kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nittedal Station

Nittedal Station (Nittedal stasjon) er en jernbanestation på Gjøvikbanen i Nittedal i Akershus fylke i Norge. Stationen består af to spor med to perroner, stationsbygning med ventesal, gangbro, parkeringsplads, cykelstativer og busstoppested.

Stationen blev oprettet som en holdeplads, der kun havde betjening af passagerer og gods, 20. december 1900, to år før Gjøvikbanen blev åbnet i sin fulde længde i 1902. 1. april blev den opgraderet til station, der også ekspederede tog. I mellemtiden blev der også opført en stationsbygning efter tegninger af arkitekten Paul Armin Due. Efter næsten 70 års drift blev stationen automatiseret ved hjælp af fjernstyring 13. december 1971, men den var fortsat bemandet indtil 12. februar 2002. I dag er stationen ubemandet med billetautomater, men stationsbygningen står stadig med en ventesal, der er åbent i dele af driftstiden.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Gjøvikbanen
Etableret i 1900
Jernbanestationer i Viken
Þórarinn B. Þorláksson

Thórarinn Benedikt Thorláksson eller Þórarinn B. Þorláksson (født 14. februar 1867 på gården Undirfell, Vatnsdalur, Hnavatnssìsla, Island, død 10. juli 1924 i Laugardalur, Reykjavík) var en islandsk maler.

Thorlksson blev uddannet som maler på Kunstakademiet i København under Holger Grønvold og Frederik Vermehren i perioden 1896- 99;derefter på privatskole hos Harald Foss indtil 1902

Thrarinn B. Thorlksson regnes, sammen med maleren Ásgrímur Jónsson, som pioner i islandsk malerkunst. De malede begge det islandske landskab, hvilket fik betydning for den islandske malerkunsts tidlige udvikling. Thorlkssons malerier har præg af at han er uddannet i Danmark efter den danske romantiske landskabstradition. På grund af Thorlkssons korte kunstnerkarriere, som også var optaget af et borgerligt erhverv, blev hans produktion ikke særlig stor. Han var blandet med i flag-komiteen der skulle designe det Islandske flag.

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Malere fra Island
Mezzoforte

Mezzoforte er en funk-jazzfusionsgruppe fra Island, der blev grundlagt i Reykjavík i 1977. Navnet stammer fra det italienske musikudtryk mezzoforte, der betyder halvkraftigt. Gruppen er især kendt for instrumentalnummeret fra det fjerde album, Surprise Surprise, "Garden Party", der opnåede en 17. plads på den britiske hitliste i 1983. Nummeret, der er blevet brugt som kendingsmelodi i et populært tysk radioprogram fra stationen RIAS, har en markant solo, spillet på flygelhorn af englænderen Stephen Dawson. Også nummeret "Rockall" fra samme album har været brugt som kendingsmelodi på radioprogrammer i Europa.

Karriere 
De fire musikere (Eyþór Gunnarsson (keyboards), Friðrik "Frissi" Karlsson (guitar), Jóhann Ásmundsson (bas) og Gunnlaugur "Gulli" Briem (slagtøj)) var ved etableringen af  Mezzoforte blot teenagere. 

Skønt "Garden Party" blev gruppens eneste egentlige hit, opbyggede den en ganske stor verdensomspændende fanskare. I en årrække koncentrerede de enkelte musikere sig til tider om deres individuelle karrierer, men gruppen har aldrig officielt været opløst. De fire ungdomsvenner har trods til tider adskilt af lange distancer fastholdt kontakten. Gruppen havde egentlig i 1996 udsendt sit sidste studiealbum Monkey Fields, men den tyske musiker Wolfgang Haffner lokkede kvartetten frem fra sin dvale i 2004. I hans regi udsendte gruppen comeback-albummet Forward Motion. Med udsendelsen af koncert-dvd'en Live in Reykjavik fra 2008 kom gruppen for alvor tilbage i rampelyset og har siden turneret flittigt i koncerthaller, på festivaller samt i klubber. I sensommeren 2010 udkom albummet Volcanic, hvor man også kunne høre de nye medlemmer af gruppen, både som musikere, komponister og arrangører, men det var dog den rutinerede bassist, Jóhann Ásmundsson, der producerede albummet. 

