kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Strø Bjerge

Strø Bjerge er en næsten 22 km lang bakkeformation, der med sine skår og åse strækker sig fra Arresø i nordvest til Lystrup Skov ved Slangerup i sydøst. Den største af de langstrakte bakker er 8 km lang og næsten 400 m bred og dermed Danmarks største, omend ikke højeste, bakke. Fra højdedragene er der flere steder storslåede udsigter over de nordsjællandske landskaber.

Åsene er dannet under isens afsmeltning for ca. 12.000 år siden ved at sand og grus aflejrede sig på bunden af isdæmmede søer. Da isen forsvandt, stod disse bundaflejringer tilbage i en højde på indtil 20 m som lange bakker.

Ifølge den folkelige overlevering er Strø Bjerge dannet på en helt anden måde. Der var nemlig engang en trold, der blev vred på Farum by. Han besluttede derfor at begrave byen med jord. Jorden hentede han der, hvor Arresø nu er. Han kom den i en sæk og begav sig af sted mod Farum. Da han var kommet et stykke vej, gik der hul på sækken, men først, da han var på vej forbi Strø opdagede han at jorden fossede ud. Han stak en finger i hullet, men det hjalp kun et øjeblik, så gik der igen hul i sækken. (Ud for Strø er der et hul i åsen.) Da trolden var kommet lidt længere, opdagede han at sækken var næsten tom. I raseri kastede han nu resten af sækkens indhold i retning mod Farum. Det kom imidlertid ikke længere end lidt forbi Gørløse til det nuværende Vildbjerg. På den måde blev både Arresø, Strø Bjerg og Vildbjerg dannet. Og Farum blev skånet for denne gang.

Geologisk hører Strø Bjerge sammen med Danmarks største tunneldalsystem, der strækker sig mellem Slangerup, Gørløse og via Buresø, Bastrup Sø, Farum Sø, Furesøen, Lyngby Sø, Bagsværd Sø og Mølleåen helt ud til  Øresund. Tunneldalene blev dannet under istiden, da de store bræer langsomt skød sig frem gennem landskabet.

Den samlede længde af dette tunneldalsystem er næsten 70 km.

Sjællands geografi
Bakkedrag i Danmark
Halsnæs Kommunes geografi
Frederikssund Kommunes geografi
Maurice Couve de Murville

Maurice Couve de Murville (27. januar 1907 i Reims, Frankrig – 24. december 1999 i Paris) var en fransk politiker og ambassadør, der var Frankrigs premierminister 11 måneder fra 1968 til 1969 mens Charles de Gaulle var præsident.

Han var modstander af Vichy-regimet under 2. verdenskrig og sluttede sig i 1943 til støtterne af general de Gaulle. Efter krigen påbegyndte han en karriere som ambassadør, først i Kairo 1950-1954, senere i Washington 1955-1956 og i Bonn 1956-1958. I 1954 var han desuden NATO-ambassadør. Da de Gaulle kom til magten i 1958, vendte Couve de Murville hjem og blev udenrigsminister samme år. Det var han frem til 1968, hvor han blev finansminister. Senere samme år blev han udnævnt til premierminister, hvor han efterfulgte Georges Pompidou. Den politiske karriere fortsatte han i Union des Démocrates pour la République og senere i Rassemblement pour la République, som han fra 1968-1986 repræsenterede i parlamentetet. Fra 1986-1995 var han senator for Paris.

Gaullister
Frankrigs premierministre
Udenrigsministre fra Frankrig
Diplomater fra Frankrig
Franskmænd i 1900-tallet
Personer fra Reims
Online Koran Projekt

Online Koran Projekt (OQP) (fra engelsk Online Quran Project) er en plan lanceret i slutningen af 2007, hvis formål er at skabe en hjemmeside med Koranens tekster oversat til flere sprog og med søgemulighed. Projektet er det  første, som overholder reglerne for fulde accenttegn (tawjeed) fra den originale Koran.

