kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fabiola af Belgien

Fabiola af Belgien (født Doña Fabiola Fernanda María de las Victorias Antonia Adelaida de Mora y Aragón den 11. juni 1928 i Madrid, Spanien, død 5. december 2014 på slottet Stuyvenberg i Bryssel), var dronning af Belgien 1960-1993.

Familie 
Fabiola af Belgien var datter af don Gonzalo Mora Fernández Riera del Olmo, markis af Casa Riera, greve af Mora (1887-1957), og hans hustru, doña Blanca de Aragon y Carrillo de Albornoz Barroeta-Aldamar y Elío (1892-1981). Hendes gudmor var Victoria Eugenie af Battenberg, dronning af Spanien.

Dronning 
Hun giftede sig med Baudouin 1. af Belgien den 15. december 1960 i Bryssel, som havde været konge af Belgien siden, at hans far Leopold 3. abdicerede 1951. Ved vielsen i kirken i Laeken bar hun en art deco-tiara fra 1926, som havde været en gave fra den belgiske stat til hendes svigermor prinsesse Astrid af Sverige. Brudekjolen var lavet i Madrid af Cristóbal Balenciaga, som var en god ven af Fabiolas familie. På tiden for brylluppet skabte spanske bagere en type av brød, "fabiola", som fortsat bages og spises dagligt i mange spanske byer.

Ægteskabet blev barnløst. Fabiola var gravid fem gange, men alle graviditeter endte med abort.

De Indische Waterlelies (De indiske vandliljer), en af de forlystelser i den nederlandske eventyrpark Efteling fra i 1966, kreeret efter dronning Fabiolas historie fra bogen (udgivet i 1955) "Los doce Cuentos maravillosos" ("De tolv underfulde Historier"). Forlystelsen blev indviet af dronningen d. 3. maj 1966.

Referencer 

Dronninger af Belgien
Personer fra Madrid
Kaukasisk korsved

Kaukasisk korsved (Rhamnus imeretina) er en stor, løvfældende busk eller et lille træ med en bred, uregelmæssig vækst. Bladene er store og blanke, mens blomsterne er gulgrønne og ret uanselige. Planten er velegnet som prydplante under havnære eller på anden måde beskyttede forhold.

Kendetegn 
Kaukasisk korsved er en stor, løvfældende busk eller et lille træ med en bred, uregelmæssig vækst. Stammen er kort, og hovedgrenene er opstigende. Barken er først gråbrun og børstehåret, men snart bliver den lysegrå med uregelmæssigt fordelte, hvide korkporer. Gamle grene og stammen får efterhånden en dueblå bark med flade, uregelmæssigt forløbende, beige furer. Knopperne er spredtstillede, spidse og rødbrune. Bladene er ovale, helrandede og svagt bølgede med talrige, fjerformigt fordelte bladribber. Oversiden er blank og græsgrøn til mørkegrøn, mens undersiden er grågrøn. Høstfarven er gul til gulbrun. Blomstringen foregår i maj-juni, hvor man finder blomsterne samlet i uregelmæssige stande ved bladhjørnerne. De enkelte blomster er 4-tallige og regelmæssige med gulgrønne kronblade. Frugterne er bær, som først er røde, men som er sorte ved modenhed.

Rodsystemet består af kraftige, vidtspredte rødder.

Planten når i sit hjemland en højde på ca. 3 m, og den får en kronediameter på helt op til 5 m.

Hjemsted 
Kaukasisk korsved hører hjemme i Lilleasien og det vestlige Kaukasus, hvor arten findes i skovbryn, lysninger og på overdrev og langs veje i bjerge, hvor der falder kraftig nedbør, og hvor jordbunden er leret og mineralrig.

