kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Inrigger

En inrigger er en robåd, hvor åregangene er placeret på rælingen.

En inrigger er bredere end en outrigger, som er den bådtype, der normalt benyttes til kaproning – eksempelvis OL. Dette betyder at inriggeren egner sig bedst til steder som åer og på havet, da dens brede konstruktion gør det meget svært at vælte, selv om der er strøm eller bølger. Dog har inriggere til havet ofte et ekstra bord, da der ellers er større risiko for at en bølge skyller ind over rælingen.

I en inrigger sidder roerne med ryggen mod stævnen og hver roer har en åre. Roerne sidder skiftevis i styrbord og bagbord side. Den forreste roer er altid en styrbordsroer, og den bagerste (stroke) er altid en bagbordsroer og kaldes 'tagåren', da det er denne roer, der sætter 'taget', dvs. tempoet og rytmen. 

I bådens agter sidder en styrmand. Konstruktion, hvor roerne sidder sideforskudt, gør det tillige muligt at skifte pladser i båden undervejs. Dette er en fordel, når der ros over lange strækninger, da man skiftes til at være styrmand og dermed jævntligt får et kort hvil undervejs.

Der findes grundlæggende to typer af inriggere, nemlig 2-åres med styrmand og 4-åres med styrmand, hvilket vil sige, at besætningen kan bestå af 3 eller 5 personer. 

En toåres og fireåres inrigger vejer henholdsvis ca. 90 og 120 kg. Den letteste 2-åres inrigger, der er bygget, vejer 65 kg. Inrigger produceres af både træ og glasfiber. 

Længden er hhv. cirka 8,5 m (2-åres) og 11,5 m (4-åres).

Den maksimale hastighed for en 2-åres inrigger ligger på ca. 14 km/t. For en 4-åres inrigger ligger tophastigheden på ca. 16 km/t.

Dansk Forening for Rosport

Skibsterminologi
Roning
Ray Brown

Raymond Brown (født 13. oktober 1926, død 2. juli 2002) var en amerikansk jazzbassist. Op til 1966 var hans karriere nært forbundet med musikere som Dizzy Gillespie, Ella Fitzgerald, Milt Jackson og Oscar Peterson. På det tidspunkt havde han efterhånden etableret sig som en af de absolut førende på sit instrument og opnået selvstændig stjernestatus indenfor jazz. Brown var et af de mest udprægede eksempler på en bassist, der lægger en solid bund under musikken og giver en stabil, fremaddrivende rytme.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Jazzbassister fra USA
Personer fra Pittsburgh
Nordisk Film

Nordisk Film A/S er et dansk filmselskab, som blev stiftet 6. november 1906 af Ole Olsen og har hovedsæde i Valby. Det er et af verdens ældste, stadig eksisterende filmproduktionsselskaber. Nordisk Film ejes nu af Egmont-koncernen.

I tiden frem til 1. verdenskrig udviklede selskabet sig til et af de ledende filmselskaber i verden. Allerede i 1908 blev der produceret mere end 100 film om året. En af de første verdensomfattende salgssucceser var Løvejagten.

Selskabet gik konkurs i 1928, men blev i 1929 reorganiseret af Carl Bauder som det første danske tonefilmselskab.

Mest kendt i sidste halvdel af det 20. århundrede var filminstruktøren Erik Balling.

Nordisk Film producerer og distribuerer ikke blot film, men står også for driften af en stor del af Danmarks biografer, Nordisk Film Biograferne. Er endvidere moderselskab til flere andre selskaber inden for branchen.

Nordisk Film er den største producent og distributør af digital underholdning i Norden. Administrerende direktør er Allan Mathson Hansen og omsætningen i 2018 var på 559 mio EUR.

Forretningsområder

Nordisk Film Production 
Nordisk Film Production producerer film og TV serier i Danmark, Sverige og Norge.

Nordisk Film Distribution 
Nordisk Film Distribution investerer i IP rettigheder og bringer film til det nordiske marked.

