kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Transformatortårn

Et transformatortårn er en høj bygningskonstuktion opført af sten eller metal, der giver læ og afdækning til en transformator, der transformerer den elektriske spænding ned, så den kan anvendes af forbrugerne. Et transformatortårn er et eksempel på en transformatorstation.

Fordeling af elektricitet i luftledninger 
Når elektricitet skal transporteres over større afstande, er det nødvendigt at sætte den elektriske spænding op. Men når strømmen via ledningsnettet skal ud til slutbrugerne, skal spændingen igen sættes ned. Inden det blev almindeligt at lægge el-kablerne i jorden, skete denne transformering typisk i et transformatortårn, hvor transformatoren var monteret i ledningshøjde, øverst i tårnet.

Omlægning 
Da det lokale forsyningsnet blev gravet ned, blev transformatortårnene overflødige og de blev i stor udstrækning nedtaget. Det har ikke ændret på, at strømmen stadig skal transformeres ned, men nu sker det i de ret små containerlignende beholdere, der ofte står, hvor tårnene tidligere var anbragt.

Bevaret 
Det er dog stadig muligt at se adskillige transformatortårne i landskabet. Der kan være flere årsager hertil. I nogle tilfælde er tårnene overgået til privat-eje og anvendes til andre formål, eksempelvis gallerier, udstillinger og lignende. Andre har blot fået lov at stå, og få har stadig en funktion i forsyningsleddet. Nogle bliver brugt som små museer eller udsmykket af kunstnere. I Tandslet og ved Haderslev Østerskov er tårnene brugt til museum, ved Lundø er et tårn udsmykket af en kunstner.

Udseende 
Der findes mange varianter og konstuktioner. Hovedtyper er stål eller mursten i mange forskellige farver. Højden kan også variere meget, lige fra få meter og op til omkring 7. I byerne fremgår tydeligt, at man mange steder har lagt vægt på at få arkitekturen til at matche med omgivelserne. Også tagkonstruktionen – især på de der er opført af sten – varierer utrolig meget, lige fra fladt tag til mange variationer af tegl-tag med rejsning.
Udover byggede tårne, af sten eller metal, vil man i sjældnere tilfælde kunne finde såkaldte mastetransformere, jf. foto i højresiden.

Nutidig dokumentation 
Som de eksterne henvisninger vidner om, findes der på internettet en vis interesse for at dokumentere dels hvor der har været opført tårne, dels hvad der er tilbage. Det sker gennem lister over tidligere og nuværende tårne og ved fotografisk dokumentation.

Billedgalleri

Kilder 
 Salmonsens Konversationsleksikon – 2. udgave.
 Hagerups illustrerede Konversationsleksikon.

Eksterne henvisninger 

 Bangsbo Lokalhistorisk Arkiv 
 EVP Danmark 
 Jens Klitgaards Kultursider 
 Tandslet transformatormuseum
 kulturinfo.dk

Litteraturhenvisning 
 HIMMELARKITEKTUR ”Transformatortårne i Skive Kommune” udgivet af Skive Byhistoriske Arkiv på Skive Museums Forlag, 1996. .

Elforsyning
Bygninger, konstruktioner og anlæg
Transformatorstationer
Tårntyper
Peter Outzen Boisen

Peter Outzen Boisen er navnet på flere personer:

 Peter Outzen Boisen (biskop) (1762-1831) – en dansk biskop over Lolland-Falsters Stift
 Peter Outzen Boisen (præst) (1815-1862) – en dansk præst, søn af ovennævnte
Emil Erslev

Emil Erslev (26. maj 1817 i Jægersborg – 26. maj 1882) var en dansk musikalsk forfatter og musikhandler, broder til Jacob og Edvard Erslev.