Koranens tekst 
Offentlig tilgængelige korantekster på internettet indeholder en del taste- og accent-fejl primært pga.:
 Manglende accent
 Forkert tekstopstilling
 Tekniske vanskeligheder (med arabisk tekst).

Tanzil Projektet er målrettet mod at komme disse problemer til livs og har publiceret en korantekst, som kan anvendes til websider og applikationer. Citat:
'Vores opgave på Tanzil-projektet er at fremstille en standardkorantekst og være en pålidelig kilde til den på nettet'

Online Koran Projektet anvender:
 Dagger alif [hævet alif] (som i عَلىٰ),
 Pauseangivelser (som ۖ og Sajda) og
 Rub al-hizb tegn (۞).

Koranoversættelser 
Der eksisterer et stort antal oversættelser af Koranen på internettet. I Online Koran Projektet er samlet en del af dem, som projektet anser for at være mest pålidelige. Det drejer sig om oversættelser på følgende sprog (med antallet af forskellige udgaver anført i parentes): 

Albanske (3), azeri (1), bengali (1), bosnisk (3), dansk (1), engelsk (37), finsk (1), fransk (3), hollandsk (2), indonesisk (bahasa) (1), italiensk (1), japansk (1), kroatisk (2), malay (1), malayalam (1), norsk (1), polsk (2), persisk (farsi) (4), portugisisk (1), polsk (1), rumænsk (1), russisk (4), sindhi (1), spansk (4), svensk (2), swahili (1), tatar (1), tjekkisk (2), tyrkisk (10), tysk (5), urdu (4).

Disse oversættelser kan hentes på projektets hjemmeside.

Dansk, svensk og norsk oversættelse 
På dansk findes (primo 2008) to komplette, online oversættelser: 
 A.S. Madsens oversættelse, som er udgivet af Ahmadiyya- bevægelse. OQP har delvist lagt denne online.
 Ellen Wulffs oversættelse, udgivet af forlaget Vandkunsten. Denne er underlagt copyright og kan ikke anvendes af projektet.

På svensk findes (primo 2008) tre komplette, oversættelser, hvor 2 af dem er online (begge er tilgængelig på OQP):
 Koranens Budskap af Mohammed Knut Bernström.
 Rashed Kalifs oversættelse, som er blevet oversat fra engelsk.

På norsk findes (primo 2008) en komplet oversættelse (tilgængelig på OQP):
 Einar Berg norske oversættelse fra 1980.

Se også 
 Koranen
 Zekr-projektet

Eksterne henvisninger, kilder og noter 
 Online Koran Projekts officielle webside.
 islamDK Blogindlæg om OQP: Online Koran Projekt (OQP) lanceret i beta version

Koranen
Netdatabaser
Superior (Montana)

Superior er en amerikansk by og administrativt centrum for det amerikanske county Mineral County, i staten Montana. I 2000 havde byen et indbyggertal på 893.

Ekstern henvisning
Superiors hjemmeside (engelsk)

Byer i Montana
Inntal Autobahn

Inntal Autobahn er en betegnelse for motorvej A12 i Østrig, der forløber fra den tyske grænse ved Kufstein (fra den tyske motorvej B93) til Zams. Ved Innsbruck støder Brenner Autobahn A13 til Inntal Autobahn. Motorvejen indgår i europavejsnettet med numrene E45 og E60.

Motorvejen er fra Kufstein til Innsbruck sammen med Brenner Autobahn en del af den vigtige strækning gennem Alperne på trafikaksen München – Verona. Den forbinder endvidere det vestlige Østrig over Deutsches Eck (motorvej A93 og A8 i Tyskland) og West Autobahn A1 med det østlige Østrig.

Den østlige del af motorvejen fra Kufstein til Innsbruck blev åbnet 1968-1972 og den vestlige del af Inntal Autobahn blev åbnet i 1980'erne. Den 5.100 meter lange Roppener Tunnel, der ligger i motorvejens vestlige del, blev dog først færdig i 1990. Tunnellen har kun ét rør kem et kørespor i hvert retning. På grund af stigende trafik og flere uheld bygges nu rør nummer to, så modkørende trafik holdes adskilt. Byggearbejdet gik i gang i april 2006 og den forventes åbnet for trafik i 2010.

