kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Topspirende slangeurt

Topspirende slangeurt (Bistorta vivipara) er en flerårig urt i syrefamilien (Polygonaceae), også kaldet Topspirende Pileurt. Arten betragtes som regionalt uddød i Danmark.

Beskrivelse 
5-30 cm høj flerårig urt med knoldformet jordstængel. Bladene er æg- til lancetformede, helrandede og langstilkede. Oversiden af bladene er mørkegrønne og glinsende. Med opret stængel, som bærer en 2-10 cm lang blomsterstand, som er et tætblomstret aks med 40 til 60 små, hvide-lyserøde blomster. De enkelte blomster er 1-3 mm brede med 5 kronblade, ingen bægerblade og (3-)5-8 støvdragere. Formerer sig vegetativt ved at udvikle yngleknopper i akset, som falder af og spirer.

Frugten er en 2,5 til 3,3 mm stor lysebrun skalfrugt (achene), som dannes sjældent.

Habitat 

Findes på fugtig, relativt næringsrig bund. I Norden på overdrev, enge, grøfter, heder, søbredder og snelejer. I Grønland i snelejer, urtelier og heder.

Udbredelse 
Topspirende Pileurt er vidt udbredt på den nordlige halvkugle og har en circumpolar og circumboreal udbredelse.

I Danmark har den senest være fundet omkring Ålborg, men blev set sidste gang i 1912, og formodes nu forsvundet fra Danmark.

Referencer 

Flerårige urter
Slangeurt
Grønlands flora
Korfu (by)

Korfu by ligger på øen Korfu, der er en af de 7 Ioniske Øer i Det Ioniske Hav vest for det græske fastland. Byen har  indbyggere.

Korfu Lufthavn ligger 2 kilometer syd fra centrum af Korfu by.

Ekstern henvisning 

Byer i Grækenland
by
Ristinge Klint

Ristinge Klint er en to kilometer lang, op til  30 meter høj fredet  klint   ligger ud til Marstal Bugt på sydvestsiden af den fem kilometer lange halvø Ristinge på Langeland.

Halvøen er skabt af en af de mange gletsjere, der her skød ind over området fra sydøst i en nordvestlig retning. Det er det ungbaltiske fremstød i slutningen af Weichsel-istiden for 17.000 år siden, der formede halvøen – og i øvrigt også mange andre steder i Det Sydfynske Øhav. 

Havstrømme og bølger har siden da slået ind på kysten, og dele af den er skredet i havet og har blotlagt en lang række forskellige lag i klinten. Lagene ligger på tværs af Ristingehalvøen, og det er det sidste isfremstød, der bragte uorden i lagene. Ser man klinten fra stranden eller ude fra havet, ligger de enkelte lag ikke vandret, men næsten lodret, hældende en smule til venstre.

Der findes mere end 30 skråtstillede lag (geologerne kalder dem ”flager”), som rummer hav-aflejringer fra den næstsidste mellemistid, Eem Mellemistiden, og gletsjeraflejringer fra hele sidste istid. Det ældste ler er ”Det blanke ler”, der er 130.000 år gammelt. Ovenpå dette er Cyprina Leret og derover igen er et lag af fint, hvidt sand, omkring 50.000 år gammelt og aflejret af vand og vind. De ældste morænelag er fra det gammelbaltiske fremstød, 50.000 år gammelt. Hele klinten er dækket af flyvesand, der er blæst op fra stranden og ligger på toppen af klinten. Det er en proces, der stadig foregår.

Planteliv
På  klintens top er der områder med kratskov, der nogle steder er en bevoksning med eg og skov-fyr, som er omkring 30 år gammel. Flere af arealerne ovenfor klinten har dog overdrevsagtig karakter. Det er et smalt overdrev, kun 5-10 m bredt. Hvor overdrevet er bredere, er det dækket af krat. Området rummer mere end 100 plantearter og mange er varme- og tørkeelskende, der trives i det såkaldte ”Storebæltsklima”, der er karakteriseret ved mindre nedbør, mere varme og mere solrigt end andre steder.

