kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Giovanni Pascoli

Giovanni Pascoli (født 31. december 1855 i San Mauro di Romagna, død 6. april 1912 i Bologna) var en italiensk digter og litteraturhistoriker. 

Faderen var Forvalter paa et stort fyrsteligt Gods, og Giovanni tilbragte nogle rolige og lykkelige Barndomsaar sammen med Forældrene og en stor Søskendeflok. Da han var 12 år gammel,  indtraadte en sørgelig Begivenhed, der med ét Slag forandrede hans Liv, og som for bestandig  lagde et Præg af Vemod og Bitterhed over hans Sind. Faderen, som havde været til Marked i  Nærheden, blev paa Hjemvejen myrdet, uden at man nogen Sinde fik opklaret, hvem der var Morderen, og hvad der var Grunden til Ugerningen. Utallige Gange kommer P. i sine Digte  tilbage til denne Begivenhed: Il dieci Agosto, L’anello, La cavallina storna etc., og man ser,  at Tiden aldrig har læget det Saar, som blev tilføjet ham i Barndommen. Efter Faderens Død  levede Familien i trange Kaar, og faa Aar efter døde Moderen, den ældste Søster og to Brødre.  Giovanni fik sin første Undervisning i Urbino, hvor han allerede vakte Kammeraternes  Beundring ved at skrive Vers paa Græsk og Latin, en Evne, der endnu i hans modnere Aar i  Amsterdam forskaffede ham den internationale Pris for lat. Vers. Han fortsatte Studierne i Rimini,  indtil et Stipendium satte ham i Stand til at rejse til Bologna. Her studerede han under  Carducci, hvis ivrige Tilhænger og Beundrer han blev, uden dog nogen Sinde at blive hans  Efterligner. Efter at have taget sin Embedseksamen ernærede han sig som Lærer ved forsk.  Gymnasier, var en Tid Docent i Græsk og Latin ved Univ. i Bologna, senere i Messina og i Pisa.  1906 blev han udnævnt til Carducci’s Efterfølger som Prof. i ital. Litt. ved Univ. i Bologna,  en Stilling, han beklædte til sin Død. Hans første Digtsamling Myricæ udkom 1891, senere i  fl. forøgede Udgaver. Han dedicerer den til Erindringen om sin Fader, og en stor Del af  Digtene handler om Hjemmet, om de to Søstre, han, der var ugift, boede sammen med, om  Faderens og Moderens Død (Elegie, Colloquio). I andre besynger han Naturen, der for ham er  den store gode Moder, smuk, hvis ikke Menneskene ødelagde den for sig selv og for andre.  Han giver smaa Genrebilleder, beskriver, og søger at gengive Fuglenes Sang, karakteriserer  de forsk. Blomster og Planter, alt paa en Maade, der viser Landboens store Kærlighed til  Naturen samtidig med Filologens Paavirkning af gr. og lat. Forbilleder som Hesiodos og Virgil.

1897 kom første Udgave af Poemetti, 1903 I Canti di Castelvecchio, hvoriblandt kan nævnes  La figlia maggiore og La cavallina storna. Senere Odi ed Inni, hvor han besynger Kong  Umberto, Bismarck, Hertugen af Abruzzerne o. fl. I Samlingen Canzoni di Re Enzo forsøgte han  sig i den episke Genre, hvori han dog langtfra naar sin store Forgænger, og i Poemi conviviali,  sikkert den Samling, Samtiden satte højest, behandlede han gr. og lat. Emner (Il cieco di  Chio, La Civetta, der handler om Sokrates’ Død, etc.). Som Litteraturhistoriker er hans Navn  særlig knyttet til en Rk. Afh. om Dante og la Divina commedia.

Kilder 

 

Digtere fra Italien
Litteraturhistorikere fra Italien
Salmonsens
Lucas Moura

Lucas Rodrigues Moura da Silva eller bare Lucas Moura (født 13. august 1992 i São Paulo) er en brasiliansk fodboldspiller (Offensiv midtbane/kantspiller). Han spiller i den engelske Premier League for Tottenham
Moura har tidligere spillet i São Paulo FC i sit hjemland.

