kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Harald Raage

Harald Raage, egentlig Harald Andreas Theodor Hansen Larsen (28. december 1883 i København – 7. december 1951 sammesteds), var en dansk forfatter med stærke fascistiske sympatier.

Han var søn af tømrersvend Harald Carl Larsen (1859-1919) og Alvilda Eleonora Hansen (1856-1923).

Igennem 1920'erne og begyndelsen af 1930'erne så han med meget stor sympati på Mussolinis og Hitlers politiske succes. Herom vidner bl.a. Raages medarbejderskab ved det fascistiske tidsskrift Tidens Tolk i midten af tyverne og en række af bidrag til det nationalsocialistiske kampblad National-Socialisten årgang 1934.

Stærkest i sin fascistiske tendens er den berygtede roman Svamp fra 1934, omend der i forskningen ikke hersker fuld enighed om romanens ideologiske beskaffenhed og Raages eget forhold til den. – Ole Ravn skriver generelt om Harald Raages senere romaner, at de ganske enkelt er "det mest konsekvent gennemførte skønlitterære udtryk for en fuldt udarbejdet fascistisk ideologi i den danske mellemkrigslitteratur", men tilføjer, at "Raages eget forhold til fascismen og nationalsocialismen var til gengæld mere kompliceret". – Peter Paludan Seedorff mener derimod, at i romanen Svamp er Raage "langt fra konsekvent i sin fascisme; her udtrykkes således både stor sympati for afvigeren og i et vist omfang også for socialismen."

1912 modtog han Carl Møllers Legat.

Værker 
 Forhistorie. Barnet Dag Hrude (1905, 1. del af romantrilogien om Dag Hrude)
 Dag Hrude. Fortælling (1906, 2. del af romantrilogien om Dag Hrude)
 Fru Berete. En Kærligheds-Krønike (1906)
 Vibeke Daaes Juleaften (1906, roman)
 Golgatha (1908, roman)
 Frilufts-Liv (1910, jagtfortællinger, skitser, digt)
 Arabella (1910, roman)
 Ungdoms Kamp. Fortælling (1911, 3. del af romantrilogien om Dag Hrude)
 Ungdom (1911, noveller)
 Delfinen. Syner fra vor næste Krig (1912, roman)
 Hjerter-Fri (1913, roman)
 Opal-Armbaandet. Novelle (1917)

 Venustoget i Norden. Detailler fra de to sidste Krigsaar (1918, roman)
 Palais Erotica. Venustoget i Norden’s 2. Del. Roman (1919)
 Frøken Gudruns muntre Meriter. 3. og sidste Del af Venustoget i Norden (1919)
 Narrebjelder (1919, digte)
 Det forraadte Danmark. En Fortælling fra de to Sygers Tid (1920)
 Clara-Judiths Sjælesørger (1920, novelle)
 Frøken Violets Forlovelser (1921, roman)
 Kjöpenhamn vid natt. Modern skildring (1922, udg. på svensk under pseud. Greve G.)
 Hotel Tre Løver (1922, roman)
 Gadens Roman (1922)
 Det gyldne Blændværk. Kjøbenhavnerroman (1923)
 Friluftsfærd. Jagt, Hunde, Vandringer (1923, fortællinger og skitser)
 Forstadens Børn (1926, novelle)
 Svamp (1934, roman)
 Sven Tveskæg erobrer England (1946, roman)
 Hunde, Heste og andre Dyr. 22 Historier (1948)

Eksterne kilder og henvisninger
 Harald Raage på Litteraturpriser.dk

Noter 

Romanforfattere fra Danmark
Novelleforfattere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Bergen Station

Bergen Station (Bergen stasjon) er den største jernbanestation og banegård i byen Bergen i Norge. Det er endestation for Bergensbanen, og betjenes af fjerntog fra Oslo samt NSB's lokale tog fra Arna, Voss og Myrdal. Den er beliggende på den østlige side af byens centrum og har fire perroner.