Nordisk Film Interactive 
Nordisk Film Interactive er den officielle distributør af PlayStation i Norden og de baltiske lande.

Nordisk Film Biografer 

Nordisk Film Biografer opererer de førende biografkæder i Danmark og Norge og er i gang med at udvide til Sverige.

GoGift 
GoGift leverer gaveløsninger til både B2C og B2B.

Nordisk Film Games 
Nordisk Film Games investerer i spil studier og har pt. investeret i 6 studier: Avalanche Studios, Flashbulb Games, Multiverse, Raw Fury, Reto Moto and Star Stable Entertainment.
I 2018 opkøbte Nordisk Film Games spilstudiet Avalanche Studios.

Film 
 Under sandet (2015)
 Al Medina (2015)
 Nøgle hus spejl (2015)
 Krigen (2015)
 9. April (2015)
 Testament of Youth (2015)
 Når dyrene drømmer (2014)
 Klassefesten 2 - Begravelsen (2014)
 Kartellet (2014)
 Kapgang (2014)
 Sorg og Glæde (2013)
 Olsen Banden på dybt vand (2013)
 Spies og Glistrup (co-pro) (2013)
 Nordvest (2013)
 Kon-Tiki (2013)
 Kapringen (2012)
 Klassefesten (2011)
 Dirch (2011)
 Olsen-banden på de bonede gulve (2010)
 R (2010)
 Rejsen til Saturn (2008)
 Jungledyret Hugo 3 - fræk, flabet og fri (2007)
 Terkel i Knibe (2004)
 Hjælp! Jeg er en fisk (2000)
 Jungledyret Hugo 2 - den store filmhelt (1995)
 Aberne og det hemmelige våben (1995)
 Jungledyret Hugo (1993)
 Fuglekrigen i Kanøfleskoven (1990)

TV serier 
 Mord uden Grænser (2015)
 BECK (1997-2015)
 Arne Dahl (co-pro) (2015)

Se også 
 Nordisk Film Biograferne
 Nordisk Film Lab
 Nordisk Film Prisen
 Nordisk Film TV
 Nordisk Films Kompagnis Studier
 Nordisk Film 90 år

Referencer

Litteratur 
 Paul Arnedal, Nordisk film : en del af Danmark i 100 år, Aschehoug, 2006. .

Eksterne henvisninger 

 Nordisk Films hjemmeside
 

 
Danske virksomheder etableret i 1906
Ole Olsen

Ole Olsen er navnet på flere personer:

 Ole Olsen (politiker) (1849-1929) – dansk politiker, gårdejer og direktør, medlem af Folketinget
 Ole Olsen (komponist) (1850-1927) – norsk komponist og officer
 Ole Olsen (filmmand) (1863-1943) – dansk filmmand, stifter af Nordisk Film
 Ole Olsen (komiker) (1892-1963) – amerikansk komiker (egl. John Siguard Olsen)
 Ole Olsen (bogbinder) (1932-2009) – dansk bogbinder
 Ole Olsen (speedwaykører) (født 1946) – er en tredobbelt verdensmester i Speedway
Desuden:
 Ole Bernhard Olsen (1915-1980) – dansk diplomat
 Ole Christian Olsen (1840-1928) – dansk bogtrykker
 Ole Ferdinand Olsen (1805-1887) – dansk fabrikant
 Ole Frederik Olsen (1877-1951) – dansk politiker og gårdejer, medlem af Folketinget
 Ole Wøhlers Olsen (født 1942) – dansk diplomat
 Ole Olsen (skytte) (1869-1944) – dansk konkurrenceskytte og OL-medaljetager
Lionel Hampton

Lionel Leo Hampton (20. april 1908 – 31. august 2002) var en amerikansk jazzmusiker: vibrafonist, trommeslager og orkesterleder. Det var Hampton, der allerede som ganske ung gav vibrafonen en plads som seriøst instrument i jazz. Bl.a. gennem samarbejdet med Benny Goodman i 30'erne opnåede han en så solid position, at han derefter kunne fortsætte som leder af sine egne ensembler, der i høj grad var bygget op om hans eget medrivende spil.