I den sydlige bjergkæde i Kaukasus finder man skove på nordvendte skråninger med svag hældning i 1.110-1.550 m højde. Her består jordbunden af en fugtig, men veldrænet brunjord, og skovene er domineret af orientalsk bøg. Arten optræder i samfund med bl.a. Acer trautveterii (en art i løn-slægten), avnbøg, firblad, almindelig gyldenris, almindelig mangeløv, rederod, Betula litwinowii (en art af birk), Corylus colchica (en art af hassel), enblomstret snylterod, guldazalea, Ilex colchica (en art af kristtorn), kaspisk eg, kaukasisk blåbær, klæbrig salvie, laurbærkirsebær, orientalsk bøg, pontisk dafne, Primula woronowii (en art af kodriver), skovbjergmynte, skovhullæbe, skovrørhvene, skovstar, skovstilkaks, skovlilje (flere arter), skovsyre, Sorbus subfusca (en art af røn), 
Spidsløn, storblomstret kulsukker, Tilia begoniifolia (en art af lind) og viol (flere arter)

Galleri

Note 

Haveplanter
Korsved
Oberharz

Oberharz er  betegnelsen for den vestlige og højeste del af af de tyske Mittelgebirge Harzen. I store dele når de over 800 moh. og i Hochharz når bjerget Brocken op i 1.141,2 moh.  Området omfater dele af delstaterne Niedersachsen og  Sachsen-Anhalt.

Det er også navnet på et naturreservat (naturschutzgebiet), Oberharz (Naturreservat)  i det kommunefrie område Harz i Landkreis Goslar i Niedersachsen.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Der Oberharz und seine Grenzen. i Sonderbeilage der Goslarschen Zeitung  1. oktober 2008.
 Naturschutzgebiet „Oberharz“ ved  Niedersächsischen Landesbetrieb für Wasserwirtschaft, Küsten- und Naturschutz

Niedersachsens geografi
Sachsen-Anhalts geografi
Regeringen Carlsson III

Regeringen Carlsson III var Sveriges regering mellem 1994 og 1996. Det var en socialdemokratisk mindretalsregering.

Rigsdagsvalget i 1994 
Ved valget til den svenske rigsdag den 18.september 1994 mistede det højreorienterede parti Ny Demokrati sine 24 mandater. Til gengæld vandt Miljöpartiet 18 mandater, og kom dermed igen ind i rigsdagen efter tre års pause. 

Efter valget kunne Regeringen Carl Bildt ikke samle noget flertal i rigsdagen, og Ingvar Carlsson dannede sin tredje regering den 7. oktober 1994.

Estonias forlis 
Under forhandlingerne om en ny regering forliste færgen Estonia mellem Tallinn og Stockholm. Dette skete natten mellem den 27. og 28. september 1994. De fleste af de omkomne var svenskere.

Regeringens afgang 
I august 1995 meddelte Carlsson, at han ville gå af som partiformand og statsminister. Man regnede med, at efterfølgeren skulle være ligestillingsminister og vicestatsminister Mona Sahlin, men som følge af den såkaldte Toblerone-sag trak hun sig som kandidat og trådte senere ud af regeringen. 

Finansminister Göran Persson blev i december 1995 præsenteret som Carlssons efterfølger. Han blev valgt som partiformand den 15. marts 1996. Den 22. marts 1996 blev Göran Persson statsminister i Regeringen Persson.

Ministre 
Under valgkampen havde Ingvar Carlsson lovet at danne en regering med lige mange mænd og kvinder. Regeringen kom til at bestå af 22 ministre, 11 fra hvert køn.
 
 Ingvar Carlsson, statsminister
 Senere partileder Mona Sahlin, vicestatsminister. 
 Senere statsminister Göran Persson, finansminister,  
 Senere udenrigsminister Laila Freivalds, justitsminister.
 Senere udenrigsminister Anna Lindh, miljøminister.
 Tidligere forbruger-, ungdoms- og kirkeminister, senere EU- kommissær, nuværende udenrigsminister Margot Wallström, kulturminister.
 Senere kulturminister og vicestatsminister, nuværende medlem af EU-Parlamentet Marita Ulvskog, civilminister (minister for kirke, idræt, ligestilling og forbrugere).

 

Carlsson III, Regeringen
Etableret i 1994
Ophørt i 1996
Rome, From Mount Aventine

Rome, from Mount Aventine er et  landskabsmaleri af J.M.W. Turner malet i 1835 og baseret på hans tegninger i Rom i 1828. På maleriet ses byen Rom fra Aventinerhøjen.

Det blev udstillet på Royal Academy of Arts i 1836, hvor The Morning Post skrev som 

Det var bestilt af Hugh Andrew Johnstone Munro of Novar og blev i hans families samling, til det blev købt af 5. jarl af Rosebery i 1878. Derefter var det i Roseberry-samlingen til 2014. Det blev solgt på Sotheby's i London den 3. december 2014 ved et telefonbud for  30,3 millioner £ (280 millioner kr.) inklusiv købersalær på  15-20 £ millioner. Det er den højeste pris, der til dato er betalt for et maleri af Turner.

