Youssef Chahine

Youssef Chahine (født 26. januar 1926, død 27. juli 2008) var en egyptisk filminstruktør som af mange betragtes som den største arabiske filmskaber gennem tiderne. For vestlige biografgængere er han måske mest kendt for at have opdaget Omar Sharif. 

Chahine blev født i Alexandria af kristne forældre og studerede ved Victoria College i samme by. Han flyttede derefter til USA hvor han studerede skuespil ved Pasadena Playhouse i 2 år.

Karriere 
Tilbage i Egypten filmdebuterede han i 1950 med Baba Amin og lavede året efter Nile Boy. Han blev for sidstnævnte film inviteret til Filmfestivalen i Cannes i 1951. I 1973 lavede han den prisbelønnede og politiske film The Sparrow, som omhandlede Seksdageskrigen. Filmen blev også kontroversiel da han tilgrundegav de egyptiske myndigheders korruption som årsag til at Egypten tabte krigen. I 1978 lavede han den prisbelønnede dramafilm Alexandria... Why? (Iskanderija... lih?), som året efter indbragte ham Sølvbjørnen ved Filmfestivalen i Berlin. Denne film blev en af i alt fire selvbiografiske film som blev efterfulgt af An Egyptian Story (1982), Alexandria Again and Forever (1990) og Alexandria... New York (2004).

I 2002 lavede han en af segmenterne i dramafilmen 11. september. Denne filmantologi var produceret med terrorangrebet 11. september 2001 som bagtæppe og bestod af 11 instruktørers betragtninger om denne dato, blandt dem Chahine og Sean Penn. Filmen indbragte samme år de 11 instruktører UNESCO-prisen ved Filmfestivalen i Venedig. 

I 2007 lavede han sin sidste film, Heya Fawda, som var et romantisk krimidrama. Filmen blev nomineret til en Guldløve ved Filmfestivalen i Venedig.

Priser

Filmfestivalen i Cannes 
I 1997 blev han hædret med Cannes-festivalens 50-årsjubilæums hæderspris for sine resultater. Han blev ved samme anledning nomineret til Den Gyldne Palme for sit arbejde med filmen Al Massir. I 1970 og 1985 blev han nomineret til Den Gyldne Palme for filmene The Earth (Al-Ard) og Adieu Bonaparte. Han blev i 1950'erne nomineret til "Grand Prize of the Festival" to gange for filmene Ibn el Nil og Siraa Fil-Wadi.

Filmfestivalen i Berlin 
I 1979 vandt han Sølvbjørnen og en "C.I.D.A.L.C. Diploma" ved Filmfestivalen i Berlin for filmen Iskanderija... lih?. Han blev for samme film nomineret til Guldbjørnen. I 1958 blev han nomineret til Guldbjørnen for Cairo Station (Bab el hadid).

Andre priser og nominationer 
I 2002 vandt han "UNESCO Award" (sammen med 10 andre instruktører) ved Filmfestivalen i Venedig for sit arbejde med antologifilmen 11. september. Han blev for samme film nomineret til en César Award ved franske César du cinéma. Han blev i 2007 nomineret til Guldløven ved Filmfestivalen i Venedig for Heya fawda.

I 1970 vandt han en pris (Tanit d'or) ved den tunesiske Carthage Film Festival for filmen Al-Ikhtiyar.

I 1997 vandt han en OCIC Award ved franske Amiens International Film Festival for Al Massir.

Andet 
I 1980 var Chahine medlem af juryen i Filmfestivalen i Venedig og i 1983 var han medlem af juryen ved Filmfestivalen i Cannes.

Han var også politisk engageret og gik ikke af vejen for at kritisere både USA, Egypten og den arabiske verden generelt. Hans politiske synspunkter kom særligt tilsyne i filmen The Sparrow fra 1973.

Død 
Chahine fik en hjerneblødning i juni under et ophold i Paris og faldt i koma. Ti dage senere blev han overført til et sygehus i Kairo hvor han efter nogle dages sygeleje døde, 82 år gammel.

Filmografi

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Filminstruktører fra Egypten