Eksterne henvisninger 

 

Jazzmusikere fra USA
Trommeslagere fra USA
Vibrafonister fra USA
Hollywood Walk of Fame
Johan Sobieski

Johan 3. Sobieski (; ; født 17. august 1629 i Olesko (nuværende Lviv oblast, Ukraine), Polen-Litauen, død 17. juni 1696 i Wilanów, Warszawa, Polen-Litauen) var konge i den polsk-litauiske realunion fra 1674 til 1696. Han blev gift med Marie Casimire de La Grange d'Arquien i 1665.

Biografi 
Johan Sobieski var søn af en polsk adelsmand. Ved sin store militære dygtighed avancerede han til stormarskal i 1665 og storfeltherre i 1667 og var øverstbefalende for den polske hær. Efter sin sejr over osmannerne i Slaget ved Khotin i 1673 under den Polsk-osmanniske krig (1672-1676) blev han efter Michael Wisniowieckis død valgt til konge 21. maj 1674 og blev kronet 2. februar 1676.

Han allierede sig med Det tysk-romerske Rige og stod i spidsen for den hellige alliance i Slaget ved Wien den 11.–12. september 1683, hvor osmannerne blev fordrevet fra Wien. Frem til sin død fortsatte han kampen mod osmannerne og fik ry som krigshelt, men havde mindre held med at skabe ordnede forhold indadtil og hævde sin kongemagt over for den polske adel.

Han regerede til sin død i 1696 og efterfulgtes af Kurfyrst Frederik August 1. af Sachsen.

Eksterne henvisninger 

Konger af Polen
Storfyrster fra Litauen
Personer fra Lviv oblast
Catalansk (sprog)

Catalansk-Valenciansk (català-valencià) er et romansk sprog som tales af omkring 11,5 millioner i dele af Spanien, Frankrig, Italien og Andorra:

 Den spanske provins Catalonien hvor Barcelona er hovedstad. Her er det sammen med spansk officielt sprog.
 Dele af den spanske region Valencia. Her kaldes sproget valenciansk (valencià) og er sammen med spansk officielt sprog.
 De Baleariske Øer i Spanien. Her er det sammen med spansk officielt sprog.
 En tilstødende del af den spanske provins Aragonien (Aragó) hvor det ikke har officiel status, men siden 1990 har haft nogen anerkendelse i aragonske love.
 En mindre del af den spanske provins Murcia kendt som el Carxe hvor det ikke har officiel status.
 "Nordcatalonien" (Rosselló eller "Catalunya Nord") i Frankrig hvor sproget ikke har officiel status.
 Den sardiske by Alghero (L'Alguer) hvor det er officielt sprog sammen med italiensk og sardisk.
 Andorra hvor det er det eneste officielle sprog.

Kilder

Eksterne henvisninger
Baskisk

Baskisk (baskisk: euskera / euskara / eskuara) er et isoleret sprog, talt af omkring 690.000 personer i Baskerland, en spansk-fransk grænseregion ved atlanterhavskysten; men mange baskisktalende bor i andre dele af Europa og i USA, og det totale antal er omkring 800.000.

Navnet "baskisk" kommer af latin vascones, et navn benyttet om keltiberere, en gruppe keltere bosat på Den iberiske halvø. Ordet deler etymologi med den baskiske forstavelse eusk-. Baskernes betegnelse på sig selv er euskaldunak, afledet af sprogets navn "euskara" (og betyder egentlig "baskisktalende").

Baskisk er i dag et af meget få ikke-indoeuropæiske sprog talt i Vesteuropa. Det mangler bogstaverne c, q, v, w og y, mens k, z og x er hyppigt forekommende. Vore dages fælles standardbaskisk, euskara batua, er baseret på dialekten i Guipúzcoa.

