Wilhelm von Humboldt

Karl Wilhelm friherre von Humboldt (født 22. juni 1767, død 8. april 1835) var en liberal, preussisk politiker, embedsmand, diplomat og filosof. Han grundlagde Humboldt-Universität zu Berlin, som blev forbillede for senere europæiske universiteter. Humboldt var ven af Goethe og Schiller og huskes især som en fremragende tysk lingvist, som introducerede kendskabet til det baskiske sprog blandt Europas intellektuelle.

Hans yngre bror Alexander von Humboldt var en kendt naturvidenskabsmand.

Filosof 
Wilhelm von Humboldt var allerede en anerkendt tænker, da han i 1792 udgav bogen Ideen zu einem Versuch, die Grenzen der Wirksamkeit des Staats zu bestimmen ("Ideer til et forsøg på at afsætte grænserne for statsindblanding"), et frygtløst forsvar for frihedsbegreberne i den europæiske oplysningstid, der på mange måder var forud for sin tid og andre liberalistiske tænkere som John Stuart Mill. Han beskrev udviklingen af liberalismen og frihedens rolle i den enkeltes personlige udvikling og dennes stræben efter det perfekte. Friedrich Hayek beskrev Humboldt som den største tyske liberale filosof.

Som preussisk undervisningsminister stod han for et system af Technische Hochschulen (tekniske højskoler) og gymnasier, der gjorde Preussen og efterfølgende Det Tyske kejserrige, til den stærkeste europæiske magt og leder inden for videnskab.

Diplomat 
I perioden 1802 til 1819 arbejdede Humboldt som preussisk diplomat. Først i Rom fra 1802 til 1812 og så i Wien fra 1812. I Prag i 1813 var han en afgørende spiller i at få Østrig til at alliere sig med Preussen og Rusland mod Napoleons Frankrig. I 1815 var han i Paris medunderskriver af fredaftalen mellem Preussen og det besejrede Sachsen samt aktiv deltager i håndteringen af det postnapoleonske Tyskland. I 1818 deltog han i Aachen-kongressen, der afgjorde Frankrigs skæbne efter Napoleon. Imidlertid fik Preussens tiltagende reaktionære regeringer Humboldt til at stoppe sit politiske liv i 1818 for derefter udelukkende at hellige sig litteratur og videnskab.

Lingvist 

Wilhelm von Humboldt var en ekspertlingvist, som oversatte Pindar og Aischylos fra oldgræsk til tysk og lavede pionerarbejde med studier af baskisk.

Hans arbejde i filologi med baskisk har haft den længste levetid af hans videnskabelige arbejde. Et besøg i Baskerlandet afstedkom i 1821 bogen Prüfung der Untersuchungen über die Urbewohner Hispaniens vermittelst der vaskischen Sprache (Undersøgelse af tidlige beboere af Spanien ved hjælp af baskisk), hvori han prøvede at vise, ved en sammenligning af geografiske stednavne, at et folk, der havde brugt et sprog i slægt med baskisk, engang havde beboet hele Spanien, det sydlige Frankrig samt de De Baleariske Øer. Dette folk identificerede han med iberere nævnt i klassisk litteratur, og videre beskrev han dem som have værende allierede med berberne fra Nordafrika. Von Humbolds konklusioner er siden blevet delvist overskygget og tilbagevist af moderne sprogforskning og arkæologi, men var et pionerarbejde for sin tid og brugt delvis til denne dag.

Von Humboldt nåede ikke at færdiggøre sit ambitiøse projekt med en undersøgelse af sproget kawa talt på Java, men en introduktion blev posthumt publiceret i 1836 som Über die Verschiedenheit des menschlichen Sprachbaus und seinen Einfluss auf die geistige Entwicklung des Menschengeschlechts (Sprogets forskellighed og indflydelse på menneskets intellektuelle udvikling).

Von Humboldt tilskrives æren som den første lingvist, der anskuede menneskets sprog som et regelbaseret system i stedet for som blot en samling af ord og fraser med forskellige meninger. Denne ide er en af grundstenene i Noam Chomskys sprogteori, og Chomsky selv gør hyppigt brug af Humbolds arbejder og citater. Humboldt er tilskrevet æren for at være den første til at postulere en lingvistisk relativitetshypotese (bedre kendt som Sapir-Whorf-hypotesen), næsten et århundrede før Edward Sapir og Benjamin Whorf.

Bibliografi 
 1787-1790. Sokrates und Platon über die Gottheit
 1792. Ideen zu einem Versuch, die Grenzen der Wirksamkeit des Staates zu bestimmen
 1794. Über den Geschlechtsunterschied
 1795. Über männliche und weibliche Form
 1797. Plan einer vergleichenden Anthropologie
 1797.Das achtzehnte Jahrhundert
 1799.Ästhetische Versuche I. – Über Goethe's Hermann und Dorothea
 1806. Latium und Hellas
 1807-1808. Geschichte des Verfalls und Untergangs der griechischen Freistaaten
 1816. Pindars "Olympische Oden". Græskoversættelse
 1816. Aischylos' "Agamemnon". Græskoversættelse
 1820. Über das vergleichende Sprachstudium in Beziehung auf die verschiedenen Epochen der Sprachentwicklung
 1821. Über die Aufgabe des Geschichtsschreibers
 1821. Prüfung der Untersuchungen über die Urbewohner Hispaniens vermittelst der vaskischen Sprache 1822. Über die Entstehung der grammatischen Formen und ihren Einfluss auf die Ideenentwicklung
 1824. Über die Buchstabenschrift und ihren Zusammenhang mit dem Sprachbau
 1826. Bhagavad-Gitá
 1827. Über den Dualis
 1828. Über die Sprache der Südseeinseln
 1830. Über Schiller und den Gang seiner Geistesentwicklung
 1830. Rezension von Goethes Zweitem römischem Aufenthalt
 1836. Über die Verschiedenheit des menschlichen Sprachbaus und seinen Einfluss auf die geistige Entwicklung des Menschengeschlechts

Eksterne henvisninger 

 "Lives of the Brothers Humboldt"  an extensive biography available from the Million Book Project. 
 Stanford Encyclopedia of Philosophy 
 Humboldt University site: Brief eulogy. 
 Wilhelm v. Humboldt Brief information page from the Acton Institute. 

Filosoffer fra Tyskland
Sprogvidenskabsfolk fra Tyskland
Liberale fra Tyskland
Liberalisme
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Tyskere i 1700-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Preussen
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Friherrer fra Tyskland
Diplomater fra Preussen