kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lammeskyer

Altocumulus (kaldes også for lammeskyer) er betegnelsen for lagformede skyer med en bølget struktur, der som alle de andre altoskyer består af både iskrystaller og underafkølede vanddråber og som ligger under kategorien mellemhøje skyer. Derfor er deres struktur også mere sammenhængende og danner større elementer end cirrusskyer.
Altocumulus bliver blandt andet dannet ved blandinger af luft over og under en inversion som følge af forskellige vindforhold, hvilket især sker ved højtryk hvor inversionen ligger relativt højt.
Da inversioner oftest optræder ved fronter, vil altocumulusskyer oftest blive set i frontvejr, hvor de efterfølges af nimbusskyer. Normalt ligger de i 2-7 kilometers højde.

Der findes flere forskellige slags altocumulusskyer; herunder
 Altocumulus castellanus
 Altocumulus floccus
 Altocumulus lacunosus
 Altocumulus lenticularis
 Altocumulus stratiformis
 Altocumulus undulatus

Altocumulus lenticularis 
Altocumulus lenticularis kaldes på dansk også for linseskyer. De optræder på læsiden af bjerge, hvor luften ved passagen er sat i en bølgebevægelse, men da der ingen bjerge er i Danmark, er der ingen linseskyer. Grundet lenticularis' mærkelige udseende har den til tider blevet forvekslet med UFO'er.

Altocumulus castellanus 
Altocumulus castellanus kaldes på dansk også for tordenbebuder, grundet at den kun optræder når luften i den midterste troposfære er ustabil, så der kan dannes disse relativt højtliggende, cumulusagtige skyer. Meget ofte medfører castellanus nattetorden.

Kumulus
Kristiania Sporveisselskab

Kristiania Sporveisselskab, populært kaldet Grønntrikken, var et selskab, der drev sporveje i Oslo (dengang Kristiania) fra 1875 til 1924.

Selskabet blev stiftet 26. august 1874 som et privat aktieselskab. 31. august 1875 ankom der 22 hestesporvogne fra fabrikken John Stephenson & Co i USA, og 6. oktober 1875 begyndte driften. Til at begynde med var der tre enkeltsporede linjer, der gik Stortorvet–Vestbanestasjonen, Stortorvet–Homansbyen og Stortorvet–Oslo (Gamlebyen). Der var remise og stalde til 116 heste i Homansbyen. Der blev også bygget en direkte forbindelse ad Rosenkrantz' gate mellem Homansbyen og Vestbanestasjonen, men persontrafikken på den blev indstillet 19. oktober 1875 efter kun to uger.

En fjerde linje til Grünerløkka blev åbnet i 1876 og efterfølgende forlænget 18. marts 1878 til Thorvald Meyers gate 49, hvor der var remise, smedje og stalde til 50 heste. 2. december 1878 blev Oslolinjen forlænget til St. Halvards plass, og 5. maj 1878 blev Vestbanelinjen forlænget til Munkedamsveien. Det nye linjenet gjorde det muligt at organisere trafikken som to separate linjer fra 1880, Vestbanestasonen - Grünerløkka og Homansbyen - Oslo. Desuden begyndte man at udbygge sporvejsnettet med dobbeltspor.

I 1899-1900 blev hestesporvognene erstattet af elektriske sporvogne.

I 1905 købte Kristiania Sporveisselskap Kristiania Kommunale Sporveie og fra 1912 indledtes en samarbejde med konkurrenten Kristiania Elektriske Sporvei. Da selskabernes koncessioner udløb i 1924, blev de indløst og slået sammen til det kommunale Kristiania Sporveier, fra 1925 Oslo Sporveier.

Kilder 
 Oslo byleksikon. Oslo 2000.

