kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slægtsskabstavle

En slægtsskabstavle eller konsanguinitetstavle er en oversigt over alle de personer, en given proband har et blodsmæssigt slægtsfællesskab med inden for en vilkårligt valgt ramme. Slægtsskabstavlen vil ifølge sagens natur omfatte hele probandens anetavle og efterslægtstavle, men derudover tillige efterslægterne for samtlige aner et givet antal slægtsled tilbage.

Anvendelse og betydning 

Slægtsskabstavler anvendes blandt andet til løsning af arveretslige og arvebiologiske spørgsmål.

Opstilling og nummerering 

Såvel opstilling som nummerering er forbundet med vanskeligheder.

Opstilling 

Normalt klares opstillingen ved hjælp af flere tavler, idet første tavle omfatter probanden og dennes efterslægt, næste tavle probandens forældre hver for sig, derefter søskende og søskendes børn, børnebørn og så fremdeles, alt generationsvis opstillet og med udelukkelse af de personer, der allerede er behandlet på foregående tavler.

Nummerering 

Udgangspunktet for nummerering er sædvanligvis anebrøken, idet søskende betegnes ved anebrøken tilføjet et nul og et tal, der for mænd er ulige, for kvinder lige. Således bliver ældste broder til en given ane (fx 4/1) betegnet 4/1 01, den næstældste broder 4/1 03 osv, mens ældste søster betegnes 4/1 02, næstældste søster 4/1 04 osv. Børn af de enkelte personer betegnes med forældrenes betegnelse tilføjet endnu et tocifret tal (ulige for mandkøn, lige for kvindekøn): således vil tredjeældste søn af probandens farfaders ældste broder blive betegnet 4/1 0105 (4/1 = farfader, 01 = ældste broder, 05 = tredjeældste søn). Begrundelsen for at anvende tocifrede tal er, at børneflokken kan være på flere end fem søskende af hvert køn. Eksempelvis bliver ældste søn af sjette datter af næstældste broder til probandens mormoder betegnet 4/4 03.12.01 (4/4 = mormoder, 03 = næstældste broder, 12 = sjette datter af ham, 01 = ældste søn af hende). Det bemærkes, at tallene ikke siger noget om rækkefølgende af brødre og søstre indbyrdes, hvilket er en svaghed.

Beregning af slægtsskab 

Fordelen ved nummereringssystemet er, at beregning af indbyrdes slægtsskab bliver overkommelig: graden af slægtsskab (i henhold til den civile beregningsmåde) beregnes som eksponenten til den potens af 2, som findes i anebrøkens tæller, og antallet af de dertil knyttede tal, idet hvert tocifret tal regnes som en (1). Dette indebærer eksempelvis, at graden af slægtsskab mellem probanden og 16/3 02.15.01 beregnes som 24/3 02.15.01 hvorefter eksponenten 4 adderes til antallet af tocifrede tal (det vil sige 04+02+15+01, i alt 4), hvorfor de to personer er beslægtede i 8. grad. Det er på lignende måde muligt at beregne slægtsskabsgraden mellem to vilkårligt valgte personer, omend beregningen er noget mere sammensat.

Litteratur 

 Albert Fabritius og Harald Hatt: Håndbog i slægtsforskning; 3. udgave; J.H.Schultz Forlag, København 1982;

Noter

Se også 

 Slægtsforskning
 Slægt (genealogi)
 Indavlskoefficient

Slægtsforskningsbegreber
Mesterprøve

Mesterprøve skulle aflægges for at have ret til at nedsætte sig som håndværksmester og ansætte svende. Kravene til mesterprøven blev fastsat af håndværkerlavene og forudsatte bl.a. udstået læretid og nogle år som svend inden for faget. Mesterprøven er afskaffet i Danmark, men findes stadig i f.eks. Tyskland. 

Har man bestået svendeprøve, kan man i Danmark få næringsbrev og nedsætte sig som mester uden en særlig mesterprøve. I Tyskland aflægges mesterprøven på en erhvervsskole og omfatter den nødvendige viden, som ikke hører under svendeuddannelsen, f.eks. bogholderi og jura, samt udvidet materialekendskab og arbejdspsykologi.

