kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vålerengalinjen

Vålerengalinjen var en del af Oslos sporveje, der gik fra Schweigaards gate til Etterstad. Strækningen eksisterede fra 1900 til 1968.

Vålerengalinjen var en afgrening af Gamlebylinjen, der var blevet oprettet som en af Oslos tre første sporvognslinjer i 1875. Gamlebylinjen blev oprindeligt trafikeret af hestesporvogne, der kørte fra Stortorget via Grønland til Botsfengselet ved Schweigaards gate. I 1900 blev Gamlebylinjen omstillet til elektrisk drift og forlænget til Oslo Hospital. Samtidig anlagdes en afgrening ad Schweigaards gate og Galgeberg til Vålerenga. I 1923 blev Vålerengalinjen forlænget videre til Etterstad ved Helsfyr. Fra 1926 blev dens spor også benyttet af Østensjøbanen og fra 1957 desuden af Lambertseterbanen. I 1960 blev Gamlebylinjens vestlige del flyttet fra Brugata – Stenersgata – Grønland – Grønlandsleiret til den nuværende tracé ad Biskop Gunnerus' gate – Schweigaards gate for at give en mere effektiv drift. I 1966 åbnede T-banen til Helsfyr, og i 1968 blev Vålerengalinjen nedlagt.

Vålerengalinjens tidligere tracé trafikeres nu af den østlige del af buslinje 37. Linje 37 er en af Norges mest benyttede buslinjer, hvor kapacitetsgrænsen er ved at være nået med op til 12 afgange i timen i hver retning og drift med ledbusser. Der har ved flere lejligheder været fremsat forslag om at erstatte busserne til Helsfyr med sporvogne, blandt andet for at kunne håndtere det stigende antal passagerer. I 2005 vedtog bydelsudvalget for Gamle Oslo at gå ind for genåbning af Vålerengalinjen til Etterstad efter forslag fra Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre.

Eksterne henvisninger

Kilder 
 Trikkens historie, Sporveien Trikken.

Oslos sporveje
Etableret i 1900
Ophørt i 1968
Roll-on

Roll-on kan henvise til flere emner:

Roll-on-deodorant - en type deodorant
Roll-on (undertøj) - en type hofteholder

Se også
RoRo-skib (af roll on – roll off) - en skibstype
Nienwohld

Nienwohld er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende Amt Bargteheide-Land under Kreis Stormarn. Kreis Stormarn ligger i den sydøstlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
I kommunen ligger ud over Nienwohld landsbyen Nienwohldrögen. Nienwohld ligger omkring otte kilometer nordvest for Bargteheide og omkring 25 km nord for Hamborg. Floden Alte Alster løber gennem kommunen. I den nordlige del ligger naturschutzgebiet Nienwohlder Moor.

Eksterne kilder/henvisninger 

  
 Kommunens side på amtets websted
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Stormarn
Grønlig engsvirreflue

Grønlig engsvirreflue (Chrysogaster virescens) er en europæisk svirreflueart, som først blev beskrevet af Friedrich Hermann Loew 1854. Fluen indgår i slægten Chrysogaster (sammen med den gulvingede og den sortvingede engsvirreflue, mens andre engsvirrefluer er i slægten Melanogaster), der igen indgår i familien Syrphidae (svirrefluer).

Artens udbredelsesområde er Tyskland., men den kan også forplante sig i tilgrænsende områder, herunder Sverige. Ingen underarter nævnes i Catalogue of Life.

Billedgalleri

Referencer

Eksterne links 

Svirrefluer
Borneo-orangutang

Borneo-orangutang (Pongo pygmaeus) er en art af orangutang, der lever på øen Borneo. Den tilhører sammen med Sumatra-orangutang den eneste slægt af store menneskeaber i Asien. Som de andre store menneskeaber er orangutanger intelligente, idet de på en avanceret måde kan anvende redskaber i naturen. Orangutanger deler omkring  97% af deres DNA med mennesker. Borneo-orangutangen er kritisk truet på grund af afskovning, palmeolie-plantager og jagt.

Status
Den sidste opgørelse over antallet af orangutanger på Borneo blev ifølge IUCN lavet i 2004 og den estimerede, at der på daværende tidspunkt eksisterede mellem 45.000 og 69.000 orangutanger på Borneo, fordelt på tre underarter. Imidlertid er arten gået stærkt tilbage over de seneste årtier og i juli 2016, ændrede organisationen IUCN orangutangens status fra at være "truet" til at være "kritisk truet", da en ny undersøgelse estimerede, at mere end 80 procent af Borneos orangutanger vil forsvinde i løbet af tre generationer (1950 til 2025). Generationstiden for orangutangen er cirka 25 år.

