kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Glykoprotein

Glykoproteiner er proteiner, der indeholder kulhydrat i form af kæder af sukkermolekyler bundet til specifikke aminosyreenheder. De fleste membranproteiner og secernerede proteiner er glykoproteiner.

Glykoproteiner syntetiseres af ribosomer bundet til det endoplasmatiske reticulum, og i lumen af endoplasmatisk reticulum påhæftes en blok af kulhydrater, der er syntetiseret af proteiner i det endoplasmatiske reticulums membran. Det påhæftede oligosaccharid er det såkaldte precursor oligosaccharid, der består af to enheder N-acetylglukosamin, 9 enheder mannose og 3 enheder glukose. Dette oligosaccharid bindes til sidekæden af en asparaginrest i polypeptidet, og derefter trimmes en del af kulhydratenhederne væk, så der kun er den såkaldte core glycosylering tilbage; den består af de to enheder N-acetylglucosamin samt tre af mannose-enhederne. 
Videre glykosylering, kaldet terminal glykosylering, finder sted i Golgi-apparatet. Golgi-apparatet er også det organel hvor de fleste glykoproteiner sorteres og sendes til deres destination. Lysosomale enzymer er f.eks. markeret med mannose-6-fosfat. Extracellulære glycoproteiner har ofte sialinsyre som sidste led i kulhydratkæderne. Ofte finder man glycoproteiner med lidt forskel i kulhydratstrukturen; dette fænomen kaldes mikroheterogenicitet; de forskellige mikroheterogene former kaldes for glycoformer.

Eksempler på glykoproteiner 

 De fleste plasmaproteiner: Antistofferne, Akutfaseproteinerne
 Nogle hormoner: EPO, TSH 
 De fleste proteiner på overfladen af celler, se f.eks. CD4 og receptorer som EpoR (EPO-receptoren)
 Nogle proteiner på intracellulære membraner: IP3R, Ca2+-kanal i ER-membranen
 De fleste proteiner på overfladen af virus, se f.eks. Spike-proteinet på Coronavirus, Epstein-Barr virus, Hæmagglutinin (HA) og Neuraminidase (NA) 
 Andre eksempler: Miraculin

Se også 
 Glykobiologi
 Glycoconjugat
 Immunglobulin-superfamilien
 Kapsid
 Membrankappe
 N-Glycolylneuraminsyre (Neu5Gc)
 Posttranslationel modifikation
 Sialinsyre

Eksterne henvisninger 

 Oligosaccharyltransferase: A Gatekeeper of Health and Tumor Progression. International Journal of Molecular Sciences 2019
 Neuronal cell adhesion molecule, nCAM
 Essentials of Glycobiology
 Arabinogalactan protein extensin, AGPExtensin 

Proteiner
Kulhydrater
Biokemi
Aargau

Aargau er en kanton i det nordlige Schweiz med et areal på 1.403,81 km² og et indbyggertal på  indbyggere. Hovedbyen er Aarau.

Kantonen er opkaldt efter floden Aare, der flyder gennem den. Landbrug i form af malkekvæg og korndyrkning er kantonens væsentligste økonomiske grundlag, men også industri, atomkraft og turisme spiller en rolle.

I Aargau ligger bl.a. Schloss Havichsberch ("Høgeborgen"), hvorfra slægten Habsburg tager sit navn.

Referencer 

Kantoner i Schweiz
Aare

Aare er en flod i Schweiz.

Floden er 291 km lang og dermed den længste af de floder, der både udspringer og afsluttes i Schweiz. Aare afvander et areal på 17.620 km² og løber sammen med Rhinen ved den schweiziske by Koblenz (skal ikke forveksles med den tyske by Koblenz) nær grænsen til Tyskland.

Undervejs gennemstrømmer Aare Brienzersee og Thunersee. Ved byen Interlaken løber biflod fra venstre Lütschine fra Lauterbrunnental ud i Brienzersee – og dermed ud i Aare.

Henvisninger 

Floder i Schweiz
Rhinens bifloder
Kanton Bern
Ibens

Ibens er en dansk poptrio bestående af Carsten Lykke, Henrik Marstal og Kristian Obling Høeg, der i slutningen af 1990'erne havde succes med sange som "Ølstykke i november", "Jeg savner min blå cykel", "Solveig" og "Dengang jeg var 18 år". 