Ligesom man ved svendeprøven fremstiller et svendestykke, skulle man ved mesterprøve udfærdige et mesterstykke; men efter prøvens afskaffelse bruges det ord kun i overført betydning til at betegne noget, der er virkelig godt udført. I lavstiden kunne de, der allerede var mester, gennem lavet bremse for tilgangen af nye mestre, hvis der var brødnid. 

Håndværksudtryk
Eksamener
Samuel Münchow

Samuel Münchow (31. marts 1893 i Flensborg–22. september 1976) var en dansksindet sydslesvigsk politiker; dels byrådspolitiker i Flensborg, dels landdagsmand for SSW i den slesvig-holstenske landdag i Kiel.

Erhverv 
Samuel Münchow gik i skole i Flensborg, hvor han efter skolegangen afsluttede uddannelsen som smedesvend i 1910. Efter 23 år som svend aflagde han mesterprøve i 1933 og havde egen virksomhed 1937-1950.

Politiker i SSW 
Efter 2. verdenskrig var Münchow med til at grundlægge Sydslesvigsk Vælgerforening, SSW, som han midlertidigt var formand for i løbet af 1949. Han hørte til dem, der ønskede Danmark til Ejderen.
Fra 1924–1933 og igen efter 1945 sad Münchow i byrådet i Flensborg. Fra 1946–1958 var han landdagsmand og fra 1947–1954 og 1958–1962 gruppeformand for SSW i landdagen.

Sydslesvigsk Forening 
Münchow kæmpede for danskhedens sag i Sydslesvig allerede inden genforeningen i 1920, og i 1923 kom han i bestyrelsen for SSF, den kulturelle danske forening, og 1945-46 var han foreningens formand. Han var for sine fortjenester i danskhedens sag den første modtager af SSF's guldnål, der blev indstiftet som hædersbevisning i 1965.

Privat 
Münchow var gift og havde tre børn. Familien var bosat i Flensborg.

Link 
 Anegalleri: Landdagsmedlemmer 1946-2000  med portræt og kort biografi

Politikere fra SSW
Personer fra Flensborg
Danske sydslesvigere
Medlemmer af landdagen i Slesvig-Holsten
Gibbs fri energi

Gibbs fri energi  er en tilstandsfunktion kaldet et termodynamisk potential inden for termodynamikken. En fysisk proces er spontan, hvis ændringen i Gibbs fri energi er negativ.
Gibbs fri energi er defineret ved:

hvor  er entalpi,  er temperatur,  er entropi.

Differentialet af Gibbs fri energi er:

hvor  er volumen, og  er tryk.

Gibbs fri energi er altså en funktion af tryk og temperatur:

Kildehenvisninger 

Termodynamik
Strandby Skole

Strandby Skole eller, som den tidligere kaldtes, Strandbyernes skole var en af tre skoler i Vester Ulslev Sogn. Den var fælles for området omkring to små landsbyer Sandager og Handermelle tæt på Østersøen. Skolebygningen, der er opført i 1855 eller tidligere, eksisterer stadig og fik i 1993 betegnelsen "Høj bevaringsværdi", da den daværende Nysted Kommune lod udarbejde et kommuneatlas. Adressen er Strandbyvej 6, 4894 Øster Ulslev.

Historie 

Der nævnes en skole i Strandbyerne allerede 1744, men placeringen er uvis. Der nævnes også en skole i Handermelle. 

Den eksisterende skolebygning i Strandby er sandsynligvis fra før 1855. Den er klassificeret som havende høj bevaringsværdi.

I 1872 fandt en stor stormflod sted, der oversvømmede hele det sydlige Falster, og vandet nåede også Strandby Skole. En af de daværende elever på skolen, den 9-årige Hans Lærke Lærkesen fra Vester Ulslev, gav senere en øjenvidneskildring af, hvordan stormfloden havde afbrudt skolegangen den dag. Skildringen findes i Dansk Folkemindesamling.

