kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Drejebog

Drejebogen til en film er filminstruktøren og fotografens skriftlige videreføring af manuskriptet. Drejebogen tager udgangspunkt i synopsis og filmmanus, men indeholder billedudsnit, kameravinkler, kamerabevægelser, lyd og lys. Dette er en nøje beskrivelse af filmen, da vi får at vide hvad vi får se og høre på det færdige produkt.

På engelsk benytter man begrebet "shooting script" og storyboard som i større grad er en tegneserieagtig fremstilling af den tænkte film. På tysk benytter man "drehbuch" på samme måde som vi taler om manus og det man på engelsk omtaler som "script". 

Film
Google Toolbar

Google Toolbar er en multifunktional toolbar, man kan have som add-on i sin internetbrowser, man kan så søge direkte fra den, blokere sider og popups.

Toolbar
Dingodile

Dingodile er en af karaktererne i Crash Bandicoot-serien, en spilserie til Gameboy og PlayStation. Han er en af de mest fremtrædende hjælpere til Crash's nemesis, Dr. Neo Cortex sammen med sin kammerat Tiny Tiger. Dingodile er ikke bare en følgesvend, men faktisk en af de mere smartere i hæren på trods af at han er en mutant, altså i dette tilfælde en blanding af hunderacen dingo og en krokodille. Han har australsk accent og elsker at læse Shakespeare og spille krocket. Han har så godt som altid en flammekaster på sig. Han optrådte for første gang i spillet Crash Bandicoot 3: Warped fra 1998, der var det 3. spil i serien.

Gennem de spil han har optrådt i, har voice-skuespillerne William Hootkins, Dwight Schultz, Nolan North, Keisuke Ishida, og Hajime Iijima lagt stemme til figuren.

Skabelse 
Dingodile blev skabt af figurdesigneren Charles Zembillas, da den ansatte Joe Labbe bad ham om at animere en figur, der var en blanding mellem en dingo og en krokodille.

Medvirken 
Han har optrådt i disse spil:
Crash Bandicoot 3: Warped
Crash Team Racing 
Crash Bash 
Crash Bandicoot: The Wrath Of Cortex 
Crash Nitro Kart 
Crash Twinsanity.

Team Racing og Nitro Cart 
I de allerfleste af disse spil optræder Dingodile som «boss» eller en anden slags hindring på vejen. Men i to af spillene: Crash Team Racing og Crash Nitro Kart er Dingodile en spilbar karakter. 

I CTR skal han stoppe det racing-gale rumvæsen Nitrous Oxide fra at lave hele deres planet om til en parkeringsplads af beton. 
I CNK bliver Dr. Neo Cortex og hans hær bortført af Keiser Velo 27. og Dingodile bliver sat i trance af N. Trance, og kører dermed for modstandernes hold.

I begge spil kører Dingodile en go-cart som er forbeholdt de professionelle; med stor fart på lige strækning, men han er dårlig til at dreje. Dingodile forandrer sig ofte fra spil til spil, blandt andet ved at han nogle gange bytter bukser.

Noter og referencer

Eksterne henvisninger 
Crash Mania's Crash-O-Pedia artikkel om Dingodile

Spilfigurer

en:List of Crash Bandicoot series characters#Dingodile
fi:Luettelo Crash Bandicoot -pelisarjan hahmoista#Dingodile
fr:Personnages de Crash Bandicoot#Dingodile
sv:Crash Bandicoot#Karaktärer
Uri Orlev

Uri Orlev () (født Jerzy Henryk Orlowski 24. februar 1931 i Warszawa, Polen, død 25. juli 2022) var en prisbelønnet israelsk børnebogsforfatter og oversætter af polsk-jødisk oprindelse. Han overlede krigsårene i Warszawaghettoen og Bergen-Belsen-koncentrationslejren, hvortil han blev sendt, efter at hans mor blev skudt af nazisterne. Efter krigen flyttede han til Israel. Han begyndte at skrive børnelitteratur i 1976, skrev over 30 bøger, som ofte er selvbiografiske. Hans bøger er blevet oversat fra hebraisk til 25 sprog, mens han selv også oversatte polsk litteratur til hebraisk. En af hans mest kendte værker er den semi-selvbiografiske Øen i Fuglegaden, som han også tilpassede til et skuespil og filmen Øen i Fuglegaden.