Bortset fra guitaristen Fissi Karlsson (der fortsat er med til at skrive flere numre og ind imellem også optræder med gruppen) er de oprindelige medlemmer stadig aktive i gruppen. Dertil kommer saksofonisten Oskar Gudjonsson (med fra 1996), percussionisten Thomas Dyani, trompetisten og keyboardspilleren Sebastian Studnitzky samt guitaristen Bruno Müller (begge tyskere og med fra 2006). Lejlighedsvis har gruppen haft tilknyttet gæstemusikere som basunisten Torbjørn Sunde (1994) og trompetisten Joo Kraus (2010).

Diskografi 
 Mezzoforte (1979)
 I Hakanum (1980)
 Thvilikt og annad eins (1982, kun udsendt i Island)
 Surprise Surprise (1982)
 Sprellifandi - Live at the Dominion (1983)
 Observations (1984)
 Rising (1985)
 No Limits (1986)
 Playing for Time (1989)
 Daybreak (1993)
 Monkey Field (1996)
 Forward Motion (2004)
 Live in Reykjavik (2008)
 Volcanic (2010)
 Islands (2012)

Eksterne henvisninger 

Gruppens officielle hjemmeside
 
 

Musikgrupper fra Island
Musikgrupper fra 1977
Grabau (Stormarn)

Grabau er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Bad Oldesloe-Land under Kreis Stormarn. Kreis Stormarn i den sydøstlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Grabau ligger omkring 30 km nordøst for Hamborg, og ca. 25 km vest for Lübeck.

Eksterne kilder/henvisninger 

  
 Kommunens side  på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Stormarn
Lasbek

Lasbek er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Bad Oldesloe-Land under Kreis Stormarn. Kreis Stormarn ligger i den sydøstlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Lasbek ligger omkring 10 kilometer øst for Bargteheide. I kommunen ligger landsbyerne Barkhorst, Lasbek-Dorf, Lasbek-Gut og Krummbek. Motorvejen A1 går gennem Lasbek. Vandløbene Rögenbach, Krummbach og Süderbeste løber gennem kommunen. Fra 1887 til 1976 havde Lasbek jernbanestation på linjen mellem Schwarzenbek og Bad Oldesloe.

Eksterne kilder/henvisninger 

  
 Kommunens side  på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Stormarn
Xavier Montsalvatge

Xavier Montsalvatge (født 11. marts 1912 i Girona, død 7. maj 2002 i Barcelona, Spanien) var en spansk komponist, violinist, lærer, professor og kritiker.

Montsalvatge studerede komposition og violin på Musikkonservatoriet i Barcelona. Han hørte til blandt de mest betydningsfulde catalanske komponister i det 20. århundrede. Han var ligeledes musikkritiker bl.a. på bladet Destino, og var professor og lærer på flere forskellige musikkonservatorier i Spanien.

Montsalvatge har skrevet to symfonier, orkesterværker, kammermusik, vokalværker, balletmusik, tre operaer, korværker og instrumental værker for mange instrumenter.

Udvalgte værker 
 Sinfonia Mediterránea - for orkester
 Sinfonia de Requiem - for sopran og orkester
 Concierto Breve - for klaver og orkester
 Tres Canciones Negras - for sopran, blandet kor og klaver

Kilde 
 Om Xavier Montsalvatge på musicweb-international.com 

Komponister fra Spanien
Violinister
Professorer fra Spanien
Lærere
Kritikere
Kozo Masuda

Kozo Masuda (født 24. august 1934 i Tokyo, Japan - død 2006) var en japansk komponist, lærer, dirigent og professor.

Masuda studerede komposition på Kunitachi College of Music i Tokyo, og på Musikkonservatoriet i Paris og i Wien.