I 1897 blev Laurids Jørgensen kaldet til embedet som lærer ved Strandbyernes skole. Han havde været lærer på Fejø i seks år. Han var uddannet organist og havde aflagt prøve på orgelet i Trinitatis Kirke i København for professor Gottfred Matthison-Hansen. Jørgensen blev hovedmanden i de vellykkede bestræbelser på at skaffe et orgel til kirken i Vester Ulslev, hvor han derefter virkede som organist. Han var lærer på skolen indtil 1932.

Skolen blev nedlagt i 1960, da Krumsøskolen blev opført som centralskole for hele Vester Ulslev sognekommune. Krumsøskolen erstattede dermed de fire hidtidige landsbyskoler 
Øster Ulslev Skole, Vester Ulslev Skole, Godsted Skole og altså Strandby Skole.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Elevbillede fra Strandby Skole ca. 1886. Fra Nysted Lokalhistoriske Arkiv.
 Elevbillede fra Strandby Skole 1922. Fra Nysted Lokalhistoriske Arkiv.

Krumsøarkivets årsskrift 1991
Ove Nielsen: Landsbyskolen på Lolland-Falster
Kort over Vester Ulslev sogn med grænserne for landsbyerne Sørup, Sløsse, Vester Ulslev, Øllebølle, Sandager og Handermelle 

Lolland
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Guldborgsund Kommune
Folkeskoler
Dave Evans

Dave Evans (født 20. juli 1953) er en australsk sanger bedst kendt som AC/DC's første forsanger.

Karriere

AC/DC 
Dave Evans er en af de fem personer der startede AC/DC; de andre er Angus og Malcolm Young, Colin Burgess og Larry Van Kriedt. Evans var kun medlem i et år, inden han blev skiftet ud med Bon Scott omkring oktober 1974. På det år nåede han at lave en single ("Can I Sit Next To You, Girl"/"Rocking In The Parlour"), og denne blev udgivet i Australien og New Zealand.

Der var personlige sammenstød, og i Evans periode som sanger havde bandet tre forskellige trommeslagere, bassister og managere. Det blev tydeligt, at Evans ikke fungerede sammen med resten af bandet. Young-bødrene syntes ikke, at han var en passende frontfigur for bandet. De mente, at han var mere glam rocker. Selvom Evans nød bandets succes, begyndte forholdet mellem ham selv, enkelte bandmedlemmer og manageren at blive værre. Ved to lejligheder blev Evans skiftet ud med bandets tredje manager på det tidspunkt, Dennis Laughlin, som følge af Evans mangel på stemme (på dette tidspunkt var de i gang med en udmattende turne, hvor de spillede op mod koncerter om dagen). Dette gjorde Evans endnu mere vred og førte også til fysisk konfrontation mellem ham og Laughlin. Dette blev dog hurtigt stoppet af resten af bandet. Da rockveteranen Bon Scott mødte Young-brødrene og viste interesse for at slutte sig til bandet, kom Evans tid i AC/DC til ende i 1974.

Efter AC/DC 
Efter bruddet med AC/DC sluttede Evans sig til Rabbits, og overtog Greg Douglas' plads som forsanger. Mellem 1975 og 1977 udgav bandet seks singler og to albummer. Rabbit blev beskrevet som vilde og var kendt for sin hedonistiske optræden på scenen. Det andet album, Too Much Rock n Roll, fik en smule succes i Europa og Japan. Evans andre bands var blandt andet "Dave Evans & The Hot Cockerels" og "Thunder Down Under".

Evans har også udgivet to soloalbums. Det første, A Hell of a Night, var en liveoptagelse fra en Bon Scott-mindekoncert tyve år efter hans død. Evans var blevet inviteret til at spille med AC/DC-coverbandet Thunderstruck, og optagelsen blev udgivet i 2001. Det andet album, der blev udgivet februar 2006, blev optaget sammen med Evans' tidligere bands, Rabbit og Hot Cockerel, samt nogle af Newcastles bedste rockmusikere. Dette album fik titelen Sinner.

Evans har blandt andet turneret i Europa med Thunderstruck og hans eget band The Badasses.