Den danske organisation Red Orangutangen arbejder med at redde den udryddelsestruede orangutang og dens regnskovshjem på Borneo, og finansierer blandt andet 95 procent af verdens største orangutangrehabiliteringscenter - Nyaru Menteng. Her hjælper organisationen forældreløse orangutangunger indtil de kan klare sig selv og genudsættes i Borneos regnskove.

Habitat og udbredelse 
Borneo-orangutang lever i fugtige, tropske og subtropiske skove i Borneos lavland såvel som i bjergrige områder op til 1500 meters højde. Arten lever i træernes kroner og bevæger sig over store afstande for at finde træer med frugter.

Den findes i de to malaysiske delstater Sabah og Sarawak og i tre af de fire indoneske provinser i Kalimantan. På grund af tab af levesteder er udbredelsesområdet nu over hele øen meget opdelt. Arten er blevet sjælden på den sydøstlige del af øen og i skovene mellem Rajang-floden i det centrale Sarawak og Padas-floden i det vestlige Sabah.

Levevis 
Borneo-orangutangen lever mere solitært end sin slægtning på Sumatra. To eller tre orangutanger, hvis territorer overlapper, kan undertiden være i kontakt med hinanden, men kun i korte perioder. Selvom orangutanger ikke er territoriehævdende vil en voksen han udvise truende adfærd, når den møder andre hanner, og den har kun kontakt med hunner i forbindelse med parring. Det er hannerne der er mest solitære. 

Borneo-orangutangen bliver omkring 35-45 år gammel i naturen. I fangenskab kan den blive omkring 60 år.

Selvom om Borneo-orangutangen er trælevende, bevæger den sig mere på jorden end sin slægtning fra Sumatra. Dette skyldes muligvis, at der ikke findes store landlevende rovdyr på Borneo der kan udgøre en trussel over for en orangutang. På Sumatra kan orangutanger møde Sumatratigeren.

Kilder og eksterne henvisninger  

  wikispecies:Pongo pygmaeus

Orangutanger
Smeden fra Store Wootton

"Smeden fra Store Wootton" ("Smith of Wooton Major") er en novelle fra 1967 af den britiske forfatter J. R. R. Tolkien. På dansk er den oversat to gange, i 1975 og igen i 1985.

Baggrund
Tolkien begyndte på historien som et forsøg på at forklare eventyrvæsnet "en fe" ved en historie om en kok og hans kage. Den skulle være forord til George MacDonalds eventyr "The Golden Key", men efterhånden voksede historien til en selvstændig fortælling.

Historien har ingen forbindelse med Tolkiens Midgård, bortset fra temaet med en rejsende der rejser til et land uden for den normale verden, som ikke kan nås af almindelige dødelige; et tema der genfindes i fortællingerne i Silmarillion om Beren i Thingols rige eller Eärendils rejse til Valinor.

Handling

Landsbyen Store Wootton var kendt for sine årlige byfester, som især var berømte for deres gode mad. Den største og mest berømte fest var "De Gode Børns Fest", som blev holdt hvert 24. år med 24 børn som deltagere. Højdepunktet ved denne særlige fest var "Den Store Kage" - den vigtigste opgave for landsbyens mesterkok, og afgørende for hans gode ry og rygte. Ved historiens begyndelse var mesterkokken en "Nokes", der havde fået posten lidt ved en tilfældighed og uden at være så dygtig, som det ellers forventedes af mesterkokken. Men han havde en meget dygtig lærlig, som han havde overtaget fra den forrige mesterkok. 

I kagen gemmes 24 små ting, mønter, figurer m.v., som børnene kan finde - at finde en ting i kagen ansås for lykkebringende. Men Nokes gemte også en 25. ting, en lille sølvstjerne, som han fandt efterladt i en æske fra den tidligere mesterkok. Stjernen blev imidlertid ikke fundet i kagen, men slugt af smedens søn. Sønnen mærkede slet ikke, at han slugte den, men da han noget tid senere fyldte 10 år, blev stjernen aktiv.