Moura står (pr. juli 2014) noteret for 32 kampe og fire scoringer for det brasilianske landshold. Han var en del af det hold, der vandt guld ved Confederations Cup 2013 på hjemmebane. Han var også for landets U/23-hold med til at vinde sølv ved OL i 2012 i London.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Spillerprofil  på soccernet.espn.go.com
 

Fodboldspillere fra Brasilien
Personer fra São Paulo
Fodboldspillere fra São Paulo FC
Fodboldspillere fra Paris Saint-Germain
Fodboldspillere fra Tottenham Hotspur F.C.
Berenberg Bank

Joh. Berenberg, Gossler & Co. KG, ofte kaldet Berenberg Bank, er en tysk bank grundlagt i Hamborg i 1590 af to nederlendske indvandrere, Hans og Paul Berenberg. Det er den ældste eksisterende bank i Tyskland og en af de ældste i verden, og er stadig ejet af Berenberg-familiens efterkommere med navnet von Berenberg-Gossler. Berenberg/Gossler-familien var en af Hamborgs hanseatfamilier.

Det er en af de største privatbanker i Europa med ca. 26 milliarder euro i aktiver og ca. 1300 ansatte. Banken er i dag aktiv inden for Private Banking, Investment Banking, Institutional Asset Management og Commercial Banking. Banken leverer ydelser til formuende private kunder, institutionelle investorer og virksomheder.

Hovedkontoret ligger i Hamborg, og banken har kontorer i Frankfurt, Düsseldorf, München, Stuttgart og andre tyske byer samt i Zürich, Geneve, Luxembourg, London, Paris, New York, Boston, Salzburg, Wien og Shanghai. Banken har et schweizisk datterselskab, Berenberg Bank (Schweiz) AG.

Historie 
Købmandsfamilien Berenberg i Antwerpen var en af 130 hollandske familier, der var gået over til lutheranismen under Reformationen. I 1585 havde de valget mellem at konvertere til katolicismen eller forlade landet, og brødrene Hans og Paul Berenberg slog sig ned i Hamborg, hvor de etablerede den nuværende Berenberg Bank i 1590.

I Hamborg var Berenberg-familien fra 1500-tallet købmænd, bankierer og senatorer. Berenberg-familien uddøde i mandlig linje i 1772 med Johann Berenberg (1718-1772). Hans eneste datter, Elisabeth Berenberg (1749-1822), blev gift med Johann Hinrich Gossler (1738-1790), og svigerfar Johann Berenberg tog Gossler som medejer i 1769. I 1788 tog Gossler sin svigersøn Ludwig Edwin Seyler (1758-1836), søn af den schweiziskfødte teaterdirektør Abel Seyler og gift med hans datter Anna Henriette Gossler, som medejer, og efter Gosslers død i 1790 blev Seyler leder af firmaet. Johann Hinrich Gosslers søn Johann Heinrich Gossler (1775-1842) var medejer i firmaet fra 1798 og senator i Hamburg fra 1821. Han var far til første borgmester Hermann Gossler (1802-1877) og farfar til Johann von Berenberg-Gossler (1839-1913), der blev optaget i adelstanden i Preussen i 1888 og udnævnt til baron i 1910. Barontittelen er bundet til besiddelsen af familiens fideikommiss.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 http://www.berenberg.de

Banker fra Tyskland
Virksomheder i Hamborg
Etableret i 1590
Giuseppe Molteni

Giuseppe Molteni (født 1800 Affori, Milano, død 1867 Milano) var en italiensk maler.