I 2008 vendte Evans tilbage til Australien for at optræde ved Adelaide International Guitar Festival med "The Party Boys", og spillede desuden et par koncerter med nogle upcoming musiknater fra Victoria.

Diskografi 
Med AC/DC
 "Can I Sit Next To You, Girl" (single) (1974)

Med Rabbit
 "Rabbit" (1976)
 "Too Much Rock n Roll" (1976)

Med Thunder Down Under
 "Thunder Down Under" (1986)

Solo
 "Hell of a Night" (2001)
 "Sinner" (2006)
 "Judgement Day" (2008)

Eksterne henvisninger 
 

Rockmusikere fra Australien
Personer fra Wales
AC/DC
Narewka

Narewka er staden i voivodskabet Podlaskie (Podlasie) i Polen. Den har en befolkning på 780 indbyggere (2006).

Skove ved Narewka 
 Białowieska Skoven

Eksterne henvisninger 

 Narewka Website 

Byer i Polen
Egon Rasmussen

Egon Rasmussen (9. august 1931 i Århus–23. juni 2003 i Gråsten) var forstander på Jaruplund Højskole i Sydslesvig. Han var også kendt som musikanmelder og kulturkritiker for avisen, og han huskes som en formidabel formidler af musik, litteratur og kultur.

Efter bestået lærereksamen i 1961 fra Marselisborg Seminarium var Egon Rasmussen ansat i Felsted ved Aabenraa, i 6 år på Ågård Ungdomsskole / Efterskole ved Egtved og på Kværs Skole i nærheden af Gråsten. 40 år gammel blev han ansat ved Duborg-Skolen i Flensborg i 1971 som »gymnasieoverlærer« (dvs. lærer i de klasser, der efter tysk skoleordning er gymnasieklasser fra 7. skoleår af, men som ikke er gymnasieklasser efter dansk skoleordning, for dér underviser akademisk uddannede lærere).

Samtidig med sin ansættelse på Duborg-Skolen havde Egon Rasmussen også timer på den nærliggende Jaruplund Højskole, og da Karl Andresen gik af som forstander, efterfulgte Egon Rasmussen ham fra 1. september 1979 og 15 år frem til sin pensionering som 63-årig i 1994.

I mere end 30 år var Egon Rasmussen aktiv som skribent og anmelder for Flensborg Avis, især inden for klassisk musik, historie og litteratur.

Igennem en årrække var Egon Rasmussen formand for »Cathrinesmindes Venner«, støtteforeningen for Cathrinesminde Teglværksmuseum. Dette er imidlertid blot én ud af mange udadvendte aktiviteter.

Han var gift flere gange, bl.a. med en datter af Niels Bøgh-Andersen, og han fik fire sønner.

Henvisninger 
 En kollegas mindeord i Flensborg Avis

Sydslesvig
Skolefolk fra Danmark
Folkehøjskoleforstandere fra Danmark
Musikkritikere fra Danmark
Vigo Andersen

For fodboldspilleren, se Vigo Andersen (fodboldspiller).
Vigo Andersen (1852 i København – 29. januar 1895 i Chicago) var en dansk fløjtenist, søn af fløjtenist Christian Joachim Andersen (1816-1899) og Caroline Frederikke Andkjær (1825 -1898) og bror til komponisten, dirigenten og fløjtenisten Joachim Andersen.

Begge brødre modtog undervisning af faderen og virkede som fløjtenister i Det Kongelige Kapel i 1870'erne og i Berliner Philharmonikerne (dannet i 1882) i 1880'erne.

Vigo Andersen forlod hustru, børn og gæld i 1889 og rejste til USA, hvor han først virkede i et militærorkester i New York og fra 1891 var tilknyttet Chicago Symphony Orchestra.

Hans død var et dramatisk selvmord. Han havde indbudt tyve venner til en sammenkomst. Straks ved ankomsten til selskabet skød han sig selv.

Kilder 

Fløjtenister fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Personer der har begået selvmord
Kongelige kapelmusici fra Danmark
Thorvald Bindesbøll Medaljen

Thorvald Bindesbøll Medaljen er en dansk hædersbevisning, der uddeles af Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster. Den er opkaldt efter arkitekten og kunsthåndværkeren Thorvald Bindesbøll.

