kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Theatrum anatomicum

Theatrum anatomicum eller på dansk Det anatomiske teater var det sted,
hvor kirurger (og medicinere) i 1600-tallet og 1700-tallet underviste i anatomi ved at vise dissekeringer af menneskelig for elever og andre interesserede.

Det første anatomiske auditorium blev bygget i Universitetet i Padua i 1594, og det findes stadig. Et andet tidligt anatomisk teater var Leidens Universitets. Det blev opført i 1596.

Teatrene var sædvanligvis indrettet som amfiteatre, med dissekeringsbordet i midten omgivet af cirkulære, elliptiske eller oktagonale trinvis hævede tilskuerpladser med rækværk. Eleverne var sikret et godt overblik.

I Danmark blev det Anatomiske Teater opført ved Vor Frue Plads i 1644. Det lå i nederste etage i Anatomihuset; på den øvre etage fandtes Ole Worms naturhistoriske samling Museum Wormianum.

Thomas Bartholin dissekerede og underviste på det anatomiske teater, hvor kongen Frederik 3. ved flere lejligheder sad på tilskuerrækkerne. Det var her at Bartholin opdagede lymfekarrene, en opdagelse der sikrede ham international berømmelse.

1672-1674 var det Niels Stensen, der forelæste i kraft af sin stilling som kongelig anatom. Det var her han ytrede sætningerne: "skønt er det, vi ser" – "skønnere det, vi forstår" – "men langt det skønneste er det, vor forstand ikke kan rumme" til sin indledningsforelæsning i 1673 over et kvindelig. Disse sætninger forende naturvidenskaben med en stærk gudstro.

I 1785 blev det anatomiske teater i København erstattet af det Chirurgiske Akademie. Det er en del af Medicinsk Museion i Bredgade 62 i København.

Henvisninger 
 H.D. Schepelern, Museum Wormianum, Wormianum, 1977.
 J.F.C. Danneskiold-Samsøe, "Muses and Patrons. Cultures of Natural Philosophy in Seventeenth-Century Scandinavia", Lund, 2004.
 K. Albertsen, Thomas Bartholin og Theatrum Anatomicum", s. 23-66 i: Dansk Veterinærhistorisk Aarbog'', 1951-52.

Uddannelsesinstitutioner i København
Københavns historie
Padova
Supernovarest

En Supernovarest (på engelsk Supernova remnant eller blot SNR) er en ekspanderende diffus tåge, der dannes af supernovaer.

Efter en supernova af en af supernovatyperne Ib, Ic II, IIL, IIP eller IIn resterer af den eksploderede stjerne en supernovarest – en gassky, som efter nogle få tusinde år vokser til en gigantisk størrelse. Gasskyen bliver efterhånden blandest med det interstellare gas og støv, som indgår i dannelsen af nye stjerner, samt – afhængig af stjernens masse – enten en neutronstjerne eller et sort hul.

Supernovarester kan indeholde tungere grundstoffer som nitrogen, oxygen og neon og kan udvide sig med hastigheder på flere hundre kilometer pr sekund.

Noter

Eksterne links 

Astronomi
Kronologisk rækkefølge

Udtrykket kronologisk rækkefølge bruges om en opstilling af elementer, der er ordnet efter tidsfølgen. Dette ordningsprincip kan bruges som supplement til eller som erstatning for en prioriteret rækkefølge eller en alfabetisk rækkefølge. Man foretrækker gerne den kronologiske rækkefølge i forbindelse med historiske oversigter, kongerækker, årstalslister, krøniker osv. 

Tilsvarende hentyder udtrykket i forbindelse med film, bøger, tidsskrifter eller tegneserier til den rækkefølge, i hvilken de er produceret, frem for offentliggjort.

Det er ikke altid, at et værk lokalt bliver udgivet i den rækkefølge, det oprindeligt blev lavet. Det kan betyde, at visse værker taber mening, når man oplever dem udenfor den oprindeligt tænkte rækkefølge.