Historie 
Stationen blev åbnet 26. maj 1913, fire år efter åbningen af selve Bergensbanen, og afløste den tidligere hovedbanegård, som lå længere mod vest. Banegårdsbygningen er en af de fornemste i Norge. Arkitekten var Jens Zetlitz Monrad Kielland, der også designede Gamlehaugen og stenbygninger på Bryggen. Bygningen er blevet beskyttet mod ikke-trivielle ændringer siden 2003, banegården er fredet. 

Efter at Norsk Spisevognselskap blev etableret i 1921, blev det forsøgt at finde et egnet sted til en restaurant i banegården i Bergen. Der var på det tidspunkt en lille restaurant i banegårdsbygningen, men der var ikke tilstrækkelig plads til opbevaring af fødevarer. På grund af høje ejendomspriser i området, valgte Norsk Spisevognselskap i stedet at etablere en kiosk på stationen fra 1. maj 1922. Samme år begyndte diskussionen om oprettelse af et hotel i nærheden af banegården, som førte til etablering af Hotel Terminus, som var ejet delvist af NSB, dels af Spisevognselskapet og dels af andre parter. Spisevognselskapet etablerede en restaurant i banegården fra 2 april 1937.

Referencer

Litteratur

Eksterne henvisninger 

 

Stationer på Bergensbanen
Etableret i 1913
Station
La Flèche Wallonne 2012

La Flèche Wallonne 2012 var den 76. udgave af La Flèche Wallonne. Det blev afholdt den 18. april 2012.

Løbet har haft to danske vinder i 1984 hvor Kim Andersen vandt og i 1998 hvor Bo Hamburger vandt.

Resultater

Eksterne henvisninger 
Offisiell side

2012
UCI World Tour 2012
Sjötorp

Sjötorp er en lille by i Mariestads kommun i Västra Götalands län. Byen ligger omkring 20 km fra kommunens hovedby Mariestad. Sjötorp ligger ved Riksväg 26. Her løber den vestlige del af Göta kanal ud i Vänern. 

Byen har færre end 600 faste indbyggere. Om sommeren kommer der mange turister til byen, og indbyggertallet mangedobles.

Kilder 
Artiklen bygger helt eller delvist på Svensk Wikipedia.

Byer i Mariestads kommun
Göta kanal
Radio Studio 54 Network

Radio Studio 54 Network er en italiensk kommerciel lokalradio. Kanalen har hjemsted i Locri, Calabrien, samt online på nettet.

Programmerne på Radio Studio 54 Network 
 Luciano Procopio 
 Rossella Laface
 Enzo DiChiera
 Marika Torcivia
 Demetrio Malgeri
 Franco Siciliano
 Paolo Sia
 Mara Rechichi

Eksterne henvisninger 

 Radio Studio 54 Network's hjemmeside
 webcast

Radiostationer fra Italien
Etableret i 1985
Jailhouse Rock (sang)

"Jailhouse Rock" er en komposition af Jerry Leiber og Mike Stoller fra 1957. Den er indsunget af Elvis Presley til brug som titelnummer til Elvis-filmen Jailhouse Rock fra oktober samme år. Sangen blev indspillet af Elvis hos Radio Recorders i Hollywood den 30. april 1957.

Elvis udsendte sangen som A-side på en singleplade med "Treat Me Nice" (samme kompositører) som B-side. Pladen udkom 27. september, ca tre uger før filmens premiere. Samtidig med premieren udsendtes en EP-plade med filmens seks sange, heriblandt "Jailhouse Rock".

På indspilningen medvirkede bl.a.:
 Elvis Presley, sang
 Scotty Moore, guitar
 Bill Black, bas
 D.J. Fontana, trommer
 The Jordanaires, kor

Den 24. september 2002 udgav RCA en CD med titlen "ELV1S 30 #1 HITS" (bemærk at 'i' i Elvis er erstattet af et 1-tal), hvor "Jailhouse Rock" var med. Denne nye CD blev, ligesom i sin tid sangene på den, nummer 1 på hitlisterne rundt om i verden, – 25 år efter kunstnerens død!

Alternative versioner 
Der blev på samme tid og sted optaget en alternativ version af "Jailhouse Rock". Den blev i 1986 udsendt på albummet Essential Elvis. Herudover er der på LP udsendt to forskellige live-indspilninger med Elvis på hhv Elvis As Recorded Live On Stage In Memphis og Elvis – NBC TV-Special.