Medaljør Frode Bahnsen udførte i 1982 udførte stemplerne til medaljen efter maleren Poul Gernes' model. Medaljen blev første gang tilkendt i 1981.

Modtagere 

 1981 Arkitekten Keld Helmer-Petersen 
 1981 Keramiker Gertrud Vasegaard
 1982 Væveren Kim Naver 
 1983 Arkitekten Grethe Meyer 
 1983 Billedhuggeren Arje Griegst 
 1983 Designer Jacob Jensen 
 1984 Keramiker Lisa Engquist 
 1985 Keramiker Erik Nyholm 
 1985 Maleren Gutte Eriksen 
 1985 Fotografen Viggo Rivad 
 1986 Arkitekten Claus Achton Friis 
 1986 Keramiker Lisbeth Munch-Petersen 
 1988 Arkitekten Klavs Helweg-Larsen 
 1991 Designer Ole Palsby 
 1991 Maleren Ruth Malinowski 
 1992 Fotograf Rigmor Mydtskov 
 1993 Arkitekten Myre Vasegaard 
 1994 Arkitekten Ursula Munch-Petersen 
 1994 Fotograf Kirsten Klein 
 1994 Grafiker Austin Grandjean 
 1994 Grafiker Erik Ellegaard Frederiksen 
 1996 Arkitekten Erik Magnussen 
 1996 Arkitekten Ole Søndergaard 
 1996 Designer Per Mollerup 
 1997 Arkitekten Puk Lippmann 
 1997 Maleren Bente Hansen 
 1998 Arkitekten Jens Lindhe 
 1998 Tekstildesigner Vibeke Riisberg 
 1999 Designer Nanna Ditzel
 1999 Fotograf Krass Clement
 2000 Arkitekten Jens Møller-Jensen
 2001 Arkitekten Bodil Manz
 2002 Kobbertrykker Niels Borch Jensen
 2002 Litograf Peter Bramsen
 2002 Litograf Peter Johansen
 2003 Arkitekten og Keramikeren Jane Reumert
 2003 Bogtilrettelægger og designer Michael Jensen
 2004 Designer Ole Jensen
 2005 Arkitekten Jette Valeur Gemzøe
 2007 Arkitekten Louise Campbell
 2008 Bronzestøber Peter Jensen
 2011 Arkitekten Ove Rix og arkitekten Cecilie Manz
 2012 Designeren Carl-Henrik Kruse Zakrisson  og  arkitekten Kasper Salto 
 2013 (ikke uddelt)
 2014 Designeren Bo Linnemann
 2015 Komplot Design ved Boris Berlin og Poul Christiansen  
 2016 Grafisk designer Åse Eg, designer Henrik Vibskov og arkitekten Teit Weylandt 
 2017 Keramiker Karen Bennicke og arkitekt Cecilie Bendixen
 2018 Billedkunstner Thomas Poulsen (FOS)
 2019 Keramiker Anne Tophøj

Etableret i 1981
Arkitekturpriser fra Danmark
Kunstpriser fra Danmark
Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster
Danielle Darrieux

Danielle Darrieux (født 1. maj 1917 i Bordeaux, død 17. oktober 2017) var en fransk skuespillerinde og sanger med en filmkarriere, som strakte sig over 80 år.

Darrieux debuterede i 1931 og blev snart populær i en række glamourøse og romantiske roller som baronesse Maria Vetsera, kronprins Rudolfs elskerinde, i Mayerling-dramaet fra 1936. Hun leverede en række karakterroller i film af Max Ophüls som La Ronde (Kærlighedskarrusellen, 1950), Le Plaisir (1952) og Madame de... (Madames juveler 1953). Hun spillede også i Joseph L. Mankiewicz' 5 Fingers (Operation Cicero, 1952) og Julien Duviviers Marie-Octobre (1958). Hun havde den kvindelige hovedrolle i Lady Chatterley's Lover (Lady Chatterleys elsker) (1955), instrueret af Marc Allégret
og siden i Jacques Demys Les Demoiselles de Rochefort (Pigerne fra Rochefort 1967). Darrieux havde i en høj alder stadig filmroller og fik stor opmærksomhed for sin rolle i François Ozons 8 femmes (8 kvinder - og et mord 2002), som hun fik en European Film Award for som bedste skuespillerinde. Kort før sin død faldt hun under prøverne til en teaterforestilling.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Skuespillere fra Frankrig
Sangere fra Frankrig
Personer fra Bordeaux
Hundredårige
Ærescesar
Franskmænd i 1900-tallet
Franskmænd i 2000-tallet
Europaplads Station