Tvunget til at opgive sine studier ved Accademia di belle arti di Brera af økonomiske grunde, begyndte Molteni på restaurering af gamle malerier som en elev af Giuseppe Guizzardi i Bologna. Da han vendte tilbage til Milano, han blev snart en af tidens mest eftertragtede konservatorer, konsulent for Louvre og British Museum samt de førende samlere og kendere i Milano og Europa som helhed. Han har også brugt sin energi på at male, og det var i 1828, at han introducerede en række af portrætter karakteriseret ved den omhyggelige skildring af overdådige kostumer og scener, der viste sig en ekstraordinær succes og bragte ham i direkte konkurrence med Francesco Hayez. Perioden ved hoffet i Wien i 1837 brugte han til at male et portræt af Ferdinand 1. af Østrig førte til en vurdering af Biedermeier maleri og venskab med maleren Friedrich von Amerling. Et skift til genremaleriet kom i 1837 med scener af moderne hverdag, det gav øjeblikkelig succes i offentligheden og hos kritikere. Moltenis deltagelse i de regelmæssige i Brera udstillinger aftog i 1850'erne, og ophørte, da han blev udnævnt til kurator Akademiets galleri i 1854 og stoppede helt med at male.

Galleri

Kilde 
 ARTGATE – Fondazione Cariplo

Eksterne henvisninger 

Malere fra Italien
Mini Israel

Mini Israel (hebraisk: מיני ישראל) er en miniaturepark beliggende i nærheden af Latrun i Ayalondalen i Israel. Parken åbnede i november 2002 og indeholder miniaturereproduktioner af bygninger og seværdigheder i Israel. Der er omkring 350 miniaturemodeller, hvoraf de fleste er i en skala af 1:25.

Eksterne henvisninger 

  Mini Israel – Officielt websted 

Museer i Israel
Miniatureparker
Museer etableret i 2002
Episoder af Venner

Dette er en oversigt over episoderne af tv-serien Venner. Serien begyndte med The Pilot-episoden, der blev transmitteret den 22. september 1994. Serien sluttede efter 10 sæsoner og 236 episoder den 6. maj 2004. Hver episode, med undtagelse af seriens præmiere-episode og finale-episode har en titel, der starter med "The One ...". Episoderne er i gennemsnit 22 minutter lange.

Serieoversigt

Episoder

Sæson 1

Sæson 2

Sæson 3

Sæson 4

Sæson 5

Sæson 6

Sæson 7

Sæson 8

Sæson 9

Sæson 10

Kilder 

Venner
Venner

it:Friends#Episodi
Hans Benzon (landsdommer)

Hans Benzon (1650 i Randers – 23. december 1704 på Skærsø) var en dansk godsejer og landsdommer.

Benzon var søn af borgmester i Randers Mads Hansen Benzon (ca. 1620-1673) og Johanne Christophersdatter de Hemmer. Han blev 1669 student fra Viborg Katedralskole ("Johannes Matthiæ Bentzen"), blev 1672 immatrikuleret ved universitetet i Orléans ("Johannes Benzon") og blev 1673 kvæstor og prokurator ved dette universitet. 1679 købte han Skærsø ved Ebeltoft og blev samme år adlet, var da sekretær i Danske Kancelli. Han var 1683-92 assessor i Højesteret, blev 1684 vicelandsdommer og 1687 virkelig landsdommer i Nørrejylland, samme år kancelliråd og fik 1699 afgang fra statstjenesten som justitsråd.

Han ægtede 1683 Ida Christine Glud (1668 – 11. juli 1724), datter af biskop Søren Glud.

Kilder 
 Danmarks Adels Aarbog 1937.

Hans 01
Landsdommere fra Danmark
Højesteretsdommere fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Personer fra Randers
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Jürgen Bremer (politiker)

Jürgen Bremer (25. maj 1804 i Adelby – 20. november 1874 i Flensborg) var en slesvig-holstensk politiker.