Inntal Autobahn var den første motorvej, der blev forsynet med elektronisk trafikstyring, hvorved der på elektroniske skilte over kørebanerne kan gives meddelser til trafikanterne.

Veje i Østrig
Damhusengen

Damhusengen er et rekreativt område på grænsen mellem Københavns Kommune (østside) og Rødovre Kommune (vestside). Langt det meste af området ligger dog i Københavns Kommune.

Beliggenhed 
Engen grænser op til Damhus Sø, hvor den inddæmmet fra i 1938, mod syd og Jyllingevej mod nord. Området bliver bl.a. brugt til fodboldbaner, institutioner og forskellige naturfaciliteter.

Historie 
Oprindelig udgjorde engen og søen ét samlet vådområde med et samlet areal på 75 hektar. I 1855 lod Københavns Kommune, som da havde overtaget arealet, gennemføre en omfattende nyregulering, hvorved søen blev omgivet af dæmninger, hvilket muliggjorde en forøgelse af vandstanden uden at skade omgivende marker. Desuden blev inddiget en kanal langs den østlige side af den nordlige del af søen, dengang kaldet "bagsøen" nu Damhusengen. Kanalen gjorde det muligt at føre vandet fra Harrestrup Å uden om området. Senere blev etableret en dæmning tværs over søen, hvorved Damhusengen endeligt blev adskilt fra søen.

I 1936 blev Københavnsegnens Grønne Omraader. Forslag til et System af Omraader for Friluftsliv, forfattet af Oluf Forchhammer, offentliggjort af Dansk Byplanlaboratorium. Forslaget gik ud på at i tide sikre grønne områder for befolkningens friluftsliv og ikke mindst i tilknytning til strande, søer og åer. Disse områder skulle indbyrdes være forbundne med et netværk af grønne stier for gående og cyklende. Heri hed det blandt andet om Det vestlige Parkbælte: "Med en Længdeudstrækning af 9-10 km finder vi Stadens vestlæigste naturlige Parkbælte strækkende sig i Harrestrupaadalen og Damhusaadalen langs Grænsen mod Rødovre og Hvidovre; mod Nord kan Parkbæltet faa direkte Forbindelse med Kagsmose og ad Vestenceinten med Utterslev Mose. Mod Syd kan opnaas Forbindelse med fremtidige Parkanlæg paa Valby Fælled. Det smukke Terræn omkring Damhussøen har allerede længe været tilgængeligt." I forslaget pegedes endvidere på den stærke befolkningsvækst, der var sket i årene 1901-1934 i blandt andet Rødovre og Hvidovre kommuner. Damhusengen blev på forhånd regnet som et rekreativt område. Man foreslog af frie arealer, der skulle reserveres rekreative formål, blandt andet "Strandengene ved Damhusaaens Udløb samt nogle mindre hovedsagelig daarlig bebyggelige Englodder spredt langs Aaløbene." Man foreslog desuden etablering af "Parkstriber med Gangstier og Cykleveje ud til Vestenceinten".

I 1941 blev Damhusengen endeligt tørlagt.

Sø og eng blev sammen fredet i 1966.

Kilder

Litteratur 
 Knud Dahl (1988). Fredede områder og statsskole. Øerne. Danmarks Naturfredningsforening. .
 Oluf Forchhammer (1936). Københavnsegnens Grønne Omraader. Forslag til et System af Omraader for Friluftsliv. København: Dansk Byplanlaboratorium.

Vanløse
Rødovre
Parker i København
Süd Autobahn

Süd Autobahn er en betegnelse for motorvej A2 i Østrig, der forløber fra Wien over Graz til den italienske grænse ved Arnoldstein, hvor den videreføres som A23 mod Udine. Motorvejen indgår i europavejsnettet med numrene E59 og E66.