Baskisk antages at være det eneste overlevende sprog fra en ældgammel sprogfamilie, der blev udraderet ved de indoeuropæiske sprogs indtog. I dag findes der en baskisksproglig presse, dertil regional radio og fjernsyn.

I romerske indskrifter på latin i Aquitaine (i Sydfrankrig) genkendes flere ord af baskisk ophav, fx nescato og cison (neskato og gizon betyder "pige" og "mand" på moderne baskisk). Dette sprog kaldes aquitansk, og blev sandsynligvis talt, inden romerne indførte latin i Pyrenæerne. Romersk forsømmelse af denne afsides egn sikrede det baskiske sprogs overlevelse, mens andre ikke-indoeuropæiske sprog på Den iberiske halvø, som iberisk og tartessisk, uddøde og blev erstattet af latin.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Universidad del País Vasco: A Brief Grammar of Euskara 

Isolerede sprog
Europæiske minoritetssprog
Sprog i Spanien
Sprog i Frankrig
Baskere
Thomas Bo Larsen

Thomas Bo Larsen (født 27. november 1963) er en dansk skuespiller. Larsen er uddannet skuespiller fra Odense Teaterskole i 1991 og han fik sit gennembrud i den Oscar-nominerede kortfilm Sidste omgang i 1993. Han har medvirket i talrige teateropsætninger på blandt andet Café Teatret, Østre Gasværk Teater, Aveny Teatret og Det Kongelige Teater. Bo Larsen er især kendt for filmene De skrigende halse (1993), Ondt blod (1996), De største helte (1996) og vinderen af kritikerprisen i Cannes Festen (1998). I 1997 vandt han en Robert for årets mandlige hovedrolle i De største helte og i 1999 endnu en Robert for birollen i Festen.

Blandt nyere film er han især kendt for Mirakel (2000), Monas Verden (2001), Den gode strømer (2004), Store planer (2005), Solkongen (2005), Lotto (2006), Jagten (2012) og senest Druk (2020)

I tv-serien Bedrag på DR har han en af hovedrollerne som politibetjenten Mads Justesen, for hvilken han i 2017 modtog en Robert for årets mandlige tv-hovedrolle.

Biografi 
Bo Larsen voksede op i arbejderkvarteret Værebroparken i Bagsværd som søn af en håndværker og en hjemmegående husmoder. Efter 7. klasse blev han bagerlæring, derefter arbejdsdreng og i et års tid fabriksarbejder på samlebåndsfabrik. Efter adskillige job i sin ungdom blev han i 1984 uddannet som glarmester. Senere tog han et højskoleophold i Herning, hvor han mødte skuespillerinden Mette Horn og de blev kærester. Thomas Bo Larsen har tidligere været gift med skuespillerkollegaen Patricia Schumann, og blev i 2010 kærester med frisør og stylist Diana Hvas. De gik dog fra hinanden i 2011. Han er i dag bosiddende i Gladsaxe og blev i 2020 forlovet med Kirsten..

Filmografi

Film

Serier

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Robertprisen for årets mandlige birolle
Robertprisen for årets mandlige hovedrolle
Robert for årets mandlige hovedrolle – tv-serie
Personer i Kraks Blå Bog
Herbert Pundik

Herbert Pundik (Nahum Pundak) (født 23. september 1927 i København, død 8. december 2019) var en dansk journalist og forfatter.

Baggrund og tidlig karriere 
Herbert Pundik var jøde og født i København. I 1943 flygtede han med sin familie til Sverige pga. jødeforfølgelserne under 2. verdenskrig.

Han blev gift med Inge Ruth (kaldet Sussi) i 1951. Han var fader til Ron Pundak og datter Michal. Han mistede en søn, Uri, i Yom Kippur-krigen.

Under den den arabisk-israelske krig i 1948 meldte Pundik sig til det israelske arbejderpartis milits Haganah, der siden blev til den israelske hær. Ifølge Herbert Pundiks egen biografi var han en del af Aleksandrinobrigaden.

I 1954 immigrerede han med sin familie til Tel Aviv, hvor han blev boende, selvom han har haft fast arbejde i København.

