kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
August Goll

Bernt August Goll (født 31. august 1866 i Bergen, død 31. december 1936 i København) var en dansk retskyndig.

Goll blev student i København 1882, cand. jur. 1887, samme år assistent i Politikammeret, 1896 fuldmægtig, 1902 politiinspektør, 1908 byfoged i Aarhus, 1919 birkedommer i Københavns Amts Nordre Birk. Socialt interesseret har Goll udfoldet en livlig virksomhed, dels i kampen mod kriminaliteten, dels ved at pege på manglerne i den i hans tid gældende lovgivning. Særlig i Nordisk Tidsskrift för Fængselsvæsen og praktisk Strafferet, hvis redaktion han 1898—1908 ledede sammen med Stener Grundtvig, i Dansk Tidsskrift, Det ny Aarhundrede, Ugeskrift for Retsvæsen og Nordisk Tidsskrift for Strafferet har han slået til lyd for reformer særlig i straffelovgivningen og i retsreglerne om uægte børn; i Tilskueren med flera tidsskrifter har han skrevet afhandlinger af mere æstetisk karakter. I 1905 offentliggjorde Goll 6 populære foredrag, Forbrydelse og Straf, 1907 — øjensynlig 
med den berømte retslærde Josef Kohlers Verbrecher-Typen in Shakespeare’s Dramen (Berlin 1903) som forbillede — Forbrydertyper hos Shakespeare, der er oversat på de fleste europæiske hovedsprog, 1916 Lov om Rettens Pleje af 11. Apr. 1916 i populær Fremstilling. Goll har blandt andet været medstifter af Fængselshjælpen og Dansk Kriminalistforening, hvis Forhandlinger han 1900—08 udgav sammen med Carl Torp. Han var medlem blandt andet af den 9. november 1917 nedsatte straffelovskommission.

Han er begravet på Vestre Kirkegård i København.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Jurister fra Danmark
Embedsmænd fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Bergen
Jean-Baptiste Gobel

Jean-Baptiste-Joseph Gobel (1. september 1727 i Thann i Elsass - 12. april 1794 i Paris ved henrettelse) var en fransk biskop. 

Som indehaver af en ledende kirkelig stilling i sin hjemstavn valgtes han af gejstligheden til deputeret til den konstituerende forsamling, hvor han indtog et temmelig yderliggående standpunkt. Som en af dem, der havde fremmet gejstlighedens civile konstitution, blev han 15. marts 1791 biskop af Paris. Under det stadig voksende anarki og stormløbet mod den kristne religion sank hans mod; 7. november 1793 nedlagde han for Konventets skranke sin biskoppelige værdighed, og uden at afsværge kristendommen udtalte han sig således om "frihed, lighed og moral" som samfundets egentlige basis, at han blev slået sammen med ateisterne og kom til at dele deres skæbne, da Robespierre vendte sig mod dem.

Kilder 

 

Katolske biskopper fra Frankrig
Personer guillotineret under Den franske revolution
Franskmænd i 1700-tallet
Salmonsens
Barthélemy Prosper Enfantin

Barthélemy Prosper Enfantin, ofte kaldet le père Enfantin, (født 8. februar 1796 i Paris, død 31. august 1864) var en fransk socialistisk agitator.