Dyrelivet 
På klintområdet er der også registreret sjældne biller og sommerfugle. De særlige klimatiske forhold giver også plads til den sjældne ”korthalset oliebille”, der er en sårbar art. Her lever klintskyggebille, sandoldenborre og skræntoldenborre. Den syd- og mellemeuropæiske bi Andrena fulva er i Skandinavien kun registreret på Ristinge Klint.

Ud for Ristinge Klint er der gode muligheder for – i sommerhalvåret og i stille vejr – at få øje på marsvin. Om vinteren ses flokke af ederfugle, hvinænder og skarver på havet.

Fredning mm
Ristinge Klint er kendt internationalt og er foreslået som et internationalt geologisk interesseområde under UNESCO.  Ristinge Klint er et af de tre  geosites i Geopark Det Sydfynske Øhav. Hele halvøen og et nærliggende, delvis tørlagt nor er et særligt beskyttelsesområde for geologi, og Klinten blev  fredet i 1922. Den gamle fredning er justeret flere gange (nu i alt 25 ha), i 1951, 1960 og 1987.

Kilder og henvisninger

Folder om Ristinge Klint naturstyrelsen.dk

Fredede arealer i Danmark
LangelandKlinter i Danmark
Supercelle

En supercelle er et tordenvejr karakteriseret ved tilstedeværelsen af en mesocyklon: En dyb, vedholdende roterende opadgående vind. 
Af denne grund omtales disse storme nogle gange som roterende tordenvejr. 
Af de fire klassifikationer af tordenvejr (supercelle, bygelinje, flercellet, and enkelt cellet), er superceller den sjældnest forekommende og har potentiale til at blive den mest alvorlige. Superceller er ofte isolerede fra andre tordenvejr og kan dominere det lokale vejr op til 32 km væk. Superceller har tendens til at vare 2–4 timer.

Under supercellen følger en større eller mindre tornado med.

Superceller hænder af og til i Danmark.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 19. jun. 2019, eb.dk: Supercelle kan ramme Danmark: Risiko for tornadoer

Meteorologi
Skyer
Naturkatastrofer
Vejr
Rotation
De Røde Sko (eventyr)

De Røde Sko er et eventyr af den danske digter og forfatter H.C. Andersen. Eventyren blev først udgivet af C.A. Reitzel i København d. 7. april 1845 i samlingen Nye Eventyr. Første Bind. Tredie Samling.

Handling 
En bondepige ved navn Karen, som har mistet sin mor som barn, bliver adopteret af en rig ældre kvinde, og vokser derfor op forfængelig og forkælet. Før hendes adoption havde Karen et par simpelt fremstillede røde sko; efter adoptionen får hun sin plejemor til at købe et nyt, meget finere og dyrere par. Karen er så glad for sine nye sko, at hun tager dem på i kirken, men den ældre kvinde siger til hende at hun kun må have sorte sko på i kirken. Søndagen efter kan Karen ikke modstå at tage de røde sko på igen. Da hun skal ind i kirken, møder hun en mystisk gammel soldat med rødt skæg, som forhekser skoene til aldrig at stoppe med at danse. Efter kirken kan Karen ikke lade være med at tage et par dansetrin, og hun får en fornemmelse af at skoene styrer hende, men hun får stoppet kontrollen efter et par minutter.

Efter at hendes adoptivmor er blevet syg og dør, møder Karen ikke op til begravelsen og vælger at gå til bal i stedet for. Endnu en gang tager hendes sko kontrol, og denne gang er hun ude af stand til at stoppe med dansen. En engel viser sig for hende, bærende et sværd, og dømmer hende til at danse, selv efter hun er død, som en advarsel til forfængelige børn overalt. Karen beder om nåde, men de røde sko tager hende væk, før hun hører englens svar.