I 1996 modtog Orlev den internationale børnebogspris H.C. Andersen-medaljen.

Eksterne henvisninger 
 ithl.org.il The Institute for the Translation of Hebrew Literature 

Børnebogsforfattere fra Polen
Oversættere fra Polen
Forfattere fra Israel
Personer fra Warszawa
Ingen Diskussion

Ingen Diskussion er en dansk hiphop/rap single fra U$O's nyeste album Hold Nu. På tracket medvirker  L.O.C. og Johnson (som til sammen før i tiden skabte gruppen B.A.N.G.E.R.S.). Det blev udgivet i 2007 af selskabet Sonet.

Musikvideo 
Rene Johansen, der tidligere blandt andet tidligere har lavet videoer for Rent Mel og Suspekt instruerede musikvideoen til singlen. Videoen handler om de tre hovedpersoner – U$O, L.O.C. og Johnson, der i Mikael Bertelsens direkte transmitterede talkshow "Den 11. time" overfalder journalisten Mads Brügger og kommer i fængsel for det og selvsagt ifølge hiphopstilen af musikvideoer, overvåges derinde, af lystne kvindelige fængselsbetjente. I 14 dage løbende fra den 14. juni til d. 28. juni, kunne man i København opleve, at videoen blive opført på husmure og hvad der ellers fandtes af velpassende baggrunde. Med mobile projektorer og højtalere bevægede dette act sig rundt i gader og stræder, så der var rig mulighed for at opleve det. Release på videoen foregik på Ideal Bar den 14. juni.

Sange fra 2007
Singler fra 2007
L.O.C.
Dreamhouse

Dreamhouse, var et dansk erhvervshus, for mindre virksomheder og iværksættere. Huset var beliggende i Aalborg i Nordkraft.

Dreamhouses formål var overordnet at styrke selvstændighedskulturen i Nordjylland, samt at styrke nyetableringen af videnvirksomheder i området og henvendte sig primært til mennesker og virksomheder inden for områderne arkitektur, design, kunst, kultur og erhverv, IT og multimedie, kommunikation, indholdsindustri samt serviceerhverv.

Ekstern henvisning
Dreamhouses hjemmeside 

Virksomheder i Aalborg
Jernmalm

Jernmalm er en malm (metalholdig bjergart), som udnyttes til fremstilling af jern. De to oprindeligt mest almindeligt forekommende typer af jernmalm er de to jernoxider magnetit (Fe3O4) og hematit (Fe2O3), hvoraf hematit kan indeholde op til 66% jern. Derudover udnyttes jernoxiderne også limonit og siderit. 

På globalt basis har man efterhånden udnyttet hovedparten af disse oxider. Derfor udnyttes nu også andre forekomster af jernmalmer som takonit, der er en mere sammensat form for malm, hvor det er nødvendigt at fjerne ikke-jernholdige komponenter inden den egentlige udvinding af jern.

I Danmark blev der tidligere udvundet lidt jern fra myremalm, men i nyere tid importeres alt jern, der anvendes i Danmark.

Bjergarter
Metaller
Malm
Dreamgames

Dreamgames, oprettet i 2005, er et dansk netværk, der henvender sig til udviklere og interessenter indenfor særligt computerspilsbranchen og  indholdsproduktion til digitale medier.

Eksterne henvisninger 
Dreamgames hjemmeside  

Computerspilshjemmesider
Etableret i 2005
Eddie the Head

Eddie the Head er Iron Maidens maskot.
Eddie er vist på næsten alle Iron Maidens albums. 