Tid
Amalaberga

Amalaberga var en gotisk eller vandalsk prinsesse og dronning af thüringerne der levede i slutningen af det 5. og starten af det 6. århundrede. Hun var datter af prinsesse Amalafrida, søster til goternes konge Teoderik den Store. Amalfrida var gift to gange, og fra hvilket ægteskab Amalaberga stammer vides ikke. For at skabe en alliance mod frankerne blev Amalaberga på et tidspunkt mellem 506 og 510 gift med thüringernes konge Herminafried. Sammen fik de sønnen Amalafrid og en datter, som senere blev gift med langobardernes konge Audoin.

Efter at thüringernes rige var blevet ødelagt i 531, undslap hun med hendes børn først til Ravenna, hvor hendes bror og ostrogoternes konge Theodahad regerede og senere i år 540 efter han var blevet dræbt af Witiges, flygtede hun videre til Konstantinopel.

Goter
Vandaler
Ikke-regerende dronninger
Tjek fødsels- og dødsår
Amalafrida

Amalafrida (ca. 460 – ca. 520) var en gotisk prinsesse og dronning af vandalerne der levede i slutningen af det 5. og starten af det 6. århundrede. Amalafrida var datter af goternes konge Teodemir (?-474) og hans kone Erelieva (440?-ca. 500). Hun var søster til Teoderik den Store (454-526), ligeledes konge af goterne, og mor til Theodahad (?-536) også goternes konge.

Amalafrida var gift to gange. Hendes anden mand var vandalernes konge Thrasamund. Hun fik to børn, sønnen Theodahad og datteren Amalaberga, men det vides ikke af hvilke ægteskab de stammer. Amalaberga blev gift med thüringernes konge Herminafried.

Goter
Vandaler
Ikke-regerende dronninger
Rodelinde

Rodelinde (også Rodelinda; ca. 510 - ?) var en thüringsk prinsesse og dronning hos langobarderne, der levede i slutningen af det 5. og starten af det 6. århundrede.

Rodelinde var datter af thüringernes konge Herminafried og hans kone Amalaberga og søster til Amalafrid. Efter at thüringernes rige var blevet ødelagt i 531, undslap Rodelinde med sin mor og bror, først til Ravenna, hvor hendes onkel og ostrogoternes konge Theodahad regerede. I år 540 indtog den byzantinske general Belisar Ravenna, og sendte dem alle tre til den byzantinske kejser Justinian i Konstantinopel. Justinian giftede Rodelinde væk til den langobardiske konge Audoin for at cementere en alliance mellem langobarderne og Byzans. Med Audoin fik hun sønnen Alboin, ligeledes langobardisk konge. Senere lod Audoin sig skille fra Rodelinde for i stedet at gifte sig med en niece af Teoderik den Store for derved bedre at stå sig i folkevandringstidens magtkampe.

Rodelindes liv gav inspiration til Händels opera Rodelinda regina de' Longobardi.

Langobarder
Ikke-regerende dronninger
Tjek fødselsår
Niels Johansen

Niels Johansen (f. 11. september 1944 i København), er en dansk forfatter og præst. Hans produktion spænder over romaner, noveller og digte for voksne samt salmer, sange, viser, kirkespil og film.

Niels Johansen er også en meget benyttet foredragsholder og fortæller.

Film: 
 Med Mette i kirke 
 Klokken
 Hej Peter

Seneste bøger: 
 Hjerte i fremkalder og de bibelske fortællinger
 Og englen sang
 Hvor lang var tiden, da vi var mindre? Med "Sangene fra gaden", musik af Werner Knudsen, 2013
 V for Victor, 2014
 Som himlen og havet, 2016
 Skibet er ladet med, sammen med Claus Grymer, 2018

Salmer og sange: 
 Hvem kaldte på Erantis? (med musik af Werner Knudsen)

Kilder

Eksterne links 

Hvem kaldte på erantis?
Foredrag

Børnebogsforfattere fra Danmark
Digtere fra Danmark
Dramatikere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Wiener melange

En Wiener melange er en varm kaffespecialitet, som oprindelig minder om en cappuccino, altså kaffe med mælkeskum, blot med en mildere kaffe. Bestiller man en wiener melange på en café, får man ofte en espresso con panna (espresso med flødeskum), selv i Wien.