Første delstrækning af motorvejen blev åbnet den 26. maj 1962 og den sidste strækning blev åbnet i 1999. Med sin længde på 377,3 kilometer er det Østrigs længste motorvej.

Motorvejen går øst om Alperne og har derfor relativt korte tunneller. Længste tunnel er Ehrentalbergtunnel med en længde på 3.345 meter. Endvidere findes Østrigs næststørste bro på Süd Autobahn med Talübergang Lavant, der har en højde på 165 meter og en længde på 1.097 meter.

Veje i Østrig
Register (toneleje)

Inden for sang er registret et udtryk for måden hvorpå man bruger stemmebåndene. Dette går fra det dybe fuldregister over mellemregistret til det høje randregister, hvorved man henholdsvis bruger hele stemmebåndene til kun at benytte randene af båndene. 

Et menneske har tre forskellige registre.

1. Fuldregister/talestemme

2. Randregister/falset

3. Fløjteregister

For at kunne synge på en sund måde, skal man skabe forbindelse mellem registrene således, at man ikke presser nogen af registrene hverken op eller ned. Med sangteknik og øvelse træner man hvert register så disse hænger sammen og fungerer sådan, at man kan synge både kraftigt og svagt i et hvilket som helst toneleje. Dette gælder både klassisk og rytmisk musik.

På den rigtige måde, kan man synge på mange forskellige måder i hvilket som helst register.

Sang
Europabrücke

Europabrücke er en motorvejsbro i Østrig (motorvej A13, også kendt som Brenner Autobahn eller E45). Broen er beliggende syd for Innsbruck og nord for Brennerpasset.

Den er Europas næsthøjeste bro, målt efter højden over jorden nedenfor. Den er 657 m lang og 190 m høj, og blev indviet i 1963. Den var den højeste i Europa indtil Viaduc de Millau blev indviet i 2004.

Broen, der forløber over Wipptal mellem Patsch og Schönberg, var en stor teknisk udfordring i 1960'erne på grund af dens højde og lettere buede form.

Europabrücke står på fem bropiller af stålbeton, hvor den midterste med en længde på 146,5 meter er den højeste. I retning mod Innsbruck har kørebanerne et fald på 4,05 %, og i 1984 blev bredden øget med 1,2 meter til 24,6 meter. Broen har 3 kørebaner i hver retning, hvor det højre spor fungerer som krybespor for tung trafik.

Broen blev åbnet for trafik den 17. november 1963.

Broer i Østrig
Motorvejsbroer
Władysław Gomułka

Władysław Gomułka (født 6. februar 1905 i Krosno, Polen, død 1. september 1982 i Warszawa) var en polsk, kommunistisk politiker og førstesekretær i Polska Zjednoczona Partia Robotnicza.

Han begyndte som aktiv i fagbevægelsen, og blev medlem af Komunistyczna Partia Polski i 1926. Efter at have afsonet et 2 år lang fængselsstraf grundet sin revolutionære politiske virksomhed rejste han i 1934 til Moskva, hvor han boede et år og blev kommunistisk skolet. Tilbage i Polen i 1935 blev han atter arresteret og sad fængslet det meste af tiden frem til 2. verdenskrig. 

Efter krigens udbrud endte han i den sovjetisk besatte del af landet og blev dermed løsladt. Han var under krigen aktiv i den kommunistiske modstandsbevægelse og blev en af de vigtigste repræsentanter for de polske kommunister, og i 1943 overbeviste han Josef Stalin om, at et polsk kommunistparti måtte genoprettes. Han deltog derefter i opbygningen af Polska Partia Robotnicza og blev efter to andre partifunktionærers død valgt til partiets generalsekretær. Gomułka var vicestatsminister i den midlertidige regering for Republikken Polen (Rząd Tymczasowy Rzeczypospolitej Polskiej) fra januar til juni 1945, og i den midlertidige nationale enhedsregering fra fra juni 1945 til 1947, hvor han havde ansvaret for de genvundne områder og genbefolkningen af dem. Han deltog i manipulationen af folkeafstemningen 3xTAK i 1946 og parlamentsvalget i 1947, og blev, som han selv udtrykte det, "Polens hegemon". Gomułka kom imidlertid på konfrontationskurs med den mest stalinistiske fløj i partiet, der talte Bolesław Bierut, Hilary Minc og Jakub Berman, som i 1948 med Moskvas velsignelse styrtede Gomułka. Han blev fordømt og beskyldt for at være højrenationalist, udvist af partiet og fængslet mellem 1951 og 1954. 