Eddie er nogle gange vist med hår og andre gange uden, og hans kranie er desuden skruet sammen med skruer, dog kun på nogle af albummerne. Han bliver altid vist i makabre situationer, blandt andet på The Reincarnation of Benjamin Breeg, som er fra A Matter of Life and Death. Eddie er nogle gange oppe på scenen, når de spiller liveshows.

Iron Maiden
Maskotter
Paul Tibbets

Paul Warfield Tibbets, Jr. (23. februar 1915 – 1. november 2007) var officer i den amerikanske hærs flyvetropper og kendt som piloten på det fly, der kastede den første atombombe over Hiroshima i Japan 6. august 1945.

Paul Tibbets gik ind i U.S. Army Air Force i 1937 og steg snart i graderne. Han deltog i adskillige bombetogter i Europa under anden verdenskrig fra 1942 og modtog mange anerkendelser i den forbindelse. I 1944 blev han imidlertid kaldt tilbage til USA for at blive en del af gruppen, der arbejdede med nedkastningen af atombomben. Det var Tibbets, der navngav det fly, han førte på togtet til Hiroshima, og det blev opkaldt efter hans mor, Enola Gay.

I 1959 blev Tibbets udnævnt til brigadegeneral, og i 1966 opgav han den aktive militære karriere. Han kom derpå til at arbejde for et flytaxiselskab i Ohio, og han blev firmaets præsident i 1976. Han blev pensioneret i 1987. Den 1. november 2007, døde Paul Tibbets i Columbus, Ohio, efter at hans helbred i månederne op til blev forværret på grund af en række sygdomme.

Eksterne henvisninger 

Militærfolk fra USA
Bombningerne af Hiroshima og Nagasaki
No Expectations

"No Expectations" er en sang fra det engelske rock ‘n’ roll band The Rolling Stones, og var fra deres 1968 album Beggars Banquet.

Inspiration og indspilning 

Sangen blev skrevet af sangeren Mick Jagger og guitaristen Keith Richards. Sangen er en langsom countryblues-ballade. ”No Expectations” var en af de kendte sange fra Beggars Banquet, der blev indspillet med kun en mikrofon mellem bandmedlemmerne, og den blev optaget live. 
 
Mens sangens tekst efterlod meget beundring er det dog ”No Expectations” solo slide guitar riff, spillet Brian Jones, der gør størst indtryk. Om et af hans mest kendte bidrag til en Stones-sang, sagde Jagger i et interview i 1995 med Rolling Stone:” Det er Brian der spiller (soloen). Vi sad rund i en cirkel på gulvet, sang og spillede, mens vi optog med en mikrofon. Det var den sidste gang jeg kan huske at Brian virkelig var involveret i noget, som der var værd at beskæftige sig med. Han var der sammen med alle andre. Det er sjovt som man husker – men det var den sidste gang jeg kan huske at han gjorde det, fordi han havde mistet interessen for alting .”

Til at akkompagnere Jones var Richards på den akustiske rytmeguitar, som Janovitz bemærkede at Richards:” spiller den samme rytme som han senere ville bruge på ”You Can't Always Get What You Want” . Derudover spiller Charlie Watts, og Nicky Hopkins henholdsvis klaver og trommer, mens Jagger synger og Bill Wyman spiller bass .

 Efterfølgende 

The Stones spillede hyppigt ”No Expectations” live under deres American tour of 1969, og genintroducerede sangen på deres setliste til Voodoo Lounge Tour og Licks Tour, og seneste på deres 2007 europæiske A Bigger Bang Tour. Live versionen findes også på deres The Rolling Stones Rock and Roll Circus, og findes på albummet af samme navn The Rolling Stones Rock and Roll Circus.

”No Expectations” er også en populær coversang for andre artister. Johnny Cash indspillede en bluegrass-version, som findes på hans opsamlingsalbum Essential Johnny Cash 1953-83. Joan Baez lavede også et covernummer af sangen til hendes album fra 1970 One Day at a Time. Beck begyndte også at spille sangen til sine koncerter, kort efter udgivelsen af Sea Change''.

