førend jeg ville overveje det, og det kommer næppe til at ske.

Diskografi

Studiealbum 
 In the City (1977) #20 UK
 This Is the Modern World (1977) #22 UK
 All Mod Cons (1978) #6 UK
 Setting Sons (1979) #4 UK, #137 US
 Sound Affects (1980) #2 UK, #72 US
 The Gift (1982) #1 UK, #82 US

Livealbum 
 Dig the New Breed (1982) #2 UK, #131 US
 Live Jam (1993) #25 UK
 The Jam at the BBC (2002) #33 UK

Opsamlingalbum 
 Snap! (1983) #2 UK
 Compact Snap! (1985)
 All The Choice Cuts (1990)
 Greatest Hits (1991) #2 UK
 Extras (1992) #15 UK
 Wasteland (1992)
 Beat Surrender (1993)
 The Jam Collection (1996)
 The Master Series (1997)
 The Very Best of The Jam (1997) #9 UK
 The Sound of the Jam (2002) #3 UK
 The Best Of The Jam – The Millennium Collection (20th Century Masters) (2003)
 Gold (2005)
 The Jam Story (2006)

Singler 
 In the City (1977)
 All Around the World (1977)
 The Modern World (1977)
 News of the World (1978)
 David Watts/A Bomb in Wardour Street (dobbelt A-side) (1978)
 Down in the Tube Station at Midnight (1978)
 Strange Town (1979)
 When You're Young (1979)
 The Eton Rifles (1979)
 Going Underground / Dreams of Children (dobbelt A-side) (1980)
 Start! (1980)
 That's Entertainment (1981)
 Funeral Pyre (1981)
 Absolute Beginners (1981)
 Town Called Malice / Precious (dobbelt A-side) (1982)
 Just Who Is the 5 O'Clock Hero? (1982)
 The Bitterest Pill (I Ever Had to Swallow) (1982)
 Beat Surrender (1982)

Video & DVD 
 Trans Global Unity Express (1983)
 The Very Best Of The Jam (1997)
 The Complete Jam On Film 1977-1982 (2002)

Eksterne henvisninger 

 The Jam Official Website
 The Jam på BBC
 Billboard.com artikel 'From the Jam'
 Vanessa Thorpe, 25 years on, life in the Jam is revealed, Guardian/Observer, 15 July 2007

Noter 

Musikgrupper fra England
Ministeriet for Monarkiets fælles indre Anliggender

Ministeriet for Monarkiets fælles indre Anliggender var et kortlivet dansk ministerium 1855-1858, der stod for samordningen af Helstatens fælles sager.

Efter at forfatningsloven for det danske monarkis fælles anliggender var trådt i kraft 2. oktober 1855 (Fællesforfatningen), blev Ministeriet for Monarkiets Fælles Indre Anliggender oprettet – uofficielt kaldet Fællesindenrigsministeriet – ved kgl. kundgørelse af 16. oktober samme år. Ministeriet overtog fra Finansministeriet postvæsenet, domænevæsenet i Kongeriget og Koloniernes Centralbestyrelse samt sager vedrørende det nye organ Rigsrådet, fra 1. november 1855 desuden toldvæsenet. Fra Indenrigsministeriet overtog det nye ministerium sager vedrørende Statskassens mellemværende med Civillisten samt indfødsretssager. 1. april 1856 blev endvidere det slesvigske domænevæsen overført til Fællesindenrigsministeriet fra Ministeriet for Hertugdømmet Slesvig. De holstenske og lauenborgske domænesager forblev under Ministeriet for Hertugdømmerne Holsten og Lauenborg. Endelig stod ministeriet for at udarbejde de organiske love, som Monarkiets forfatningslov måtte kræve, for så vidt de ikke henhørte under et af de andre fællesministerier.

Under ministeriet oprettedes ved kgl. resolution af 23. oktober 1855 et sekretariat, som behandlede de sager, der ikke hørte under direktoraterne for postvæsenet, domænevæsenet, toldvæsenet og kolonialvæsenet, samt sådanne sager fra disse, der skulle afgøres af ministeren eller ved kgl. resolution. Ministeriet ophævedes ved kgl. resolution af 1. august 1858, og hele dets ressort indgik i Finansministeriet.