Han har skrevet en symfoni, orkesterværker, kammermusik, operaer, vokalværker, teatermusik, korværker etc.

Udvalgte værker 

 Symfoni i D dur (1977) - for orkester
 Sinfonietta (1986) - for orkester
 "Forårets jomfru" - for kvindekor
 "Yamaji (Bjergvej)" (1980) - for shakuhachi og koto

Kilde 
 Om Kozo Masuda på musicweb-international.com

Komponister fra Japan
Dirigenter fra Japan
Lærere
Professorer fra Japan
Administrativ inddeling af Sankt Petersborg

Den føderale by Sankt Petersborg i Rusland er administrativt inddelt i 18 rajoner, der igen er opdelt i 111 bydele: 81 bymæssige okruger, 9 byer og 21 landsbybebyggelser.


Historie 

Siden byens oprettelse i 1718 har byens administrative inddeling undergået utallige forandringer. Ved dekret fra Peter den Store af 25. maj 1718 var Sankt Petersborg opdelt i fem bydele: Sankt Petersborg øen, Admiraltejskij øen, Vasilevskij øen, Moskovskaja bydelen, Vyborgskaja bydelen.

Ved en folkeafstemning i forbindelse med præsidentvalget i 1991 ved 54% af indbyggerne at genindføre det gamle navn, Sankt Petersborg, hvilket 21. april 1992 bekræftedes af en ændring af Ruslands forfatning. Næsten samtidigt gennemførtes en række administrative reformer, der bl.a. reducerede antallet af rajoner, en proces, der senere er fortsat.

Den seneste administrative inddeling blev vedtaget den 30. juni 2005 af den lovgivende forsamling i Sankt Petersborg.

Rajoner i Sankt Petersborg 

Alle befolkningstal er fra 1. januar 2016.

Admiraltejskij rajon

Vasileostrovskij rajon

Vyborgskij rajon

Kalininskij rajon

Kirovskij rajon

Kolpinskij rajon

Krasnogvardejskij rajon

Krasnoselskij rajon

Kronsjtadtskij rajon

Kurortnyj rajon

Moskovskij rajon

Nevskij rajon

Petrogradskij rajon

Petrodvortsovyj rajon

Primorskij rajon

Pusjkinskij rajon

Frunzenskij rajon

Tsentralnyj rajon

Noter

Eksterne henvisninger 

Sankt Petersborg
Sankt Petersborg, Administrativ inddeling af
Springbuk

Springbukken (Antidorcas marsupialis) er en mellemstor antilope, der hovedsageligt lever på tørre savanner og græssletter i det sydlige og sydvestlige Afrika. Det er den eneste art i slægten Antidorcas, hvis navn er dannet af de græske ord anti = 'modsat' og dorcas = 'gazelle'. Det sigter til, at dyret ikke er en ægte gazelle. Springbukken er kendt for pludselig at kunne springe højt i vejret med alle fire ben samlede, hvilket muligvis er et advarselssignal over for andre springbukke. Den har tidligere fandtes i flokke på millioner af dyr, men ses nu højst få tusind dyr sammen. Flokkene kunne ødelægge afgrøder og dyret blev derfor nedlagt i stort tal.

Beskrivelse 
Det er en slank, langbenet antilope med en skulderhøjde på omkring 80 cm og en vægt omkring 35 kg. Begge køn har et par sorte horn, der er bøjet bagud og måler 35-50 cm. Fra midt på ryggen og ned til halen findes en stor hudfold, der kan krænges ud og med sine hvide hår virker som et advarselssignal over for artsfæller.

Noter

Eksterne henvisninger 

Dyr fra det sydlige Afrika
Skedehornede
Girafgazelle

Girafgazellen (Litocranius walleri), også kaldet gerenuk, er en langhalset antilope, der lever i tørre egne med kratbevoksning ved Afrikas Horn, især i landene Ethiopien, Kenya, Tanzania og Somalia. Det er den eneste art i slægten Litocranius. Den jages af mennesker for sit skind. Kun hannen har store horn.