1814 deltog han, dengang elev af den polytekniske skole, med hæder i Paris' forsvar. Senere var han handelsrejsende, indtil han 1823 fik ansættelse i en bank i Paris, gennem hvis direktør Olinde Rodrigues han kom i berøring med den geniale socialistiske sektstifter Saint-Simon. Den let påvirkelige, fantasifulde og sværmeriske Enfantin var hurtig vundet for den aldrende verdensforbedrers ideer, og ved dennes død (9. maj 1825) fik Enfantin, sammen med Rodrigues, i opdrag at fortsætte hans værk. Med dette mål for øje udgav de 1825-26 bladet Le Producteur. Enfantins styrke lå i den mundtlige agitation. Han blev det nye sociale evangeliums profet. Som sådan udviklede han de i Saint-Simonismen nedlagte religiøse spirer til et hierarkisk system, der snart antog rent parodiske former. Nytårsaften 1829 blev Enfantin og Bazard af Rodrigues indsatte som den nye religions "øverste fædre". Sit program udviklede Enfantin navnlig i Doctrine de St-Simon. Exposition (2 bind, 1830). Den nye propaganda skød rask vækst og satte frugt blandt andet i en subskription på 80000 francs, der stilledes til ledernes disposition for dermed 1829 at grundlægge dagbladet Le Globe. Journal de la religion de Saint-Simon. Men takket være Enfantins stadig mere sygelige fantasterier blandt andet om den ubundne kønskærlighed og indstiftelsen af en "Messiashustru" ved ypperstepræstens side, udbrød der splid inden for partiet. Den mere nøgterne Bazard, Saint-Simonismens rationalistiske and, skilte sig ud (november 1831), hvorefter Enfantin og Rodrigues en tid kæmpede om værdigheden som pére suprême. Til disse stridigheder kom pengevanskeligheder, og da Enfantin også overtrådte lovene angående forsamlingsfriheden, skred politiet ind og opløste samfundet. Enfantin trak sig nu tilbage, sammen med 40 "apostle", til sin ejendom Ménilmontant uden for Paris. Det varede imidlertid ikke længe, før politiet atter fik anledning til at blande sig ind, og Enfantin tillige med flere af hans tilhængere blev idømte fængselsstraffe og bøder. Saint-Simonismens saga var dermed brat afsluttet. Efter kort tids indespærring blev Enfantin benådet og rejste til Ægypten, hvor han blandt andet var beskæftiget med planen til en Suez-kanal. I 1841 blev han medlem af en kommission til undersøgelse af Algiers kolonisation. De sidste 20 år af sit liv indehavde han højere stillinger som jernbaneadministrator. Sine ideer blev han tro til det sidste. 1848-50 udgav han, sammen med Charles Duveyrier, bladet Le Crédit og skrev desuden Science de l'homme, Philosophie religieuse (1859), La vie éternelle, passée, présente, future (1861) og det posthume Le crédit intellectuel (1866). På hans dødsbos bekostning blev der udgivet en samlet udgave af Saint-Simons, Enfantins egne og Bazards skrifter, der udkom i 47 bind (1865-78).

Kilder

Eksterne henvisaninger 

Socialister fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Personer fra Paris
Salmonsens
Ernst Windisch

Ernst Wilhelm Oskar Windisch (født 4. september 1844 i Dresden, død 30. oktober 1918 i Leipzig) var en tysk sprogforsker.

Windisch studerede klassisk filologi og sprogvidenskab i Leipzig, hvor han i 1869 habiliterede sig ved afhandlingen Über den Ursprung des Relativpronomens in den indogermanischen Sprachen. Det følgende år drog han til England for at deltage i arbejdet med at katalogisere de indiske håndskrifter i India Office Library og lagde sig samtidig efter de keltiske sprog. 1871 blev han professor i sanskrit i Leipzig, 1872 i Heidelberg og 1875 i Strassburg, hvorfra han igen vendte tilbage til universitetet i Leipzig som ordentlig professor i sanskrit. Af hans litterære arbejder findes en del spredte i det sachsiske Videnskabernes Selskabs skrifter (Abhandlungen og Berichte) og andre filologiske tidsskrifter vedrørende især den indiske filologi og den sammenlignende sprogvidenskab; de vigtigste er: Der griechische Einfluss im indischen Drama (Verhandlungen der 5. Orientalischen Congress, Berlin 1882), Zwölf Hymnen des Rigveda mit Säyanas Commentar (Leipzig 1883), Ueber die Verbalformen mit dem Character r im arischen, italischen und keltischen (Leipzig 1887), Ueber das Nyaya-bhashya (Leipzig 1888), Personalendungen im Griechischen und im Sanskrit (Leipzig 1889), Sandhiconsonanten der Pali (Leipzig 1893), Mara und Buddha (Leipzig 1895), Ueber die Bedeutung des indischen Altertums (Leipzig 1895), Die altindischen Religionsurkunden und die Christliche Mission (Leipzig 1897), Buddhas Geburt und die Lehre von der Seelenwanderung (Leipzig 1908), Geschichte der Sanskrit-Philologie und indischen Altertumskunde, I—II (i Grundriss der indoarischen Philologie, I, 1 b, Strassburg 1917—20); vigtige for studiet af de keltiske sprog er især følgende to arbejder: Kurzgefasste irische Grammatik (Leipzig 1879) og Irische Texte mit Wörterbuch (1.—2., 1880—88) (til dels under medvirkning af Whitley Stokes). Sammen med Berthold Delbrück var han medudgiver af Syntaktische Forschungen (Halle 1871 ff.), og fra 1880 har han været redaktør af Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft.