Alex Bell fra Sotheby's Old Master Paintings Department udtalte: "Dette maleri, der er næsten 200 år gammel, ser ud i dag, som om det er kommet direkte fra malerens staffeli: aldrig tilføjet noget og aldrig restaureret: billedet har samme friskhed som i det øjeblik, det blev malet: hårene fra Turners pensler, hans fingeraftryk, dråber af maling, der er løbet ned i kanten af lærredet, og hver skrap af hans paletkniv er bevaret i utrolige detaljer."

Kilder 

Malerier fra England
Malerier fra 1835
Regeringen Carl Bildt

Regeringen Carl Bildt var Sveriges regering mellem 1991 og 1994. Det var en mindretalsregering, der var en koalition mellem Moderaterne, Folkpartiet, Centerpartiet og Kristdemokratiska samhällspartiet.

Rigsdagsvalget i 1991 
Ved rigdagsvalget den 15. september 1991 fik de fire partier, der støttede Carl Bildt 170 mandater, mens de to partier (Socialdemokraterne og Vänsterpartiet), der støttede Ingvar Carlsson fik 154 mandater. Partiet Ny Demokrati med 25 mandater stod udenfor blokkene.

De første forhandlinger blev ført mellem  Moderaterne og Folkpartiet. Derefter blev Centerpartiet og Kristdemokratiska samhällspartiet inddraget.

Regeringsforhandlingerne endte med, at Regeringen Carl Bildt afløste Regeringen Carlsson II den 4. oktober 1991.

Regeringens afgang 
Ved rigdagsvalget den 18. september 1994 mistede det højreorienterede parti Ny Demokrati sine 24 mandater. Til gengæld vandt Miljöpartiet 18 mandater, og kom dermed igen ind i rigsdagen efter tre års pause. 

Efter valget kunne Carl Bildt ikke samle noget flertal i rigsdagen, og Regeringen Carlsson III blev dannet den 7. oktober 1994.

De ledende ministre 
 Carl Bildt, leder af Moderaterne, var statsminister. 
 Bengt Westerberg, leder af Folkpartiet, var vicestatsminister og socialminister. I 1993–1994 var han også ligestillingsminister.
 Olof Johansson, leder af Centerpartiet, var miljøminister og minister for nordisk samarbejde. 
 Alf Svensson, leder af Kristendemokraterne, var bistands- og ulandsminister.

Andre ministre 
Den senere justitsminister Beatrice Ask (moderat) var skoleminister

 

 

Bildt, Regeringen Carl 
Etableret i 1991
Ophørt i 1994
Patriarkernes vej

Patriarkernes vej  (  Derech. Navnet refererer til, at Abraham, Isak og Jacob ifølge bibelen har gået ad denne vej. Vejen følger en linje gennem Samaria og Judæas bjerge. Den passerer Megiddo og Hazor og videre gennem Beersheba,Bethlehem,Jerusalem, Efrat og Hebron.

 
Israels historie
Regeringen Carlsson II

Regeringen Carlsson II var Sveriges regering fra den 27. februar 1990 og til den 4. oktober 1991. Det var en socialdemokratisk mindretalsregering.

Regeringens dannelse 
I februar 1990 trådte Regeringen Carlsson I tilbage, efter at den havde tabt en afstemning i Riksdagen. Carl Bildt (Moderaterne) forsøgte forgæves at danne en borgerlig regering. Derefter blev Regeringen Carlsson II udnævnt.

Regeringens afgang 
Ved rigdagsvalget den 15. september 1991 fik de fire partier, der støttede Carl Bildt 170 mandater, mens de to partier (Socialdemokraterne og Vänsterpartiet), der støttede Ingvar Carlsson fik 154 mandater. Partiet Ny Demokrati med 25 mandater stod udenfor blokkene.

De første regeringsforhandlinger blev ført mellem Moderaterne og Folkpartiet. Derefter blev Centerpartiet og Kristdemokratiska samhällspartiet inddraget.

Forhandlingerne endte med, at Regeringen Carl Bildt afløste Regeringen Carlsson II den 4. oktober 1991.