Efter Bieruts død og den begyndende afstalinisering i 1956 blev han politisk rehabiliteret og valgt til partiets førstesekretær. I begyndelsen nød han stor opbakning grundet sine reformer og løfter om at skabe en polsk vej indenfor socialismen, der bl.a. indebar afvikling af de kollektive landbrug og større politisk frihed. Gomułkas iver efter økonomiske reformer aftog imidlertid hurtigt, og Gomułka bukkede i stigende grad under for Sovjets pres. I begyndelsen af 1960'erne indledte han en skærpet undertrykkelse af kritiske intellektuelle og ikke mindst af den katolske kirke. I 1968 deltog han i Warszawa-pagt-landenes invasion af Tjekkoslovakiet for at slå hårdt ned på foråret i Prag, og senere samme år igangsatte han en massiv antisemitisk kampagne, der fik næsten alle jøder til at forlade Polen. Kampagnen blev anset for at være Østblokkens svar på Seksdageskrigen. I december 1970 udbrød der demonstrationer, som blev blodigt slået ned. Flere demonstrerende arbejdere blev skudt og dræbt. Det medførte, at Gomułka til sidst blev afsat af partiet og erstattet af Edward Gierek som førstesekretær.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Politikere fra Polen
Kommunister fra Polen
Falset

Falset er en speciel måde at synge på, særligt anvendt af tenorer. Ved kun at benytte dele af stemmebåndene opnår man en særlig høj, mindre kraftfuld tone. Indtil 1700-tallet indgik kvinder ikke i kirkekor, og disse blev således repræsenteret af mænd der sang falset. I dag forekommer der stadig mandlige falsetsyngende altsangere i den engelske kirke, såkaldte kontratenorer.

En mands falset kan udvikles og trænes således, at man opnår en kraftfuld højde og på den måde synge ubesværet kraftigt og svagt på høje såvel som dybe toner. For at kunne udnytte falsetten til fulde, skal man få forbindelse mellem denne og fuldregistret/talestemmen, så de to registre hænger sammen og bliver til et mix. Dette mix kaldes randregister.

Sang
Manuel Marulanda

Pedro Antonio Marin, kendt under sit dæknavn Manuel Marulanda (13. maj 1930 (usikkert) – 26. marts 2008), var en colombiansk oprørsleder fra FARC.

Marulanda blev født i et kaffedistrikt i vest-midten af Colombia i en bondefamilie, der bekendte sig til det liberale parti under La Violencia, men selv ændrede han politisk ståsted i denne periode (1948-58) til kommunisterne. Herfra valgte han at tilslutte sig guerillaen, der bekæmpede det konservative regime. I den forbindelse tog han sit dæknavn efter en myrdet fagforeningsleder. Da La Violencia sluttede, opstod en række selvudråbte republikker, ikke mindst Marquetalia, som Marulanda var en del af. 

Da Marquetalia med hjælp fra USA blev nedkæmpet i 1964, samlede en række guerillasoldater sig og dannede den revolutionære organisation FARC (Fuerzas Armadas Revolucionarias de Colombia) med Marulanda som en af lederne. FARC var i de følgende årtier en trussel mod regeringen, der opfattede organisationen som terrorister. Imidlertid accepterede den konservative regering i 1999 at indgå i fredsforhandlinger med FARC, og det var Manuel Marulanda, der var FARCs chefforhandler. Disse forhandlinger endte imidlertid, da FARC kaprede et fly for at tage et kongresmedlem som gidsel i februar 2002, hvorpå regeringen afbrød sin deltagelse, og guerillakrigen brød igen ud.