Stjernen kom nu til at sidde på sønnens pande, hvor den sad og skinnede - men folk bemærkede den alligevel ikke. Ved hjælp af stjernen kunne sønnen nu rejse ind og ud af eventyrriget, som han ville, og han var beskyttet mod de farer, der lurede der - folk han mødte i eventyrriget kaldte ham "stjernepande", for de kunne godt se stjernen. Smedens søn (der nu selv vr smeden og bare kaldtes Smed) tog mange rejser til eventyrriget, og til sidst mødte han Dronningen, og senere blev det også afsløret, hvem der var Kongen.

Efter mange år skulle der igen holdes "De Gode Børns Fest", og det nævnes at lærlingen, der nu var mesterkok, var en af de få, der kom til at lave sin anden kage. Smed havde nu haft stjernen i mange, mange år, og mesterkokken bad ham afhænde den, så den igen kunne komme i kagen og blive fundet af et nyt barn. Efter festen trk mesterkokken sig tilbage og overlod posten til sin lærling, men Smed helligede sig sit arbejde og sin familie.

Kilder 

Bøger af J.R.R. Tolkien
Litteratur i 1967
Ishal

En ishal eller en skøjtehal er et indendørs idrætsanlæg, som er beregnes til udøvelse af sportsgrene, som udøves på is. Idrætsanlægget kan benyttes til idrætsgrene som bandy, curling, ishockey, kunstskøjteløb, skøjteløb på tid (kortbaneløb på skøjter og hurtigløb på skøjter) og frit skøjteløb. Selve isbanen har ofte karakter af en skøjtebane og er typisk omgivet af tilskuertribuner.

Ishaller er i nogle dele af verden en forudsætning for at kunne udøve de idrætsgrene, der kræver is, eftersom sæsonen ellers bliver for kort pga. varme.

En ishal kan have karakter af en multihal, der benyttes til en række af idrætsgrene på is, men den kan også være målrettet til en specifik issport såsom ishockey, curling eller hurtigløb på skøjter.

I Nordamerika er det almindeligt med ishaller, der primært benyttes til ishockey, hvorfor disse ofte kaldes for ishockeyarenaer.

Ishaller i Danmark 

Der findes i alt 17 skøjtehaller, ifølge Dansk Skøjte Union i byerne: Esbjerg, Frederikshavn, Gentofte, Gladsaxe, Herlev, Herning, Hvidovre, Hørsholm, Kastrup, Odense, Rødby, Rødovre, Silkeborg, Vojens, Østerbro, Aalborg, Aarhus 

Brøndbyhallen blev i 1994 ombygget fra ishal til sportshal med trægulv.

Referencer
Todendorf

Todendorf er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Bargteheide-Land under Kreis Stormarn. Kreis Stormarn ligger i den sydøstlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Todendorf ligger fem kilometer nordøst for Ahrensburg og 25 km nordøst for Hamborg. Motorvejen A1 og Bundesstraße 404 løber gennem kommunen. Vandløbet Gölmbach løber gennem kommunen, og dele af statsskovene Reinfeld og Trittau, samt skovene Wälder Buchenwald og Ochsenkoppel, samt mosen Gölmer Moor ligger i kommunen Todendorf.

Eksterne kilder/henvisninger 

  
 Kommunens websted
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Stormarn
Lonesome Rider

"Lonesome Rider" er en single fra det danske heavy metalband Volbeat. Den blev udgivet den 31. oktober 2013, og er taget fra gruppens femte studiealbum, Outlaw Gentlemen & Shady Ladies, der blev udgivet i april 2013. Sangen belv ugså udgivet som b-side til sangen Doc Holliday i efteråret 2014. "Lonesome Rider" er en duet mellem Volbeats forsanger Michael Poulsen og Sarah Blackwood fra Walk off the Earth.

Baggrund 
"Lonesome Rider" blev skrevet i 2012 af forsangeren Michael Poulsen og guitarist Rob Caggiano. Musikalsk kombinerer sangen metal med country- og westernmusik. Som gæstesanger på nummeret deltog Sarah Blackwood fra det canadiske band Walk off the Earth, og Jakob Øelund spillede kontrabas. Poulsen har i et interview med onlinemagasin Ultimate Guitar, at han normalt ikke bryder sig om hvide sangerindes stemmer, da de for det meste lyder ens, og at han i højeregrad foretrækker sorte sangeres stemmer når det kommer til vokal.