Levevis 
Girafgazellen færdes ofte parvis eller i små familiegrupper. Den kan stå oprejst på bagbenene, for at æde blade og knopper af buske. Med sit smalle hoved kan den nå langt ind mellem buskenes tornede grene. Girafgazellen er byttedyr for de store katte og forsøger at stå helt stille, for ikke at blive opdaget.

Noter

Eksterne henvisninger 

Dyr fra Østafrika
Skedehornede
Heimaey stavkirke

Heimaey stavkirke er en stavkirke som ligger på øen Heimaey i øgruppen Vestmannaeyjar syd for  Island.

Kirken stod færdig 30. juli 2000 og var en gave fra Norge til Island i forbindelse med tusindårsjubilæet for den første kirke som blev bygget på Island af Olav Tryggvason i år 1000.

Den ældste, kendte kirke på Island var en stolpekirke og ikke en stavkirke. Den blev bygget mod nord i havnen af Hjalte og Gissur, to af Olav Tryggvasons mænd. Den kirke findes ikke længere, som det er tilfældet for mange andre kirker fra samme periode. Nogle af dem skal have været større end de kirker som findes i Norge i dag.

Haltdalen stavkirke (eller Holtålen stavkirke fra 1170) blev brugt som model for kirken; modellen står nu på Trøndelag Folkemuseum i området Sverresborg i Trondheim. 

Heimaey stavkirke blev bygget i Lom i Norge, fragtet med båd til Island og bygget op igen dér. Den har en rekonstruktion af et maleri fra middelalderen, og originalen hænger i dag i Nidarosdomen, men siges at have været i netop den kirke som stavkirken er bygget efter.

Galleri

Noter

Se også
 Haltdalen stavkirke

Eksterne henvisninger 

 Om kirken  på Kirkjukort.net (isl)


Kirker på Island
Etableret i 2000
Gazella gazella

Gazella gazella er en gazelle uden et veletableret dansk navn, men den kaldes undertiden bjerggazelle eller arabisk gazelle. Den er udbredt i Mellemøsten, især i landene Israel, Oman og Saudi-Arabien. Gazella gazellas levesteder findes i ørken eller halvørken, ofte i stejlt terræn. Den kan modstå de høje temperaturer og tørre forhold i f.eks. Jordan-dalen og Negev-ørkenen.

Den vurderes af IUCN at være truet af udryddelse. Den samlede bestand menes at ligge under 15.000 individer.

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Skedehornede
Ásgrímur Jónsson

Ásgrímur Jónsson (4. marts 1876 i Árnessysla, Island - død 5. april 1958 i Reykjavík) var en islandsk maler.

Jónsson er uddannet via tegnestudier hos Gustav og Sophus Vermehren og på Kunstakademiet København hos Holger Grønvold i perioden 1900-03.

Ásgrímur Jónsson har gennem sin malervirksomhed og udstillinger været med til at lægge grunden til den islandske malerkunst. Han regnes som en pionererne i islandsk malerkunst sammen med Þórarinn B. Þorláksson.

Eksterne henvisninger

Noter 

Malere fra Island
Þingvallavatn

Thingvallavatn er den største naturlige sø i Island med et areal på 83,7 km2. På det dybeste er Thingvallavatn 114 meter. På den nordlige side af søen blev Altinget dannet i 930. Søen er en del af nationalparken Þingvellir.

Det meste af indstrømningen i søen kommer fra af grundfjeldet, samt tilløb fra tre små vandløb, Villingavatnsá, Ölfusvatnsá og Öxará. Fra søen flyder elven Sogið, der løber ud i Ölfusá, der igen udmunder i Atlanterhavet. Der lever tre fiskearter i Thingvallavatn af de fem slags ferskvandsfisk der findes i Island. De tre er rødding, ørred og trepigget hundestejle. I Thingvallavatn er der fire varianter af røddinger, den største variation i verden. Alle disse er kun fundet i denne sø.