I kaffeautomater består wiener melange typisk af omtrent lige dele kaffe, mælk og chokolade.

Kaffedrikke
Herbert Krenchel

Herbert Krenchel (født 16. april 1922 på Frederiksberg, død 28. april 2014) var en dansk civilingeniør og materialeforsker, dr.techn. og professor emeritus på Danmarks Tekniske Højskole.

Han formgav i 1953 emaljeskålen: Krenitskålen. Navnet Krenit er en sammentrækning af Krenchel og eternit. Som nyuddannet civilingeniør forskede Herbert Krenchel på DTH i udviklingen af asbestfri eternit. 

Ideen bag Krenitskålen var, at lave en smuk skål, gerne så funktionel og delikat, at den kunne bruges i køkkenet, på spiseborde og som dekoration i stuen. Som materialeforsker gik Herbert meget op i, at de forskellige materialer skulle gå godt sammen, klæde hinanden og være nænsomme overfor hinanden i brugen. Kendetegn ved skålene er de karakteristiske skarpe kanter, der skaber balance mellem materiale og form, den matte sorte farve udvendigt og de stærke farver indeni. For at opnå den matte overflade fandt Herbert Krenchel på at sandblæse emaljen på ydersiden. Først efter mange forsøg med stadig finere korn lykkedes det, og i 1954 fik Krenchel patent på den matte emaljering opnået vha. sandblæsning med "stenmel". Modsat de tidligere og grovere sandblæsninger bevarer den emaljens styrke og resistens. Krenitskålen vandt guld ved Triennalen i Milano 1954 og til produktionsstopppet i 1966 blev der produceret ca. 1 million skåle. Skålene bliver i dag solgt på auktioner over hele verden. Krenitskålene blev ikke blevet fremstillet mellem 1966 og 2010. I 2010 indgik Herbert Krenchel og designfirmaet Normann Copenhagen et samarbejde, og produktionen af den klassiske Krenitskål er genoptaget. 

I 1964 blev Herbert Krenchel teknisk doktor på en afhandling om "fibrous reinforcement", der fokuserer på plastmaterialet polypropylens egenskaber som fiberarmering i cement og beton.

I 1982 var Herbert Krenchel initiativtager til at to studerende på Afdelingen for Bærende Konstruktioner (ABK) på DTU byggede en kano (døbt Krenita) i glasfibervæv og superplastificeret cementpasta. Den resulterende konstruktion, var bygget over formen til en almindelig turkano, men var lidt kraftigere i godset (vægt 70 kg.), vandt samme år en kaproning på Riddarfjärden ved verdensbetonkongressen (FIP) i Stockholm.

Han var den første modtager af Betonprisen, der uddeles af Dansk Betonforening hvert andet år til en eller flere personer, der har ydet et betydningsfuldt bidrag på et eller flere af områderne indenfor Beton.

Værker 
 1953, A-skålen: Ø: 250 x 140 mm. C-skålen: Ø: 125 x 55 mm.
 1955, Salatbestik i melaminplast.
 1956, B-skål: 160 x 72 mm, D-skål: 85 x 38 mm, E-skål: 250 x 110 mm, F-skål: 160 x 28 mm, G-skål: 200 x 60 mm, I-skål: 380 x 115 mm

Henvisninger 
 

Personer fra Frederiksberg
Designere fra Danmark
Ingeniører fra Danmark
Videnskabsfolk fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Hellerup
Professorer fra Danmarks Tekniske Universitet
Alumni fra Danmarks Tekniske Universitet
Douglas Bay Horse Tramway

Douglas Bay Horse Tramway er en 2,6 km lang hestesporvej i Douglas på Isle of Man, hvor den går langs kystpromenaden fra den sydlige endestation ved Victoria Pier nær havnen til Derby Castle Station, den sydlige endestation for Manx Electric Railway, hvor værksteder og stalde ligger. Sporvejen er en karakteristisk turistattraktion.