Kopiversioner 
En lang række af andre grupper og solister har lavet deres egne indspilninger af "Jailhouse Rock", bl.a.:
 The Residents
 Jerry Lee Lewis
 Miranda Lambert
 Merle Haggard
 Mötley Crüe
 The Blues Brothers
 Patti Smith
 ZZ Top
 The Animals
 Twisted Sister
 Michael Bolton og Carl Perkins
 Jeff Beck Group (med Rod Stewart og Ronnie Wood)
 Cliff Richard (koncertoptrædender)
 ABBA med Olivia Newton-John og Andy Gibb
 Queen
 Carl Perkins
 Link Wray
 Shu-bi-dua havde en dansk version af sangen, "Fed Rock", med på deres første album.

Referencer 

Elvis Presley-sange
Sange fra 1957
Rock and roll-sange
Eidsvoll Station

Eidsvoll Station (Eidsvoll stasjon) er en jernbanestation, der ligger i Eidsvoll i Akershus fylke i Norge. Stationen ligger 67,51 km fra Oslo S, 127,2 meter over havets overflade og er endestation for de lokale tog på strækningen mellem Kongsberg – Oslo – Gardermoen – Eidsvoll og regionaltog fra Skien. Desuden betjenes den af regionaltog mellem Drammen og Lillehammer.

Stationen åbnede 1. september 1854 som endestation for Norges første jernbane, Hovedbanen fra Oslo.. I 1998 blev den flyttet ca. 200 meter mod nord i forbindelse med etableringen af Gardermobanen via den nye Oslo Lufthavn, Gardermoen. Samtidig opførtes en ny stationsbygning efter tegninger af Arne Henriksen Arkitekter AS. Forgængeren, der blev opført i 1878 efter tegninger af Jacob Wilhelm Nordan, benyttes nu til kursusvirksomhed mv.

Om sommeren sejler DS Skibladner ud fra dampskibsbryggen ved den gamle station.

Galleri

Litteratur

Eksterne henvisninger 

 Eidsvoll Station i Jernbaneverkets stationsoversigt 
 Eidsvoll Station i NSB's stationsoversigt

Noter 

Stationer på Dovrebanen
Stationer på Gardermobanen
Eidsvoll
Etableret i 1854
Jernbanestationer i Viken
Jacob Jordaens

Jacob Jordaens (født 19. maj 1593 i Antwerpen, død 18. oktober 1678 sammensteds) var en flamsk maler, elev og svigersøn af Peter Paul Rubens’ lærer Adam van Noort (men ikke, som ofte anført, elev af Rubens). 

Jordaens' grovkornede, flamske natur blev ikke poleret ved en rejse til Italien. Han står til venstre for Rubens, som Anthony van Dyck står til højre, er plumpere, kådere, forherliger endnu langt massivere bjerge af kød, men bedårer ved sin friske oprindelighed og sit sprudlende gode lune. I de bedste af sine billeder desuden ved en strålende rigdom og pragt i farven. Til hans mest glansfulde ungdomsværker hører billederne i Bryssel af Frugtbarheden og Pan, der forfølger Syrinx, desuden det kæmpestore billede i Statens Museum for Kunst, trods nogle bibelske sidefigurer fra gammel tid betegnet som Tempelskatten. Peter finder mønten i fiskens gab også kaldet "Færgebåden til Antwerpen". Til hans gode arbejder hører i samme samling billederne af "Susanne i Badet"/Susanne og de to ældste og "Nymferne med Overflødighedshornet"/Achelous overvundet af Herkules eller Overflødighornets oprindelse; et af hans fortrinligste og ejendommeligste værker ejer Stockholm i den djærve og muntre fremstilling af kong Kandaulus’ hustru. Foruden et imponerende antal af anselige alterværker, mytologiske, historiske eller allegoriske fremstillinger og gode portrætter, som familiebilledet i Pradomuseet, har han i ypperlige genrebilleder med legemsstore figurer atter og atter varieret de samme motiver, bønnekongens fest, satyren hos bonden, "Som de Gamle synger, piber de Unge". Æret og anset som kunstner modtog han jævnlig betydelige bestillinger fra fremmede fyrstehoffer; til slottet Huis ten Bosch ved Haag har han malet det dekorative kolossalbillede af Prins Frederik Hendriks Apotheose. Som ivrig protestant var han i Antwerpen udsat for nogle fortrædeligheder, hvilket medførte hans død.