Ministerliste 
 16. oktober 1855 – 18. oktober 1856: Peter Georg Bang
 18. oktober 1856 – 26. juli 1858: Iver Johan Unsgaard

Kilder 
 Beskrivelse på Statens Arkiver

Danske ministerier
Etableret i 1855
Ophørt i 1858
Ministeriet for Hertugdømmet Slesvig

Ministeriet for Hertugdømmet Slesvig var et dansk ministerium der blev oprettet den 9. marts 1851. Ministeriet var en afløser for både det Tyske (Slesvig-Holsten-Lauenborgske) Kancelli og den Slesvig-Holstenske Regering på Gottorp Slot samt for de kortvarige myndigheder under og efter Treårskrigen og var den centrale myndighed for hele Sønderjylland, bortset fra sager, som angik monarkiets fælles anliggender og derfor blev behandlet af Ministeriet for Monarkiets fælles indre Anliggender. 

I 1852 flyttede ministeriet fra Flensborg til København.

Som de andre fagministerier var ministeren for Slesvig en del af regeringen, men i sin embedsførelse var han kun ansvarlig over for kongen og ikke for Rigsdagen. Imidlertid blev ministeriets virkekreds indskrænket af den slesvigske stænderforsamlings beføjelser (som dog oftest kun var rådgivende). Ministeriet bestod af sekretariatet, tre departementer og generaldecisoratet. Efter 2. slesvigske krig og hertugdømmets erobring af preussiske og østrigske tropper og dets afståelse 1864 mistede ministeriet sit virkeområde og blev afviklet. En del af dets arkivbestand blev udleveret til de nye magthavere og findes nu i Landesarchiv Schleswig-Holstein; resten findes i Rigsarkivet.

Ministerliste 

 Frederik Ferdinand Tillisch: 5. marts 1851 – 13. juli 1851
 Carl Emil Bardenfleth: 13. juli 1851 – 27. januar 1852
 Carl Moltke: 27. januar 1852 – 12. december 1854
 P.G. Bang 12-13. december 1854
 H.I.A. Raasløff 13. december 1854 – 18. februar 1856
 C.C. Hall 18. februar – 18. juni 1856
 Friedrich Hermann Wolfhagen: 18. juni 1856 – 2. december 1859
 Carl Frederik Blixen-Finecke: 2. december 1859 – 24. februar 1860
 Friedrich Hermann Wolfhagen: 24. februar 1860 – 31. december 1863
 C.F. Simony 31. december – 24. januar 1864
 C.G.W. Johannsen 24. januar – 18. november 1864

Se også 
 Ministeriet for Hertugdømmerne Holsten og Lauenborg
Hertugdømmet Slesvig

Kilder 
 Beskrivelse på Statens Arkiver

Referencer 

Danske ministerier
Etableret i 1851
Ophørt i 1864
Sønderjyllands historie (på tværs af landegrænser)
K.A. Larssens og Hustru L.M. Larssens født Thodbergs Legat

K.A. Larssens og Hustru L.M. Larssens født Thodbergs Legat er et legat oprettet ved fundats af 17. maj 1884 og er stiftet af den testamenterede formue, som købmand K.A. Larssen og Laurentze Marie Larssen, født Thodberg, efterlod (ved stiftelsen 2 mio. kr. i datidens mønt). Legatet støtter primært kunstnere, håndværkere og arkitekters studiehjælp, håndværksoplærelse, rejseunderstøttelse samt udlån, men kan også gives til polyteknikere, mekanikere, håndværkere og købmænd. Personer med tilknytning til Frederiksværk er særligt begunstigede.

Legater fra Danmark
Etableret i 1884
Frederiksværk
Den Reiersenske Fond

Den Reiersenske Fond (også Det Reiersenske Fond) er den dansk fond oprettet ved testamente af Niels Lunde Reiersen og etableret i 1796. I dag er den delt i to forskellige fonde, som administreres separat, og som skal ansøges separat.

Oprindeligt tjente fonden til "Manufakturvæsenets og Industriens Udvidelse og Forøgelse" både ad teoretisk og praktisk vej i København og de sjællandske købstæder. Beholdningen i Reiersens bo, der overgik til fondet, var ca. 499.000 rigsdaler.

Det Reiersenske Fond 
Det Reiersenske Fond giver tilskud og legater til kunsthåndværkere, møbelsnedkere mm. til bl.a. studier i udlandet. Det bestyres af Ole Holm, Fagerstedvej 8, 2650 Hvidovre.

Den Reiersenske Fonds Gave 
Den Reiersenske Fonds Gave gav tilskud til sløjd- og håndarbejdslærere i København og sjællandske købstæder. Denne fond bestyredes af Danmarks Håndarbejdslærerforening.