Sangen findes på opsamlingsalbummet fra 1972 More Hot Rocks

Eksterne henvisninger 

Officiel tekst 
Se The Rolling Stones ” No Expectations”
Info og tekst til ”No Expectations”
Facts om ” No Expectations”

Fodnote 

Rolling Stones-sange
Piccolofløjte

En piccolo eller piccolofløjte er en lille tværfløjte. Dets navn på italiensk er "flauto piccolo", hvilket betyder "lille fløjte". Ligesom tværfløjten er piccoloen stemt i C, men blot én oktav over, hvilket gør den til et transponerende instrument. Musik for piccolo er altså skrevet én oktav under, hvor den klinger. Fingersætningen på piccolofløjten svarer til den på tværfløjten med lyder én oktav højere eftersom piccolofløjten er halv størrelse af den almindelige tværfløjte. Desuden kan mange alternative fingersætninger benyttes med det formål at intonere tonen korrekt, da mange toner af natur er falske på denne type fløjte. Udover standard-piccoloen i C findes også en piccolofløjte stemt i Db, der nogle gange bruges i orkestre, samt én i Ab, der stort set ikke benyttes bortset fra i italienske marchbands.

Klangfarve og konstruktion 
Fordi en piccolo klinger i et meget højt register har den et potentiale til at blive skinger og gennemtrængende. Således er den ofte udelukkende brugt som et udsmykkende, "smagsgivende" eller "pyntende" instrument. Ikke desto mindre har der været skrevet mange komponsitioner for piccolofløjte af komponister såsom Vincent Persichetti og Antonio Vivaldi (Vivaldis koncerter var dog oprindeligt tiltænkt sopraninoblokfløjte. En af de første stykker, hvor piccoloen blev brugt, var Mozarts opera Tryllefløjten og den første symfoniske komposition var Beethovens 5. symfoni. Nutidige værker for symfoniorkester benytter typisk to tværfløjte og én piccolo som deres fløjtesektion. Ikke alle fløjtenister spille piccolo, men det er velanset at kunne, da man i mange symfoniorkestre kan indtage både rollen som piccolo-spiller og tværfløjtespiller. Det er derfor også ofte krævet ved optagelsesprøver til job i symfoniorkestre. Det der skiller piccoloen markant fra tværfløjten er embouchuren og det sammen med andre forskelligheder gør, at det kræver en indsats for en fløjtenist at spille piccolo.

Det er i stadig større grad svært at spille tonerne i den tredje oktav, især blidt.

Piccolofløjten er i nogen grad berygtet for at være svær at spille rent på. Dette har givet anledning til blandt musikere at definere en lille sekund som to piccoloer, der spiller unisont. Dets lille størrelse gør det svært at konstruere præcist stemt og gør, hvad der ville være små variationer på større instrumenter, ret mærkbare.

Piccoloer kan laves af træ, metal, plastik eller en kombination. Normalt giver piccolofløjter lavet i træ en blødere klang end metalfløjter. Et populært kompromis kombinerer et metalhovedstykke med en trækrop. Dette giver fordelene ved nemmere ansats samt blødere klang. Der er dog det problem at forskellige materialer er væsentligt forskellige i deres påvirkning fra for eksempel temperaturændringer, hvilket bevirker en inkonsistent intonation.

Fløjter
Cristina Fernández de Kirchner

Cristina Elisabeth Fernández de Kirchner (født 19. februar 1953 i La Plata i Argentina) var Argentinas præsident fra 2007 til 2015. Hun blev valgt som landets præsident den 28. oktober 2007 og tiltrådte embedet den 10. december 2007.

Hun er hustru til den tidligere præsident i Argentina, Néstor Kirchner. Hun er også kendt som Cristina Kirchner og uformelt som «La Pingüina» (hunpingvinen, efter hendes mands patagonske oprindelse).