Søer i Island
Franz Füchsel

Franz Füchsel (født 16. september 1927 i Skærbæk, Sønderjylland, død 3. februar 2017) var en dansk tegner. I sine sidste år boede han i Nyborg. Han var professionel tegner siden 1946 med både vittighedstegninger med overskriften Aprospos og med striber. Han var en af Mohammedtegnerne i 2005, og det gik det ikke så hårdt ud over ham som Kurt Westergaard.
Füchsel delte i en periode tegnestue med Hans Qvist (1922-83) og Flemming Holbek (1930-72) 
Han brugte 10 år på at lave et humoristisk Danmarkskort, en myldretegning, der var færdig i 2003 og bliver solgt til fordel for Børns Vilkår.

Han arbejdede bl.a. for Billed Bladet, Ekstra Bladet, Fyens Stiftstidende, FDM's blad Motor og på Hjemmet, hvor han var fra 1980 til 2005, men  ikke kunne dy sig for at genoptage samarbejdet, da han begyndte på en ny stribe, Hjemmets Naboer i 2009. Den kører stadig.
Füchsel skrev også revytekster, var maler og tidligere TV-vært.

Noter

Eksterne henvisninger 
 
 Om Franz Füchsel  på fuechsel.dk

Tegnere fra Danmark
Muhammed-tegningerne
The Boy (film fra 2016)

The Boy (tidligere kendt som The Inhabitant) er en amerikansk-canadisk psykologisk horror film fra 2016. Filmen er instrueret af William Brent Bell og skrevet af Stacey Menear.

Medvirkende 
 Lauren Cohan som Greta Evans
 Rupert Evans som Malcolm
 James Russell som James
 Jim Norton som Hr. Heelshire
 Diana Hardcastle som Fru Heelshire
 Ben Robson som Cole
 Lily Pater som Emily Cribbs
 Stephanie Lemelin som Sandy
 Jett Klyne som Brahms
 Matthew Walker som Taxichauffør

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 2016
Gyserfilm fra USA
Canadiske film fra 2016
Film fra Kina
Stor soldaterara

Stor soldaterara (Ara ambiguus) er en art i slægten Ara. Fuglen lever i Mellemamerika og det nordvestlige Sydamerika, men er ifølge IUCN kritisk truet. Der findes to forskellige underarter, A. a. ambiguus  og A. a. guayaquilensis, der lever isoleret fra hinanden. Den store soldaterara's grundfarve er olivengrøn, dens pande er  rød. Den Store Soldaterara's iris er lysegul hos voksne mens den er grå hos ungerne. Deres næb er sort. Den har smalle rækker af små sorte fjer. Over øjet sidder der striber af små røde fjer. Deres nedre ryg og deres svingfjer er blå. Dens hale er rød som toner over i blå mod spidsen og gul på underside. Dens ben er mørkegrå og dens ringstørrelse er mørkegrå

Kilder 

IUCN Rødliste - kritisk truede arter 
Colombias fugle
Mellemamerikas fugle
Papegøjer
EDHEC Business School

EDHEC Business School er en europæisk business school med campusser i Paris, London, Lille, Nice og Singapore. Skolen blev grundlagt i 1906. EDHEC blev placeret på en 25. plads blandt de europæiske business schools i 2015 af Financial Times. I 2015 blev EDHEC Master in Management-program placeret på en 18. plads på verdensplan af Financial Times. EDHEC har ligeledes fået en 84. plads på verdensplan for dens MBA. EDHEC har ligeledes et PhD-program såvel som adskillige Master-programmer inden for specifikke managementområder, såsom marketing, finans eller iværksætteri. 
EDHEC programmer har de tre internationale akkrediteringer AMBA, EQUIS og AACSB. Skolen har over 30.000 alumner inden for handel og politik, herunder Delphine Arnault (Deputy CEO Louis Vuitton) og Jean-Jacques Goldman (Singer-songwriter).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officiel website 

Uddannelsesinstitutioner i Frankrig
Lille
Wolfgang af Pfalz-Zweibrücken

Wolfgang af Pfalz-Zweibrücken (født 26. september 1526 i Zweibrücken, død 11. juni 1569 i Nexon, Haute-Vienne, Frankrig), var pfalzgreve og hertug af Pfalz-Zweibrücken fra 1532. I 1557 blev han også hertug af Pfalz-Neuburg.