Kilder 

 

Orientalister fra Tyskland
Indologer
Keltologer
Professorer fra Tyskland
Ansatte ved Leipzigs Universitet
Ansatte ved Heidelbergs Universitet
Ansatte ved Strasbourgs Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Dresden
Medlemmer af Bayerische Akademie der Wissenschaften
Bertrand Barère

Bertrand Barère de Vieuzac (født 10. september 1755 i Tarbes i Gascogne, død 13. januar 1841 i Paris) var en fransk revolutionsmand.

Allerede som advokat i Toulouse viste han sig som elegant taler og skribent, og som medlem af Nationalforsamlingen og af Konventet vandt han frem ved formelle evner, ikke ved originalitet eller personlighed. Han søgte altid ganske principløst de stærkeres side; han forlod Gironden og gik i spidsen for smigrerierne af Robespierre, og skønt ikke ondsindet, tog han medansvar for rædselsperiodens værste gerninger og besmykkede dem som "Guillotinens Anakreon" med blomstrende retorik. Som medlem af velfærdskomitéen tilfaldt det ham at afgive rapporterne om krigens gang til Konventet, og den ypperlige form, han gav dem, bidrog meget til selv i modgang at vedligeholde tilliden i landet og begejstringen i hæren. Han kom efterhånden — næppe mod sin vilje — til at modarbejde Robespierre ved fremstilling af sejre, der måtte gøre hans diktatur overflødigt, og 9. Thermidor, da han forudså hans fald, gik han afgørende mod ham. Desuagtet blev han sat under anklage som Robespierres medskyldige, og selv om han slap for deportationen, som han blev idømt, lykkedes det ham ikke senere at spille en rolle trods alle forsøg på at tjene de skiftende magthavere, og han døde fattig og glemt. Hans meget upålidelige memoirer, der udkom 1843, foranledigede Macaulays vel kendte, stærkt farvede essay, der fremstiller ham som, et menneskehedens udskud.

Kilder 

 

Advokater
Jurister fra Frankrig
Personer fra Tarbes
Politikere fra Frankrig
Personer fra Den franske revolution
Franskmænd i 1700-tallet
Franskmænd i 1800-tallet
Salmonsens
Paul Magnus

Paul Wilhelm Magnus (29. februar 1844 i Berlin - 13. marts 1914 sammesteds) var en tysk botaniker.

1880 blev Magnus professor i botanik ved Berlins Universitet. Hans studier har væsentlig drejet sig om misdannelser og mykologiske emner, særlig rustsvampene. Magnus' betydeligste ikke-mykologiske arbejder er Beiträge zur Kenntniss der Gattung Najas (1870, med 8 tavler) samt Zur Morphologie der Spacelarieen (Festschrift der Gesellschaft naturforschende Freunde, 1873, 4 tavler). Blandt hans talrige mykologiske arbejder må fremhæves det store floraværk: Die Pilze (1905) i Dalla Torre og Sarntheins: Flora von Tirol, Vorarlberg und Liechtenstein. I øvrigt består hans produktion af en næsten utallig mængde mindre afhandlinger, spredte i mange tidsskrifter. Saccardo har opkaldt en sæksporet svamp af Aspergillaceernes familie Magnusia efter ham.

Kilder 

 

Botanikere fra Tyskland
Mykologer
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Berlin
Salmonsens
Plantepatologer
Bent Skriver

Bent Skriver (7. juni 1922 på Bækskovgård, Ørsted Sogn – januar 2014 i Hejls) var en dansk borgmester.

Erhvervsmæssig karriere 
Skriver stammede fra Djursland og gik først i skole i Ørsted og derpå i Allingåbro. Vinteren 1941-42 var han elev på Ollerup Gymnastikhøjskole. Han aftjente fra 1942 sin værnepligt ved Den Kongelige Livgarde og var tjenstgørende ved Amalienborg ved angrebet på den danske hær 29. august 1943, som dog for Amalienborgs vedkommende fik en fredelig udgang.

Efter Hærens opløsning blev blev han fra 1944 og krigen ud uddannet på Ladelund Landbrugsskole. I 1945 blev han forpagter af Hejlsgård, hvor han mødte Selma Irene Jessen (datter af Søren Thomas Jessen og Sofie Kylling), som han blev gift med 29. maj 1948. 1946 opgav han forpagtningen, slog sig ned i Hejls og blev i 1948 den første formand for Hejls Idrætsforening, hvor hustruen Selma også kom i bestyrelsen. Skriver forlod dog hurtigt foreningsarbejdet til fordel for sit arbejde i Hejls Bygnings- og Trælasthandel, hvor han var ansat fra 1947, og som han 1955 overtog efter svigerfaderen. Han fortsatte som aktiv håndbold- og tennisspiller.