Gruppen blev dannet i 1993 af Lykke og er siden blevet gendannet og gået i opløsning flere gange. Ibens opnåede størst succes mellem 1996 og 1999 med pladerne ibens og Maskulin, og bandet har desuden været samlet i perioderne 2004-2008 og senest 2012-2013. Bandets tredje album blev udgivet i 2005, efterfulgt af ep'en Halvelektronisk fra 2012. Et planlagt fjerde album blev droppet i 2013, men gruppen udgav i 2019 albummet carstenshenrikskristians.

Historie 
I august 1996 udgav de EP'en Ibens med fire numre, heriblandt "Solveig" og "Ølstykke i november". Med hjælp fra P3 blev "Ølstykke i november" et mindre hit for gruppen, der førte til en pladekontrakt med pladeselskabet EMI. I foråret 1997 udgav de deres debutalbum Ibens, som var produceret af Nikolaj Foss. Bandet spillede blandt andet på årets Roskilde Festival, og ved udgangen af 1997 havde albumsalget rundet 40.000 eksemplarer. Albummet var i 1998 nomineret til tre priser ved Danish Music Awards, men vandt dog ikke nogen. Det fik 5/6 stjerne i musikmagasinet GAFFA.

I oktober 1998 udkom deres opfølgningsalbum Maskulin, igen produceret af Foss. Albummet modtog en blandet modtagelse, men fik bl.a. 5/6 stjerner i GAFFA. Singlen "Var han bedre end mig?" modtog massiv airplay, men albummet blev ikke den samme kommercielle succes som forgængeren. Efter albummets tour afslutning valgte gruppen af holde en pause, hvori Carsten Lykke i 2001 udgav sit første og hidtil eneste soloalbum, Selvoptaget.

I 2005 udgav de deres tredje album Ufornuft, produceret af Jon "Joshua" Schumann. Albummet indeholder singlerne "Sex igen" og "Ufornuft". Kort efter holdt bandet endnu en længerevarende pause. Det blev dog ikke den helt store succes, og modtog kun 3/6 stjerner i GAFFA.

I sommeren 2012 annoncerede gruppen, at de atter var aktive, og i november 2012 udkom ep'en Halvelektronisk, hvorfra singlen "Vi lover hinanden" kunne downloades online fra den 5. november 2012. Singlen var det første nye musik fra Ibens i syv år. I foråret 2013 spillede bandets de første koncerter sammen i fem år og annoncerede, at bandets fjerde album ville blive udgivet i november 2013. Planerne om et fjerde album blev dog droppet igen, og i marts 2014 annoncerede forsanger Carsten Lykke, at han havde forladt gruppen og genoptaget sin solokarriere.

Diskografi

Album 
 Ibens (1997)
 Maskulin (1998)
 Ufornuft (2005)
carstenshenrikskristians (2019)
Cocio & beton (2020)

Opsamlingsplader 

 17 hits (2008)

Ep'er 

 Ibens (ep) (1996)
 Halvelektronisk (2012)

Singler og ep'er 

 "Ølstykke i november" (1997)
 "Jeg savner min blå cykel" (1997)
 "Dødssyg søndag" (1997)
 "Var han bedre end mig?" (1998)
 "Sex igen" (2005)
 "Ufornuft" (2005)
 "Vi lover hinanden" (2012)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

 
Musikgrupper fra 1993
Har spillet på Roskilde Festival
Jorcks Passage

Jorcks Passage er en passagebygning mellem Vimmelskaftet (Strøget) og Skindergade i København. Passagen, der blev bygget 1893-95 efter tegninger af arkitekt Vilhelm Dahlerup, er opkaldt efter  bygherren, sukkervarefabrikant Reinholdt W. Jorck (1832-1902). Indtil ibrugtagningen af Hovedcentralen i Nørregade i 1910 havde Københavns telefoncentral (KTAS) til huse her, og fra et stort stativ på bygningens tag udgik tusinder af luftledninger til de nærmestboende abonnenter. I 1922-23 blev Danmarks Radio etableret her.