Levned 

Cristina Fernández studerede retsvidenskab ved Universitetet i La Plata. Der mødte hun medstudenten Néstor Kirchner, som hun giftede sig med den 9. marts 1975. Under det argentinske militærdiktatur] fra 1976 til 1983 udøvede Kirchner-parret deres advokatkarrierer i Río Gallegos. 

Fernández blev i 1970'erne medlem af Peronistpartiet. Efter at ægtemanden Néstor i 1987 blev valgt som borgmester i Río Gallegos, blev også Cristina Fernández politisk aktiv. I årene 1989 og 1993 blev hun valgt og genvalgt til regionalparlamentet for Santa Cruz. I 1995 repræsenterede hun Santa Cruz i repræsentanternes hus i den argentinske kongres, og to år efter blev hun indvalgt i senatet. I 2001 blev hun genvalgt som senator.

I 2003 var Fernández ledende i kampagnen, som førte til, at hendes ægtemand som kandidat for det nystartede parti Frente para la Victoria blev valgt som præsident. Også som argentinsk first lady forblev hun politisk aktiv og blev i 2005 senator for provinsen Buenos Aires. Cristina Fernández blev også en slags rejsende ambassadør for ægtemandens regering. Hendes svært stridbare stil som politisk taler har vundet hende både venner og modstandere; stilen siges at minde flere om Eva Perón. 

Efter at Néstor Kirchner erklærede, at han ville fratræde ved afslutningen af sin anden præsidentperiode, blev Cristina i juli 2007 officielt valgt som det regerende Frente para la Victoria-partis kandidat til valget af Argentinas præsident i oktober 2007. Hun vandt valget og blev Argentinas anden kvindelige præsident; men hun er den første, som er blevet demokratisk valgt til denne post. Den første, María Estela Martínez de Perón, var også folkevalgt, men som vicepræsident. Hun rykkede ind som præsident, da Juan Domingo Perón døde i 1974. 

Ved præsidentvalget i november 2015 blev den tidligere erhvervsmand og leder af centrum-højre-partiet Propuesta Republicana (PRO) Mauricio Macri valgt til præsident.

Eksterne henvisninger 

 Officiel side – Cristina Fernández de Kirchner
 Det argentinske senats side – Cristina Fernández de Kirchner

Argentinas præsidenter
Politikere fra Argentina
Behind These Hazel Eyes

Behind These Hazel Eyes er en sang fra albummet Breakaway skrevet i 2005 af sangerinden Kelly Clarkson.

Sange fra 2005
Århus Statsgymnasium

Århus Statsgymnasium, grundlagt i 1958 i Hasle, er Aarhus' tredje gymnasium. Skolen har ca. 850 elever og ca. 80 lærere. Trods sit navn en det en selvejende institution. Århus Statsgymnasium ligger i postdistriktet Aarhus V.

Forud for byggeriet blev der udskrevet en arkitektkonkurrence blandt arkitekter i daværende Århus Amt. Det vindende forslag er tegnet af Arne Gravers og Johan Richter. Den modernistiske bygning blev indviet i juni 1959 og er bl.a. kendt for Asger Jorns store keramikrelief i forhallen samt gobelinen "Den lange rejse" i skolens festsal.

Den 19. november 2004 blev gymnasiet, med tilhørende rektor- og pedelbolig, fredet af Kulturarvsstyrelsen.

Gymnasiet blev fra 1986 til 2006 drevet af Århus Amt, men har alle årene båret sit nuværende navn. Siden 2007 har gymnasiet været selvejende.

Århus Statsgymnasium indviede i 2013 en ny tilbygning samt en skulptur Laokoon udført af Per Kirkeby, som officielt blev afsløret af Hendes Majestæt Dronning Margrethe II d. 30. august 2013.