Karen finder en bøddel og beder ham hugge hendes fødder af. Det gør han, men skoene fortsætter med at danse, selv med Karens amputerede fødder inde i dem. Bøddelen giver hende et par træfødder og krykker. Herefter beslutter Karen sig for at gå i kirke, så folk kan se hende, men hendes amputerede fødder spærrer vejen for hende. Søndagen efter prøver hun igen, men igen spærrer de dansende røde sko vejen.

Næste søndag tør Karen ikke at gå i kirke igen. I stedet sidder hun alene hjemme og beder til Gud om hjælp. Englen dukker op igen og giver Karen den nåde, hun bad om, med den konsekvens at hendes hjerte bliver så fyldt med fred og glæde, at det brister. Hendes sjæl flyver videre til Himlen, hvor ingen nævner de røde sko.

Baggrund 
Andersen opkaldte historiens hovedperson Karen efter sin halvsøster, Karen Marie Andersen, med hvem han havde et kompliceret forhold. Historiens oprindelse er baseret på en hændelse, Andersen var vidne til som lille barn, hvor hans far, som var skomager, fik sendt et stykke rød silke af en rig dame for at lave et par dansesko til kvindens datter, som kvinden alligevel ikke var tilfreds med.

Referencer

Eksterne links 
 De røde sko Original dansk tekst
 SurLaLunes kommenterede De røde sko
 Fuld tekst fra "Andersens eventyr" 
 Knæhøjde Teater 
 Sky Candy
 Historie med samarbejdsbaserede originale kunstværker af Project Bookses

Eventyr af H.C. Andersen
Litteratur i 1845
Ĉ

Ĉ (minuskel: ĉ) er en konsonant på kunstsproget esperanto, skabt af Ludwig Zamenhof. Bogstavet er et C med cirkumfleks og udtales [t͡ʃ].

Bogstavet optræder som det fjerde i esperantos alfabet. På dansk vil lyden "tj" komme nærmest. Andre sprog, især nogle slaviske sprog, bruger bogstavet Č til at skrive den samme lyd.

Det ses ofte, at ĉ skrives som cx eller ch.

Referencer
Fattigvæsen

Fattigvæsen var den institution der skulle sikre forsørgelse og "aktivering" af de fattige. Efter hvor tids standard var fattigvæsenet et ligefremt usselt og de ældste indretninger etisk uforsvarligt, men dens oprettelse skabte vejen for den udvikling, der skete i samfundet mod moderne social forsørgelse og rehabilitering. Gennem var det at blive indskrevet i fattigvæsenet et social tabu i sig selv, og begrænsede de få privilegerer et menneske måtte havde. Ved demokratiets indførsel blev man umyndiggjort, hvis man blev indskrevet, da det i tiden blev opfattet som at det var den enkeltes skyld at havne i fattigdom, selv ved hvad der i dag er bred enighed om ville være udefrakommende kræfter, såsom at høsten slår fejl. i 1890'erne var omkring 10% af Aalborgs borgerer indskrevet i fattigvæsenet.

Historie 
Før reformationen var det almindeligt at munke ordner, typisk i klostre, tog sig af de aller svageste i samfundet. Både økonomisk men også helbredsmæssigt og ældre uden anden forsørgelse. Efter reformationen og den protestantiske tros udbredelse, begyndte købstæder at oprette deres eget fattigvæsen for at varetage denne opgave, ofte varetaget og styret af præster. Nu blev fattigvæsenet oftest helt afhængigt af private gaver og donationer for at opretholde deres virke, som typisk bestod i at brødføde de fattigste, da kirkerne modsat klostrene ikke havde samme indtægt fra agerbrug og virksomhedsdrift.  