I 1955-65 var han udenrigskorrespondent for Information, hvor han bl.a. skrev om Israel. Sideløbende hermed skrev han fra 1956 for den israelske fagbevægelsesavis Davar samt var korrespondent for DR.

Han blev ansat som rejsende reporter ved Politiken i 1965, og i 1970-93 var han chefredaktør samme sted. Fra 1993 fungerede han som seniorudenrigskorrespondent og kommentator ved avisen. I 2002 indtrådte han i avisens bestyrelse.

I 2008 blev han adjungeret professor på Institut for Historie, Internationale Studier og Samfundsforhold ved Aalborg Universitet.

I 2010 afslørede Pundik, at han i 1960'erne under sine reportagerejser som journalist til Afrika indsamlede oplysninger og skrev efterretningsrapporter for Mossad. Rapporterne blev tillige afleveret til Forsvarets Efterretningstjeneste.

Herbert Pundik arbejdede også som rejseguide, hvor han viste rundt i Israel/Palæstina.

Kuriosa 
Herbert Pundik boede i mange år i Israel, og fra 1965 pendlede frem og tilbage mellem Tel Aviv og København, 1 uge ad gangen hvert sted. Regner man med 50 årlige flyvninger bliver dette næsten 1500 flyvninger i årene 1965-93. Han fortsatte denne praksis med at bo i Israel og arbejde i København, selv efter at han holdt op som chefredaktør i 1993.

Priser 
 Cavlingprisen 1966
 Publicistprisen 1991
 Rosenkjærprisen 1993
 Modersmål-Prisen 1993
 Paul Hammerich-Prisen 1996
 Ebbe Munch-Prisen 1999
 Ole Lippmanns Mindepris 2006

Noter 
 

Chefredaktører fra Danmark
Personer fra København
Spioner fra Danmark
Modtagere af Rosenkjærprisen
Jøder fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Journalister ved Politiken
Journalister ved Dagbladet Information
Kommandører af Trestjerneordenen
Cavlingprismodtagere
Modtagere af Publicistprisen
Studenter fra Ordrup Gymnasium
Modtagere af Modersmål-Prisen
Svend Asmussen

Svend Harald Christian Asmussen (født 28. februar 1916 i København, død 7. februar 2017 i Dronningmølle) var en dansk violinist, der mest spillede jazz, men i øvrigt spændte meget bredt. 

Hans glimrende evner som entertainer kom til udtryk, når han som musiker medvirkede i revyer og kabareter. Det var også Svend Asmussen der i sin tid spottede Jørgen Ingmann.
Han udgav mange grammofonplader, den første allerede i 1934. Fra 1943 og frem til 1958 optrådte han fast i Stig Lommers mange revyer. Senest optrådte han med guitaristen Jacob Fischer, bassisten Jesper Lundgaard og trommeslageren Aage Tanggaard.

Fra 1959-1961 var han med i entertainment-trioen, der udover Asmussen bestod af Ulrik Neumann og Alice Babs. De udgav albummet Scandinavian Shuffle i 1960.

I 2001 blev han æreskunstner i Østermarie på forgængeren, operasanger Tina Kibergs, forslag. Han valgte selv navnet til den lokalitet, der traditionelt opkaldes efter æreskunstneren: Svend Asmussens Sving.

Asmussens musikalske arkiv findes i dag i Jazzsamlingerne ved Syddansk Universitetsbibliotek.

Blandt de mange musikere fra mange forskellige genrer, han i årenes løb optrådte eller indspillede sammen med, kan nævnes:
Fats Waller
The Mills Brothers
Josephine Baker
Lionel Hampton
Søskendeparret Gerda Neumann og Ulrik Neumann
John Lewis
Kenny Drew
Jan Johansson
Toots Thielemans
Niels-Henning Ørsted Pedersen
Ed Thigpen
L. Subramaniam
Mads Vinding
Kjell Öhman
Jesper Lundgaard
Shu-Bi-Dua
Violin på "Står på en alpetop" på Shu-bi-dua (1974)
Arrangementet, bas og guitar på "De tre små grise" på Shu-bi-dua 3 (1976)
Strengearrangementet på "Sommergryder" på Shu-bi-dua 4 (1977)
Strengearrangementet på "Melankolini" på Shu-bi-dua 6 (1979)
Strengearrangementet på "Minus til plus" på Shu-bi-dua 7 (1980)
Benny Goodman

Privatliv 
Svend Asmussen var bror til tegneren Des Asmussen.