Skolens righoldige kunstsamling er detaljeret beskrevet i tidligere lærer og kunsthistoriker Janne Ydes bog Kunst på Århus Statsgymnasium (2022)

Kendte studenter 

 1967: Lars Kolind, erhvervsmand
 1968: Freddy Dam, folketingsmedlem
 1968: Hugo Hørlych Karlsen, forfatter
 1972: Anne Linnet, sangerinde
 1979: Elsebeth Egholm, forfatterinde
 1979: Peter Vuust, professor, hjerneforsker, musiker
 1983: Henrik Qvortrup, redaktør og politisk kommentator
 1989: Mika Vandborg, musiker
 1991: Bjørn Lovén, klassisk arkæolog
 1991: Janus Kramhøft, forfatter
 1991: Jacob Weinreich, forfatter 
 1992: Lene Tanggaard, professor
 1993: Cindy Lynn Brown, forfatter
 1994: Niels Brinck, sanger
 1994: Lone Jakobi, politiker
 1994: Lise Westzynthius, sangerinde
 1995: Jonas Buur Sinding, basketballspiller
 1997: Tina Dickow, sangerinde
 1998: Asbjørn Sennels, fodboldspiller
 2003: Sargun Oshana, teaterinstruktør
 2004: Laura Arensbak Kjærgaard, sangerinde
 2005: Sisse Marie Welling, politiker
 2008: Frederik Krabbe, fodboldspiller
 2009: Sara Mariegaard, musiker
 2009: Jonas Eika Rasmussen, forfatter
 2012: Anders Winnerskjold, politiker
 2015: Søren Holm, sanger
 2015: Sofie Lippert Troelsen, folketingsmedlem
 2023: Asger Kjær Sørensen, forperson for DGS

Se også 
 Fredede bygninger i Aarhus Kommune

Noter

Eksterne henvisninger 
 Århus Statsgymnasium

Gymnasier i Danmark
Statsgymnasium
Statsgymnasium
Etableret i 1958
Kimito

Kimito (finsk: Kemiö) var en kommune i Finland. Kimito var en af tre kommuner på øen Kimito (svensk: Kimitoön, finsk: Kemiönsaari), idet de to andre var Västanfjärd og Dragsfjärd. I 2009 blev de tre kommuner slået sammen til Kimitoöns kommune.

Kommunen var beliggende i Vestfinlands len, og den indgik i landskabet Egentliga Finland. Kommunens folketal var 3.301 (2004) og den dækkede et areal på 320,17 km² (havområde undtaget), hvoraf 2,29 km² er søer. Befolkningstætheden var 10,38 indbyggere per km².

Kommunen var tosproget med en majoritet af svensktalende og et mindretal finsktalende.

Byer 

Albrektsböle, Berga, Bjensböle, Bogsböle, Branten, Brokärr, Båtkulla, Böle, Dalby, Dalkarby, Degerdal, Eknäs, Elmdal, Engelsby, Flugböle, Fröjböle (eller Fröjdböle), Gammelby (ved Gammelbyviken), Germundsvidja, Gräsböle, Gundby, Gästerby, Gölpo (udtales jölpå, fi. Kylppy), Helgeboda (hvoraf Rudå udgør en del), Hintsholm (fi. Hintsholma), Hova, Hulta, Högmo, Kalkila (udtales kaltjila), Kastkärr, Kila, Kyrkoby, Koddböle, Koustar, Kuggböle, Kvarnböle, Kåddböle, Kårkulla, Labböle, Lamkulla (udtales lamm-), Lappdal, Lemnäs, Lillvik, Linnarnäs, Långholmen, Lövböle, Majniemi, Makila (udtales ma:tjila), Mattböle, Mattkärr, Mjösund, Måsa, Nordvik, Norrlångvik (beliggende ved Norrlångviken), Norrsundvik, Orrnäs, Pajböle, Pederså, Pungböle, Påvalsby, Reku (udtales reko), Rugnola (udtales rungnåla), Sandö (fi. Santasaari), Sjölax (fi. Syvälahti), Skarpböle, Skoböle, Skog (del af Tolvsnäs), Skogsböle, Skålböle, Skäggböle, Smedaböle (eller Smedsböle), Stenmo, Strömma, Tavastrona, Tjuda, Tolvsnäs (ved Tolvsnäsfjärden), Torsböle, Trotby (udtales tro:t-), Träskö, Vestlax, Viks gård, Viksvidja, Villkärr, Vreta, Västankärr, Västermark og Östermark.