Ministre 
 Ingvar Carlsson var statsminister.
 Senere udenrigsminister Laila Freivalds var justitsminister.
 Senere partileder Mona Sahlin var arbejdsmarkedsminister.

Viceministre 
 Senere statsminister Göran Persson var skoleminister (viceuddannelsesminister)
 Senere EU-kommissær, nuværende udenrigsminister Margot Wallström var vicecivilminister (forbruger-, kirke- og ungdomsminister).

 

 

Carlsson II, Regeringen
Etableret i 1990
Ophørt i 1991
Chlamys

Chlamys var hos oldtidens grækere en let kappe. Den stammer oprindelig fra Thessalien eller Makedonien og anvendtes af efeberne, de ganske unge mænd under deres ryttertjeneste, ligesom Hermes sædvanligvisbærer den; tillige af soldater og jægere.

Det var en kort kappe, et tøjstykke af oval form, som blev lagt løst over skuldrene. Over brystet eller den ene skulder blev den samlet med et bøjlespænde, fibula. Små vægte i spidserne gjorde det lettere at holde den på plads.

Den ligner nærmest den mandskappe, som i ældre tid blev betegnet som chlaina, og ligner mindre den borgerlige himation. Chlaina var af og til en større kappe, som omsluttede største delen af legemet, oftere et slags sjal, der kastes let over skuldrene, i reglen forsynet med en bred bort.

Fra grækerne overtog romerne chlamysen som soldaterdragt.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger
  Wikimedia Commons har flere filer relaterede til Chlamys − Paludamentum 
 "Mode à la Grecque"  ('Græske moder') − Tegninger af antikke græske dragter med tysk ledsagetekst

Salmonsens
Kapper
Grækenland i antikken
Tōkaidō

Toukaidou, "Den østre kystvej") var en af de fem store færdselsårer, Gokaidō (de fem veje) i Japan under Edo-perioden.

Tōkaidō gik fra shogunens hovedstad Edo (dagens Tokyo) til kejserens hovedstad Kyoto langs Honshuøens sydkyst.

Vejen var 492 kilometer lang og begyndte (som de andre fire gokaido-veje) på Nihonbashi (Japan-broen) i Edo, og gik til Sanjō Ōhashi (Den tredje bro) i Kyoto. Tōkaidō krydsede Nakasendō i "Kusatsu-juku" (holdested nr. 52).

Det tog 90 timer for et bud at tage turen.

Tōkaidō havde fra begyndelsen 53 såkaldte "shukuba" (raste-/holdesteder) langs strækningen. Rundt om disse dukkede efterhånden honjin (overnatningssteder for adels- og embedsmænd) og hatago (herberger for almindelige rejsende) op, og holdepladserne blev med tiden til byer. De 53 holdesteder blev taget fra buddhistisk litteratur, hvor Sudhana besøgte 53 åndelige rådgivere på sin rejse mod oplysning.

Endelsen -shuku eller -juku i mange japanske bynanvne kommer ofte fra en holdeplads ved en vej som Tōkaidō.

Japans geografi
Japans historie
Veje i Asien
Borris Sønderland

Borris Sønderland er Danmarks største hedeareal på godt 4.700 hektar (47 km²) og ejes i dag af den danske stat og benyttes af Forsvaret, som kalder det Borris skydeterræn, og der er meget begrænset adgang til området. Der er stort set ingen færdsel i den centrale del. Det meste af heden ligger i Ringkøbing-Skjern Kommune, mens den østligste del ligger i Herning Kommune. Skydningen forårsager nu og da småbrande, der er med til at forynge hedevegetationen. Området ligger omkring 10 km øst for Skjern og Tarm og sydvest for Sønder Felding syd for Skjern Å. Omme Å krydser gennem hedens sydlige del. Området var hjemsted for en af de sidste større bestande af urfugle i Danmark

Naturbeskyttelse 
Terrænet, som udgør Borris Skydeterræn, har været fredet i over 100 år. Staten opkøbte 1830 ha i 1903, og siden har arealet været fredet. I 1953 blev yderligere 2900 ha overvejende landbrugsarealer opkøbt, - de er ikke fredet, men er omfattet af en plejeplan. . En fredning, som dog ikke forhindrer Forsvaret i at holde  store øvelser og skydeperioder. Heden udgør Natura 2000-område nr. 67 Borris Hede og er både habitatområde og fuglebeskyttelsesområde.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Borris Hede på dofbasen.dk

Danske heder
Heder i Region Midtjylland
Fredede arealer i Danmark
Lokaliteter i Ringkøbing-Skjern Kommune
Lokaliteter i Herning Kommune
Kongespillet fra Ur

Kongespillet fra Ur er det spil, der blev fundet i kongegravene i Ur i 1920'erne.