I 1708 blev det forbudt at tigge i Danmark samtidig med at købstæder og landområder fik ansvar for at forsøger de værdigt trængende, som det formuleres. Dette betød at de der havde det så økonomisk trængt at de ikke kunne skaffe mad selv, kunne søge om hjælp. Dette førte hurtigt til at landsbyer og købstæder oprettede organiserede institutioner til varetage dette ansvar, typisk i form af fattiggårde og -huse. Her var det ofte stadig gejstlige der havde ansvaret, altså personerne fra kirkevæsenet, mens den øverste myndighed var Den Kongelige Fattigdirektion. Hertil var en kommission af præster, byfogeder, magistrater og borgerer der førte de såkaldte fattiginspektioner.

I starten af 1800-tallet blev det klart at indtægter fra skatter og donationer ikke var tilstrækkeligt til driften af fattigvæsenet, og der blev indført nye forordninger der gav flere muligheder, samt inddeling af de fattige i tre klasser efter behov.

Ved vedtagelse af Landkommunalloven i 1867 blev fattigvæsenet underlagt de nye sognekommuner, der senere blev omdannet til moderne kommuner, og herigennem har udviklet sig til det moderne socialhjælp.

Referencer 

Fattigdom
Hvalløs

Hvalløs er en landsby i Østjylland, beliggende knap 3 kilometer nordvest for Voldum, 10 kilometer sydøst for Randers og 12 kilometer nordøst for Hadsten. Landsbyen ligger i Region Midtjylland og tilhører Favrskov Kommune.

I Hvalløs findes Voldumtjørnen der er en såkaldt brandelm. Denne var oprindelig en 400 år gammel træstamme, men da træet måtte lade livet for år tilbage, voksede der nye skud frem, så den fortsat er i live. Den ligger tæt ved vejen til Nielstrup og er brandtræ for Hvalløs by. Sagnet fortæller er der ligger en skat begravet under elmen.

Clausholm Slot findes ca. 2 kilometer øst for landsbyen.

Kilder 

Lokaliteter i Favrskov Kommune
École nationale supérieure des mines de Nancy

École nationale supérieure des mines de Nancy er et fransk universitet, grande école, der blev oprettet i 1919. Det er medlem af Conférence des Grandes Ecoles. Med et tværfagligt pensum uddanner den på tre år ingeniører, som derefter hovedsageligt arbejder inden for erhvervslivet: Målet med uddannelsen er den såkaldte Master Ingénieur Mines Nancy.

Berømte kandidater 
 Jean-Claude Trichet, tidligere formand for Den Europæiske Centralbank

Noter 

Uddannelsesinstitutioner i Frankrig
Tekniske universiteter
Nancy
Durup-Tøndering-Nautrup Pastorat

Durup-Tøndering-Nautrup Pastorat var et pastorat i Salling Provsti i den nuværende Skive Kommune (i den daværende: Sallingsund Kommune i 1970-2006 samt i Nautrup-Sæby-Vile Sognekommune og Durup-Tøndering Sognekommune før 1970). I 2014 blev de tre sogne en del af Harrevig Pastorat.

Pastoratet omfattede de tre sogne Durup Sogn, Tøndering Sogn og Nautrup Sogn. Pastoratet blev oprettet i 1969, da Nautrup Sogn blev overflyttet fra Nautrup-Vile Pastorat til Durup-Tøndering Pastorat.

I nutiden styres det tidligere pastorats kirkelige og administrative anliggender af Durup-Tøndering-Nautrup Sognes Menighedsråd.

Tidligere pastorater i Salling Provsti
Biologiforbundet

Biologiforbundet blev oprettet 1. maj 1971 og er faglig forening for alle, der har interesse for biologi og biologifaget og underviser i eller formidler biologi. Forbundets formål er bl.a. at fremme glæde ved og indsigt i natur og biologi og at styrke skolens undervisning i fag og emner med biologisk indhold. 

Biologiforbundet uddeler Kaskelotprisen, som er en hæderspris til personer eller organisationer, der har ydet en ekstraordinær indsats for at fremme biologisk indsigt.