Faderen, der allerede 1799 omtales i biskop N.E. Balles visitatsbog som en dygtig pædagog, havde tillige stor kærlighed til musik, og begge disse egenskaber gik i arv til sønnen Emil, som, efter at han 1836 var blevet student fra Frederiksborg lærde Skole, bosatte sig i København som musiklærer. Her tog han ivrig del i det musikalske liv og var 1839 tillige med botanikeren Salomon Drejer og Lægen Rud. Fr. Pedersen stifter af Studenter-Sangforeningen. Hans organisatoriske talent og arbejdsdygtighed bevirkede, at han i 1846 blev optaget som kompagnon i den af Emil Horneman og C.W. de Meza 1844 oprettede musikhandel, hvoraf samtidig de Meza trådte ud.

1859 udkøbte han sin kompagnon Horneman og fortsatte herefter firmaet Horneman & Erslev alene, indtil han 1869 på grund af en tiltagende øjensvaghed afhændede det til S.A.E. Hagen. I Musikforeningen, af hvis administration han 1849 blev medlem, blev han ligeledes på grund af sin minutiøse flid og akkuratesse lidt efter lidt selvskreven forretningsfører og var i en lang årrække lige til sin død, sjælen i dens økonomiske liv, hvortil måske også hans forhold til N.W. Gade bidrog (Gades 2. hustru var en steddatter af Erslev).

Foruden nogle samlinger af sange til skolebrug har han udgivet en pianoskole, hvis 1. udgave udkom 1847, og som senere gennem en mængde oplag har opnået en efter forholdene her hjemme overordentlig stor udbredelse. Af det kendte månedsskrift Musikalsk Musæum, hvori de mere populære musikalske rørelser i årenes løb ligesom har afspejlet sig, var han fra 1846 sammen med Horneman redaktør og fra 1859-69 eneudgiver. I Nordisk Konversationslexikon 2. udg. er de musikalske artikler affattede af ham. 1850 ægtede han enken efter kaptajn og regimentskvartermester Stæger, Maria Juliana Frederica f. Brieghel, der overlevede ham.

Eksterne henvisninger 

Danskere i 1800-tallet
Emil
Boghandlere fra Danmark
Forlæggere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Le Boulou

Le Boulou (på Catalansk: El Voló) er en by og kommune i departementet Pyrénées-Orientales i regionen Occitanie i Sydfrankrig.

Geografi 
Le Boulou ligger i Tech-dalen i på grænsen mellem Roussillons store sletteområde og Pyrenæerne. Byen ligger kun 10 km nord for Le Perthus og den spanske grænse. Céret ligger 10 mod vest oppe af Tech. 8 km mod øst ligger Montesquieu-des-Albères og mod nord er der 27 km til Perpignan.

Historie 
Le Boulou nævnes første gang i 976.

I 1793 under Pyrenæerkrigen blev der udkæmpet et vigtigt slag ved Le Boulou. Den 30. april og 1. maj vandt general Dugommiers franske hær en vigtig sejr over general Ricardos spanske hær. Slaget er nævnt på Triumfbuen i Paris.

Demografi

Udvikling i folketal

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Pyrénées Catalanes 
 JTosti  

Byer i Pyrénées-Orientales
Franske kurbyer
Desjardins

Desjardins henviser til blandt andre:

 Abel Desjardins (1814-1886), fransk historiker
 Achille Arthur Desjardins (1831-1901), fransk jurist
 Albert Desjardins (1838-1897), fransk jurist
 Alphonse Desjardins (1841-1912), kanadensisk jurist
 Éric Desjardins (født 1969), kanadensisk ishockeyspelare
 Ernest Desjardins (1823-1886), fransk historiker
 Julien Desjardins (1799–1840), fransk zoolog
 Louis Joseph Isnard Desjardins (1814-1894), fransk graverer
 Martin Desjardins (1640-1694), nederlandsk billdehugger
 Paul Desjardins (1859–1940), fransk filosof
Ludvig Gade

Ludvig Harald Gade (født 16. april 1823 i København, død 7. april 1897 sammesteds) var en dansk danser og mimiker. 