Historie 
Sporvejen blev bygget og oprindelig drevet af Thomas Lightfoot, en pensioneret civilingeniør fra Sheffield. Han begyndte driften 1. maj 1876, og sporvejen har kørt hvert år siden, undtagen en periode under anden verdenskrig.

I 1882 solgte Lightfoot sporvejen til Isle of Man Tramways Ltd, senere Isle of Man Tramways & Electric Power Co. Ltd, der også ejede Manx Electric Railway. Firmaet gik i likvidation i 1900 som følge af en bankkollaps. Sporvejen blev efterfølgende solgt til Douglas Corporation (nu Douglas Borough Council) af likvidatoren i 1902.

Siden 1927 har sporvejen kun kørt om sommeren.

Beskrivelse 
Sporvejen er smalsporet med en sporvidde på 914 mm og er anlagt med dobbeltspor i midten af vejen. Driften varetages af 23 sporvogne og ca. 45 heste.

Der har været flere forskellige typer sporvogne i tidens løb, og mindst en af hver er blevet bevaret. Det meste af driften varetages nu af "lukkede brødholdere" (closed toastracks), men vogne til vinterdrift og "åbne brødholdere" (open toastracks) forekommer også. Om sommeren er vognene opstillet nær Terminus Tavern om natten, mens de er opstillet i et skur bygget til formålet om vinteren.

I 2014 annoncerede Isle of Mans departement for infrastruktur, at hestesporvejen langs kysten ville blive indstillet midlertidigt i 2015, mens renoveringen af promenaden gik ind i sin næste fase fra Regent Street til Strathallen. Planerne blev dog efterfølgende ændret, så hestesporvejen kunne køre som normalt i 2015 med planlagt start 11. maj.

Noter

Litteratur 
 
 Hendry, Robert (1993). Rails in the Isle of Man: A Colour Celebration, Midland Publishing Limited, 
 Pearson, Keith (1999). Douglas Horse Tramway - A Millennium Year History, 1st Edition, Adam Gordon, 
 Johnston, Norman. "Douglas Horse Trams in Colour." Omagh: Colourpoint Press, 1995. .

Eksterne henvisninger 

 Horse Drawn Trams – om Douglas Bay Tramway fra Isle of Man Guide 

Sporveje
Transport i Storbritannien
Etableret i 1876
Amalafrid

Amalafrid (latin: Amalafridas; 531 – 551) var en thüring prins og byzantinsk general der levede i starten af det 6. århundrede. Amalafrid var søn af den sidste konge af thüringerne Hermanafrid og hans kone Amalaberga, datter af Amalafrida og niece til ostrogoternes konge Teoderik den Store. Hans søster var Rodelinde.

Efter thüringernes kongerige var blevet ødelagt af frankernes konge Teoderik i år 531, flygtede Amalafrid sammen med sine to børn til Ravenna hvor hendes bror og ostrogoternes konge Theodahad sad. I år 540 indtog den byzantinske general Belisar Ravenna, og sendte ham alle tre til den byzantinske kejser Justinian i Konstantinopel.