Forbundet er godkendt som faglig forening under Danmarks Lærerforening, sidder i Det Grønne Kontaktudvalg samt i WWF's præsidium.

Eksterne henvisninger
 Forbundets hjemmeside

Foreninger fra Danmark
Biologi
Etableret i 1971
Uncial (skrift)

Ved en uncialskrift forstås en håndskriftstil fra middelalderen. De tidligste uncialer forekommer i det 4. århundrede, og de er i brug til det 9. århundrede. Der er tale om en majuskelskrift, dvs. den er baseret på de romerske håndskrevne majuskler, som vi kender som "store bogstaver" (i modsætning til minuskler, "små bogstaver"). Forlægget for skriften kan være den romerske rustica-skrift .

Skriften er tilpasset skrivning med en bred pen (enten fjerpen), der, når den holdes på skråt, afsætter smalle og brede streger. eller rørpen. De enkelte bogstaver er runde i formen.

Uncialerne blev efterhånden til en minuskelskrift, idet bogstaverne nærmede sig det, som vi kender som "små bogstaver". Denne type kaldes halvuncialer.

Der udvikles i løbet af middelalderen forskellige typer. Under Karl den Store tilstræbes en ensretning af skriften i riget for at lette kommunikation. Munken Alcuin af York tilskrives dette arbejde. Resultatet var den karolingiske minuskel, der er let at læse.

De gamle uncialer kunne nu bruges som store begyndelsesbogstaver ved indledningen af et nyt afsnit. Typografisk blev begrebet uncial brugt til store indledningsbogstaver, selv om der ikke længere brugtes uncialskrift.

Uncialskriften fortrængtes i mange lande efterhånden af "brudte skrifter" (textur, fraktur og schwabacher), der udnyttede papir og pergament bedre.

I Italien i renæssancen blev minuskelskriften kombineret med store bogstaver fra antikke romerske indskrifter og blev til antikvaskrifterne.

Kilder og henvisninger 

 
 

Bogvæsen og boghåndværk
Skive Avis

Skive Avis var en dansk konservativ avis, der udkom fra 10. maj 1858 og til 31. december 1962. 

Siden 1962 er Socialdemokratiet's og Venstre's aviser i byen også blevet nedlagte. Nu er det radikale Skive Folkeblad den eneste avis, der dækker Skive, Salling, Fjends og Ginding Herreder.

Aflægger af Viborg Stiftstidende 
Gennem mange år udkom Skive Avis som en aflægger af Viborg Stiftstidende.

Etableret i 1858
Ophørt i 1962
Aviser fra Jylland
Kultur i Skive
Kallisto

Kallisto (græsk: Καλλιστώ) var i græsk mytologi en nymfe fra Arkadien som var i gudindens Artemis’ jagtfølge. Det er mange selvmodsigende fortællinger om hende, men antikkens forfattere er enige om, at hun var datter af kong Lykaon (som blev forvandlet til en ulv), hun blev forført af guden Zeus, forvandlet til en bjørn, fødte sønnen Arkas, blev jagtet på som et vilddyr og derefter placeret i stjernebilledet Store Bjørn (Ursa Major).

Den fjerde galileiske måne til planeten Jupiter, månen Callisto, er navngivet efter Kallisto.

Kilder / Eksterne henvisninger 
 Opslag “Kallisto” i lex.dk 
 Kallisto, Theoi Project

Græsk mytologi
Nymfer
Ioannina (regional enhed)

Ioannina () er en regional enhed i periferien Epirus i Grækenland.

Dens hovedstad er byen Ioannina. Det er den største regionale enhed i Epirus og en af de største regionale enheder i Grækenland med en befolkning på 167.901 mennesker ifølge folketællingen i 2011.

Området for den nuværende regionale enhed Ioannina blev en del af Grækenland i 1913, efter den første Balkankrig.