Politisk karriere 
I 1966 blev han valgt til Hejls Sogneråd og overgik efter kommunalreformen i 1970 til Christiansfeld Kommune, hvor han blev formand for Ejendoms- og byplanudvalget. Fra 1974 til 1990 var han borgmester i Christiansfeld Kommune, valgt for Borgerlig Fællesliste.

Kilder 
 "Navne", Jyllands-Posten, 12. januar 2014.
 Årsskrift 2011: Hejls Idrætsforening 1869 - 1966. Lokalhistorisk Forening og Arkiv for Hejls-Hejlsminde (PDF)
 Slægtsside 

Danskere i 1900-tallet
Borgmestre fra Danmark
Personer fra Jylland
Landmænd fra Danmark
Købmænd fra Danmark
Danskere i 2. verdenskrig
Foreningsformænd fra Danmark
Palgrave

Palgrave er et efternavn, der henviser til:

 Francis Palgrave (1768–1861) – britisk historiker
 Francis Turner Palgrave (1824–1897) – britisk kritiker og poet
 Reginald Francis Douce Palgrave (1829–1904) – brittisk embedsmand
 Robert Harry Inglis Palgrave (1827–1919) – britisk bankier og forfatter
 William Gifford Palgrave (1826–1888) – britisk arabist

Efternavne
Lutter am Barenberge

Lutter am Barenberge er en by i Landkreis Goslar, i den tyske delstat Niedersachsen  indbyggere ().  Den er administrationsby  i  amtet (Samtgemeinde) Lutter am Barenberge.

Geografi 
Den ligger mellem bjergkæden Harzen mod syd  Hainbergbakkerne mod nord, omkring 13 km nordvest for Goslar og 7 km nordvest for Langelsheim. Í kommunen ligger landsbyerne  Nauen og Ostlutter.

Historie 
Lutter, er opkaldt efter et nærliggende vandløb, blev grundlagt af den tysk-romerske kejser  Otto den Store i 956 som en del af  Gandersheim Kloster. Navnet  Lutter am Barenberge er kendt siden det  14. århundrede

Under trediveårskrigen  trak de danske tropper under kong Christian 4. sig tilbage til borgen Lutter, hvor de blev besejret af  Den Katolske Liga under ledelse af General Tilly i 1626 Slaget ved Lutter am Barenberg  17. august 1626. 
Se også: Kejserkrigen.

Eksterne henvisninger 

 

Amtets officielle websted

Byer i Niedersachsen
Leptospira

Leptospira er en patogen bakterieslægt i gruppen af spirokæter. De aerobe, bevægelige og snoede bakterier er  5-25 μm lange og 0.1 μm i diameter med en bølgelængde på omkring 0.5 μm. Leptospira forårsager sygdomme som  Weils sygdom (med gulsot, nyresvigt, lungebetændelse og øget blødningstendens), hjernehindebetændelse (meningitis), betændelse i hjertet (perikardit, myocarditis) eller kronisk infektion i nyrene, oftest blot i en influenzalignende sygdom.

Taxonomi 

Leptospiraslægten har fire vigtige arter, der igen inddeles serologisk i underarter (serotyper).
 Leptospira canicola
 Leptospira grippotyphosa
 Leptospira interrogans
 Leptospira pomona

Den mest kendte (og farlige) variant er Leptospira interrogans serovar icterohaemorrhagiae.

Andre leptospiroser:
 L. bratislava mistænkes for at have tilpasset sig svin og for at medføre ufrugtbarhed
 L. autumnalis Prætibial feber eller Fort Bragg feber
 L. ballum
 L. bovis 
 L. canicola Infektiøs gulsot
 L. grippotyphosa Marsk feber
 L. hebdomadis Syv-dages-feber
 L. mitis Svinehyrdesygdom
 L. pomona Svinehyrdesygdom

Sygdomsrisici 

Infektion med Leptospira er størst efter kontakt med inficerede husdyr, med inficeret ferskvand eller med urin fra små gnavere.

