Ole Grünbaum

Ole Grünbaum (født 17. marts 1945, død 29. juli 2023) var en dansk forfatter, fredsforkæmper, provo samfundsdebattør, foredragsholder og ledende skikkelse i ungdomsoprøret.

Ole Grünbaum var søn af tidligere finansminister Henry Grünbaum. Han gik i gymnasiet på Virum Statsskole (1960-63), hvor den kolde krigs våbenkapløb for at opretholde terrorbalancen, og hvor behandlingen af tidligere kolonier og senere Vietnamkrigen påvirkede ungdommen til politisk stillingtagen – også Grünbaum. I en periode omkring 1963 var han formand for Virum DSU, men har så vidt vides ikke siden været partipolitisk aktiv.

Grünbaum ville ikke ligne sine forældre, ligesom en del andre unge fra den periode ikke ville. Han ville ud hvor han ikke kunne bunde, og det kom han. Han beskriver 3 bølger der fører ham, første bølge var beatnikkerne, de røg hash, tog meskalin, rejste, dyrkede fri sex, var bøsser, interesserede sig for østlig filosofi, lyttede til moderne jazz, ville have fred. Det var forfattere som Jack Kerouac og Allen Ginsberg der var eksponenter for første bølge. Anden bølge var hippierne fra San Francisco, med deres genbrugsforretninger. Tredje bølge var dansk, en gruppe blomsterbørn omkring Eik Skaløe og Steppeulvene.

Inden Grünbaum flyttede ind i det københavnske beatmiljø, havde han været i Amsterdam og lært hvordan provoerne brugte politiske happenings i det politiske arbejde. Han skrev bøger derom: Provokér og Emigrér. Provokér blev anmeldt af Thomas Bredsdorff i Politiken, og Grünbaum blev kaldt en ny PH.

Han mødte ikke op til aftjening af værnepligten, hvilket førte til en dom på 40 dages hæfte.

Han optrådte i direkte fjernsyn med en sine happenings nytårsaftensdag 1968, under et interview med Palle Holgersen, inden havde Grünbaum røget sig skæv og forberedt skilte som svar på spørgsmål, dette hylede intervieweren ud af det og ville afbryde, men så begyndte Ole Grünbaum bare tale som et vandfald og kamerafolkene følte sig nødsaget til at forsætte transmissionen

Efter tiden med stoffer og provokationer mødte han i 1973 en 14-årig indisk guru. Han var herefter en varm fortaler for meditation. Han mente ungdomsoprøret havde tabt, men erkendte senere, at det havde det ikke. Ole Grünbaum fattede en fascination for computere og internettet, som han mente var en følge af 60’ernes frigørelse og antiautoritære kultur. I 80’erne blev Ole Grünbaum computer-skribent i dagbladet Politiken, og holdt til sidst foredrag over en række emner.

Kilde 
 Bendix, Morten og Olsen, Niklas (Red.): 1968. Dengang og nu, 2004. 
 Selvbiografi: Bar røv i 60'erne. Dengang verden stod på skrå, eller osse var det bare mig, der var skæv, 2005,

Priser og hæder 
 Statens Kunstfonds Engangsydelse, 1968, 1970, 1971
 Dansk Forfatterforenings Faglitterære Pris, 2002

Bibliografi 
 Provokér : Lærestykker om den almindelige uorden, 1967
 Emigrér : lærestykker om det tiltagende kaos, 1968
 Når jeg blir statsminister, 1970, 
 Mord i kirken, 1971, 
 Du skal ud, 1988, 
 Computer visioner, 1995, 
 Den digitale darwinisme, 1999, 
 Tekno-fetichismen – og drømmen om det gnidningsløse samfund, 2001, 
 Farvel til krønikesamfundet : fortællinger fra den danske metropolis, 2004, 
 Bar røv i 60'erne. Dengang verden stod på skrå, eller osse var det bare mig, der var skæv, 2005, 
 Den dag min fremtid forsvandt, Tiderne Skifter, 2008, 

Debattører fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Politisk involverede personer fra Danmark
Jøder fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Journalister ved Politiken