Galleri 

Gader i Indre By (København)
Andre gennemgange
Vilhelm Dahlerup
Sankt Annæ Passage

Sankt Annæ Passage er en passage mellem Store Kongensgade og Bredgade i København. Passagen ender tæt på Sankt Annæ Plads, og begge steder er navngivet efter deres beliggenhed i Sankt Annæ Kvarter. Dagbladet Information har til huse i passagen.

Passagen fører igennem et bygningskompleks, der blev opført efter tegninger af Niels Banke for grosserer Ferdinand Schmahl i 1916-1918.

Gennemgang 
Fra Bredgade er der adgang til passagen gennem en port i et fireetagers forhus. Ud mod gaden er der opsat et kunstfærdigt udført smedejernsgitter med passagens navn. Inde i porten er der kort over passagen, et relief og et hjørne med en gammel telefonboks. Inde i den første gård ligger der en lav gul bygning med en gavlkvist. Overfor ligger det fireetagers sidehus, der har en portal med søjler som indgangsparti. Derefter følger et tværhus med en gennemgang. I gennemgangen er der opsat fire relieffer, der viser passagen fra begge sider og fra oven.

Den anden gård slår et par sving. I denne gård ligger Dagbladet Informations fireetagers bygning, der også har en portal med søjler som indgangsparti. På facaden er der opsat en mindeplade for Børge Outze, der grundlagde avisen her 4. maj 1945. Pladen blev afsløret på 100 års dagen for hans fødsel, 18. marts 2012. Vinkelret på denne bygning står en femetages gul bygning med en gavlkvist. Endnu en femetages bygning ligger vinkelret på denne. På den anden side af passagen ligger en hvid toetages bygning. Efter denne følger en femetages vinkelbygning. Da passagen svinger her, vender den ene gavl ud mod passagen. Her er der opsat en plade om hvornår komplekset blev bygget og med navnene på bygherren, arkitekten og de involverede håndværksmestre. Ved siden af bygningens anden gavl står der en femetages bygning, der kun er to fag bred. Endelig er der tværhus med endnu en gennemgang.

I den tredje og sidste gård er der opsat en brønd med et løvehoved, som der løber vand ud af om sommeren. Gården er omgivet af en trefløjet femetages bygning med gule facader mod gården og en hvid mod Store Kongensgade. En gennemgang fører gennem forhuset ud til Store Kongensgade. Her er der opsat en mindeplade for tre danske krigshelte, der boede i et hus, der stod her indtil 1891. Pladen fortæller at viceadmiral Olfert Fischer boede her indtil 1829, generalmajor Olaf Rye indtil 1849 og generalløjntnant Frederik Bülow indtil 1852. Fischer deltog i Slaget på Reden 2. april 1802, mens de to andre deltog i Udfaldet fra Fredericia 6. juli 1849.

Eksterne henvisninger

Noter 

Gader i Indre By (København)
Gettorp

Gettorp (dansk) eller Gettorf (tysk) er en landsby og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende under Rendsborg-Egernførde kreds i delstaten Slesvig-Holsten. Gettorp er hovedby på halvøen Jernved (Dänischer Wohld) og stationsby ved banestrækningen mellem Kiel og Egernførde. Kommunen er administrationsstedet i Amt Dänischer Wohld. Byens vartegn er en restaureret hollandsk vindmølle fra 1869. Byen er også kendt for sin dyrepark.

Gettorps enskibede gotiske munkestenskirke er Sydslesvigs største landsbykirke. Kirken er bygget i 1200-tallet og viet til Sankt Jørgen. Dens vesttårn kom til i 1491. Slesvig-holstenerne anvendte tårnet som udkigstårn under Treårskrigen. Kirken var også kvarter for danske soldater under kampene med svenskerne ved Ejderkanalen i 1813.

I kommunen ligger godset Rosenkrantz.

I middelalderen var der et katolsk valfartskapel med sølvbillede af Sankt Jørgen.

Galleri

Eksterne henvisninger 
 Gettorp Kommune 
 Gettorp Dyrepark 

Byer i Kreis Rendsborg-Egernførde
Byer i Slesvig-Holsten
Jernved adelige godsdistrikt
Hermann Scherchen

Hermann Scherchen (21. juni 1891 i Berlin – 12. juni 1966 i Firenze) var en tysk dirigent og en af det 20. århundredes mest markante musikpersonligheder.