Se også 

 Antibiotika
 Antibiotikaresistens
 ICD-10 Kapitel I - Infektiøse inkl. parasitære sygdomme (WHO's liste)
 Mikrobiom
 Zoonose

Eksterne kilder/henvisninger 

Spirokæter
Zoonoser
Ertvågsøen

Ertvågsøen (også kaldt Ertvågøsya og Artvågsøya) er en frodig og bjergrig ø i Aure kommune i Møre og Romsdal fylke i Norge. Øen har et areal på 139,30 km². Den er delt i to næsten lige store dele, dels af Foldfjorden som skærer sig ind i øen fra nord, og dels af Skausetvatnet som fortsætter fra Foldfjorden og videre sydover mod Vågosen. I vest danner Imarsundet skellet til øerne Solskjel og Stabblandet. I nord grænser øen til Trondheimsleia, og i øst danner Aursundet skellet til fastlandet og Aure centrum. Mod syd ligger Vinjefjorden som danner grænse til Heim kommune.

Sydsiden af Ertvågsøya hørte en tid til Valsøyfjord kommune, og gårdene langs Imarsundet hørte tidligere til Tustna kommune (1874–1964), men blev lagt til Aure kommune 1. januar 1965. Omkring øen ligger flere mindre øer, som Rottøya og Ruøya i øst og Jøssøya og Bærøya i nord, samt Stabblandet (tidligere Tustna) i vest.

Steder 
 Arasvika
 Foldfjorden
 Fuglvågen
 Mjosundet
 Sagvågen
 Vingsnes
 Vågosen

Trafik 
Det er vejforbindelse til Aure via fylkesvej 680 over Mjosundbrua, Smalsundbrua og Aursundbrua. Fra januar 2007 blev Ertvågsøya og Stabblandet knyttet sammen af Imarsundbrua, som blev åbnet 11. januar 2007. Mellem Arasvika og Hennset er der færgeforbindelse.

Kilder og henvisninger 

Øer i Møre og Romsdal
Aure
Wallmoden

Wallmoden er en by i Landkreis Goslar, i den tyske delstat Niedersachsen med  indbyggere ().  Den ligger nordvest for bjergkæden Harzen.  Den ligger mod nord i  amtet (Samtgemeinde) Lutter am Barenberge.  I kommunen ligger landsbyerne  Alt Wallmoden, Bodenstein og Neuwallmoden.

Mod nord løber floden Innerste, der er en biflod til Leine, gennem kommunen

Nabokommuner 
Wallmoden grænser mod nord til den kreisfri by Salzgitter og kommunen Baddeckenstedt (Landkreis Wolfenbüttel). Mod øst ligger kommunen Liebenburg, mod vest byen Bockenem (Landkreis Hildesheim) og mod syd amtets administrationsby Lutter am Barenberge.

Eksterne henvisninger 

Amtets websted

Byer i Niedersachsen
Skydning under sommer-OL 1908

Skydning under sommer-OL 1908. Skydning var igen med på det olympiske program, der blev konkurreret i 15 skydeøvelser alle for mænd.

Medaljer 

</div>

300 m riffel, 3 stillinger 

Dato: 11. juli.
51 udøvere fra 10 nationer. Stående, knælende og liggende.

300 m riffel, 3 stillinger, holdskydning 

Dato: 10. juli.
Ni seksmandshold med i alt 54 udøvere.

1000 yards riffel 

Dato: 11. juli.
49 deltagere fra otte nationer.

Armégevær, holdskydning 

Dato: 10. og 11. juli.
Otte landshold med seks på hvert hold. Hver skytte skød 90 skud, 15 skud på hver af afstandene 200, 500, 600, 800, 900, og 1000 yards på femdelt skive. Maks pointsum for hver skytte blev derfor 450 point, mens holdet kunne opnå 2700 point.

50 og 100 yards riffel 

Dato: 11. juli.
19 udøvere fra fem nationer.

25 m riffel bevægeligt mål 

Dato: 11. juli.
22 udøvere fra fem nationer.

25 m riffel forsvindende mål 

Dato: 11. juli.
22 deltagere fra fem nationer.

50 og 100 yards riffel holdskydning 

Dato: 11. juli.
Tre landshold med fire mand på hvert hold.

50 yards pistol 

Dato: 11. juli.
43 deltagere fra syv nationer.

50 yards pistol, holdskydning 

Dato: 11. juli.
Syv landshold med fire mand på hvert hold.

Løbende hjort, enkeltskud 

Dato: 11. juli.
15 deltagere fra fire nationer.

Løbende hjort enkeltskud, holdskydning 

Dato: 11. juli.
Kun to hold deltog med fire mand på hvert hold.

Løbende hjort dobbeltskud 

Dato: 11. juli.
15 deltagere fra fire nationer.

Trap 

Dato: 8. og 9. juli.
60 deltagere fra otte nationer.