Noter 

Oslos sporveje
Trafikselskaber i Norge
Etableret i 1874
Ophørt i 1924
Cirrostratussky

Cirrostratusskyer er højtliggende skylag uden tydelige strukturer. Solen kan nemt ses gennem skyerne, og på grund af de sekskantede iskrystaller - som skyen består af - kan der ofte dannes en hel eller en delvis halo - hvilket er en ring omkring solen. I sig selv giver de ikke nedbør, men de er ofte et varsel om at der er udbredt regn på vej.

Skyer
Icefield Parkway

Icefields Parkway (fransk: Promenade des Glaciers), også kendt som Alberta Highway 93 north, er en turistvej i provinsen Alberta i Canada. Den går parallelt med det kontinentale vandskel gennem det barske landskab i Canadian Rockies, gennem Banff National Park og Jaspers National Park. Den forbinder Lake Louise med Jasper i nord. I sydenden møder Icefields Parkway Alberta Highway 1 (Trans-Canada Highway). Highway 1 fortsætter mod vest til Yoho National Park i Britisk Columbia, og den fortsætter østover til Lake Louise og byen Banff.

Icefields Parkway er 230 km lang og blev færdigbygget i 1940. Den har sit navn fra seværdigheder som Columbia Icefield, som er synlig fra vejen.

Vejen er meget trafikeret i juli og august med op til 100.000 biler om måneden. Vejen har stort set to kørebaner, nogle steder med overhalingsbaner. Den har få bratte bakker og hårnålesving, men trafikanterne må holde øje med vildt og parkerede biler langs vejkanten. Sne kan forventes hele året, og ekstremvejr er almindeligt om vinteren.

Det er obligatorisk at købe billet til nationalparkerne for at køre på Icefields Parkway; der er billetsalg nær Lake Louise og Jasper. Lastbiler er ikke tilladt. Fartsgræensen er 90 km/t med reduceret fart ved Saskatchewan River Crossing og området ved Columbia Icefield. Om vinteren er det påbudt med snekæder eller vinterdæk, og det er ikke usædvanligt, at vejen bliver lukket.

Referencer

Litteratur 
 
 "Spectacular Scenic Highway Built In Clouds" Popular Mechanics, August 1937 - early article on highway being planned and built

Eksterne henvisninger 

 Attractions and Activities in Icefield Parkway
 Icefield Parkway.ca 
 National Geographic
 Travel Alberta  – Icefields Parkway
 2010 Provincial Highways 1 – 216 Series Progress Chart (map, 8 MB) av Alberta Transportation.
 Map of Icefields Parkway with points of interest (English) av Parks Canada.

Alberta
Canadas geografi
Veje
Orografisk nedbør

Orografisk nedbør er en betegnelse for nedbør fra skyer der er blevet skabt grundet luftens opglidning ved en bakke eller bjergside. Luften afkøles ved opstigning, hvorved vanddampen fortættes, og der vil derfor blive dannet skyer og nedbør. Den orografiske nedbør er grunden til at der i Danmark er mest nedbør på skråninger som vender mod vest, da nu at fugtig vind kommer fra vest.

Se også
Stigningsregn

Meteorologi
Militærfængsel

Et militærfængsel er et fængsel drevet og styret af militæret.

Militære fængsler bruges til at huse krigsfanger, ulovlige kombattanter, personer hvis frihed anses som en trussel mod den nationale sikkerhed, eller ansatte ved militæret fundet skyldig ved en krigsret i en alvorlig forbrydelse.

Se også 
 United States Disciplinary Barracks
 Guantanamo-lejren

 
Fængsel
Sommeren kom ny tilbage

Sommeren kom ny tilbage er det tolvte studiealbum fra den danske rocksanger Michael Falch. Det blev udgivet den 21. oktober 2013 på A:larm Music og Universal Music. Om albummet har Michael Falch udtalt: "Da jeg var yngre rodede jeg mere rundt i mørket. Og mange af mine tidligere albummer er i højere grad skrevet med frustration som brændstof, men det nye album er skabt med taknemmeligheden helt i front. Og sådan forsøger jeg også at leve mit liv."