Galleri

Litteratur 
 Max Rooses, Jordaens' Leven en Werken, 1907; tysk: Jordaens' Leben und Werke, 1908 
 P. Buschmann, Jacob Jordaens, 1905

Ekstern henvisning og kilde

Noter 

Malere fra Flandern
Personer fra Antwerpen
Medlemmer af Sankt Lukasgildet
Sighref

Sighref (også Sighraf eller Sighrafr) var en gotlandsk stenhugger, der var aktiv ved slutningen af 1100-tallet og begyndelsen af 1200-tallet.

Sighrefs stil er romansk med nordiske elementer i slyng- og dyreornamentikken. Han er ophavsmand til flere døbefonter, blandt andet i Grötlingbo kirke og Åkirkeby.

Virke 
Vi kender Sighref ved navn, takket være at han har indhugget det på døbefonten i Aa Kirke i Aakirkeby på Bornholm. Med runer står der: "Sighref mester". Det er den eneste døbefont, som bærer hans navn, men på baggrund af ligheder i motiver og teknik har man tilskrevet ham en stribe andre værker.

Mesteren udførte også andre stenarbejder, såsom søjler, relikvieskrin og relieffer. Mesterens navn optræder også på en arkadepille og i nogle arkadebuer kan man læse bibeltekster, affattet på oldnordisk gutnisk. Sighref anvendte typisk gotlandsk sandsten.

Døbefonter

Fontgruppe I 
Døbefonter med buer og korte figurer på kummen:
 Aa Kirke, Bornholm: Font af Sighref.
 Hannas kirke, Skåne: Rigt skulpteret font tilskrevet Sighref.
 Högs kirke, Hälsingland: Skulpteret font fra slutningen af 1100-tallet tilskrevet Sighref.
 Silte kirke, Gotland: Forvitret font tilskrevet Sighref; ca 1200.

Fontgruppe II 
Døbefonter uden buer, men med fortløbende korte figurer på kummen:
 Bro kirke, Gotland: Font fra ca 1200 tilskrevet Sighref.
 Eke kirke, Gotland: Font fra 1100-tallets anden halvdel, tilskrevet Sighref.
 Grötlingbo kirke, Gotland: Skulpteret font fra ca 1200, tilskrevet Sighref.
 Hammenhögs kirke, Skåne: Font fra 1100-tallet, tilskrevet Sighref.
 Lau kirke, Gotland: Font fra omkring 1300 tilskrevet Sighref.
 Othems kirke, Gotland: Forvitret font fra ca 1200, muligvis af Sighref.

Fontgruppe III 
Døbefonter med fortløbende lange figurer på kummen:
 Brunflo kirke, Jämtland: Font tilskrevet Sighref.
 Mo kirke, Hälsingland: Font fra ca 1200 tilskrevet Sighref.
 Skogstibble kirke, Uppland: Skulpteret font fra ca 1200 tilskrevet Sighref. 
 Tingstads kirke, Östergötland: Font tilskrevet Sighref.
 Torps kirke, Medelpad: Font tilskrevet Sighref.
 Vagnhärads kirke, Södermanland: Font tilskrevet Sighref.

Ugrupperede fonter 
Døbefonter af ukendt type:
 Brunflo kirke, Jämtland: Font frembragt ca 1200 af Sighref.
 Hannas kirke, Skåne: Font fra 1100-tallets senere del, tilskrevet Sighref.
 Hossmo kirke, Småland: Font, måske af Sighref.
 Hulterstads kirke, Öland: Font, måske af Sighref.
 Lillkirke kirke, Östergötland: Fragmentarisk font fra ca 1200 tilskrevet Sighref.
 Locknevi kirke, Småland: Font fra ca 1200 tilskrevet Sighref.
 Knivsta gamla kirke, Uppland: Font fra ca 1200 tilskrevet Sighref.