Han var gift første gang med Annegrethe Asmussen (død i 2000), med hvem han fik tre børn, heriblandt guitaristen Claus Asmussen, der var medlem af Shu-bi-dua fra 1974-2005.. I 2005 blev han gift med Ellen Bick Asmussen (Meier; f. 23. februar 1943), og de var sammen indtil hans død.

Svend Asmussen sov stille ind den 7. februar 2017 i sit hjem i Dronningmølle, Hornbæk.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 

Personer fra København
Jazzmusikere fra Danmark
Violinister fra Danmark
Hundredårige
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Modtagere af Ben Webster Prisen
Studenter fra Metropolitanskolen
Richard Branson

Sir Richard Charles Nicholas Branson (født 18. juli 1950) er en britisk virksomhedsentreprenør og verdens 236. rigeste person ifølge Forbes' liste over milliardærer i 2008. Branson er bedst kendt for det succesrige varemærke Virgin, der dækker over en række forretningsmæssige organisationer, blandt andet Virgin Records, Virgin Megastore, Virgin Mobile, Virgin Atlantic Airways samt Virgin Galactic, der arbejder på at udbyde kommercielle rumflyvninger i nær fremtid.

Branson, der blev adlet i 1999 for services to entrepreneurship, er kendt som en eventyrlysten vovehals, der blandt andet har forsøgt at blive den første person til at flyve hele jorden rundt i en varmluftsballon. Derudover er Branson også ordblind og meget åben om sine vanskeligheder. Han droppede ud af skolen for at starte sin første virksomhed, Student magazine. Bransons rektor sagde, inden han gik ud, at "enten kommer du i fængsel, eller også bliver du millionær".

Referencer

Eksterne henvisninger 

Erhvervsfolk fra Storbritannien
Iværksættere fra Storbritannien
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Don

Don (, ) er en flod i Rusland. Det er Europas fjerdelængste flod – 1980 km lang.
Den udspringer ved byen Tula syd for Moskva og munder ud i Azovske hav nord for Sortehavet. Floden er forbundet med Volga via en kanal, og både på floden og kanalen er der livlig skibstrafik. Den vigtigste biflod er Donets.

Etymologi 
Det gamle græske navn for floden er Tanaïs (), der også navnet på en antik græsk koloni, Tanais, ved floden. De oprindelige skytiske og sarmatiske nomadefolk talte forskellige iranske sprog, og det var dem der gav floden det nuværende navn Don. 

Don blev igennem antikken og middelalderen betragtet som grænsen mellem Asien og Europa. I dag anses Uralbjergene for at være grænsen.

Norrønt 
Norrøne navne for Don var Tanaís, Tanakvisl og Vanakvisl.

Snorri Sturluson skriver i Ynglingesaga: "Or norðri frá fjöllum þeim, er fyrir utan eru bygð alla, fellr á um Svíþjóð, sú er at réttu heitir Tanais; hon var forðum kölluð Tanakvísl eller Vanakvísl". .

Trivia 
I moderne litteratur figurerer Don ofte i værker af den sovjetiske forfatter Mikhail Sjolokhov, en af hans kendteste romaner Stille flyder Don indledes med en beskrivelse af kosakkernes liv ved Don i det tidlige 1900-tal, lige før Første Verdenskrig og følger kampen mellem Den Røde Hær og Den Hvide Hær.