Musikmagasinet GAFFA og Lydtapet.net gav albummet fem ud af seks stjerner, mens en noget mere begejstret anmelder fra BT gav seks ud af seks stjerner. Albummet nåede førstepladsen på hitlistens Album Top-40 og nåede 15 uger på listen. Ved Danish Music Awards i 2014 modtog Falch prisen Årets danske Voxpopudgivelse. Det var første gang ved DMA at Falch vandt en statuette, og prisen gjorde ham samtidig til den første person nogensinde, der både har vundet en Bodil og en pris ved DMA, idet han vandt en pris for bedste mandlige hovedrolle i 1986 for Mord i mørket.

Spor

Hitliste

Referencer

Eksterne henvisninger 
Sommeren kom ny tilbage på Discogs

Michael Falch-album
Album fra 2013
Potentiel naturlig vegetation

Potentiel naturlig vegetation (PNV) er et økologisk begreb, som bruges om den vegetation, man kunne forvente på et bestemt sted. Her går man ud fra de givne, miljømæssige betingelser (klima, geomorfologi, geologi), og man ser bort fra menneskelig påvirkning og tilfældige begivenheder.

Når man i dag taler om den potentielle vegetation, skal det derfor ses som et modbegreb over for den aktuelle vegetation, altså den, som er opstået på stedet under indtryk af klima- og jordbundsforhold, men især under påvirkning af menneskelig aktivitet.

Begrebet blev skabt midt i 1950’erne af plantesociologen Reinhold Tüxen, der på den måde udvidede forestillingen om et klimaks i vegetationens udvikling.

Konkrete anvendelser 
PNV bruges ofte i moderne naturbevarings- og genskabelsesprojekter ved udpegning af de mest veltilpassede arter til en bestemt biotop. Det sker, fordi de hjemmehørende arter anses for at have den største livskraft i deres hjemlige miljø og den største mulighed for at forbedre biodiversiteten.

For at fastslå, hvad der er den "naturlige" vegetation, undersøger videnskabsfolk den selvgroede vegetation i et område ved hjælp af palæobotanik.

Resultater 
Undersøgelse af fortidige økosystemer gav f.eks. muligheder for at påvise, at talrige nutidige biotoper (som de “vilde” polske skove), som man anså for at være stort set urørte, i realiteten var meget langt fra deres oprindelige tilstand.

I Japan påviste professor Akira Miyawaki efter en undersøgelse, på den ene side at de formodet “indfødte arter” i realiteten var kommet til landet ved menneskelige tiltag i løbet af mere end 1.000 år (særligt var nåletræer blevet foretrukket frem for løvfældende). På den anden side, at genskabelse af skove med hjemmehørende arter giver gode og ofte iøjnefaldende resultater.

Kort over den potentielle, naturlige vegetation  bruges verden over for at opnå en bedre forståelse af økosystemerne og plejen af dem

Kritik 
Begrebet er dog genstand for diskussioner, med de samme begrundelser som dem, der rejses mod klimaksteorien. Kritikerne fremhæver, at økosystemer ikke er statiske, men altid dynamiske: når de bioklimatiske betingelser hele tiden ændres, er det en illusion at definere både det første og det afsluttende trin i vegetationen.

Begrebet er stort set opgivet i videnskabelige afhandlinger om vegetation. Det har nemlig vist sig, at når man undersøger de plantesamfund, som påstås at befinde sig i klimakstilstanden (og altså = den potentielle vegetation), så er de altid udtryk for en foreløbig situation efter en lang og varieret udviklingshistorie.

Se også 
 Białowieska nationalpark
 Plantesamfund
 Vegetation

Noter 

Økologi
Leslie West

Leslie West (født Leslie Weinstein den 22. oktober 1945, død 22. december 2020) var en amerikansk rockguitarist, vokalist og sangskriver. Han er bedst kendt som oprindeligt medlem af hard rock bandet Mountain.