Uropførsler 
Scherchens advokatur for samtidens musik er legendarisk; han er nok den dirigent, der har tegnet sig for flest uropførelser, bl.a Schönbergs Kammersymfoni nr. 1 og Pierrot Lunaire (1913), Alban Bergs violinkoncert (1936), Kreneks Symfoni nr. 1 og Hindemiths Kammermusik nr. 1 (1922).

Biografi

De unge år 
Scherchen var autodidakt. Han begyndte at spille violin i 1896 og i 1907 til 1910 spillede han violin og bratsch i Berliner Philharmonikerne og Kroll-Operaen under bl.a. Richard Strauss, Felix Mottl og Oskar Fried.

Dirigentkarrieren begynder 
Han blev dirigent for Rigas symfoniorkester i 1914, men da 1. verdenskrig brød ud, blev han interneret som civil krigsfange i Rusland 1914-1918. Efter krigen vendte han tilbage til Berlin, dirigerede de kommende år en række koncerter med Berliner Philharmonikerne, og stiftede ISCM, det Internationale Selskab for ny Musik (1919), samt grundlagde tidsskriftet MELOS.

Videreformidling 
I 1929 udkom hans Lehrbuch des Dirigierens, (Håndbog om dirigering), som endnu i dag er standardværk for enhver dirigentspire.

Han efterfulgte Furtwängler som dirigent i Frankfurt.

I mellemkrigstiden var han meget virksom inden for pædagogikken, hvor han bl.a. havde seminarer om ny musik og akustik. Deltagere inkluderede blandt andre Stravinskij, Karel Ancerl, Ernest Bour, Bartok og Jascha Horenstein.

2. verdenskrig 
Han var udtalt antinazist og forlod derfor Tyskland i 1933 og slog sig ned i Schweiz. I denne periode holdt han vidtstrakt koncertaktivitet i den del af verden, som ikke var besat.

Efter krigen 
Efter krigen blev han tilbudt stillingen som chefdirigent for Berliner Philharmonikerne, men afslog, og arbejdede mest med base i Schweiz.

I 1946 udkom Scherchens 2. bog, Vom Wesen der Musik (Musikkens væsen).

Westminster 
Et mangeårigt samarbejde med pladeselskabet Westminster begyndte i 1950; det resulterede i fremragende indspilninger af bl.a. Bachs Brandenburger-koncerter, Matthæuspassion og Messe i h-mol, Händels Concerti Grossi og Messias, Mahlers symfonier 1, 2, 5, 7 og 10, mange af Haydns symfonier, Beethovens 9 symfonier, Mozarts Requiem, samt orkesterværker og koncerter af Peter Tjaikovskij, Sergej Prokofjev, Franz Liszt, Nikolai Rimskij-Korsakov, Reinhold Gliere, Hector Berlioz, Carl Maria von Weber, Kurt Weill, Alban Berg, Arnold Schönberg, Giaccomo Rossini, Arthur Honegger, og mange flere. Der findes derudover en mængde andre bevarede indspilninger og optagelser, som er udkommet på andre plademærker, såsom selskabet Tahra.

Et værk, der fulgte Scherchen hele livet, er Bachs Die Kunst der Fuge. Han instrumenterede det selv og opførte det adskillige gange.

Eksterne henvisninger 

Dirigenter fra Tyskland
Personer fra Berlin
Carsten Lykke

Carsten Lykke (født 8. oktober 1969), dansk musiker, voksede op i Jægerspris.

Han startede poptrioen Ibens i 1993, hvor han var forsanger. Efter to albums med Ibens holdt bandet en pause og Carsten Lykke forsøgte sig som soloartist med albummet Selvoptaget i 2001. Han spiller ligeledes i fritidsbandet Klubmester med Thomas Hyllested. Ibens blev gendannet i 2005, hvor de udgav endnu et album.

I foråret 2014 gik bandet endnu engang i opløsning efter en årrække med få koncerter og en enkel udgivelse af mini-albummet Halvelektronisk. 