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside  

Kommuner i Egentliga Finland
Øer i Finland
Ophørt i 2009
Lindesnesregionen

Lindesnesregionen er et distrikt i Vest-Agder fylke i Norge. Det omfatter de fem kommuner Lindesnes, Mandal, Marnardal, Audnedal og Åseral. Området udgjorde tidligere de vestlige dele af Mandals fogderi, bortset fra Åseral som indgik i det tidligere Sætersdalens fogderi. Distriktet har i alt 23.462 indbyggere (SSB 1. juli 2007) og et areal på 2.073 kvadratkilometer. Regionscentret er byen Mandal.

Lindesnesregionen er det sydligst beliggende distrikt i Norge.

Administrative inddelinger 
 Distriktet udgør sammen med Søgne kommune Mandal provsti under Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke.
 Distriktet tilhører retsområdet Kristiansand tingrett under Agder lagdømme.
 Distriktet samarbejder interkommunalt i et regionsråd for Lindesnesregionen.
 Distriktet udgør en af SSBs handelsregioner med navnet Mandalsregionen.

Distrikter i Norge
Vest-Agder
Flemming Enevold

Flemming Enevold (født 12. februar 1952 i Glostrup) er en dansk skuespiller, sanger, instruktør, teaterdirektør og forfatter.

Karriere 
Enevold blev student fra Holte Gymnasium i 1971 og blev efterfølgende uddannet fra Statens Teaterskole 1975 og Det Kgl. Danske Musikkonservatorium.

Han har medvirket i mange opsætninger og spillede bl.a. hovedrollen i musicalen The Phantom of the Opera og har også medvirket i Sebastians Cyrano. Han var frem til 2006 direktør for det nu lukkede Gladsaxe Teater og har også været direktør for Rialto Teatret. Enevold var formand for Kulturministeriets udvalg for scenekunst, der udarbejdede en del af Kulturkanonen. Hans mangeårige erfaring indenfor underholdning, film og teater, gør at han bliver brugt som entertainer, konferencier eller arrangør af forskellige events og fester.

Privatliv 
I folkeskolen havde Flemming svært ved at sidde stille, og han endte på en kostskole som 16-årig. Det viste sig senere, at hans uro i kroppen skyldtes, at han led af sygdommen bipolar affektiv sindslidelse, hvilket han blev diagnosticeret for som 20-årig. I begyndelsen fik han medicin, men han fandt ud af, at motion og meditation, havde en stor positiv effekt på hans sygdom. Han har et stort behov for motion og løber, cykler, svømmer og dyrker pilates for at holde sin sygdom i ave.
Siden 1982 har han været gift med balletdanserinden Linda Hindberg, som han mødte i 1977, og han har tre døtre.

Filmografi

Film 
 Nyt legetøj (1977)
 Når engle elsker (1985)
 Aftenland (2003)
 Kærlighed på film (2007)
 Flammen og Citronen (2008)
 Headhunter (2009)
 ID:A (2011)
 Kartellet (2014)
 Så længe jeg lever (2017)

Tv-serier 
 Gøngehøvdingen (1992)
 Rejseholdet (2000-2003) (afsnit 26)
 Edderkoppen (2000)
 Nikolaj og Julie (2002-2003) (afsnit 3, 4, 5, 6, 7, 8 og 9)
 Store Drømme (2009)
 Forbrydelsen 2 (2009)

Bibliografi 
 Ritter Bog om cykelrytteren Ole Ritter. Udgivet 31. oktober 2013.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Flemming Enevolds hjemmeside 
 

Skuespillere fra Danmark
Reumertprisen for årets mandlige hovedrolle
Personer i Kraks Blå Bog
Personer fra Glostrup
Riddere af Dannebrog