Hensigten med fonden var at styrke den faglige, pædagogiske udvikling hos håndarbejds- og sløjdlærere ved at yde til skud til kurser, videreuddannelser eller studierejser eller igangsættelse af nye projekter til fremme af disse fagområder. Fonden kunne søges af håndarbejds- og sløjdlærere i København og i sjællandske købsteder, der har tilknytning til undervisning i grundskolen. 

Den Reiersenske Fonds Gave er opløst. Fondens resterende midler er efter ansøgning blevet uddelt til Danmarks Håndarbejdslærerforening og Danmarks Sløjdlærerforening til udvikling af det nye fag i Folkeskolen: Håndværk og design.

Litteratur 
 C. Nyrop, Niels Lunde Reiersen. Et Mindeskrift. Udgivet af det Reiersenske Fond i Hundredaaret, 1896.

Etableret i 1796
Fonde fra Danmark
Niels Lunde Reiersen

Niels Lunde Reiersen (født 16. februar 1742 i København, død 20. juli 1795) var en dansk fabrikembedsmand, handelsmand og fondsstifter.

Niels Lunde Reiersenns fader, Peter Reiersen, var bogholder ved det almindelige varemagasin; moderen var Anna Elisabeth, født Lunde. Som dreng synes han at have været et uroligt hoved, hvorfor han en tid sendtes til søs. I 1756 blev han student og 1760 blev han juridisk kandidat. Samme år adjungeredes han faderen som bogholder ved Varemagasinet, og 1763 betroedes det ham at gå med en prøvesending af magasinets varer til Thorn i Polen. Da magasinet 1768 omordnedes, blev han dets bogholder og kasserer, og året efter blev han tillige sekretær ved en kommission, der skulle have opsyn med landets fabrikvæsen, hvad der førte til, at han i 1774 blev selvstændig fabrikkommissær for København med titel af agent. Da Varemagasinet på ny omordnedes i 1777, blev han medlem af dets direktion og 1782, da det ophørte, medlem af fabrikdirektionen; 1783 fik han etatsrådstitlen. 

I sin stilling som fabrikkommissær (1774-77) viste han sig som en energisk embedsmand med et klart syn på forholdene; men foruden at være embedsmand var han tillige både fabrikant og købmand. Fra begyndelsen af 1775 overtog han den af Staten i sin tid drevne kongelige Silkefabrik, som hans fader fra 1760 havde været medejer af. I denne sin industrielle virksomhed nød han Statens støtte i væsentlig grad; fra 1786 var grosserer Hans Brandorph hans kompagnon i fabrikken. Det er dog næppe ved denne virksomhed, at han tjente sin store formue, men snarere ved den handelsforretning, han fra omtrent 1775 drev sammen med Frédéric de Coninck. 

Handelshuset de Coninck & Reiersen deltog dristig og heldig i den handelskamp, som de daværende krigsforhold åbnede for de neutrale magter. Det bragte en række skibe, som tilhørte krigsførende staters undersåtter, under dansk flag. Det gennemførte også sejrrigt de private ostindiske ekspeditioner, hvad der rejste en storm imod det i Det asiatiske Kompagni, der tidligere havde haft monopol på denne handel, og det skal endnu nævnes, at det (1787) overtog det østersøisk-guineiske Kompagni. 1783 købte Reiersen godserne Nysø, Jungshoved og Oremandsgård og 1785 Lilliendal og Høvdingsgaard. 1790 udtrådte han af kompagniskabet med de Coninck, og Reiersen, der i sine sidste leveår var svagelig, døde 1795. Han var ugift.

Ved sit testamente af 30. marts 1793 stiftede han det noksom bekendte Reiersenske Fond, der skulle tjene til "Manufakturvæsenets og Industriens Udvidelse og Forøgelse" både ad teoretisk og praktisk vej i København og de sjællandske købstæder. Beholdningen i hans bo, der overgik til fondet, var ca. 499.000 Rdl.

Kilder 
  Biografi af C. Nyrop
 C. Nyrop, Niels Lunde Reiersen, 1896.

Eksterne henvisninger 
 

Fabrikanter fra Danmark
Fondsstiftere fra Danmark
Embedsmænd fra Danmark
Jurister fra Danmark
Filantroper fra Danmark
Grosserere fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Etatsråder fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Personer fra København
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Niels Lunde
Lasenius Kramps Medalje

Lasenius Kramps Medalje er en dansk hædersbevisning, der tildeles fremragende eksempler på eller indsats for håndværk i København. Medaljen og det legat, der finansierer den, er opkaldt efter snedkermester Lasenius Kramp og indstiftet efter hans død af Håndværkerforeningen.

Hædersbevisninger fra Danmark
Håndværk
Legater fra Danmark