24. maj 2008 bekendtgjorde Colombias forsvarsminister, at Marulanda et par måneder forinden var død af et hjerteanfald. Dette blev den følgende dag bekræftet af FARC. Han blev efterfulgt af Alfonso Cano som leder af FARC.

Noter 

Revolutionære
Personer fra Colombia
Bolesław Bierut

Bolesław Bierut (født 18. april 1892 i Rury Brigidkowskie ved Lublin – 12. marts 1956 i Moskva) var en polsk kommunistisk politiker, stalinist og Sovjetallieret som ledede Polen efter 2. verdenskrig.

Liv 
Bierut rejste i 1925 til Moskva for at få kommunistisk skolering ved Kominterns skole. Da det polske kommunistparti blev opløst af Josef Stalin i 1938, undgik han Stalins udrensninger blandt polske kommunister. I 1943 blev der dannet et nyt polsk kommunistparti, Polska Partia Robotnicza, som han blev udpeget til at lede. Fra 1944 til 1947 var han leder for nationalrådet, Krajowa Rada Narodowa. Bierut spillede en vigtig rolle i kommunisternes magtovertagelse i Polen, og gav dessuden ordre til at konfiskere tysk land og ejendom i 1946 (Bierut-dekretet). Fra 1947 var han det kommunistiske Polens præsident.

Selv om Bierut var en tilhænger af stalinismen undlod han at igangsætte processer mod kommunistiske politikere som blev udstødt på grund af "højreafvig", deriblandt hans senere efterfølger Władysław Gomułka. Han godkendte alligevel skueprosesserne mod mange polske ikke-kommunistiske militære ledere fra 2. verdenskrig og kirkeledere. Mange modstandere af det kommunistiske regime blev dømt til døden i hemmelige retssager.

Bierut døde under et statsbesøg i Sovjetunionen.

Eksterne henvisninger 
 

Polens præsidenter
Kommunister
Stanisław Staszic

Stanisław Wawrzyniec Staszic (født 6. november 1755 i Piła, Polen, død 20. januar 1826 i Warszawa) var en polsk præst, filosof, statsmand, geolog, poet, forfatter og leder af den polske oplysning, berømt for sit arbejde i Den fireårige Sejm (1788-1792) og dennes konstitution (3. maj 1791). 

Staszic voksede op i en borgerfamilie i Piła. Efter at have fuldført jesuiterskolen i Poznań blev han katolsk præst. Mellem 1779 og 1781 fortsatte han sine teologiske studier i Frankrig og Tyskland

Eksterne henvisninger 

Filosoffer fra Polen
Faglitterære forfattere fra Polen
Stiftere af kooperativer
Digtere fra Polen
Geologer fra Polen
Polska Partia Robotnicza

Det polske arbejderparti (polsk: Polska Partia Robotnicza, PPR) var det kommunistiske parti i Polen fra 1942 til 1948.

I 1948 blev det slået sammen ved tvang med det socialistiske parti PPS, og det nye kommunistparti Polsk Forenet Arbejderparti blev dannet.

Etableret i 1942
Ophørt i 1948
Kommunistiske partier
Tidligere politiske partier i Polen
PPR

PPR har flere betydninger:

 Prior Permission Required – flyversprog
 Pædagogisk psykologisk rådgivning
 Polska Partia Robotnicza – polsk polistisk parti
 Politieke Partij Radikalen – hollandsk polistisk parti
Edward Gierek

Edward Gierek (født 6. januar 1913, død 29. juli 2001) var en polsk kommunistisk politiker. Han var leder for det polske kommunistparti PZPR mellem 1970 og 1980. 