Der blev indspillet en musikvideo til sangen, hvor både Poulsen og Blackwood medvirker. Den blev filmet i sort-hvid, og Poulsen som døden og Blackwood, som transporterer en kiste på en vogn. Jakob Printzlau aka. Plastic Kid instruerede den og skrev manuskriptet til videoen. Singlen blev udgivet 28. oktober 2013 Vertigo Records. Den 19. april 2014 udgav Spinefarm Records den i Storbritannien som en 10" single i anledning af Record Store Day, hvor den var b-side til sangen "Doc Holliday". Singlen blev udgivet i vinyl og udkom kun i et begrænset oplag på 500 eksemplarer.

Modtagelse 
For Katrin Riedl fra det tyske blad Metal Hammer skrev at "Lonesome Rider" var et af højdepunkterne på albummet. Ifølge Heiko Eschenbach fra online magasinet Metal.de  var "Lonesome Rider" uspektakulært forsøg på at lave en country-rocksang i Nashville-stil. Sangen nåede nummer otte på Hitlistens Track Top-40. I marts 2014 havde singlen solgt guld i Danmark.

Spor

Medvirkende 
 Michael Poulsen – vokal, rytmeguitar
 Rob Caggiano – leadguitar
 Anders Kjølholm – basguitar
 Jon Larsen – trommer

Gæstemusikere 
 Sarah Blackwood - vokal
 Jakob Øelund - kontrabas

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Sange fra 2013
Volbeat sange
Tremsbüttel

Tremsbüttel er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Bargteheide-Land under Kreis Stormarn. Kreis Stormarn ligger i den sydøstlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Tremsbüttel ligger omkring 27 kilometer nordøst for Hamborg og ca. tre km nordøst for Bargteheide. Vandløbene Groot Beek, Lütt Beek og Süderbeste løber gennem kommunen. Nabokommuner er (med uret) Rümpel, Lasbek, Hammoor, Bargteheide og Elmenhorst.

Tremsbüttel ligger ved motorvejen A21.
Banegården Kupfermühle ligger i landsbyen Sattenfelde i den nordlige del af kommunen; Den er station på linjen mellem Hamborg og Bad Oldesloe.

Eksterne kilder/henvisninger 

  
 Kommunens side på amtets websted
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Stormarn
Sumatra-orangutang

Sumatra-orangutang (Pongo abelii) er den ene af to arter af orangutanger. Den findes kun på øen Sumatra i Indonesien og er mere sjælden end Borneo-orangutang.

Beskrivelse 
Hannen af Sumatra-orangutang bliver op til omkring 140 cm høj med en vægt på op til 90 kg. Hunner er mindre og har i gennemsnit en højde på 90 cm og en vægt på 45 kg. Sammenlignet med Borneo-orangutang er den tyndere med et mere langstrakt ansigt. Desuden er håret længere med en mere blegrød farve.

Levevis 

I forhold til Borneo-orangutang lever Sumatra-orangutangen mere af frugt og især insekter. De foretrukne frugter er figner og jackfrugter. Den spiser også fugleæg og små hvirveldyr. Sumatra-orangutangen bruger meget mindre tid på at spise træernes inderbark end dens slægtning på Borneo.

Livsstadier 
Sumatra-orangutangens liv kan opdeles i fem stadier, der karakteriseres af forskellige fysiske og adfærdsmæssige træk. 

Første stadie er babystadiet, der varer fra fødslen til en alder af 2½ år. I denne periode er vægten 2-6 kilogram. Ungen har da lyse områder omkring øjnene og næsen, der står i kontrast til mørkere områder i resten af ansigtet og til langt udstående hår, der vokser frem omkring ansigtet. I denne periode bæres den altid af moren, når de skal flytte sig fra sted til sted, og den er meget afhængig af moren med hensyn til mad, og sover i morens rede.

Næste stadie er barnestadiet, der finder sted i en alder af 2½ til 5 år. Orangutangen vejer da mellem 6 og 15 kilogram, og ser ikke meget anderledes ud end i babystadiet. Selvom den stadig bæres af moren, leger den ofte med jævnaldrende og foretager små ture på opdagelse under opsyn af moren. I slutningen af dette stadie holder den op med at sove i morens rede og bygger sin egen rede i nærheden.

I alderen fra 5 til 8 år er ungen i et ungdomsstadie. Den vejer omkring 15-30 kilogram. De lyse områder af ansigtet begynder at forsvinde og bliver på et tidspunkt helt mørke. I denne periode har ungen stadig konstant kontakt med moren, men udvikler dog alligevel stærkere bånd til jævnaldrende, mens de leger sammen i grupper. Ungen er stadig forsigtig i nærheden af ukendte voksne, især hanner. 