Europaplads Station var en dansk jernbanestation på Grenaabanen, der lå ved Europaplads i Aarhus. Den lå omtrent samme sted, som hvor den nuværende letbanestation Dokk1 Station ligger.

Stationen blev etableret sammen med flere andre i forbindelse med åbningen af Aarhus Nærbane på den indre del af Grenaabanen 4. august 1979. Den erstattede stop for visse tog ved Århus Havnestation. Stationen var simpelt udført, idet den kun bestod af et spor og en perron med et hegn mod pladsen. Læskærmene var af Århus Sporvejes standardtype med store glaspartier, hvor de fleste andre stationer på nærbanen fik DSB's mere lukkede type.

Betjeningen af Europaplads Station ophørte ved et ekstraordinært køreplansskift 21. marts 2005 for at sikre en stabil drift på banen, indtil der kunne indsættes tog med bedre acceleration. I praksis blev betjeningen dog ikke genoptaget, men stationen var ikke desto mindre stadig optaget i DSB's køreplaner flere år efter, om end sådan at alle tog var anført som gennemkørende.

Nogle år efter anlagdes kulturhuset Dokk1 henover banen på stedet. Kulturhuset stod færdig i 2015 og huser blandt andet Aarhus' nye hovedbibliotek og borgerservicecenter. Desuden kunne stedet ved åbningen byde på noget så specielt som en jernbaneoverskæring med bomme for fodgængere under huset. Grenaabanens tog kom dog kun til at køre gennem huset på denne måde et års tid, for året efter blev driften på banen indstillet, da den skulle ombygges for at indgå i den nye Aarhus Letbane. I den forbindelse anlagdes der en ny Dokk1 Station på omtrent samme sted som den gamle. Den nye station kom til at ligge delvist under kulturhuset, som banen fortsat går under. Stationen åbnede 21. december 2017 som en del af letbanens første etape mellem Aarhus H og Aarhus Universitetshospital.

Eksterne henvisninger

Noter 

Stationer på Grenaabanen
Stationer i Aarhus Kommune
Nedlagte jernbanestationer i Danmark
Berlin-Karlshorst

Karlshorst (hvilket oversat til dansk betyder Karls rede) er en lokalitet i bydelen Lichtenberg i Berlin. Der ligger en travbane og det største tekniske universitet i Berlin: Fachhochschule für Technik und Wirtschaft Berlin (FHTW).

Historie 
Karlshorst blev grundlagt i 1895 som Carlshorst godsets koloni. Fra 1902 var Karlshorst en station på jernbanen mellem Berling og Breslau (nu Wrocław) og udviklede sig til et ret velhavende kvarter, som nogle gange blev omtalt som "Det østlige Dahlem".
Kvarteret omfatter Waldsiedlung, en haveby udlagt mellem 1919 og 1921 efter planer udført af Peter Behrens.

I april 1945, da den Røde Hær nærmede sig Berlin, opslog marskal Georgij Zjukov sit hovedkvarter i en tidligere officersmesse for Wehrmacht i Karlshorst, og her blev den 9. maj 1945 de tyske styrkers kapitulation underskrevet af generaloberst Hans-Jürgen Stumpff som repræsentant for Luftwaffe, feltmarskal Wilhelm Keitel som stabschef for OKW og admiral Hans-Georg von Friedeburg som øverstkommanderende for Kriegsmarine.