Andre stenarbejder 
 Grötlingbo kirke, Gotland: Relieffer tilskrevet Sighref.
 Lye kirke, Gotland: Relikvieskrin af sandsten fra 1100-tallet med relieffer af stenmesteren Sighref.
 Väte kirke, Gotland: Relieffer af Sighref og Byzantios.

Se også 
 Hegvald

Eksterne links 

Stenmästare som kanske var make till Estrid (Torgny Andersson/Eke sockens förhistoria sid. 114)

Litteratur og kilder 
Svenskt konstnärslexikon, bind 5, side 138-139, Allhems förlag, Malmö 1967
Nationalencyklopedin, multimedia 2000 plus.

Kunstnere fra Sverige
Svenskere i 1100-tallet
Lillehammer Station

Lillehammer Station (Lillehammer stasjon) er en jernbanestation på Dovrebanen, der ligger centralt i byen Lillehammer i Norge. Den er endestation for regionaltog fra Drammen og betjenes desuden af fjerntog mellem Oslo S og Trondheim S.

Stationen består af nogle få spor, to perroner og en stationsbygning i sten, der er opført efter tegninger af Paul Due. Stationsbygningen rummer kiosk, ventesal og turistinformation. Desuden er der en busterminal med forbindelse til Gjøvik, Gausdal/Skei og Nordseter/Sjusjøen. Stationen kan benyttes ved besøg på sportsanlæggene fra Vinter-OL 1994 og frilandsmuseet Maihaugen.

Stationen åbnede 15. november 1894, da banen mellem Hamar og Tretten stod færdig. Den blev fjernstyret 28. april 1978. Stationen blev ombygget forud for Vinter-OL 1994 i byen. Vandtårnet, der blev opført til stationens åbning efter tegninger af Paul Due, blev fredet i 2002. Tårnet har en middelalderlig karakter med sin runde form, kegleformede tag og afrundede døre og vinduer.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

 

Stationer på Dovrebanen
Etableret i 1894
Jernbanestationer i Oppland
Fenwick Smith

Fenwick Smith (1949 - 19. juli 2017) var en amerikansk fløjtenist. Han studerede hos Joseph Mariano ved Eastman School of Music, hvorfra han dimiterede i 1972. Kort derefter blev han medlem af New England Woodwind Quintet og påbegyndte et 13 år langt medlemskab af Boston Musica Viva. Han blev assisterende førstefløjtenist for Boston Symphony Orchestra i 1978, i hvilken stilling han forblev indtil september 2006. Gennem den tid var han ligeledes førstefløjtenist for Boston Pops Orchestra. Smith var også medlem af Boston Chamber Music Society siden 1984, og gav siden 1983 årlige koncerter i Jordan Hall.

Smith havde et ry for at spille nye værker og gjorde sig især bemærket med førsteindspilninger af værker af komponister som Copland, Foote, Gaubert, Ginastera, Koechlin, Dahl, Harbison, Cage, Pinkham, Erwin Schulhoff, Schuller, Schönberg, Ned Rorem og Reinecke.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Officiel hjemmeside 
Biografi  på Classics Online

Fløjtenister fra USA
Syntrichia

Syntrichia (Hårstjerne) er en slægt af mosser med omkring 90 arter i verden, hvoraf otte findes i Danmark.

Syntrichia betyder 'forenede hår' og hentyder til peristomets tænder som forenes i den nedre del, kaldet basalmembranen, der når langt ud af sporehusets munding.

Arterne i Syntrichia-slægten har cylindrisk sporehus med lang seta. Peristomtænderne er trådformede, papilløse og spiralformigt snoede. Låget har langt næb og hætten er asymmetrisk med en slids i den ene side.