I en alder af 8 år kan hunner betragtes som fuldt udviklede og kan nu selv få unger. Hanner derimod indtræder nu i en sub-adult periode, der varer fra 8 til omkring 13-15 års alderen, hvor de vejer 30-50 kilogram. Deres ansigter er fuldstændig mørke og de begynder at udvikle de store fedtholdige kindvalker. Deres skæg begynder at gro, mens håret omkring ansigtet bliver kortere og nu lægger sig mere fladt over hovedet i stedet for at være udstående. I denne priode bliver hannerne kønsmodne, men er stadig socialt uudviklede og undgår kontakt med fuldt voksne hanner.

Til slut bliver hanner af Sumatra-orangutangen fuldt voksne i en alder af 13-15 år. De er da meget store dyr med en vægt på 50-90 kg. De har helt udvokset skæg, fuldt udviklede kindvalker og langt hår. Disse orangutanger er nået fuld kønsmodenhed og er fuldt socialt udviklede. De bevæger sig nu kun alene omkring.

Kilder og eksterne henvisninger  

  wikispecies:Pongo abelii

Orangutanger
Landakotskirkja

Landakotskirkja (isl.  Basilíka Krists konungs, Dómkirkja Krists Konungs) er katedralen i det katolske stift i Reykjavík, Island. Den kaldes  også Kristskirkja og ligger på en bakke vest for Reykjavík. Paven gav 1999 kirken æresbetegnelsen Basilika minor − latin for "mindre basilika". 

De første katolske præster der kom til Island efter Reformationen var franskmændene Bernard Bernard (†1895) og Jean-Baptiste Bates  (†1875) i det 19. århundrede.  De købte ejendommen Landakot og opførte dér et lille kapel i 1864. Kort efter blev der bygget en lille trækirke på Túngata i nærheden.

Efter  1. verdenskrig og grundlæggelsen af det apostoliske vikariat ("bispedømme på prøve") i Reykjavik voksede ønsket hos islandske katolikker om at bygge en større kirke. Arkitekt var Guðjón Samúelsson der tegnede en kirke i nygotisk stil. Kirken var på det tidspunkt den største i landet og blev indviet 23. juli 1929.

Tårnet er uden spir efter engelske og irske forbilleder. Byggematerialet var beton, og som ved Hallgrímskirkja benyttede Guðjón Samúelsson også her basaltformationer som inspiration til udformning af pilastrenes profiler.

Den eneste katolske skole i Island findes i tilknytning til kirken.

Galleri

Eksterne henvisninger 

 "Brief History of the Catholic Church in Iceland"  fra Catholica.is (en.)

 

Kirker på Island
Katolske kirker
Etableret i 1929
Serie A (ishockey)

Serie A er den øverst rangerede ishockeyliga i Italien. Ligaen er etableret i 1925. Administrativt er den underlagt Federazione Italiana Sport del Ghiaccio (FISG). I sæsonen 2015/16 er der otte klubber i Serie A. I den næstøverste liga i Italien Serie B er der 16 klubber. De fleste klubber har hjemsted i Norditalien.

2015/16

Klubber 

Ishockeyligaer
Sport i Italien
HC Fassa

HC Fassa er en ishockeyklub fra Canazei i Trentino i Italien. De spiller i Serie A, som er den øverst rangerede ishockeyliga i Italien.

Klubben er etableret som Hockey Club Canazei i 1955. Klubbens hjemmebane er Stadio del Ghiaccio Gianmario Scola, hvor der er plads til 3.500 tilskuere.

Notable spillere 
 Frank Doyle
 Owen Fussey
 Alexander Gschliesser
 Bob Manno
 Robert Schnabel
 Brad Snetsinger
 Igor Vyazmikin

Eksterne henvisninger 
 Official site

Ishockeyklubber i Italien
Trentino
SG Cortina

Sportivi Ghiaccio Cortina er en ishockeyklub fra Cortina d'Ampezzo i Veneto i Italien. De har hjemmebane på Stadio Olimpico Del Ghiaccio, hvor der er plads til 2.700 tilskuere. Klubben spiller i Serie A, som er den øverst rangerede ishockeyliga i Italien. SG Cortina er etableret i 1924.