Trap, holdskydning 

Dato: 10. og 11. juli.
Syv landshold med seks udøvere på hvert hold.

Referencer 

Sommer-OL 1908
1908
Sverige ved sommer-OL 1908

Sverige ved sommer-OL 1908. Sportsudøvere fra Sverige deltog i fjorten sportsgrene under Sommer-OL 1908 i London. Sverige blev tredje bedste nation med otte guld-, seks sølv- og elleve bronzemedaljer.

Medaljer

Medaljevinderne 

Lande ved sommer-OL 1908
1908
Sverige ved sommer-OL 1920

Sverige ved sommer-OL 1920. Sportsudøvere fra Sverige deltog i flere sportsgrene under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Sverige blev næst bedste nation med nitten guld-, tyve sølv- og 25 bronzemedaljer.

Medaljer

Medaljevinderne 

Lande ved sommer-OL 1920
1920
USA ved sommer-OL 1928

USA ved sommer-OL 1928. 280 sportsudøvere fra USA deltog i femten sportsgrene under Sommer-OL 1928 i Amsterdam. USA blev bedste nation med 22 guld-, 18 sølv- og 16 bronzemedaljer. Atletikudøveren Clarence Houser var USAs fanebærer under åbningsceremonien.

Medaljer

Medaljevinderne 

1928
Lande ved sommer-OL 1928
Ægte våger

Buteo (ægte våger) er en slægt af fugle i høgefamilien med omkring 30 arter, der tilsammen er udbredt over næsten hele verden bortset fra Australien og Antarktis.

Arterne i slægten Buteo er middelstore rovfugle. De har brede vinger og en kort hale, der er lige afskåret eller afrundet. De fanger deres bytte på jorden.

Arter 

 Høgevåge, Buteo plagiatus
 Sydlig høgevåge, Buteo nitidus
 Rødskuldret musvåge, Buteo lineatus
 Hispaniolavåge, Buteo ridgwayi
 Bredvinget våge, Buteo platypterus
 Hvidstrubet våge, Buteo albigula
 Korthalet musvåge, Buteo brachyurus
 Hawaiivåge, Buteo solitarius
 Prærievåge, Buteo swainsoni
 Galapagosvåge, Buteo galapagoensis
 Båndhalet våge, Buteo albonotatus
 Rødhalet våge, Buteo jamaicensis
 Patagonsk våge, Buteo ventralis
 Kongevåge, Buteo regalis
 Fjeldvåge, Buteo lagopus
 Højlandsvåge, Buteo hemilasius
 Japansk musvåge, Buteo japonicus
 Himalayan Buzzard (engelsk), Buteo burmanicus 
 Ørnevåge, Buteo rufinus
 Cape Verde Buzzard (engelsk), Buteo bannermani 
 Socotra Buzzard (engelsk), Buteo socotraensis 
 Musvåge, Buteo buteo
 Kapvåge, Buteo trizonatus
 Bjergvåge, Buteo oreophilus
 Somalivåge, Buteo archeri
 Afrikansk savannevåge, Buteo auguralis
 Madagaskarvåge, Buteo brachypterus
 Augurvåge, Buteo augur
 Sjakalvåge, Buteo rufofuscus

Galleri

Noter

Kilder 
 Gill, F & D Donsker (Eds). 2015. IOC World Bird List (v 5.1). . Arkiveret
 Danske navne på alverdens FUGLE Arkiveret version fra juli 2013.
 R. Hørring (1875 – 1943). Danmarks Fauna. Fugle III. Maagefugle, Alkefugle og Rovfugle. Gads Forlag/Dansk naturhistorisk Forening 1934. (Copyright udløbet)
Finland ved sommer-OL 1912

Finland ved sommer-OL 1912. 164 sportsudøvere fra Finland deltog i ti sportsgrene under Sommer-OL 1912 i Stockholm. Finland blev fjerde bedste nation med ni guld-, otte sølv- og ni bronzemedaljer.

Medaljer

Medaljevinderne 

Lande ved sommer-OL 1912
1912
USA ved sommer-OL 2008

USA ved sommer-OL 2008. 596 sportsudøvere fra USA deltog i 27 sportsgrene under Sommer-OL 2008 i Beijing. USA blev næst bedste nation med 36 guld-, 38 sølv- og 36 bronzemedaljer. Atletikudøveren Lopez Lomong var landets fanebærer under åbningsceremonien.

Medaljer

Medaljevinderne 

Lande ved sommer-OL 2008
2008