Ægteskab 
Wolfgang var gift med Anna af Hessen (en datter af landgreve Philip 1. af Hessen). De fik otte døtre og fem sønner.

Efter Wolfgangs død blev hans besiddelser delt mellem de fem sønner:
 Filip Ludvig, pfalzgreve af Pfalz-Neuburg (1547–1614) fik Pfalz-Neuburg
 Johann 1. (1550–1604) fik Pfalz-Zweibrücken
 Otto Henrik (1556–1604) fik Pfalz-Sulzbach, Otto Henrik boede fem år ved det danske hof og var ven med Frederik 2.) 
 Friedrich (1557–1597) fik Pfalz-Zweibrücken-Vohenstrass-Parkstein med Parkstein
 Karl 1. af Zweibrücken-Birkenfeld (1560–1600) fik Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld.

Deling af hertugdømmerne 
Wolfgang var en overbevist protestant. i 1569 faldt han under den tredje Huguenot-krig (1568-1570). . 

I 1671 blev Wolfgangs balsamerede lig sejlet gennem den Engelske Kanal og Øresund til København og derefter ført til Lübeck. På vejen fra Lübeck og til begravelsen i slotskirken i Meisenheim ved Bad Kreuznach blev der holdt flere mindegudstjenester, og adskillige tyske fyrster viste personligt Wolfgang den sidste ære.

Efter Wolfgangs død blev hans hertugdømmer delt mellem hans fem sønner. De fire ældste fik det meste af hertugdømmerne, mens den yngste Karl 1. af Zweibrücken-Birkenfeld fik det lille område Birkenfeld.

Stamfader til Bayerns konger 
I 1799 døde den sidste mandlige efterkommer af Wolfgangs fire ældste sønner sønner. 

Samme år blev Maximilian 1. Joseph af Bayern, der var en efterkommer af Wolfgangs yngste søn (Karl 1. af Zweibrücken-Birkenfeld) kurfyrste af Pfalz og Bayern. I 1806 blev Maximilian 1. Joseph konge af Bayern. Hans efterkommere regerede i Bayern (og i Pfalz) til 1918.

Kilder 

Wittelsbachske pfalzgrever ved Rhinen
Personer fra Rheinland-Pfalz
Tyskere i 1500-tallet
Asienmesterskabet i badminton 2016

Asienmesterskaberne i badminton 2016 var det 36. Asienmesterskab i badminton, og mesterskabet blev afviklet i Vendéspace i Wuhan, Folkerepublikken Kina i perioden 26. april - 1. maj 2016. Folkerepublikken Kina var vært for mesterskabet for syvende gang, og Wuhan var værtsby for anden gang – første gang var i 2015. Der blev spillet om fem mesterskabstitler: herresingle, damesingle, herredouble, damedouble og mixed double.

Herresinglemesterskabet blev vundet af Lee Chong Wei fra Malaysia, som i finalen besejrede Chen Long med 21−17, 15−21, 21−13, og som dermed vandt sin anden asiatiske mesterskabstitel i herresingle. Den første vandt han 10 år tidligere i 2006. Bronzemedaljerne gik til kineserne Tian Houwei og Lin Dan.

Damesingletitlen gik til Wang Yihan fra Folkerepublikken Kina, som i finalen vandt over sin landsmandinde Li Xuerui med 21−14, 13−21, 21−16, og som dermed vandt asienmesterskabet i damesingle for tredje gang i karrieren. Bronzemedaljerne blev vundet af Sung Ji-Hyun fra Sydkorea og Saina Nehwal fra Indien.