De to spil er fra tiden før år 2600 f.Kr., og er blandt de ældste brætspil, der er fundet.

Spillet blev spillet med sorte og hvide brikker og en tetraeder-terning, hvor det sandsynligvis gjaldt om først at gennemføre spillets felter med sine brikker.

Et af de to eksemplarer er udstillet i British Museum i London.

I 1980'erne kom den britiske assyriolog Irving Finkel, der er kurator på British Museum, med et bud på, hvordan reglerne for spillet har været, efter han havde forsket i kileskrift på adskillige lertavler fra mesopotamien.

Referencer 

Brætspil
Arkæologiske fund
Genstande på British Museum
Anton Viktor af Østrig

Ærkehertug Anton Viktor af Østrig (31. august 1779 – 2. april 1835) var en østrigsk ærkehertug, der var søn af den Tysk-romerske kejser Leopold 2. og yngre bror til kejser Frans 2.. 

Ærkehertug Anton Viktor var stormester af Den Tyske Orden fra 1804 til 1835. Han var desuden en kort overgang ærkebiskop og kurfyrste af Köln og biskop af Münster, men nåede aldrig at tiltræde disse embeder, før begge disse territorier blev sekulariseret i 1803. Fra 1816 til 1818 var han vicekonge af Lombardiet-Venetien.

Eksterne links 

Huset Habsburg-Lothringen
Ærkehertuger af Østrig
Vicekonger
Personer fra Firenze
Østrigere i 1700-tallet
Østrigere i 1800-tallet
Crokinole

Crokinole er et brætspil som har visse ligheder med pitchnut, curling og shove ha'penny. Spillerne skal efter tur kaste skiver over det cirkulære spillebord, med det formål at ramme de højstscorende områder, samtidig med at de angriber og slår modstandernes skiver bort fra pladen. Spillet er især udbredt i Nordamerika.

Spillet er for to eller fire spillere (i sidstnævnte tilfælde spilles der i hold), og det runde (evt. ottekantede) bræt, der spilles på, er typisk af træ og og cirka 66 cm i diameter. Brættet er opdelt i tre koncentriske ringe, som svarer til henholdsvis 5, 10 og 15 point (regnet fra kanten). I midten er der et lille hul, der er 20 point værd, og den inderste ring til 15 point er skærmet af otte små stænger. De skiver, der spilles med, er omtrent på størrelse med dambrikker og lidt mindre end hullet i midten af brættet; der er typisk 12 skiver pr. hold/spiller. Skiverne kan også være ringe i lighed med dem, der kendes fra bob. I lighed med bob kan man vælge at reducere friktionen på brættet med fx kartoffelmel.

Spillet går ud på, at hvert hold på skift skyder en skive ind på brættet, typisk med fingrene, men det kan også gøres med en kø, som det kendes fra bob. Når der er modstanderskiver på brættet, skal man ramme sådan en; i modsat fald fjernes den skive, der blev skudt med, fra brættet. Hvis en skive rammer i hullet, fjernes den fra brættet, og holdet, som den tilhører, får 20 point. Når alle skiver er skudt ind på brættet, tælles pointene for de to hold, og vinderen er det hold, der har opnået flest point.

Crokinole stammer så vidt vides fra Ontario, Canada, og det første kendte bræt blev lavet i 1870'erne. Der blev ansøgt om patent på spillet i New York City i 1880. Spillet er blandt andet udbredt hos mennonitter og amish-folk, idet det her betragtes som et harmløst spil i modsætning til fx kortspil.

Brætspil
Takenoko

Takenoko er et brætspil, der er opfundet af den franske spilmand Antoine Bauza og blev udgivet i 2011 af Matagot. I 2012 vandt spillet den franske spilpris "As d'Or - Jeu de l'Année" og den østrigske spilpris Spiel der Spiele i kategorien "Spielehit für Familien" (spilhit for familier). Takenoko kan spilles 2-4 personer og et spil tager omkring 45 minutter.