Danske arter 
 Barkhårstjerne Syntrichia papillosa
 Butbladet hårstjerne Syntrichia latifolia
 Grøn hårstjerne Syntrichia virescens
 Kalkhårstjerne Syntrichia calcicola
 Bjerghårstjerne Syntrichia montana
 Spidsbladet hårstjerne Syntrichia ruraliformis
 Taghårstjerne Syntrichia ruralis
 Træhårstjerne Syntrichia laevipila

Kilder 
 Andersen, A.G. et al. Den danske mosflora. I. Bladmosser, 1976, Gyldendal, .
 Smith, A. J. E. The Moss Flora of Britain and Ireland, 2004, Cambridge University Press, 
 Mogensen, G.S. & Goldberg, I. Danske og latinske navne for mosser, der forekommer i Danmark, 2005. Download pdf-dokument

Mosslægter
Pottiaceae
Niko og de flyvende rensdyr

Niko og de flyvende rensdyr (originaltitel: Niko – Lentäjän poika) er en finsk-dansk-irsk-tyske computeranimeret julefilm – familiefilm for alle aldre. Den kom i biografen i december 2008. A Film har været med til at lave den.

Danske stemmer 
 Oliver Ryborg som Niko
 Jens Jacob Tychsen som julius
 Kaya Brüel som Wilma
 Niels Olsen som Sprinter
 Thomas Mørk som Stormvind
 Vicki Berlin som Effie

Eksterne kilder og henvisninger 
 Om filmen på dr.dk
 

Animationsfilm fra Danmark
Film fra 2008
Film fra Danmark (administrationskategori)
Julefilm fra Danmark
Børnefilm fra Danmark
Julefilm fra Finland
Børnefilm fra Finland
Finsksprogede film
Metal Magic Festival

Metal Magic Festival er en musikfestival i Fredericia for heavy metal.

Heavy metal
Musikfestivaler i Danmark
Musik i Fredericia
King Creole (sang)

"King Creole" er en komposition af Jerry Leiber og Mike Stoller fra 1958. Den er indsunget af Elvis Presley til brug som titelnummer til Elvis-filmen King Creole fra juli samme år. Sangen blev indspillet af Elvis hos Radio Recorders i Hollywood den 23. januar 1958.

Sangen udkom i England som A-side på en singleplade, mens den i resten af verden kom på en LP-plade med filmens soundtrack, som ligeledes hed King Creole. LP'en udkom i august 1958, en månedstid efter filmens premiere.

På indspilningen medvirkede bl.a.:
 Elvis Presley, sang
 Scotty Moore, guitar
 Bill Black, bas
 D.J. Fontana, trommer
 The Jordanaires, kor

"King Creole" findes endvidere på CD'en 2nd To None, som blev udsendt af RCA i 2003 som en naturlig opfølger på forrige års succesudgivelse ELV1S 30 #1 HITS.

Alternativ version 
Der blev den 15. januar 1958 i samme studie optaget en alternativ version af "King Creole". Den blev i 1990 udsendt på Elvis-albummet Hits Like Never Before.

Referencer 

Elvis Presley-sange
Sange fra 1958
Rock and roll-sange
Gaston Blanquart

Gaston Gustave Alfred Blanquart (2. juni 1877 i Raismes – 1. december 1962 i Clichy) var en fransk fløjtenist.

Karriere og eftermæle 
Blanquart studerede hos Paul Taffanel ved Conservatoire de Paris og vandt i 1898 konservatoriets førstepris i fløjtekonkurrencen med uropførelsen af Gabriel Faurés Fantasie. I 1900 blev han medlem af Concerts Colonne og Société Moderne des Instruments à Vent (med Louis Fleury. Desuden underviste han ved Schola Cantorum de Paris, Institute Berlioz og ved Conservatoire Américain i Fontainebleau. I 1905 fik han en Godfroy-fløjte af Adolf Goldberg, og i 1914 blev han tilfangetaget fire år i forbindelse med krigen. I perioden 1923-1945 var han ansat ved Pariseroperaen og lavede derudover kammermusik med blandt andre Georges Enesco og Darius Milhaud.

Selvom Blanquart var blandt de prominente fløjtenister, var hans klang noget tynd og luftig, men i sine rapporter fra åren 1893-98 noterede Taffanel dog, at Blanquart gjorde store fremskridt. Desuden var han kendt for en enestående fortolkning af En Fauns Eftermiddag af Claude Debussy.