Geografi 
Ioannina grænser op til Albanien i nord, og de regionale enheder Kastoria i nordøst, Grevena og Trikala i øst, Arta i sydøst, Preveza i syd og Thesprotia i sydvest og vest.

Ioannina er en bjergrig region, domineret af Pindus-bjergene, der dækker den østlige del af den regionale enhed. Pinduskædens vigtigste underområder er fra nord til syd: Gramos, Smolikas (2.637 moh. det højeste i Pindus), Tymfi, Lygkos, Lakmos og Athamanika. Det lavere bjerg Xerovouni ligger i syd og Tomaros i sydvest.

Pamvotida-søen er den største sø i Epirus. Adskillige store floder har deres udspring i Ioanninaområdet, herunder Aoos, Arachthos og Acheron.

Administration 
Den regionale enhed Ioannina er opdelt i 8 kommuner. Disse er (numrene relaterer til kortet i infoboksen):

 Dodoni (3)
 Ioannina (1)
 Konitsa (6)
 Metsovo (7)
 Nord Tzoumerka ( Voreia Tzoumerka, 2)
 Pogoni (8)
 Zagori (5)
 Zitsa (4)

Præfektur 
Ioannina blev etableret som præfektur i 1915 (). Som en del af Kallikratis regeringsreform i 2011 blev den regionale enhed Ioannina oprettet ud fra det tidligere præfektur Ioannina. Præfekturet havde samme udstrækning som den nuværende regionale enhed. Samtidig blev kommunerne omorganiseret, ifølge nedenstående tabel.

Turisme 
Præfekturet Ioannina er, ligesom det meste af det græske fastland, ikke så populært blandt turister som øerne.  Udover byen Ioannina er der dog en række attraktioner i området, herunder:

 Et par kilometer syd for byen ligger Vrellis voksstatuemuseet, der viser scener fra græsk historie. En lille afdeling i bymidten er gratis for offentligheden.
 Dodonioraklet og arkæologisk sted med amfiteater.
 Nationalparken Vikos–Aoös, inklusive Vikoskløften, som Voidomatisfloden løber igennem.
 Zagori-landsbyerne, delvist i Vikos-Aoos National Park.
 Papingo, en af Zagoria-landsbyerne, et skisportssted, der hovedsageligt er populært blandt grækerne, og et populært udgangspunkt for vandreture og bjergbestigning.
 Smolikas-bjerget, med sine 2.637 moh. Grækenlands næsthøjeste bjerg.
 Metsovo, et skisportssted.
 Hulerne i Perama, et par kilometer nordøst for Ioannina.
 Monumentet i Zalongo for kvinderne i Souli.

Kilder og henvisninger 

 Franz X. Bogner & Georgios Pilidis. Ioannina-søen. 128 sider. . Ioannina 2010.

Regionale enheder i Grækenland
Epirus
Metsovo

Metsovo (}; ) er en by i den regionale enhed Ioannina i periferien Epirus, og ligger i bjergene Pindus i det nordlige Grækenland, mellem Ioannina i vest og Meteora i øst.

Den er det største center for Arumænere (Vlach) i Grækenland, og Metsovo et stort regionalt knudepunkt for flere små landsbyer og bosættelser i Pindus-regionen, og byen har mange butikker, skoler, kontorer, tjenester, museer og gallerier. Økonomien i Metsovo er domineret af landbrug og turisme, hvoraf sidstnævnte blomstrer om vinteren.

Kilder og henvisninger 

Epirus
Byer i Grækenland
Birger Simonsson

Birger Jörgen Simonsson (født 3. marts 1883 i Uddevalla ; død 11. oktober 1938 i Stockholm, var en svensk maler, der blev en vigtig formidler af modernismen i Sverige. 