Don blev nævnt i udkastet til Ukraines nationalsang "Ukraine er ikke forsvundet" (, ) med linjen Vi vil stå, brødre, i blodige slag, fra Syan til Don. Linjen er ikke med i den officielle udgave af nationalsangen.

I Rostov ved Don blev der i 2013 opstillet en skulptur af "Fader Don" på havnefronten. I folkloren kaldes Don "Fader Don" og Volga "Moder Volga".

Referencer

Eksterne henvisninger 

Floder i Lipetsk oblast
Floder i Rostov oblast
Floder i Tula oblast
Floder i Volgograd oblast
Floder i Voronezj oblast
Nikolaj Arcel

Nikolaj Arcel (født 25. august 1972) er en dansk manuskriptforfatter og filminstruktør.

Karriere 
Arcel er uddannet i 2001 fra Den Danske Filmskole med den prisbelønnede afgangsfilm Woyzeks sidste symfoni. Han skrev i 2002 manuskriptet til Klatretøsen, og brød igennem som instruktør i 2004 med filmatiseringen af Niels Krause-Kjærs roman Kongekabale med bl.a. Anders W. Berthelsen og Søren Pilmark. Filmen modtog en lang række priser. Udover at instruere filmen, skrev han også manuskriptet til den sammen med Rasmus Heisterberg, som han efterfølgende har haft et tæt samarbejde med.

Han instruerede og skrev, sammen med Heisterberg, De fortabte sjæles Ø fra 2007, som med et budget på 39 mio. kr. er en af de dyreste i sin genre i Danmark. Filmen vandt 5 Robertpriser, blandt andet prisen som bedste børne- og familiefilm. Han har også skrevet manuskripterne til tegnefilmen Rejsen til Saturn og den succesfulde svenske film Mænd der hader kvinder baseret på Stieg Larssons roman, som i 2011 modtog en BAFTA Award for bedste udenlandske film.

I 2012 instruerede han det historiske drama En kongelig affære, som fortæller historien om Struensee, spillet af Mads Mikkelsen, og Caroline Mathilde, spillet af Alicia Vikander. Filmen er solgt til flere lande internationalt, og vandt to Sølvbjørne ved Filmfestivalen i Berlin. Filmen blev også nomineret til en Oscar og en Golden Globe for bedste udenlandske film.

Private forhold 
Nikolaj Arcel er lillebror til skuespilleren Nastja Arcel. Han har tidligere været kæreste med skuespillerinden Rosalinde Mynster.

Filmografi

Instruktør 
 Woyzeks sidste symfoni (2001) (afgangsfilm)
 Kongekabale (2004)
 De fortabte sjæles Ø (2007)
 Sandheden om mænd (2010)
 En kongelig affære (2012)
 The Dark Tower (2017)

Forfatter 
 Woyzeks sidste symfoni (2001) (afgangsfilm)
 Klatretøsen (2002)
 Kongekabale (2004)
 De fortabte sjæles Ø (2007)
 Cecilie (2007)
 Fighter (2007)
 Rejsen til Saturn (2008)
 Mænd der hader kvinder (2009)
 Sandheden om mænd (2010)
 En kongelig affære (2012)
 Kvinden i buret (2013)
 The Dark Tower (2017)

Priser 
 2002 – Clermont-Ferrand International short film festival i den internationale konkurrence for kortfilm for Woyzecks sidste symfoni.
 2003 – Robert for Årets originalmanuskript for Klatretøsen.
 2004 – Copenhagen International Film Festival, Publikumprisen, for Kongekabele.
 2005 – Bodil for Årets danske spillefilm for Kongekabale.
 2005 – Bodil for Årets instruktør for Kongekabale
 2005 – Bodil for Årets bedste adapterede manuskript for Kongekabale.
 2008 – Robert for Årets børne- og familiefilm for De fortabte sjæles Ø.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Manuskriptforfattere fra Danmark
Filminstruktører fra Danmark
Robertprisen for årets instruktør
Personer i Kraks Blå Bog
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Studenter fra Østre Borgerdyd Gymnasium
Danskere i Hollywood