Søsteren Rodelinde giftede Justinian væk til den langobardiske konge Audoin. Amalafrid selv fik en militær karriere i den byzantinske hær. I 540 var han blevet general (magister militum). Og da langobarderne i 552 søgte om hjælp i deres krig mod gepiderne, sendte Justinian en hær af sted under kommando af Justinus og Justinianus (to sønner af den byzantinske general Germanus); Aratius og Suartuas (en tidligere regent af herulerne) samt Amalafrid. På vej til Pannonien blev den byzantinske hær imidlertid stoppet af religiøse optøjer i Ulpiana, Illyrien (i nærheden af dagens Lipljan i Centralserbien), hvor alle undtagen Amalafrid blev tilbage for at udrede hvilke doktriner de lokale kristnes fulgte, mens Amalafrid alene førte en del af den byzantinske hær videre mod gepiderne. Men tilsyneladende var det kun en lille del af hæren Amalafrid ledte i krig, for Auduin sendte efterfølgende udsendinge til Justinian for at klage over den manglede opbakning. Men Auduin vandt alligevel en overvældende sejr over gepiderne.

Amalafrid fik en søn ved navn Artachis (Venantius Fortunatus, Carm. App. 3) men intet yderligere kendes om ham.

Kilder 
 Procopius, Goterkrigene VII, 25
 Venantius Fortunatus, Carm. App. 3

Militærfolk
Partido Socialista Popular (Cuba)

Partido Socialista Popular (PSP) var Cubas kommunistiske parti frem til 1962, det var blevet stiftet 37 år tidligere, den 16. august 1925, på intiativ af Carlos Baliño og Julio Autonio Mella.

PSP blev i 1965 lagt sammen med El Directorio Revolucionario og 26. juli-bevægelsen, der derefter blev til Cubas kommunistiske parti.

Kommunistiske partier
Politiske partier på Cuba
Etableret i 1925
Preben Larsen

Preben Kaj Larsen (7. september 1922, København – 12. november 1965, Esbjerg) var en dansk atlet, maskinarbejder og jazzmusiker (saxofonist og orkesterleder). Han var medlem af Helsingør IF (-1945 og 1955-), Aalborg FF 1946-50 og Københavns IF (1951-1953). fra 1943 og ti år frem, var fast mand på det danske landshold.  

Preben Larsen er opvokset i Helsingør og allerede som dreng afslørede han i skolen store evner som springer. Efter hans indmeldelse i HIF sås det hurtigt, at han havde et springtalent af de helt store, og i 1940, da han var 18 år, begyndte resultaterne at komme. I højdespring vandt han flere SM-titler samt DM i 1941 og 1944, og med 1,82, 1,83 og 1,85 holdt han i flere omgange den sjællandske rekord. Stangspring deltog han også i, og her kom han op på 3,70 og vandt to gange SM. Hans personlige rekord i længdespring som lyder på 7,14, hvilket var sjællandsk rekord, satte han i 1945.  

Det var trespring som var hans bedste øvelse, hans personlige rekord på 15,03, hvilket var dansk rekord er fra 1948. Resultatet blev opnået i Göteborg kort før OL i London, hvor han blev nummer fire. Samme år var han nummer otte i trespring på tidskriftet Track and Field News''' ranglister. Ved OL 1952 blev han nummer 13 i trespring. Han deltog i Europa mesterskaberne 1950 og blev nummer otte i trespring. Han vandt 21 danske mesterskaber; to i højdespring, syv i længdespring og tolv i trespring. 

 Danske mesterskaber 
 Højdespring: 1941 og 1944
 Længdespring: 1943-1945, 1947-1948 og 1951-1953
 Trespring: 1942, 1944-1953 og 1955

 Danske rekorder 
 Trespring: 14,60 Odense Atletikstadion 11. august 1944
 Trespring: 14,90 Stockholm Stadion, Sverige 12. juli 1945
 Trespring: 15,03 Göteborg, Sverige 20. juni 1948

 Eksterne kilder/henvisninger 
 
 KIF 100 Aar – Københavns Idrætsforening 24. oktober 1992''. Udgivet i anledning af Københavns Idræts Forenings 100 års jubilæum 24. oktober 1992.
 