Edward Gierek kom til magten efter Władysław Gomułka, da dennes politik førte til arbejderoprør i de polske kystbyer Gdańsk, Gdynia og Szczecin.

Giereks politik kan karakteriseres af, at landet optog høje lån for at udbygge og modernisere industrien og for øget levestandard med blandt andet øget forbrug. Industrisatsningen var ikke særlig vellykket. Produkterne holdt ofte en kvalitet, som medførte, at de ikke var gangbare i vest. Desuden skete satsningen samtidig med, at vesten indgik i en lavkonjunktur (1976).

De første år ved magten havde Gierek en vis popularitet, meget takket være hans hyppige besøg i industrien, men fra og med 1976 blev der indledet en serie arbejderoprør, som kulminerede i oprettelsen af fagforbundet Solidaritet (Solidarność) 17. september. Gierek gik af få dage før dette, 5. september.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Politikere fra Polen
Rheintal/Walgau Autobahn

Rheintal/Walgau Autobahn er en betegnelse for motorvej A14 i Østrig, der forløber fra den tyske grænse ved Hörbranz over Bregenz og Feldkirch til Bludenz, hvor motorvejen går over i Schnellstraße S16, der videre ender i Inntal Autobahn A12. Motorvejen indgår i europavejsnettet med nummer E60.

Indtil 2006 var motorvejens officielle navn Rheintal Autobahn. I Vorarlberg brugte man imidlertid lokalt kun denne betegnelse for den del af motorvejen, der ligger i selve Rhin-dalen, mens vest-øst-strækningen fra Feldkirch til Bludenz blev betegnet som Walgau Autobahn. For at undgå denne tvedeling af motorvejene fik A14 officielt navnet Rheintal/Walgau Autobahn.

De første skitser for en motorvej fra den tyske grænse gennem Rhin-dalen blev udtænkt i planlægningen af det tyske motorvejsnet i Nazi-Tyskland. Det var imidlertid først i 1952, at man i trafikplanlægningen begyndte at se på en virkeliggørelse af en motorvej, der først og fremmest skulle aflaste den stigende landevejstrafik, der kørte gennem Bregenz. Det var først i 1973, at man påbegyndte projekteringen af Pfändertunnel, som den vigtige delstrækning af en kommende motorvej. Den 10. december 1980 blev den 6.718 meter lange tunnel, der leder trafikken udenom Bregenz,indviet, og motorvejen blev løbende udbygget. Den 2.967 meter lange Ambergtunnel, der leder trafikken udenom Feldkirch, blev åbnet den 16. juli 1985.

Begge tunnellerne blev bygget som ét-rørstunneller, men i 2003 tog man rør nummer to i brug i Ambergtunnellen, og bygningen af et ekstra rør til Pfändertunnellen blev påbegyndt i april 2006 og forventes at åbne for trafik i 2012.

Referencer 

Veje i Østrig
Hilary Minc

Hilary Minc (født 24. august 1905 i Kazimierz Dolny, død 26. november 1974 i Warszawa) var en polsk økonom og politiker.

Han blev medlem af det polske kommunistiske arbejderparti i 1921, og fra 1939 opholdt han sig i Sovjetunionen. Fra 1943 deltog han i organiseringen af den første polske infanteridivision "Tadeusz Kościuszko", som senere dannede kernen i den kommunistiske polske folkehær. Han var medlem af forskellige kommunistiske organisationer og var medlem af politbureauet i det polske kommunistparti fra 1944. Fra 1944 til 1947 var han også industriminister, og fra 1947 til 1949 industri- og handelsminister. Fra 1949 til 1956 var han vicestatsminister i Polen. Mellem 1949 og 1954 var han også formand for den statslige kommission for erhvervslivsplanlægning.

Minc var ved siden af Bolesław Bierut og Jakub Berman den mest indflydelsesrige politiker i Polen i de år stalinismen stod stærkest. Efter 1956 trak han sig som jøde tilbage fra det offentlige liv.

Referencer 

Politikere fra Polen