I maj 2015 debuterede Carsten Lykke sammen med Kristian Høeg (begge tidligere ibens-medlemmer) med deres nye band "StilleStøj" som den 4. maj udgav epoo1 med 4 sange.

Bandet samledes igen i 2020 for at lave et nyt album med titlen “Cocio og beton” til udsendelse i oktober måned. Radiostationerne spillede allerede i sommeren 2020 nummeret derfra med titlen “Ikke en kærlighedssang”.

Selvoptaget (2001) 
 Den Rigtige Actionmand
 Så Blev Det Endelig Fredag
 Gid Det Var Dig
 Jeg Flygter Til Sverige
 Hvis Frederik Var Til Fyre
 Kære Mor
 I Burde Gi' Mig Bank
 Vinterhi
 Jeg Er For Lækker
 Plastikfar
 Jeg Ville Ønske At Jeg Var Arbejdsløs

Eksterne henvisninger

Kilder 

Musikere fra Danmark
Ibens
Latex

Latex eller naturgummi er en hvid mælkeagtig emulsion, der tappes gennem snit i barken på de 15-20 m høje kautsjuktræer, eller gummitræer (Hevea brasiliensis), som vokser i troperne – fortrinsvis i plantager. Af hvert træ kan der gennemsnitlig tappes syv gram latex om dagen. I 100 gram latex er de 30-35 gram kautsjuk, som kan udvindes ved koagulering (størkning), inden det videreforarbejdes. Verdensproduktionen af naturgummi forudsiges at stige 4,3 % årligt til 12,5 millioner ton i 2013.

Naturgummi adskiller sig fra kunstigt gummi ved, at huden lettere kan ånde gennem naturgummi.

Ordet latex bruges ofte som betegnelse for de tætsiddende gummidragter, der især forbindes med fetichisme og sadomasochisme.

Se også 
 Gummi-Akacie
 Gummi arabikum
 Gummi (materiale)
 Latextøj
 Carbon black
 Polymer

Reference

Ekstern kilde/henvisning 

 Lademanns Leksikon bind 11, under redaktion af cand. mag. Torben W. Langer, Lademanns Forlagsaktieselskab 1973.

Naturmaterialer
Skovbrugsprodukter
Gummi
Øvre og Nedre Egypten

På faraonernes tid var Det gamle Egypten delt i Øvre og Nedre Egypten. Skillelinjen mellem de to gik lidt syd for nutidens Cairo. Den nordlige del, med deltaet, var Nedre Egypten, mens den sydlige del, indtil Aswan, var Øvre Egypten.

Egyptens historie
Anke Spoorendonk

Anke Spoorendonk (født Hinrichsen 21. september 1947 i Bustrup ved Slesvig by, Tyskland) har været Slesvig-Holstens justits-, kultur- og europaminister og viceministerpræsident fra 2012 til 2017. Hun har tidligere været gruppeformand for SSW-gruppen i landdagen i Kiel. 

Anke Spoorendonk voksede op i nærheden af Slesvig by. Hun læste tysk og historie på Københavns Universitet og blev i 1977 lærer på Duborg-Skolen, det danske gymnasium i Flensborg, hvorfra hun selv blev student i 1966. Mellem 1990 og 1996 var hun kredsdagsmedlem i Slesvig-Flensborg kreds, hvor hun repræsenterede partiet i kulturudvalget. I 1996 blev hun for første gang valgt i den slesvig-holstenske landdag i Kiel, hvor hun som gruppeformand repræsenterede partiet på en række politiske felter. Anke Spoorendonks særlige fagområder var uddannelses-, kultur- og europapolitikken.

Efter landdagsvalget 2005 modtog hun mordtrusler og måtte have politibeskyttelse, efter at SSW's landdagsgruppe blev tungen på vægtskålen og erklærede sig parate til at støtte en rød-grøn regering . Den 3. marts 2008 blev hun slået til ridder af Dannebrog. Ridderkorset blev på vegne af Dronning Margrethe overrakt af generalkonsul Henrik Becker-Christensen i Flensborg. Da SSW fra  juni 2012 til juni 2017 dannede en koalitionsregering sammen med SPD og De Grønne, var Spoorendonk Slesvig-Holstens viceministerpræsident og justits-, kultur- og europaminister.