Højdespringere fra Danmark
Danske OL-deltagere i atletik
Atleter fra Helsingør IF
Atleter fra Aalborg FF
Atleter fra Københavns IF
Personer fra København
Jazzmusikere fra Danmark
Saxofonister fra Danmark
Længdespringere fra Danmark
Trespringere fra Danmark
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1948
Julio Autonio Mella

Julio Autonio Mella McPartland (født 25. marts 1903, død 10. januar 1929) var sammen med Carlos Baliño medstifter af Cubas Socialistiske Folkeparti 1925-67. Han blev i 1929 myrdet af Vittorio Vidali i sit eksil i Mexico. Først blev Cubas diktator Gerardo Machado mistænkt for mordet, men nye kilder taler for at det var Josef Stalin, der fik Mella myrdet.

Vittorio Vidali stod også centralt i mordforsøgene på Lev Trotskij i Mexico i 1940.

Politikere fra Cuba
Kommunister fra Cuba
Personer fra Havana
Thomas Hodgkin (historiker)

Thomas Hodgkin (født 29. juli 1831, død 2. marts 1913), var en britisk historiker, søn af John Hodgkin (1800-1875), og Elizabeth Howard (datter af Luke Howard). Han giftede sig I år 1861 med Lucy Ann (1841-1934) (datter af Alfred Fox) med hvem han fik seks børn, tre drenge og tre piger.

Thomas Hodgkin kom fra en kvækerfamilie og fik sid tidlige uddannelse i en kvækerskole. Efterfølgende fik han en bachelor på University of London og blev partner i en bankhus, Hodgkin, Barnett, Pease and Spence, i Newcastle-upon-Tyne, som senere blev fusioneret med Lloyds Bank.

Ved siden af sit arbejde som bankmand, brugte Hodgkin en god portion tid på hans historiske studier, og blev snart en ledende autoritet i perioden omkring den tidlige middelalder.

Udgivelser, udvalgt 
 Italy and her Invaders (8 vols., Oxford, 1880-1899)
 The Dynasty of Theodosius (Oxford, 1889)
 Theodoric the Goth (London, 1891)
 An introduction to the Letters of Cassiodorus: being a condensed translation of the Variae Epistolae of Magnus Aurelius Cassiodorus, Senator (London, 1886).
 Life of Charles the Great (London, 1897)
 Life of George Fox (Boston, 1896)

References

Eksterne henvisninger 
 

Historikere fra Storbritannien
Kvækere
Bankierer fra Storbritannien
Christian Pedersen (cykelrytter)

Kristian "Christian" Rudolf Pedersen (17. september 1920 i Horsens - 24. november 1999 i Kongens Lyngby) var en dansk cykelrytter.

Den 2. august 1944 cyklede han i 12 timer på Ordrupbanen ved København, og undervejs satte han 12 verdensrekorder. Pedersen var på det tidspunkt regerende dansk mester i landevejscykling.

Verdensrekorder, 1944 
Verdensrekorder sat under 12-timersløbet:

Væsentlige første-pladser 
 1942, Fyen Rundt
 1943, Dansk mesterskab i linieløb
 1944, Fyen Rundt
 1944, Dansk mesterskab i linieløb
 1945, Dansk mesterskab i linieløb
 1946, Dansk mesterskab i enkeltstart
 1947, Dansk mesterskab i enkeltstart
 1953, Fredsløbet
 1953, Dansk mesterskab i linieløb

Eksterne henvisninger

Mandlige cykelryttere fra Danmark
Personer fra Horsens
Ludwig Schmidt

Ludwig Schmidt (18. juli 1862, Dresden – 10. marts 1944, Dresden) var en tysk historiker der beskæftigede sig med folkevandringstiden. Hans arbejde, om end ikke altid uproblematisk, gav dog alligevel et vigtigt bidrag til forskningen af perioden.