Efter i en periode at have arbejdet ved jernbanerne besluttede Simonsson sig 1904 for at blive maler, og opholdt sig derefter 1904-05 på Zahrtmanns malerskole i København og foråret 1906 ved Académie Colarossi. 
Med blandt andet Isaac Grünewald og Leander Engström dannede han 1907 gruppen De unga.
Som for Opponenterna i 1885 skulle man optræde sammen og præsentere de nye kunstneriske bestræbelser på egne udstillinger. Det lykkedes, og udstillingerne i Hallins kunsthandel i 1909-11 betegnes normalt som modernismens gennembrud i svensk kunst.  

1909-10 var Simonsson elev hos Henri Matisse i Paris.
1931 blev han professor ved Kungliga Konsthögskolan, som da endnu ikke var udskilt fra Kungliga Akademien för de fria konsterna.

Referencer

Eksterne henvisninger
  Wikimedia Commons har flere filer relaterede til  Birger Simonsson 
 Hjemmeside for Birger Simonsson (Birger-simonsson.se)
 Birger Simonsson hos Artnet.com med '109 results' pr. nov. 2021
 Birger Simonsson i Den Store Danske af Anette Sørensen
 Birger Simonsson hos Riksarkivet.se af Maria Görts

Landskabsmalere
Portrætmalere
Malere fra Sverige
Svenskere i 1800-tallet
Svenskere i 1900-tallet
Arbejdsmiljøhandlingsplan

En arbejdsmiljøhandlingsplan udarbejdes af arbejdsmiljørepræsentanten i samarbejde med arbejdsgiver, og skrives ind i arbejdspladsvurderingen (APV).

ArbejdsmarkedetArbejdsmiljø
Lefkada (regional enhed)

Lefkada () er en regional enhed i Grækenland beliggende i periferien De Joniske øer. Hovedstaden i den regionale enhed er byen Lefkada

Den regionale enhed består af øerne Lefkas, Meganisi, Kalamos, Kastos og flere mindre øer, alle i Det Joniske Hav .

Administration 
Den regionale enhed Lefkada er opdelt i 2 kommuner. Disse er (antal som på kortet i infoboksen):

 Lefkada (1)
 Meganisi (2)

Præfektur 
Som en del af Kallikratis regeringsreform i 2011 blev den regionale enhed Lefkada oprettet ud af det tidligere præfektur Lefkada (). Præfekturet, der blev oprettet i 1864, havde samme område som den nuværende regionale enhed. Samtidig blev kommunerne omorganiseret, ifølge nedenstående tabel.

Kilder og henvisninger 

Regionale enheder i Grækenland
De Joniske Øer
Meganisi

Meganisi (græsk: Μεγανήσι, bogstaveligt talt "stor ø") er en græsk ø og kommune umiddelbart øst-sydøst for øen Lefkada. Kommunen omfatter offshore-øerne Skorpios (indbyggertal 2 personer) og Sparti. Kommunen har et areal på 22.356 km2. Dens samlede befolkning var 1.041 ved folketællingen i 2011.

Øen har tre landsbyer: den centrale landsby Katomeri (indbyggertal 492) og havnene Vathy (145) og Spartochori (453 indbyggere). Der er også en havn ved Atheni-bugten, der hovedsageligt bruges af fiskerbåde. Meganisi er forbundet med Lefkada med en bilfærge fra Vathy og Spartochori. Meganisi har en skole, et lyceum (mellemskole), en pengeautomat, kirker og et par pladser (plateies). Øen har ingen gymnasieskole, så eleverne går på den nærliggende skole i Nydri på Lefkada.

Nogle forskere, herunder Wilhelm Dörpfeld, vurderer, at Meganisi var den homeriske ø Krocylea, som var en del af Odysseus' rige.

Kommunen

Kommunale distrikter 

 Katomeri
 Spartochori
 Vathy

Øer 

 Skorpios - privat ø
 Sparti

Kilder og henvisninger 

 Officielt websted

Øer i Grækenland
De Joniske Øer