Han var født i Adelby ved Flensborg, hvor hans fader, Christian Bremer, var degn. Han studerede jura på universitetet i Kiel under særlig undflydelse af professor Nicolaus Falck, hvis statsretlige lærdomme han gjorde sig til talsmand for i sin ihærdige agitatoriske virksomhed i Flensborg, hvor han 1828 havde nedsat sig som sagfører (advokat). I marts 1848 optoges han i den provisoriske regering i Rendsborg (til oktober samme år) og var senere medlem af «Landesversammlung» og råd i Overappellationsretten i Kiel. Blev 1852 landsforvist og embedsmand i Lübeck. Efter den 2. Slesvigske Krig blev Bremer 1864 borgmester i Flensborg, men afskediget året efter. Død sammesteds 20. november 1874.

Kilder 
 A.D. Jørgensen, "Jürgen Bremer", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Alberti, Schlesw.-Holst.-Lauenb. Schriftsteller-Lex.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1800-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Tilhængere af slesvig-holstenismen
Borgmestre i Flensborg
Advokater fra Tyskland
Personer fra Sønderjylland (på tværs af landegrænser)
Johan Arnoldt

Johan Arnoldt (født 18. januar 1638 i Kurfyrstendømmet Sachsen, død 5. juni 1709 på Borgestad gård i daværende Gjerpen Sogn, nu Skien kommune, Norge) var en dansk officer, far til Hans Jacob Arnoldt. Slægtsnavnet findes også skrevet som Arnold.

Karriere 
Forældrene hed Hans Arnoldt, landsdommer i Lindenau i Sachsen, og Anna Leschely, i hvis hus han opdroges, til han havde fyldt sit 10. år, da han blev anbefalet til den svenske feltmarskal Carl Gustaf Wrangel, hvorpå han, da krigen mod Polen udbrød, blev ansat som fændrik ved det kgl. svenske livregiment og var med i flere bataljer, hvoriblandt det store tre dages slag ved Warschau i juli 1656. Med Karl Gustavs tropper kom han derpå gennem Holsten og Jylland til Fyn, hvor han blev fanget i slaget ved Nyborg 14. november 1659. Efter fredens slutning 1660 gik han i dansk tjeneste, hvor han vandt Ulrik Frederik Gyldenløves yndest, og ansattes først som løjtnant og siden som regimentskvartermester ved dennes infanteriregiment og, da dette reduceredes, nogen tid ved feltmarskal Paul Würtz' kavaleriregiment, men da Gyldenløves dragonregiment i Norge oprettedes, blev han i april 1667 kaptajn ved samme, hvorved han 1671 avancerede til major og 1675 til oberstløjtnant. Han deltog med dygtighed i krigen mod Sverige (1675-79) og var med ved belejringen af Båhus og aktionen ved Oddevald. 1677 blev han oberst ved det Akershusiske nationale Infanteriregiment og forflyttedes 1681 i samme egenskab til det Vesterlenske Regiment, hvor han 1693 blev brigader og 1699 generalmajor. Han døde 5. juni 1709 på Borgestad gård i daværende Gjerpen Sogn.

Ægteskaber 
Han var fire gange gift: 1. gang 1668 på Akershus med Anna Mogensdatter Stadsgaard; 2. gang 1677 med Sophia Amalia Gedde (død 1678), datter af berghauptmand Brostrup Gedde; 3. gang 1682 i København med Gertrud Iserberg (1654-1687), datter af Herman Iserberg og Elsebeth Klingenberg, en søster af etatsråd og generalpostdirektør Poul Klingenberg; 4. gang 1692 med Anna Clausdatter (1659-1713), enke efter Stig Andersen Tonsberg og datter af assessor i Overhofretten og lagmand i Skien Claus Andersen.

Kilder 
 
 Personalierne af hans Ligprædiken i Deichmanske Bibliotek i Christiania, Mskr.
 Personalhistorisk Tidsskrift, I, 229 ff.
 Carl Johan Anker, Biografiske data om 330 norske generalspersoner, s. 35 f.

Generalmajorer fra Danmark
Personer i Karl Gustav-krigene fra Sverige
Personer i Den Skånske Krig fra Danmark-Norge
Tyskere i 1600-tallet
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Svend Arntzen

Svend Arntzen (9. juli 1767 på gården Grinder i Grue Præstegæld ved Kongsvinger – 18. december 1843 på Nordre Skulstad i Grue Præstegæld) var en en norsk officer, bror til præsten Ole Arntzen og halvbror til politikeren Andreas Arntzen.