Gade kom tidlig ind på Det Kongelige Teaters balletskole. Han stod som balletbarn på scenen for første gang 1836 i "Herman von Unna", men havde først sin debut 8. januar 1844 i "Festen i Albano". Hans høje og kraftige figur bevirkede imidlertid, at det ikke blev som danser, han skulde blive kendt men som mimiker. Det var i karakterroller, lige fra de dybest tragiske til de djærvt komiske, der blev hans styrke. Af hans talrige roller kan nævnes korporal Mollberg  "Bellman", Kong Svend i "Valdemar",  Ridder Mogens i "Et Folkesagn", Svend i "Fjeldstuen", og måske den største af dem alle som Bjørn i "Valkyrien". Ved siden af sin stilling som danser i balletpersonalet har han også haft andre opgaver på teatret. I sæsonen 1857/1858 var han konstitueret som sceneinstruktør for operaen, under August Bournonville's ledighed fungerede han flere gange som balletdirigent. Efter Bournonville's død i 1879 overtog han ledelsen af den danske ballet. Han trak sig tilbage fra Det Kongelige Teater ved udgangen af sæsonen 1889/1890, men optrådte senere et par gange som gæst i Harald Hildetand's rolle i »Valkyrien«.

Gade blev Ridder af Dannebrog 1886 og er begravet på Assistens Kirkegård. Der findes et maleri af C.O.J. Lund 1903 på Det Kongelige Teater og et træsnit af O. Andersen efter fotografi.

Eksterne henvisninger 

 Biografi i Dansk biografisk Lexikon
 Skønlitterært forfatterleksikon 1850-1900. Skuespilleres roller 1748-1900

Danskere i 1800-tallet
Teaterskuespillere fra Danmark
Personer fra København
Riddere af Dannebrog
Balletdansere fra Danmark
Det Kongelige Teaters balletmestre
FREMTID.NU

FREMTID.NU er Jan Gintbergs oneman-show fra 2009. 
Første del handler om nutiden, mens den anden handler om fremtiden – nærmere betegnet år 2049.

Eksterne henvisninger 
 

Stand-up-comedy-shows
Generalplan Ost

Generalplan Ost ("Generalplan Øst") var en tysk plan om at gennemføre Hitlers idéer for de områder, Nazi-Tyskland erobrede i Østeuropa under anden verdenskrig. Planen blev udarbejdet i 1940 og bekræftet i 1942. Centralt i Generalplan Ost var omfattende etnisk rensning af de besatte områder. Elementer i planen var tvangsforflytning og massemord på befolkningerne for at give plads for tyske kolonister, de såkaldte Wehrbauer, "værnebønder" i grænseområder, også kendt fra ældre tider.

Noter

Litteratur 
 Billy, Jonas Bakoubayi: Musterkolonie des Rassenstaats: Togo in der kolonialpolitischen Propaganda und Planung Deutschlands 1919-1943,J.H.Röll-Verlag, Dettelbach 2011, .
 Eichholtz, Dietrich "Der "Generalplan Ost" Über eine Ausgeburt imperialistischer Denkart und Politik from Jahrbuch für Geschichte, Volume 26, 1982.
 Heiber, Helmut "Der Generalplan Ost" from Vierteljahreshefte für Zeitgeschichte, Volume 6, 1958.
 Madajczyk, Czesław Die Okkupationspolitik Nazideutschlands in Polen 1939-1945, Cologne, 1988.
 Rössler, M. & Scheiermacher, S. (editors) Der `Generalplan Ost' Hauptlinien der nationalsozialistischen Plaungs-und Vernichtungspolitik, Berlin, 1993.
 Roth, Karl-Heinz "Erster `Generalplan Ost' (April/May 1940) von Konrad Meyer from Dokumentationsstelle zur NS-Sozialpolitik, Mittelungen, Volume 1, 1985.

Eksterne henvisninger 
 Generalplan Ost (på engelsk)
 Generalplan Ost - originaldokumenterne

Holocaust i Litauen
Holocaust i Letland
Etnisk udrensning
Öresundsspelen

Öresundsspelen er et af Europas største ungdomsstævner i atletik.