I herredoubleturneringen forsvarede sydkoreanerne Lee Yong-Dae og Yoo Yeon-Seong med held deres titel fra 2015 ved at slå Li Junhui og Liu Yuchen fra Folkerepublikken Kina i finalen med 21−14, 28−26. Dermed sikrede det koreanske par sig titlen for anden gang som par, men for begge spillere var det den fjerde titel i karrieren, idet de tidligere havde vundet mesterskabet to gange med andre makkere. Takeshi Kamura og Keigo Sonoda fra Japan samt Fu Haifeng og Zhang Nan fra Folkerepublikken Kina rejste hjem med bronzemedaljerne.

For første gang i mesterskabernes historie blev det til japansk guld, idet Misaki Matsutomo og Ayaka Takahashi vandt damedoublemesterskabet ved at besejre landsmændene Naoko Fukuman og Kurumi Yonao i finalen med 21−13, 21−15. Bronzemedaljene gik til Chang Ye-Na og Lee So-Hee fra Sydkorea samt Nitya Krishinda Maheswari og Greysia Polii fra Indonesien. Til gengæld var der ingen medaljer til Folkerepublikken Kina i damedoublerækken for første gang siden 2005. Semifinalen mellem det indonesiske par og Fukuman/Yonao, der endte 13−21, 21−19, 24−22 til japanerne, varede 2 timer og 41 minutter og satte dermed ny verdensrekord i form af den længste badmintonkamp i historien.

Endelig blev mixed double-titlen vundet af Zhang Nan og Zhao Yunlei, der satte sig på titlen for tredje gang ved at vinde over de forsvarende mestre Tontowi Ahmad og Liliyana Natsir fra Indonesien i finalen med 16−21, 21−9, 21−17. Bronzemedaljerne i denne række gik til to sydkoreanske par: Ko Sung-Hyun og Kim Ha-Na samt Shin Baek-Cheol og Chae Yoo-Jung.

Medaljevindere

Medaljevindere fordelt på rækker

Medaljestatistik

Resultater

Herresingle

Damesingle

Herredouble

Damedouble

Mixed double

Kilder / eksterne henvisninger 

 Tournamentsoftware.com - Dong Feng Citroen Badminton Asia Championships 2016

Noter 

Badminton i 2016
Asienmesterskabet i badminton
Sport i Kina
Svend Høgsbro (arkitekt)

Svend Benedikt Hestlund Høgsbro, (Født 4. juni 1911 på Frederiksberg, død 13. august 1998) var en dansk arkitekt. Høgsbro var søn af Læge Olav H. og tandlæge Kirsten Thomsen.

Har gået på Frederiksberg Gymnasium (1929) og Kunstakademiet, København (1933-41)

Havde 1963-1967 tegnestue sammen med Kay Fisker og Robert Duelund Mortensen og derefter tegnestue i eget navn

Værker 
 Eskebjerggård i Måløv
 Milestedet i Rødovre (1953-1958) (med G. Milthers)
 Amagerbankens filial ved Englandsvej, (1962, Tårnby Torv 11)
 Tårnby Torv (1967-1968) (med Fiskers Tegnestue)
 Brøndby Strand Parken (1969-1973) (med Thorvald Dreyer)
 Vestkirken i Ballerup (1972-1973)
 Boligbebyggelsen Askerød i Greve Strand (1973-1975)

Kilder

Eksterne henvisninger 

Svend Høgsbro på Weilbachs Kunstnerleksikon

Arkitekter fra Danmark
Personer fra Frederiksberg
Kongeantilope

Kongeantilopen (Neotragus pygmaeus) er en vestafrikansk antilope, der anses for at være verdens mindste. Den har en skulderhøjde på 25 cm og en vægt på 2½-3 kg. Et karakteristisk træk er de lange slanke ben, hvor bagbenene er dobbelt så lange som forbenene. Kun hanner har horn. De er korte, glatte og spidse og måler op til 3 cm i længden. Den bløde pels er rødlig til gyldenbrun med en hvid underside.

Den lever i skove eller skovkanter med tæt underskov, hvor den søger føde om natten.

Noter

Eksterne henvisninger 

Dyr fra Vestafrika
Skedehornede