Gaston Blanquart var med til præmererne på blandt andet Le sacre du printemps (1913) som fløjtenist for Orchestre des Ballets Russes og Pierrot Lunaire (1927), dirigeret af melodramaets komponist Arnold Schönberg. Han spillede også til uropførelsen af Saint-Säens' Odelette (1920).

Flere komponister har dedikeret værker til Gaston Blanquart, heriblandt Albert Roussels Joueurs de flûte, satsen "Tityre", Eugène Cools' fløjtesonate, op. 64 og 2 Pièces pour flûte et piano, andet stykke, af Reynaldo Hahn.

Blandt hans elever på Conservatoire de Paris er Jean Fournet.

Bibliografi 
 Böhm, Theobald (1963). 24 caprices pour flûte seule : op. 26 = Twenty four caprices for flute solo = Vierundzwanzig Capricen für Flöte solo, Paris : M.R. Braun, forklarende noter af Blanquart

Yderligere læsning

Noter

Referencer 

Fløjtenister fra Frankrig
Værnes Station (Trondheim Lufthavn)

Værnes Station (Værnes holdeplass) er en jernbanestation på Nordlandsbanen, der ligger i Stjørdal kommune i Norge. Stationen ligger ved Trondheim Lufthavn, Værnes, 33 km fra Trondheim Centralstation.  Nabostationerne er Hell i syd og Stjørdal i nord.

Stationen blev åbnet 15. november 1994 for at forbedre forbindelsen mellem luft- og jernbanetransport. Den er beliggende på den vestlige side af terminalen ved lufthavnen og er forbundet direkte med denne, en spadseretur på 200 meter. Mod nord fortsætter jernbanen i en tunnel under den primære landingsbane. Stationen betjenes dels af NSB's regionaltog i Trondheim-området og dels af fjerntog på Nordlandsbanen mellem Trondheim og Bodø.

Værnes Station har indtil videre kun et spor, det vestlige, men der er gjort lagt klar til anlæggelse af et krydsningsspor på den østlige side af perronen. Det er planlagt som en del af dobbeltsporet mellem Hell og Værnes

Historie 
Jernbanen forbi Værnes åbnede 27. oktober 1902 som en del af Hell–Sunnanbanen, i dag en del af Nordlandsbanen. Planerne om en jernbanestation i forbindelse med terminalen i Værnes blev lanceret i 1990, sammen med planerne om at bygge en ny terminal. Byggeriet af den nye terminal startede 1. oktober 1992. 15. marts 1993 offentliggjorde NSB, at de ville starte en pendlerrute mellem Steinkjer og Melhus, syd for Trondheim. Den nye rute ville give en halv times kortere rejsetid i myldretiden mellem Stjørdal og Melhus, og en times kortere rejsetid videre til Steinkjer. NSB oplyste at konceptet var baseret på succesen med Jærbanen, og de håbede at få en øgning i passagertallet på 70 %, til dels som følge af åbningen af en station ved lufthavnen. Det nye koncept ville også drage nytte af udvidelsen af Trondheim Centralstation som den vigtigste jernbanestation og busterminal i Trondheims centrum. Ruten ville gøre det lettere at rejse videre ad Dovrebanen til Oppdal og Rørosbanen til Tynset. Det blev anslået, at toget ville få en markedsandel på 10 % på strækningen. Den nye pendlerrute startede 1. september 1993.

Byggeriet af den nye station startede 7. april 1994, og kostede 24 mio. NOK. Den nye station blev åbnede 15. november 1994, samme dag som den nye flyterminal. Transportminister Kjell Opseth foretog den officielle indvielse. NSB udtalte at deres primære ikke var at konkurrere med flybussen, der havde afgange hvert kvarter, og som kørte til hotellerne i Trondheims centrum, men i stedet at tilbyde lettere transport til Værnes for indbyggerne i Nord-Trøndelag og syd for Trondheim. Det var den første lufthavn med egen jernbanestation i Nordeuropa, med Amsterdam Airport Schiphol som den nærmeste tilsvarende på det tidspunkt.

Litteratur

Eksterne henvisninger

Noter 

Stationer på Nordlandsbanen
Jernbanestationer i Trøndelag
Etableret i 1994