Fra 1945 til 1949 fungerede bygningerne som hovedkvarter for den sovjetiske militæradministration i Tyskland. Efter grundlæggelsen af DDR rummede de hovedkvarteret for de sovjetiske tropper i Østtyskland, indtil de sidste russiske soldater forlod Karlshorst i 1994. Ganske passende er det tidligere hovedkvarter blevet til det tysk-russiske museum Berlin-Karlshorst (Deutsch-Russisches Museum Berlin-Karlshorst).

Transport 
Karlshorst har forbindelse til Berlins S-Bahn på Berlin-Karlshorst jernbanestationen, som også er holdested for RegionalExpress tog fra Deutsche Bahn.

Kendte personer

Født i Karlshorst 
 Joachim Fest, redaktør, født 8. december 1926, Hentigstraße 13, død 11 september 2006 i Kronberg im Taunus

Boet i Karlshorst 
 Max Beer, historiker, Gundelfinger Straße 47
 Hans Bellmer, fotograf, Ehrenfelsstraße 8
 Hans og Hilde Coppi, modstandskæmpere, Römerweg
 Hedwig Courths-Mahler, forfatter, Dönhoffstraße 11 fra 1905 til 1914
 Erich Ollenhauer, politiker, Trautenauer Straße 6
 August Stramm, digter, Lehndorffstraße 16
 Ernst Torgler, politikern, Liepnitzstraße 46
 Max Wertheimer, psykolog, Ehrlichstraße 31
Ingeniøren Georg Knorr ligger begravet på Karlshorst kirkegård.

Eksterne kilder 

 http://www.karlshorst.de/ – officiel side 
 http://www.karlshorst-info.de/ – information om Karlshorst 
 http://www.treskowallee.de/  – information om Karlshorst 
 http://www.museum-karlshorst.de/ – Tysk-russiske museum Berlin-Karlshorst 
 http://www.fckarlshorst.de/ – officiel side for FC Karlshorst 1995 

Karlshorst
Kommuner i Tyskland
Markt Erlbach

Markt Erlbach er en købstad (markt) i den mittelfrankiske Landkreis Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim i den tyske delstat Bayern.

Geografi 

Markt Erlbach er med et areal på 61 km² den femtestørste kommune i Landkreisen. Kommunen ligger i de skovrige områder på Frankenhöheplateauet. Navnet kommer fra vandløbet Erlenbach, der har sit udspring i kommunen.

Nabokommuner 
Nabokommuner er (med uret, fra nord):
 Emskirchen
 Wilhermsdorf
 Neuhof an der Zenn
 Trautskirchen
 Bad Windsheim
 Ipsheim
 Dietersheim
 Neustadt an der Aisch.

Inddeling 
I kommunen ligger følgende landsbyer og bebyggelser:

Eksterne henvisninger
Joseph L. Mankiewicz

Joseph Leo Mankiewicz (11. februar 1909 i Wilkes-Barre, Pennsylvania, USA – 5. februar 1993 i Bedford, New York, USA) var en amerikansk filminstruktør.

Han var manuskriptforfatter for Paramount-selskabet fra 1929 og instruktørdebuterede i 1946. 

Hans karriere skød fart da han blev tildelt Oscar-priser både for instruktion og manuskript to år i træk, for A Letter to Three Wives (Husveninden, 1949) og All About Eve (Alt om Eva, 1950). Hans teksttro Shakespeare-film Julius Cæsar (1953) regnes som en af de bedre i genreren, mens den dyre Cleopatra (1963) med Elizabeth Taylor i titelrollen blev en økonomisk katastrofe. Mankiewicz skrev som regel manuskriptet selv, og hans bedste film kendetegnes af verbale konfrontationer og vittige replikker. Han har fået en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Hans bror var den betydelige manuskriptforfatter Herman J. Mankiewicz (1897-1953) som bl.a. skrev manuskript til Citizen Kane (Den store mand, 1941).

Eksterne henvisninger 
 

Filminstruktører fra USA
Filmproducere fra USA
Manuskriptforfattere fra USA
Oscar for bedste instruktør
Oscar for bedste filmatisering
Hollywood Walk of Fame
Jøder fra USA
Personer fra Pennsylvania