Stævnet, der er åbent for alle fra 10 år til seniorer, har været afholdt hvert år siden 1963 og afvikles på Hedens Idrottsplats i Helsingborg i juli måned med IFK Helsingborg som arrangør. I løbet af tre dage foretager omkring 2000 deltagere 3000 starter. De fleste deltagere er fra Sverige, men der er også mange deltagere fra andre nordiske lande og resten af Europa. I 2010 havde Öresundsspelen deltagere fra tolv lande. Stævnet havde sin storhedstid i 1970'erne, 1980'erne og 1990'erne. Dengang var det Europas største ungdomsstævne i atletik – en position, som i dag er overtaget af Världsungdomsspelen i Göteborg.

Ekstern henvisning 
 Öresundsspelen   

Atletikstævner
Etableret i 1963
Sport i Sverige
Jens Michael Hertz

Jens Michael Hertz er navnet på flere personer:

 Jens Michael Hertz (biskop) (1766-1825) – dansk biskop
 Jens Michael Hertz (rektor) (1863-1954) – dansk skolemand, rektor for Metropolitanskolen
 Jens Michael Hertz (statsadvokat) (1909-1997) – dansk statsadvokat
Peter Hertz

Peter Hertz er navnet på flere personer:

 Peter Hertz (guldsmed) (1811-1885) – dansk guldsmed
 Peter Hertz (kunsthistoriker) (1874-1939) – dansk museumsmand
 Peter Hertz (fodboldspiller) (født 1954) - dansk fodboldspiller
Se også:
 P. Hertz – dansk juvelerforretning
Elly Karin Hansen

Elly Karin Hansen (16. april 1901 – 23. august 2010) var ved sin død Danmarks ældste nulevende. Hun boede til det sidste i sin egen lejlighed i Gentofte og klarede sig med hjælp fra hjemmeplejen.

Referencer 

Hundredårige
Personer fra Danmark
Hirsch Glik

Hirsch Glik ( ; født 24. april 1922 i Vilnius, Polen, død 1944 i Estland) var en jødisk digter.

Biografi 
Allerede tidligt i livet skrev Hirsch Glik digte. Efter at Nazi-Tyskland gik til angreb på Sovjetunionen, blev Glik arresteret af tyskerne og ført til koncentrationslejren Waisse Wake, og senere til ghettoen i Vilnius. Her sluttede han sig til partisanbevægelsen, og tog i 1942 del i en opstand i ghettoen. Han skrev hele tiden digte og sangtekster, blandt andet den berømte partisansang "jiddisch Zóg nit kein mól", og "Shtil, di nakht iz oysgeshternt", som også handler om jødiske partisaner.

Glik blev taget til fange af tyskerne i 1943 og ført til en koncentrationslejr i Estland. Her lykkedes det for ham at flygte til et skovområde i 1944. Han faldt dog kort efter i kamp mod tyske styrker.

Litteratur 
 Lutz van Dijk: Der Partisan. Med et efterord af Esther Bejarano "Poesie als Waffe?" Førsteudgaven fra Alibaba Verlag, Frankfurt/M 1991: C. Bertelsmann Jugendbuchverlag, nyt oplag udgivet i München 2002.

Eksterne henvisninger 
 Tekster of noder af Hirsh Glik

Personer myrdet af Nazityskland
Digtere fra Polen
Jøder fra Polen
Rieti

Rieti er en by og kommune i Lazio i det centrale Italien med ca. 47.700 indbyggere. Den er hovedby i provinsen Rieti.

Byens centrum er beliggende på en lille bakketop med udsigt til lavlandsområde ved den sydlige bred af en tidligere sø, der nu blevet til frugtbar land omkring Velino-floden. Tilbage fra den oprindelige sø er nu kun to små søer, Ripasottile og Cantalice.