Referencer 

Brætspil
Forbundsdagsvalget 2002

Forbundsdagsvalget 2002 var det 15. valg til den tyske Forbundsdag. Valget blev afholdt den den 22. september 2002. Gerhard Schröders regeringskoalition mellem SPD og Bündnis 90/Die Grünen beholdt majoriteten i det tyske parlamentet efter en meget tæt valgsejr. 

Den konservative oppositions kanslerkandidat var Edmund Stoiber. Oppositionen angreb regeringens evne til at håndter den tyske økonomi, og profilerede sig på traditionelle familieværdier og mod skatter (særlig på benzin).

Tidlig i valgkampen førte de konservative stærkt i meningsmålingerne, men frem mod valget mistede de dette forspring. Regeringspartierne vandt betydelig opslutning på grund af sin modstand mod USAs krig mod Irak og Schröders personlige popularitet. Kort før valget blev bl.a. Sachsen ramt af oversvømmelser, og Schröder var hurtig til at vise sympati med ofrene.

Resultater 

Selvom oppositionen gik frem og resultatet var usikkert hele valgnatten, beholdt regeringspartierne magten. SPD kompenserede for tab af vælgere i vest med nye vælgere i det tidligere DDR, PDS tabte betydelig tilslutning og faldt under spærregrænsen på 5 procent, selvom at det var repræsenteret med to kredsmandater, som det vandt direkte via førstestemmerne, hvor vælgeren stemmer på en person (opstillet politiker). Partilistestemmer er andenstemmerne.

Politiske valg i 2002
Politiske valg i Tyskland
Elroy Chester

Elroy Chester (14. juni 1969 - 12. juni 2013) var en indsat amerikansk fange på Texas dødsgang, der blev henrettet på Huntsville Unit, Huntsville, Texas, to dage før sin 44. fødselsdag. Han blev dømt i 1998 for at skyde Willie Ryman III, en brandmand i Port Arthur, Texas. Det gjorde han, efter at have voldtaget Rymans to niecer. Han havde tilstod fire andre drab,  og hans DNA var knyttet til tre voldtægter, herunder mod en ti-årig pige.  Efter hans anholdelse, sagde han, at han har begået disse forbrydelser, fordi hans sind "med had til hvide mennesker." Hans død var oprindeligt planlagt til udførelse den 24. april, men på grund af en fejl i dødsdommen, blev datoen udskudt.

Referencer 

Personer henrettet ved dødelig indsprøjtning
Forbundsdagsvalget 1998

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1998 var det 36. forbundsdagsvalg i Tyskland. Ved dette valg tabte de konservative og liberale flertallet i Forbundsdagen og dermed regeringsmagten til en koalition af SPD og De grønne, hvilket indebar afslutningen på Helmut Kohls 16 år lange regeringstid som kansler. Da Kohl gik af, var han den længst regerende tyske kansler siden Otto von Bismarck.

Resultater 

Politiske valg i 1998
Politiske valg i Tyskland
Forbundsdagsvalget 1994

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1994 fandt sted den 16. oktober det år, og var det 35. valg til Tysklands forbundsdag.

Resultatet af valget var, at regeringen bestående af CDU/CSU og FDP under ledelse af Helmut Kohl blev siddende. Ved valget var daværende statsminister i Rheinland-Pfalz Rudolf Scharping SPDs kanslerkandidat. Strid mellem Scharping og Oskar Lafontaine og Gerhard Schröder svækkede imidlertid SPDs stilling under valgkampen.

Partei des Demokratischen Sozialismus (PDS) blev repræsenteret i Forbundsdagn, selv om de havde mindre end 5 % af stemmerne. Grunden til dette var at de opnåede fire direkte mandater v.h.a. førstestemmer (personstemmer) på en opstillet politiker (kredsmandat). Ifølge den tyske valglovgivning kan et parti opnå repræsentation selvom partiet ikke kommer over spærregrænsen, såfremt partier får mindst tre direkte mandater.

Resultater

Eksterne henvisninger/kilder 
 Officielt valgresultat 

Politiske valg i 1994
Politiske valg i Tyskland