Eksterne henvisninger 

 Anke Spoorendonks hjemmeside 
 Landdagen Slesvig-Holsten

Referencer 

Politikere fra SSW
Danske sydslesvigere
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog
Alumni fra Københavns Universitet
Medlemmer af landdagen i Slesvig-Holsten
SSW

SSW har flere betydninger:
 Schichau Seebeckwerft – tysk skibsværft beliggende i Bremerhaven
 St. Louis Southwestern Railway – amerikansk jernbaneselskab, oprettet I 1891
 Sydslesvigsk Vælgerforening – politisk parti i Tyskland
 Sydslesvigsk Vælgerforenings Ungdom – politisk ungdomsorganisation i Tyskland
Slesvig (område)

Slesvig er området mellem Ejderen og Kongeåen og udgjorde tidligere Hertugdømmet Slesvig, men er i dag delt mellem Sønderjylland, der ligger i Danmark (tidligere officielt omtalt som "De Sønderjyske Landsdele", og af det tyske mindretal ofte kaldt Nordslesvig) og Sydslesvig i det nordlige Tyskland. Den historiske hovedby i Slesvig, som området er blevet opkaldt efter, er Slesvig by.

Danmark
Slesvig-Holsten
Vesterland

Vesterland (tysk Westerland frisisk Weesterlön) er hovedbyen på vesterhavsøen Sild i Nordfrisland i det nordvestlige Sydslesvig. Administrativt hører landsbyen under Sild Kommune i Nordfrislands kreds i den tyske delstat Slesvig-Holsten. Vesterland er sogneby i Vesterland Sogn. I den danske tid indtil 1864 lå sognet i Landskabet Sild (Utlande og senere Tønder Amt). Byen er med over 9000 indbyggere hovedbyen på øen Sild og indenfor den i 2009 nyskabte Sild Kommune.

Vesterland er første gang nævnt 1462. Stednavnet forklares ved byens beliggenhed vestligst på øen. Byen blev i 1400-tallet grundlagt af overlevende fra den forhenværende by Ejdum (Eidum), som sank i havet ved den store stormflod i 1436. I 1905 fik Vesterland købstadsrettigheder. Byen kan geografisk inddeles i Nørre Hedig, Vester Hedig, Øster Hedig og Sønderende.

Byen er nu stærkt præget af turisme. Allerede i 1855 fik Vesterland badekoncession, og i 1859 kunne byen modtage omtrent 470 badegæster. Trods de vanskelige tilrejseforhold var dette tal i 1911 steget til 30.000 badegæster om året. Hindenbugdæmningens indvielse i 1927 gjorde rejsen betydeligt lettere.

Fra Vesterland kører persontog til Husum og videre til Hamborg. Dertil kommer et biltog, som drives af selskabet Sylt Shuttle. Biltoget kører mellem Nibøl og Vesterland. Overfarten tager ca. 40 minutter, og passagererne sidder undervejs i deres biler. 

Vesterland danner centrum for øens danske mindretal med både en dansk skole og Vesterland danske Kirke.

Vesterland har en kirkegård for navnløse sømænd.

I 1840 havde Vesterland 418 indbyggere, i 1850 450 indbyggere, i 1860 501 indbyggere og i 1867 507 indbyggere.

Eksterne henvisninger 

 Silds hjemmeside

Noter 

Byer i Kreis Nordfriesland
Sild (ø)
Byer i Slesvig-Holsten
Sønder Løgum

Sønder Løgum (dansk) eller Süderlügum (tysk) er en landsby og kommune beliggende syd for den dansk-tyske grænse på gesten (Midtsletten) i Sydslesvig. Administrativt hører kommunen under Nordfrislands kreds i den tyske delstat Slesvig-Holsten. Kommunen samarbejder på administrativt plan med andre kommuner i omegnen i Sydtønder kommunefællesskab (Amt Südtondern). Landsbyen er sogneby i Sønder Løgum Sogn. Sognet lå i Kær Herred (Tønder Amt, Sønderjylland), da området tilhørte Danmark. 