Liv og karriere 
West blev født i New York City. Han voksede op I Hackensack, New Jersey, East Meadow, New York, Forest Hills, New York og Lawrence, New York. Efter forældrenes skilsmisse ændrede han efternavn til West. Hans musikalske karierre begyndte med The Vagrants, et band inspireret af The Rascals.

Nogle af Vagrants indspilninger blev produceret af Felix Pappalardi, som også samarbejdede med Cream på albummet Disraeli Gears. I 1969 dannede West og Pappalardi det banebrydende hard rock band Mountain. Bandet, som også omfattede trommeslageren Corky Laing, havde salgssucces med "Mississippi Queen", som nåede plads 21 på Billboard charts og nr. 4 på hitlisten i Canada. Med den første LP matkerede Mountain sig som et af de bands, der anerkendes som forløbere for genren heavy metal l.

Pappalardi forlodt Mountain for at koncentrere sig om producervirksomheden, hvorefter West og Laing indspillede to studiealbums og en live lp med Jack Bruce på bas under kunstnernavnet West, Bruce and Laing. Mountain blev gendannet i 1981 og er med forskellige besætninger fortsat indtil 2000 med West som guitarist.

West deltog gennem årene deltaget i en række musikalske projekter. Sammen med keyboardspilleren Al Kooper fra Blood, Sweat & Tears medvirkede han på nogle af numrene på The Whos Who's Next under deres 1971 New York sessions. West spillede også sammen med Ian Gillan fra Deep Purple på "Hang Me Out To Dry" , et af numrene på Gillans album ToolBox, der blev udsendt i Europa i 1991.

I 2005 var han gæstemusiker på Ozzy Osbournes Under Cover album, hvor han spillede guitar på en coverversion af "Mississippi Queen".
West blev optaget i Long Island Music Hall of Fame den 15. oktober 2006.

Hans album fra 2015 Soundcheck, opnåede en andenplads på Billboard'’s liste over mest solgte bluesalbums.

 Diskografi 
 1969 Mountain 1975 The Great Fatsby 1976 The Leslie West Band 1988 Theme 1989 Alligator 1989 Night of the Guitar- Live! 1993 Live 1994 Dodgin' the Dirt 1999 As Phat as it Gets 2003 Blues to Die For 2005 Guitarded 2005 Got Blooze 2006 Blue Me 2011 Unusual Suspects (UK chart peak: #153)
 2013 Still Climbing 2015 Soundcheck''

Referencer

Eksterne links 
 Mountain Official site
 Audio Interview with Leslie West on Guitar Jam Daily 
 Mountain Tour Archive

Guitarister fra USA
The Settlers (spil)

The Settlers (også kendt som:Serf City: Life is Feudal i USA, original Tysk titel Die Siedler) er et real-time strategy computerspil udvikler og udgivet af Blue Byte Software, udgivet i 1993 for Commodore Amiga og i 1994 for MS-DOS. Det er derfor også det første spil i The Settlers-serien. Spilleren har til opgave at byg en middelalder by befolket af en hær af arbejdere, som hver især udfører deres egen individuelle opgave. Spilleren konkurrerer mod computerstyrede modstandere eller en anden menneskelig spiller for overherredømme af jord og ressourcer.

Gameplay

Oversigt 
Spillet byder på et sæt af seks tutorial-spil og et sæt af tredive foruddefinerede missioner mod computerstyrede modstandere af stigende sværhedsgrad. Alternativt kan spilleren vælge at spille et enkelt åbent spil, hvor landskabet er enten tilfældigt genereret, eller baseret på et seed nummer givet af spilleren. Spilleren kan derefter frit vælge op til tre computer modstandere af deres valg. Derudover givet split-screen mulighed for to menneskelige spillere at være på hold op sammen, eller spille mod hinanden, og op til to computer modstandere.