Historie 
Rieti var oprindeligt centrum i sabinernes rige, indtil romerne i slutningen af det 3. århundrede f.Kr. erobrede området. I den periode var Rieti et vigtigt trafikknudepunkt på den såkaldte saltrute (Via Salaria), der forbandt Rom med Adriaterhavet gennem Appenninerne. Det var romerne, der foretog det store dræningsarbejde ved den oprindelige sø, og romerne sørgede desuden for at befæste byen samt præge udviklingen i retning af andre romerbyer med to store veje vinkelret på hinanden gennem byen.

I den tidlige middelalder blev byen flere gange plyndret, men nød også pavemagtens yndest, hvilket medførte, at der blev afholdt flere større festligheder i byen i forbindelse med betydningsfulde bryllupper og kroninger. Da pavesædet flyttede til Avignon, blev Rieti indlemmet i kongeriget Napoli, men kom senere igen på pavemagtens hænder. Med Italiens samling i midten af det 19. århundrede blev byen først en del af Abruzzo, men kom senere til at høre til Lazio.

Seværdigheder 
Der stort set ingen spor af byen fra sabiner- eller romertiden. Det eneste, der kan ses, er en stenbro over Velino samt en viadukt, begge fra romertiden. Byens mest kendte bygning er katedralen, der blev påbegyndt i 1109, men næsten fuldstændig ombygget i 1639. Dens klokketårn er fra 1252, og selve katedralen rummer flere bemærkelsesværdige kunstværker. Også Palazzo Vescovile (Biskoppens Palads) er kendt for blandt andet sin loggia fra det 16. århundrede.

Eksterne henvisninger 

 Byens turistkontor  

Byer i Lazio
Provinsen Rieti
Robert Ballard

Robert Duane Ballard, Ph.D. (født 30. juni 1942 i Wichita, Kansas) er en amerikansk oceanograf som er mest kendt for sit arbejde i undervandsærkeologi. Han er mest kendt for opdagelsen af vragene af RMS Titanic i 1985, slagskipet Bismarck i 1989 og vraget af hangarskibet USS Yorktown i 1998. Hans nyeste opdagelse er vraget af John F. Kennedys PT-109 i 2002 og besøget hos de indfødte på Solomonøyene som reddede hans mandskab. Ballard er en efterkommer af Det Vilde Vestens lawman Bat Masterson.

Han har gået på universiteter både i Californien, på Hawaii, og på Rhode Island. Han er også uddannet indenfor marinen, men forlod marinen i 1970.

Eksterne henvisninger 

Arkæologer fra USA
Rungsted Havn

Rungsted Havn er en marina beliggende ved Øresundskysten i Hørsholm Kommune. Havnen har ca. 750 vandpladser og ca. 30 trailerpladser på land. Havnen blev moderniseret og udbygget i 1972/1973. Havnen er velbesøgt af fritidssejlere og der er mange faciliteter, restauranter og butikker. Busforbindelse langs strandvejen. Nærmeste station er Rungsted Kyst Station på Kystbanen, der ligger 980 m væk.

Ekstern henvisning 
 Rungsted Havn

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Hørsholm Kommune
Havne i Danmark
Havn
Hans Madsen Koefoed

Hans Madsen Koefoed (18. marts 1792 på Lauegård i Åker Sogn – 17. april 1868 i Aakirkeby) var en dansk officer og politiker.

Han var søn af Hans Conrad Koefoed (1767-1829) og hustru Gertrud Greiersdatter (1764-1840). Lauegård havde siden 1761 været i slægtens eje, eftersom H.M. Koefoeds farfader Absalon Hansen Koefoed da havde købt gården. Koefoed ægtede 21. september 1816 Maren Kirstine Sonne (9. juni 1797 – ). Han købte Tjørnebygård i Poulsker og arvede i 1830 den fædrene gård.

Koefoed blev sekondløjtnant ved Bornholms Milits 1809 og 1818-19 blev han uddannet på officersskolen i Næstved. 1826 blev han premierløjtnant, 1834 karakteriseret kaptajn, 1836 virkelig premierløjtnant ved 4. Dragonkompagni, 1837 forsat til 1. Kompagni og samme år ritmester. 1847 blev han chef for dragonernes 3. eskadron og 1855 major. 26. april 1863 tog han afsked fra Hæren. 7. juni 1859 var han blevet Ridder af Dannebrog.