Fra 1881 til 1884 studerede han historie i Leipzig, med fokus på senantikken og den tidlige middelalder. I 1884 fulgte hans disputats Langobardernes ældste historie (Älteste Geschichte der Langobarden). I forbindelse med studiet blev han ansat på Königlichen Öffentlichen Bibliothek zu Dresden. I sin tid som bibliotekar fik han i 1905 udgivet krønikeskriveren Thietmar af Merseburgs krønike, ved hjælp af en ny trykketeknik. Hvilket skulle vise sig at være heldigt, da de originale tekster blev ødelagt i 1944 under 2. verdenskrigs bombardementer af Dresden, og i dag er ulæselige. I 1907 blev han professor.

Publikationer i udvalg 
 Älteste Geschichte der Langobarden, 1884.
 Thietmar von Merseburg: Die Dresdner Handschrift der Chronik, hrsg. 1905.
 Allgemeine Geschichte der germanischen Völker bis zur Mitte des 6. Jh., 1909.
 Die Westgermanen, 2. Aufl., 1940.
 Geschichte der Wandalen, 2. umgearbeitete Auflage, 1941.
 Die Ostgermanen, 2. völlig neubearb. Aufl., 1941.

Eksterne henvisninger 
 Literatur von und über Ludwig Schmidt im Katalog der Deutschen Nationalbibliothek

Historikere fra Tyskland
Personer fra Dresden
Blågården

Blågården er en boligforening under fsb beliggende på Nørrebro i København. Boligforeningen har samlet 901 lejligheder og er således en af de største danske boligforeninger. 

Boligerne ligger omkring Blågårds Plads i gaderne Blågårdsgade, Korsgade, Todesgade og Baggesensgade.

Foreninger fra Danmark
Nørrebro
Jörg Jarnut

Jörg Jarnut (født 1. marts 1942, Weimar, død 6. marts 2023) var en tysk historiker og professor i middelalderhistorie på Paderborns universitet.

Hans arbejds- og forskningsfokus var den europæiske tidlige og højmiddelalder og i særdeleshed på langobarderne.

Referencer 

Historikere fra Tyskland
Personer fra Thüringen
Comorernes flag

Comorernes flag blev taget i brug 2003. Det har fire horisontale bånd i gult, hvidt, rødt og blåt og en grøn trekant på venstre side. I trekanten er der en hvid halvmåne og fire hvide femtakkede stjerner. Både de horisontale bånd og stjerner repræsenterer landets fire hovedøer: Mwali, Njazidja, Nzwani og Mayotte. Den sidstnevnte tilhører Frankrig, men Comorerne gør krav på den. Halvmånen, stjernerne og den grønne farve er traditionelle symboler for islam.

Samme flag benyttes som nationalflag, handelsflag, statsflag og orlogsflag.

Fra 1978 til 2001 var Comorernes flag helt grønt med halvmånen og de fire stjerner. Flaget forekom i en række varianter, sidst med en påskrift "Allah" og "Muhammed" i hvidt. I årene 1975-1978 var flaget delt i rødt over grønt med halvmånen og stjernerne i kantonen.

Litteratur 
 Album des pavillons nationaux et des marques distinctives. National flags and distinctive markings, Service hydrographique et océanographique de la marine, Brest, 2000

Flag fra Afrika
Flag
Nationale flag
Aabyhøj IF Fodbold

Aabyhøj Idrætsforening, Fodboldafdelingen (forkortet Aabyhøj IF, AaIF, ÅIF) er en dansk fodboldklub hjemmehørende i Aabyhøj med godt 650 medlemmer, hvoraf ca. 500 er unge under 18 år. Klubben blev grundlagt den 8. juli 1919 under navnet Aabyhøj Idrætsforening Thrott og blev medlem af Jydsk Boldspil-Union (JBU) i 1920. Klubben har været en selvstændig afdeling under Aabyhøj Idrætsforening siden 1963.

Klubben har blandt andet opfostret fodboldspillere såsom Frederik Krabbe, John Stampe og Tom Bonde.

Ekstern kilde/henvisning 
Aabyhøj IF Fodbolds officielle hjemmeside 

Fodboldklubber under DBU Jylland
Sportsklubber i Aarhus