Meritter 
 Serie A:
 Mesterskaber (16) : 1932, 1957, 1959, 1961, 1962, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1970, 1971, 1972, 1974, 1975, 2007
 Coppa Italia:
 Cupvindere (3) : 1973, 1974, 2012

Notable spillere 

 Cam Keith
 Adam Munro
 Dan Sullivan

 Martin Wilde
 Jonas Johansson

 Matt Cullen

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Official Club Website 

Cortina d'Ampezzo
Ishockeyklubber i Italien
Tour of California 2016

Tour of California 2016 var den 11. udgave af cykelløbet Tour of California, et otte-dages etapeløb, der dette år var på i alt 1.253,8 km. Løbet blev kørt i perioden 15. – 22. maj 2016 i Californien. Julian Alaphilippe blev den samlede vinder af løbet.

Hold og ryttere

Danske ryttere 
Michael Mørkøv kørte for 
Søren Kragh Andersen kørte for

Etaperne

Trøjernes fordeling gennem løbet

Resultater

Eksterne henvisninger 
Officielle hjemmeside 

Cykelløb i 2016
2016
Pedershaab A/S

Pedershaab A/S blev grundlagt af Peder Nielsen i 1877 som Pedershåb Maskinfabrik i Brønderslev.
Omkring 1930 fik Pedershaab lov til at fremstille rangertraktorer på licens fra den tyske virksomhed Breuer-Werke AG.

I 1972 overtog FLS Industries aktiemajoriteten og i 1981 solgte Peder Nielsens efterkommere de resterende aktier i det tidligere familiefirma til FLS Industries. I flere år opererede fabrikken under navnet Pedershaab Maskinfabrik A/S, men i 1990 skiftede virksomheden navn til Pedershaab A/S. i 2003 blev den overtaget af den amerikanske Fred B. Scultz. 
I 2008 fusionerede virksomheden til HawkeyePedershaab.

Referencer 

Køretøjsproducenter i Danmark
Danske virksomheder etableret i 1877
Fremstillingsvirksomheder i Danmark
Newcastle-Bolgart Jernbane

Newcastle–Bolgart Jernbane blev den anden etape af Clackline–Miling jernbane, der blev åbnet den 6 December 1909 af Western Australias Premierminister Newton Moore. Strækningen strakte sig mellem Newcastle (nu Toodyay) og Bolgart i Vest-Australien. På et møde den 6. November 1906 truede Timothy Quinlan, daværende formand for  Western Australias parlament, med at træde tilbage fra regeringen og slutte sig til oppositionen. På mødet blev det foreslået, at Quinlan skule mødes med Moore og få et definitivt svar på, om han ville beholde linjen på den foreslåede tidsplan for jernbaner.

Historie 
Spørgsmålet om en linje mellem Newcastle og Bolgart blev første gang rejst i 1897. En række regeringer lovede bygningen af en linje, begyndende med regeringen under James, igen under Rason regeringen. Labor regeringen undersøgte efterfølgende, og dette blev fulgt op med at Moore Regeringen udbød kontrakter på byggeriet. Linjen fra Clackline var ikke en økonomisk succes, men man mente at åbne denne strækning vil forbedre dens fremtidigen økonomi.

Den 20. oktober 1908 blev udbuddet vundet af  Barry & McLaughlin, som de lavestbydende på £25,744 2s. 4d. Med tillæg af udgifter til skinne og spir endte de samlede omkostninger på £48,000, som var £2.000 over det oprindelige skøn for omkostningerde da lovforslaget til byggeriet blev fremlagt i parlamentet; en betydelig del af prisen, var omkostningerne forbundet med byggeri af broer.

Byggeriet påbegyndes officielt 4. December 1908, hvor guvernøren af Western Australia Frederik Bedford tog det første spadestik i jorden ved en ceremoni i nærheden af Newcastle. Guvernøren bemærkede, at dette var første gang han havde arbejdet på byggeriet af en jernbane. Som et minde om den anledning blev Guvernøren præsenteret med en lille skovl, der havde et sandeltræ håndtag og et guld skovlblad.

Banen blev åbnet den 6. December 1909; den 10 December 1909 blev en steppebrand startet af gløder fra et tog på den linje. Det forårsagede store skader på trods af bestræbelserne, fra omtrent 300 frivillige, at bekæmpe branden. Endnu en brand der brød ud den 11. December 1909, ødelagde 250 hektar hvede, der ejedes af Quinlan.

References 

Jernbanestrækninger i Australien