Faderen, krigsråd Ole Arntzen (1731-1811) var landmand; moderen hed Karen Pedersdatter Vøjen (1733-1769). Faderen havde i to ægteskaber 16 børn. Svend Arntzen indtrådte i sit 14. år i Hæren som frikorporal, men gennemgik derefter fra 1782-86 det militære Institut i Christiania og blev det følgende år fændrik i Søndenfjeldske Skiløberbataljon, ved hvilken afdeling han 1805 var avanceret op til kaptajn. I denne egenskab deltog han med udmærkelse i krigen mod Sverige 1808 og viste sig ved alle lejligheder som en tapper og koldblodig fører og en rådsnild partigænger. Oberst Bernhard Ditlef von Staffeldt, til hvis brigade han hørte, fremhæver ham med stor ros, navnlig for træfningen ved Skalbukilen 13. april, hvor han med sin trop gjorde det første anløb på fjenden, og for fægtningen ved Trangen 25. samme måned, hvor han, først omringet, slog sig igennem og derefter afskar fjenden retræten, således at han væsentlig bidrog til, at den svenske oberst Carl Pontus Gahn med næsten hele sit korps måtte give sig til fange. Ved en senere lejlighed forjagede han ved et krigspuds med kun en lille patrulje en fjendtlig styrke på 1.500 mand. Han blev til belønning endnu i krigsåret major og kommandør for skiløberbataljonen. Ved Norges adskillelse fra Danmark forblev han i Norge og udnævntes 1817 til oberstløjtnant og chef for Østerdalske Jægerkorps. Afskedigedes 1822.

Han blev 1795 gift med Helene Sophie Luth (1780-1861), datter af handelsmand J.W. Luth. Med hende havde han 22 børn. Han døde 18. december 1843 på Nordre Skulstad i Grue Præstegæld.

Kilder 
 S.A. Sørensen, "Svend Arntzen", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Lassen, Norske Stamtavler I, 251 f.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Nordmænd i 1800-tallet
Officerer fra Danmark
Officerer fra Norge
Personer i Den Dansk-Svenske Krig 1808-1809 fra Danmark-Norge
Sophus Frederik Ferdinand Ahlefeldt-Laurvig

Sophus Frederik Ferdinand greve Ahlefeldt-Laurvig (18. november 1840 i Tullebølle – 14. juni 1914 i Aalborg) var en dansk borgmester.

Han var søn af forpagter Johan Adolph greve Ahlefeldt-Laurvig og Charlotte Juliane Alexandrine født komtesse Ahlefeldt-Laurvig, blev 1859 student fra Herlufsholm, deltog i krigen 1864 som officersaspirant og blev såret ved Dybbøl 18. april, avancerede til sekondløjtnant i infanteriets krigsreserve og fik 27. november samme år afsked fra Hæren.

Ahlefeldt-Laurvig blev 1867 cand.jur., 1868 fuldmægtig ved Øster og Vester Han Herreder, 1869 ved Hvetbo Herred, 1872 byfogedfuldmægtig i Aarhus, 1878 by- og birkefuldmægtig i Nykøbing Sjælland, 1883 i Sorø, 1892 byfoged og byskriver i Skagen, fra 11. marts samme år tillige borgmester, 5. april samme år desuden vejer og måler. 28. juni 1899 (fra 1. juli) blev Ahlefeldt-Laurvig forflyttet til birkedommer og skriver i Aalborg Birk, herredsfoged og skriver i Fleskum Herred. Han blev 14. april 1904 Ridder af Dannebrog og 20. november 1907 dannebrogsmand.

Han ægtede den 16. oktober 1878 i Holmens Kirke Anna Marie Mathilde Bech (2. april 1851 i Frederiksborg Nyhuse, Slotssognet – 12. marts 1940 på Frederiksberg), datter af Jens Peter Hvilsager Bech.