Fra 1840 til 1852 var han formand for sogneforstanderskabet i Åker Sogn. 1832 kom han i bestyrelsen for den bornholmske afdelingen af Foreningen til den ædle Hesteavls Fremme og blev senere direktør for denne (indtil 1847). 1860 blev han æresmedlem af foreningen.

Ved det første stænderforsamlingsvalg i 1834 blev han suppleant for Øernes 20. landdistrikt (Bornholms østre og søndre herreder) og ved valget i 1841 blev han stænderdeputeret og sad de næste seks år i forsamlingen. Ved det følgende valg i 1847 blev han suppleant.

I 1849 blev han valgt til Folketinget for Aakirkebykredsen og sad en enkelt valgperiode indtil 1852. Han støttede Bondevennerne, men var i øvrigt ikke forankret i noget partimæssigt tilhørsforhold.

Kilder 
 K.H. Kofoed, Bornholms politiske Historie fra 1848 til vore Dage, 1936-40. Online

Eksterne henvisninger 

Personer fra Bornholm
Riddere af Dannebrog
Officerer fra Danmark
Folketingsmedlemmer i 1840'erne
Folketingsmedlemmer i 1850'erne
Politikere fra Bondevennerne
Stænderdeputerede fra Østifterne
Tidebog

En tidebog er en privat bønnebog (latin: horæ) med bønnerne for den katolske kirkes otte kanoniske tider (laudes, sext, vesper, completorium etc.), liturgier for lokale helgener og til tider en almanak. Da tidebøger var for lægfolk, var de ofte rigt illustrerede.

Eksterne henvisninger

Romerskkatolske kirke
Bøger
Neal Hefti

Neal Hefti (29. oktober 1922 i Hastings, Nebraska – 11. oktober 2008), var en amerikansk jazztrompetist, komponist og musikarrangør. 

Som trompetist arbejdede Hefti blandt andre sammen med Charlie Barnet og Woody Herman. Han havde sin storhedstid som komponist og arrangør i 1950'erne og komponerede blandt andet flere kendte numre til Count Basie. Senere i karrieren koncentrerede han sig om at skrive filmmusik. 

Jazzmusikere fra USA
Komponister fra USA
Edward Lear

Edward Lear (født 12. maj 1812 i Highgate i London, død 29. januar 1888 i San Remo i Italien) var en britisk forfatter, billedkunstner og illustrator. Lear er i dag mest kendt for sine mange limericks og nonsensvers, men han var også tegner og skrev flere rejseskildringer.

Arbejde 
Lear udgav A Book of Nonsense («En nonsensbog») i 1846. Den indeholdt mere eller mindre absurde og spøgefulde vrøvlevers (nonsense verse) og var udformet som limericks. Bogen var illustreret med Lears egne tegninger og var beregnet til børn, men blev også læst af voksne. Den gjorde limerick-formen populær og anses for at have dannet grundlaget for den humoristiske genre «nonsenslitteratur» i britisk litteratur. Den samlede udgave The Complete Nonsense of E. L. blev udgivet i 1847.

Teksteksempel fra A Book of Nonsense
"There was an Old Man with a beard, 
Who said: "It is just as I feared! — 
Two Owls and a Hen, four Larks and a Wren, 
Have all built a nest in my beard."

Lear rejste særligt i Middelhavsområdet, blandt andet i Grækenland og Albanien, og skrev om sine oplevelser i dagbogen Journals of a Landscape Painter in Greece and Albania som han også illustrerede med tegninger og akvareller. Han besøgte både den nordlige del af Albanien, Shkodër, og den sydlige kyst.