Eksterne henvisninger 
 The Settlers på MobyGames 

Computerspil fra 1993
Amiga-spil
DOS-spil
Nintendo DS-spil
Spil
Strategispil
The Settlers II

The Settlers II: Veni, Vidi, Vici (original Tysk titel: Die Siedler II: Veni, Vidi, Vici) er et real-time strategy computerspil, udgivet af Blue Byte Software i 1996. Selve spilletes gameplay er temmelig ens med forløberen, The Settlers, omend med en romersk tema og forbedret grafik. Det er det andet spil i The Settlers serien. Selve spillets popularitet gjorde at Blue Byte udviklede en remake, The Settlers II 10th Anniversary til Windows og Nintendo DS port.

Eksterne henvisninger 
 The Settlers II: Veni, Vidi, Vici på Moby Games

Computerspil fra 1996
DOS-spil
Macintosh-spil
Nintendo DS-spil
2
Strategispil
The Settlers III

The Settlers III () er et real-time strategy computerspil udviklet af Blue Byte Software, er den anden efterfølger til The Settlers, som gør det til det tredje spil i The Settlers-series. Det blev udgivet d. 30. november 1998.

Den mest bemærkelsesværdige forskel mellem dette spil og sine to forgængere er, at der ikke er flere veje - alle enheder, herunder luftfartsselskaber med varer, kan gå frit omkring.

 Udvikling 
The Settlers III blev annonceret i april 1998 med en dato potentiel overgang til september samme år. Spillet ville have opdateret grafik fra The Settlers II'', et nyt kampsystem, og online support, herunder en dedikeret server placeret i Storbritannien.

References

Eksterne henvisninger 
 The Settlers III website
 

Computerspil fra 1998
3
Windows-spil
Strategispil
Kristiania Elektriske Sporvei

A/S Kristiania Elektriske Sporvei, populært kaldet Blåtrikken, var et privat aktieselskab, der drev sporveje i Oslo (dengang Kristiania) fra 1894 til 1924.

Selskabet blev stiftet i 1892 og begyndte driften med elektriske sporvogne 2. marts 1894 som de første i Norden, efter at kong Oscar 2. havde fået en prøvetur 26. februar. Selskabet havde en linje fra remisen i Majorstuen til Jernbanetorget og en anden fra Skarpsno til Jernbanetorget. Sidstnævnte blev senere forlænget til Skøyen i 1903 og til Lilleaker i 1919. Der blev også anlagt en linje fra Majorstuen over Frogner plass til Jernbanetorget.

Fra 1912 havde selskabet et tæt samarbejde med konkurrenten Kristiania Sporveisselskab. Da selskabernes koncessioner udløb i 1924, blev de indløst og slået sammen i det kommunale selskab Kristiania Sporveier, fra 1925 Oslo Sporveier. Lilleakerbanen blev dog udskilt som det selvstændige selskab Bærumsbanen i forbindelse med indløsningen.

Kilder 
 Oslo byleksikon. Oslo 2000. 
 Fasting, Kåre. Sporveier i Oslo gjennom 100 år. 1875–1975. A/S Oslo Sporveier, 1975.

Eksterne henvisninger 

Oslos sporveje
Trafikselskaber i Norge
Etableret i 1892
Ophørt i 1924
Anton Ørskov Ipsen

Anton Ørskov Ipsen (født 4. september 1994) er en dansk svømmer fra Birkerød, der svømmer for det danske svømmelandshold og for North Carolina State University.

Svømmekarriere 
Ipsen deltog ved EM 2014 i Berlin, hvor han satte personlige rekorder og opnåede en 9. plads i 1500 meter fri og en 11. plads i 800 meter fri. Efter EM 2014 flyttede han til USA for at studere og svømme ved North Carolina State University. Han opnåede ikke kvalificering til VM 2015 i Kazan. Den 13. april 2016 kvalificerede han ved Danish Open i Bellahøj sig til OL 2016 i Rio i 400 meter fri, da han vandt guld med tiden 3:48.39. I samme konkurrence opnåede Mads Glæsner også OL-kvalifikation. Ipsen har tidligere svømmet for Sigma Swim Birkerød.