Kilder 
 Danske Jurister 1736-1936.

Sophus Frederik Ferdinand
Grever fra Danmark
Dommere fra Danmark
Ikke-folkevalgte borgmestre fra Danmark (før 1919)
Borgmestre i Skagen
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Officerer fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Byfogeder fra Danmark
Herredsfogeder fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Otto Schwartz

Otto Schwartz er navnet på flere personer:

 Otto Schwartz (forlagsboghandler) (1822-1902) – dansk forlagsboghandler (Otto Frederik Schwartz), far til
 Otto Schwartz (borgmester) (1852-1915) – dansk jurist og borgmester (Otto Georg Schwartz)
Otto Schwartz (borgmester)

Otto Georg Schwartz (født 5. juli 1852 i København, død 13. maj 1915 i Vestervig) var en dansk borgmester, gift med Alba Schwartz, fætter til Frans Schwartz, far til Walter Schwartz.

Han var søn af forlagsboghandler Otto Frederik Schwartz og Marianne Cathrine Louise Wilhelmine Rosing, blev 1870 student fra det von Westenske Institut, 1877 cand.jur. og samme år volontør i Den kongelige Landsoverret samt Hof- og Stadsret, blev 1879 kopist ved samme domstol, blev 1896 kgl. udnævnt til assisterende, 1899 virkelig byfoged og byskriver i Skagen, 4. august samme år tillige til borgmester. 10. november 1904 blev Schwartz officielt forflyttet til byfoged og byskriver i Faaborg samt herredsfoged og skriver i Sallinge Herred, men 6. december samme år blev det ham tilladt, at udnævnelsen må betragtes som ikke sket, således at han forblev i sit hidtidige embede. 19. november 1907 blev han Ridder af Dannebrog og 15. september 1908 (fra 1. oktober) udnævnt til herredsfoged og skriver i Hassing og Revs Herreder. Han var også dekoreret med Sankt Annas Orden.

Han blev gift 23. december 1882 i Trinitatis Kirke med Sophie Albertine "Alba" Larsen.

Kilder 
 Danske Jurister 1736-1936.

Borgmestre i Skagen
Jurister fra Danmark
Ikke-folkevalgte borgmestre fra Danmark (før 1919)
Personer fra København
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Otto 02
Byfogeder fra Danmark
Herredsfogeder fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Johann Anton Leisewitz

Johann Anton Leisewitz (født 9. maj 1752 i Hannover, død 10. september 1806 i Braunschweig) var en tysk jurist og digter, der var en central digter under Sturm und Drang-perioden. Han er bedst kendt for skuespillet Julius von Tarent (1776), der inspirerede Friedrich Schillers Die Räuber.

Han var en ven af Eschenburg, Moses Mendelssohn, Lessing, Nicolai, Herder og Goethe.

Han blev gift med Sophie Marie Katharina Seyler (1762–1833) i Hamburg i 1781. Hun var datter af den schweiziske teaterdirektør Abel Seyler. Sophies bror var bankieren Ludwig Edwin Seyler (1758–1836), chef for Berenberg Bank.

Kilder

Digtere fra Tyskland
Personer fra Hannover
Tyskere i 1700-tallet
Tyskere i 1800-tallet
J.P.J. Ravn

Jesper Peter Johansen Ravn (født 30. november 1866 i Vonsild, død 7. august 1951 på Frederiksberg) var en dansk palæontolog og geolog.

Ravn blev student 1885 fra Kolding lærde Skole, cand. mag. i naturhistorie og geografi 1892, inspektør ved Mineralogisk Museum 1907-36, docent i Palæontologi ved Københavns Universitet 1904-37. Medlem af det kongelige danske Videnskabernes Sel­skab 1931 og medlem af Fysiografiska Sällskapet i Lund 1932.