Byen omtales som Sønder Løgum for at skelne landsbyen fra landsbyerne Nørre og Øster Løgum, der nu ligger nord for grænsen. Landsbyens nordfrisiske navn er Läigem, på sønderjysk kaldes byen for Lym.

Geografi 
Til kommunen hører Horsbjerg (Horsberg), Sønder Løgum Mark, Sønder Løgum Skov og landsbyen Vimmersbøl (Wimmersbüll). Vimmersbøl er stationsby ved banestrækningen mellem Nibøl og Tønder (marskbane). Området er landbrugspræget med en del sandbanker, lyng- og mosestrækninger. Øst for byen ligger naturområdet Sønder Løgum Klit og Svanemose/Tranemose, mod sydøst Sønderpolde. Stedet Horsbjerg (afledt af oldnordisk hross og hors) var i ældre tid fortrinsvis været benyttet til græsgang for heste.

Historie  
Byen omtaltes første gang i 1462. Stednavnet henføres til glda. løgh eller oldn. lǫgr for vaskevand. I middelalderen gik kystlinjen umiddelbart vest for byen. Byen havde en altovervejende dansk befolkning. En undersøgelse af indbyggernes navne for tiden omkring 1500 viste, at 7 ud af 70 navne var frisiske. 

Byen kom ved delingen af hertugdømmerne i 1544 under Hans den Ældres del og efter hans død i 1580 forblev den ved omfordelingen under hertugelig ledelse. I 1721 kom byen under den danske krone.

Sønder Løgum Kirke nævnes første gang 1240. I 1864 havde byen kirke, præstegård, skole, fattighus, ølbryggeri, brevsamlingssted, 4 kroer og vindmølle. Der blev holdt gudstjenester på dansk indtil 1882 i Sdr. Løgum. Skolesproget var dansk indtil 1864.

Noter

Litteratur 
 P. Lauridsen: "Om Nordfrisernes Indvandring i Sønderjylland" (Historisk Tidsskrift, 6. række, Bind 4; 1892)
 J.P. Trap: Statistisk-topographisk Beskrivning af Kongeriget Danmark, bind I: Almindelig Deel; Kjøbenhavn 1860

Eksterne henvisninger 
 Kommunens websted

Byer i Kreis Nordfriesland
Byer i Slesvig-Holsten
Candela

SI-enheden for lysstyrke er candela (symbol cd), der er defineret således, at 1 candela er lysstyrken i en given retning af en lyskilde, som udsender monokromatisk lys med en frekvens på 540 × 1012 Hz, og hvis strålingsstyrke i denne retning er 1/683 W/sr.

De 540 THz svarer til grønt lys, og frekvensen er valgt, fordi det er ved denne frekvens det menneskelige øje er mest følsomt.
Årsagen til det skæve tal 1/683 ligger i den oprindelige definition; candela betyder (voks)lys på latin, og 1 candela var oprindeligt lysstyrken fra 1 vokslys.

Mens der ved 540 THz gælder, at 1 W/sr er ækvivalent med 683 cd, giver 1 W/sr ved enten højere eller lavere frekvenser kun anledning til en mindre lysstyrke. Det skyldes at vores øje er mindre følsomt for lysenergi i det røde eller blå område end det er i det grønne. Bemærk at candela derfor, som den eneste grundlæggende SI-enhed, er en "antropisk" måleenhed som ikke har universel relevans men kun knytter sig til menneskelig synssans.

Den kurve der angiver omregningsforholdet mellem lysstyrke (i candela) og fysisk energiindhold i lyset (målt i watt pr. steradian) som funktion af frekvensen (eller bølgelængden), må fastlægges eksperimentelt. I praksis indeholder lys normalt mange samtidige frekvenser i forskellig styrke, og omregningen må da foretages ved integration.

En almindelig 100 W-pære giver en lysstyrke på cirka 120 cd.

En den danske lovgivning er der forskellige regler om hvor mange candela en konstruktion skal have. 
For eksempel kræver en bekendtgørelse om cykeludstyr at "For- og baglygte skal have en lysstyrke på mindst 4 candela målt henholdsvis lige forfra og lige bagfra".

Se også 
 lumen, lux
 belysning, fotometri
 synssans

Referencer 

Lys
Måleenheder
Grundlæggende SI-enheder