Referencer

Eksterne links 
 Anton Ørskov Ipsens profil hos Team Danmark 
 

Svømmere fra Danmark
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 2016
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 2020
Olympiske svømmere fra Danmark
Svømmere ved sommer-OL 2016
Svømmere ved sommer-OL 2020
Frode Kirkebjerg

Frode Rasmussen Kirkebjerg  (født 10. maj 1888 i Malt, død 12. januar 1975 i Ordrup) var en dansk kaptajn og rytter i Feltartilleriet, som deltog i military ved OL 1912 i Stockholm med hesten Dippe-Libbe og med Meteor i 1924 i Paris.

Kirkebjerg gennemførte udholdenhedsprøven ved OL 1912, men stillede ikke op i springningen. Han vandt en olympisk sølvmedalje i under OL 1924 i Paris.

Han var medlem af bestyrelsen for Dansk Ride Forbund 1921-40 og Danmarks Olympiske Komité 1922-36.

Militær karriere 

Efter sin studentereksamen fra Herlufsholm i 1906 fik Kirkebjerg en militær karriere. Han blev udnævnt til premierløjtnant 1909, var på Rideskolen 1911-13, fortsatte på Officerskolen  1918-20, hvor han blev udnævnt til kaptajn. Herefter fortsatte han sin uddannelse i det franske feltartilleri 1921-22. I 1932 blev han udnævnt til oberstløjtnant og chef for 9. artilleriafdeling i Aarhus, i 1940 for 6. artilleriafdeling, indtil sin pension i 1948.

I 1940 blev Kirkebjerg udnævnt til landssekretær i Dansk Luftværnsforening og fortsatte over Civilforsvars-Forbundet (1949) frem til 1956.


Hæder 
  Sankt Olavs Orden, Ridder af 1. klasse
  Rigsluftværnets Fortjensttegn i Guld
  Civilforsvarets-Forbundets Hæderstegn
 Svenska Ridsportens Centralforbunds udmærkelsesplakette (1928)
 Danmarks Idrætsforbunds ærestegn (1935)
 Dansk Ride Forbunds hæderstegn (1958)

Familie 
Faderen var sløjdskoleforstander Jørgen R Kirkebjerg (død 1929), moderen Karoline (f. Klock, død 1949). Han blev gift første gang den 18. februar 1920 med Eleanor Bruun (datter af grosserer Lars Emil Bruun). Ægteskabet blev opløst i 1926. Andet ægteskab var med Else de Linde den 26. marts 1929. Dette ægteskab blev opløst i 1959. 

Frode Kirkebjerg er far til Lars Kirkebjerg, som deltog i military ved OL 1956 i Stockholm, og var her fanebærer.

Eksterne henvisninger 
profil 

Ryttere fra Danmark
Olympiske sølvmedaljevindere fra Danmark
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1912
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1924
Personer fra Vejen
Militaryryttere
École Nationale Supérieure de Techniques Avancées

École Nationale Supérieure de Techniques Avancées (ENSTA ParisTech) er et fransk ingeniør-institut tilknyttet Université Paris-Saclay. 

Instituttet blev oprettet i 1741 (École des ingénieurs-constructeurs des vaisseaux royaux) i 1940 (École du Génie Maritime) og har i dag omkring 600 studerende.