Ravn har skrevet en stor mængde afhandlinger, væsentlig om danske kridt- og tertiæraflejringer og deres forsteninger; navnlig må mærkes: Molluskerne i Danmarks Kridtaflejringer (1902 og 1903), og Molluskfaunaen i Jyllands Tertiæraflejringer (1907), for hvilken han modtog Videnskabernes Selskabs guldmedalje, samt i de senere år forskellige afhandlinger om den bornholmske kridtformation. Han har også udgivet monografier over echiniderne i den danske kridtformation.

Han er begravet på Vonsild Kirkegård.

Noter

Litteratur 
 
 Ravn, J P J i Kraks Blå Bog 1949

Palæontologer
Geologer fra Danmark
Ansatte ved Københavns Universitet
Museumsfolk fra Danmark
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Kolding
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Salmonsens
Studenter fra Kolding Gymnasium
Bjergsnæs Efterskole

Bjergsnæs Efterskole er en grundtvigisk/koldsk efterskole beliggende i Viborg. Efterskolen blev opført i 1981 med plads til 54 elever, men er siden blevet udvidet flere gange, så den i dag huser 160 elever fordelt på 9. og 10. klassetrin.

Skolen tilbyder en almen undervisning med stor vægt på det boglige, det kreative samt  gymnastik og fodbold.

I 2006 kunne skolen indvie en hal på knap 2.100 m² hovedsageligt til springgymnastik. Derudover er der blevet plads til undervisningslokaler samt 2 musiklokaler med dertilhørende musikstudie

I 2015 blev en ny spisesal samt tilhørende fællesrum indviet, hvilket efterfølgende blev tildelt Viborg Kommunes arkitekturpris "hædrende omtale".

Juli 2011 afgik forstanderparret Ole og Lisbet Mølgaard efter 30 års virke på skolen. Nuværende forstander er Troels Aamand Sørensen.

Kendte tidligere elever 
 Thomas Jensen – politiker
 Kristian Jensen – politiker

Galleri

Eksterne henvisninger 
 Skolens hjemmeside 

Efterskoler
Etableret i 1981
Uddannelsesinstitutioner i Viborg
Adam Dan

Adam Dan (født 8. februar 1848 i Odense, død 6. maj 1931 i Clinton, Iowa) var en dansk-amerikansk præst og forfatter.

Dan kom 1868 på en missionsskole i Basel, men efter en kortvarig missionsvirksomhed i Nubien og Jerusalem blev han 1871 præst for en dansk menighed i Racine, Wisconsin; 1880 drog han til Californien, 1884 blev han præst i Minneapolis og Saint Paul i Minnesota, 1893 i Chicago, 1896 i Cedar Falls og Fredsville, 1900 i Boston og 1902 atter i Chicago. Han var en af den dansk-amerikanske kirkes betydeligste skikkelser og har udgivet flere digtsamlinger, fortællinger, prædikener og religiøse skrifter.

Eksterne henvisninger 
 
 Adam Dan på Dansk Forfatterleksikon

Præster fra Danmark
Dansk-amerikanere
Personer fra Odense
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Salmonsens
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Atletik under sommer-OL 2012 – 200 m mænd

Mændenes 200 meter løb ved sommer-OL 2012 i London blev afviklet på det Olympiske stadion 4. til 5. august.

Rekorder 
Før konkurrencen var de gældende verdens- og olympiske rekorder:

Program 

Alle tider er dansk tid

Resultater

Runde 1 

Q = kvalifikation på placering; q = kvalifikation på tid; WR = Verdens rekord; OR = Olympisk rekord; NR = national rekord; PB = personlig bedste; SB = sæson bedste

Kvalifikationskrav: første 3 fra hvert heat (Q) plus de 3 hurtigste tider (q) kvalificerer sig til semifinalerne.

Heat 1

Heat 2

Heat 3

Heat 4

Heat 5

Heat 6

Heat 7

Semifinals 

Kvalifikationskrav: første 2 fra hvert heat (Q) plus de 2 hurtigste tider (q) kvalificeres til finalen.

Heat 1

Heat 2

Heat 3

Finale

Referencer 

200 m mænd