Eksterne henvisninger 

Digtere fra England
Tegnere fra England
Illustratorer fra Storbritannien
Rejsebogsforfattere fra Storbritannien
Sixten Kai Nielsen

Sixten Tobias Kai Nielsen (født 1978 i Hørsholm) er en dansk kunstner, som bor og arbejder i København. I 1997 spillede han hovedrollen i Det store flip af Niels Gråbøl.
I 2001 stiftede han netværket "wooloo.org" med Martin Rosengaard Knudsen og Russell Ratshin .
Siden 2002 har de sammen gennemført en række nationale og internationale kunstprojekter såsom "Defending denmark", "AsylumNYC", "New Life Copenhagen", , "New Life Residency" og har været udstillet på bl.a. Manifesta Biennalen  og Kunsthal Charlottenborg .

Se også 
 DFU's Muhammed-tegninger
 Torremolinos 73

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kunstnere fra Danmark
Sheriff Woody

Sheriff Woody Pride er en af hovedpersonerne i Toy Story (1995), Toy Story 2 (1999), og Toy Story 3 (2010) (den anden er Buzz Lightyear). Han er stemmelagt af Tom Hanks i film og af Jim Hanks (Tom's lillebror) i de fleste andre medier. På dansk bliver han stemmelagt af skuespilleren Preben Kristensen.

Woody vises også på attraktionen Toy Story Midway Mania, der er beliggende på Disney's California Adventure Themepark i Disneyland Resort i Anaheim, i Californien, og på Disneys Hollywood Studios i Walt Disney World Resort i Lake Buena Vista i Florida.

Koncept og skabelse 

Woody var oprindelig beregnet til at være en Howdy Doody-lignende bugtalerdukke og blev opkaldt efter Westernskuespilleren Woody Strode. John Lasseter havde altid ønsket at Tom Hanks skulle spille Woody-rollen. Lasseter hævdede at Hanks "... har mulighed for at tage følelser og gøre dem attraktive." Tidlige testoptagelser, ved hjælp af Hanks stemme fra Turner & Hooch overbeviste Hanks til at underskrive på filmen. Toy Story var Hanks 'første animerede filmrolle.

Andre optrædener 
Woody havde også en cameo i filmen Græsrødderne som et besætningsmedlem på et af fraklippene. Han dukkede op i Buzz Lightyear fra Star Command: Eventyret Begynder, hvor han kun sås i starten i et introshow og blev stemmelagt af Jim Hanks.

Kendetegn 
Woody er en gammeldags pull-string-cowboydukke, lavet af stof og træ. Stemme-boxen aktiveres ved pull-string og kan sige mange enkle sætninger som "Hænderne op, makker!" og "Der er en slange i min støvle!" Som nævnt i Toy Story 2, indeholder hans byggeri et "originalt håndmalede ansigt og håndsyet brun poly-vinyl hat." Han bærer en brun hat, rødt tørklæde, en rød-stribet gul skjorte, en cowboy-vest – tilsyneladende koskind, blå bukser, støvler, og den berømte sherif stjerne, der er slidt på alle punkter. Woody bærer også et tom pistolhylster i hans bælte. Han er Anders yndlings legetøj siden børnehaven, med en særlig plads på sengen, og er leder af legetøjet på Anders værelse. I Toy Story 2 bliver det afsløret, at han er baseret på hovedpersonen fra et populært tv-show fra 1950'erne, kaldet Woody's Roundup. 

Selv om han har været anset for at være chef på Anders' værelse, er Woody lidt af en mangelfuld karakter, som set i alle tre film, da han har tilfældige anfald af jalousi, vrede, frustration og følelser af utilstrækkelighed med hensyn til hans rolle mange gange.

Det blev afsløret i august 2009 af Lee Unkrich at Woodys officielle efternavn var "Pride". Unkrich erklærede i sin Twitter blog, at "Woody faktiske fulde navn er 'Woody Pride" og har været det siden de tidligste dage for udviklingen af den oprindelige Toy Story".

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Tom Hanks interviewet i 2010 re: the Toy Story films 

Personer fra USA
Filmfigurer
Fiktive personer