Internationalt samarbejde 
ENSTA ParisTech-samarbejdsuniversiteter:

 Top Industrial Managers for Europe (TIME): Danmarks Tekniske Universitet (DTU), ENSTA ParisTech

Eksterne henvisninger 

Uddannelsesinstitutioner i Frankrig
Tekniske universiteter
Etableret i 1741
Danskernes Digitale Bibliotek

Danskernes digitale bibliotek (DDB) er et samarbejde mellem Kommunernes Landsforening (KL) og Kulturministeriet.
Samarbejdet skal styrke bibliotekernes digitale profile og formidling af elektroniske medier såsom e-bøger og netbaserede materialer på digitale platforme.
DDB er et selvstændigt sekretariat forankret i Slots- og Kulturstyrelsen

Målet for DDB er at skabe en fælles platform for bibliotekernes digitale udbud, samt at hjælpe bibliotekerne med at skab nye tilbud til brugerne.
Det sker ved vedligehold og udbygning af den nationale biblioteks IT-infrastruktur - Fælles databasesystemer, fælles licensstyring på e-bøger og database adgange (for folkebiblioteker),
strategier og udvikling for bibliotekernes formidling, opsamling og bearbejdning af statistik for biblioteksområdet.
Samt støtte lokal udvikling på folkebiblioteksområdet gennem en række pulje projekter

Reorganisering i 2020 
1. januar 2020 blev en del af DDBs opgaver vedrørende det samlede biblioteksområde flyttet til KOMBIT, Kommunernes IT-fællesskab.
Kommunernes Landsforening og Kulturministeriet nedsatte en arbejdsgruppe med repræsentation fra folkebibliotekerne, der skulle udvikle fremtidsscenarier for DDB. Dette har ført til, at DDB nedlægges i sin tidligere form, og at opgaverne i stedet varetages af en ny forening etableret af folkebibliotekerne.

Referencer 

Etableret i 2012
Digitale Bibliotek
Gregorio Paltrinieri

Gregorio Paltrinieri (født 5. september 1994) er en italiensk svømmer. Han er verdensmester på langbane og kortbane og dobbelt europamester i 1500 meter fri på langbane, da han vandt EM i 2012 og 2014. Paltrinieri er den nuværende indehaver af verdensrekorden i 1500 meter fri på kortbane. Han er også indehaver af de europæiske rekorder på langbane i 800 meter og 1500 meter fri, som han satte med tiderne 7:40.81 og 14:39.67 ved VM i svømning 2015 i Kazan.

Personligt bedste tider

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Svømmere fra Italien
Olympiske mestre fra Italien
Olympiske sølvmedaljevindere fra Italien
Olympiske bronzemedaljevindere fra Italien
Medaljevindere ved sommer-OL 2016
Medaljevindere ved sommer-OL 2020
Svømmere ved sommer-OL 2016
Svømmere ved sommer-OL 2020
Deltagere for Italien ved sommer-OL 2016
Deltagere for Italien ved sommer-OL 2020
Grønhøj Kro

Grønhøj Kro er en dansk landevejskro midt i landsbyen Grønhøj i Viborg Kommune. Kroen blev kongelig privilegeret landevejskro i 1848 og har siden fungeret som kro.

Til kroen hører et egnsmuseum og landets første og eneste Morten Korch-museum.

Den gulpudsede krobygning med stråtag blev opført i 1846, og den tilstødende rejselade kom til i 1903. Begge bygninger blev fredet i maj 1954.

Kroejer Gregers Laigaard er femte generation på kroen, som hans tipoldefar Jens Jørgensen købte i 1864.

Dom for brug af kongekrone 
I marts 2015 blev Gregers Laigaard meldt til politiet af Rigsarkivet, da han efter et påbud nægtede at fjerne den lukkede kongekrone fra kroen og i markedsføringen. Grønhøj Kro og mange andre tidligere privilegerede kroer havde i over 100 år fortsat kaldt sig kongelig privilegeret og brugt den lukkede krone, selv om den officielle titel forsvandt 10. maj 1912, da beværterloven blev ændret. Gregers Laigaard blev i december 2015 ved retten i Viborg idømt en bøde på 3.000 kr. og fik krav om at fjerne kongekronen fra kroens hjemmeside og fra en sten foran kroen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Grønhøj Kros officielle websted
 Morten Korch museets officielle websted

Kroer i Danmark
Etableret i 1846
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Viborg Kommune