kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Georgiske herskere

Denne liste over georgiske herskere starter i 1008, da det kendte Bagrationi-dynasti forenede de to georgiske stater Kartli og Kakheti. Ved Giorgi 8.s død i 1466 splittedes riget i 3 dele: Kartli, Kakheti og Imereti. Af disse anses Kartli for arvtageren, da Bagrationi'erne bevarede magten her. I denne periode var Kartli og Kakheti ofte i krig med hinanden, hvorfor listen nogel steder afbrydes af, at det ene land erobrer det andet. Ved Kong Jeses død i 1727 samledes Kartli og Kakheti igen til et land, der efter Giorgi 12.s død i 1800 annekteredes af Rusland. Imereti annekteredes af Rusland i 1810.

Konger af det forenede Georgiske Kongerige (1008–1466) 

 Bagrat 3. (1008–1014)
 Giorgi 1. (1014–1027)
 Bagrat 4. (1027–1072)
 Giorgi 2. (1072–1089)
 Davit 4. (1089–1125)
 Demetre 1. (1125–1155)
 Davit 5. (1155–1156)
 Giorgi 3. (1156–1184)
 Tamar (Georgien) (1184–1213)
 Giorgi 4. Lasha (1213–1223)
 Rusudan (1223–1245)
 Davit 6. Narin (1245–1293)
 Davit 7. Ulu (1247–1270)
 Demetre 2. (1271–1289)
 Vakhtang 2. (1289–1293)
 Davit 8. (1293–1299, 1300–1308)
 Giorgi 6. (1308–1313)
 Giorgi 5. (1299, 1314–1346)
 David 9. (1346–1360)
 Bagrat 5. (1360–1393)
 Giorgi 7. (1393–1407)
 Konstantin 1. (1407–1411)
 Alexander 1. (1412–1442)
 Vakhtang 4. (1442–1446)
 Giorgi 8. (1446–1466)

Konger af Kartli (1466–1727) 

 Bagrat 6. (1466–1478)
 Aleksandre 2. (1478)
 Konstantin 2. (1478–1505)
 Davit 10. (1505–1524)
 Giorgi 9. (1524–1534)
 Luarsab 1. (1534–1558)
 Svimeon 1. (1558–1569)
 Davit 11. (1569–1578)
 Svimeon 1. (1578–1600) (genindsat)
 Giorgi 10. (1600–1605)
 Luarsab 2. (1605–1615)
 Bagrat 7. (1615–1619)
 Svimeon 2. (1619–1630)
Erobret af Kakheti 1630–1634
 Rustam (1634–1658)
 Vakhtang 5. (1658–1676)
 Giorgi 11. (1676–1688)
Erobret af Kakheti 1668–1691
 Giorgi 11. (1691–1695) (genindsat)
Erobret af Kakheti 1695–1703
 Giorgi 11. (1703–1709) (genindsat)
 Kaikhusro (1709–1711)
Interregnum 1711–1714
 Jese (1714–1716)
 Vakhtang 6. (1716–1723)
 Jese (1723–1727) (genindsat)

Konge af Kartli og Kakheti (1727–1800) 

 Konstantin 3. (1727–1732)
 Teimuraz 2. (1732–1762)
 Erekle 2. (1762–1798)
 Giorgi 12. (1798–1800)

Regenter af Georgien
Bremanger

Bremanger er en kommune ved Norges kyst i Vestland. Den grænser i øst op til Gloppen og i syd op til Flora. Nord for Nordfjord og Fåfjorden ligger kommunerne Vågsøy og Eid.

Bremanger er kendt for Hornelen (860 moh.) som er Europas højeste havklippe, og for det enorme helleristningsfelt Vingenfeltet, med mindst 2.000 figurer det næst største i Norge. Feltet blev opdaget, da Kristian Bing i 1910 hørte Abraham Honnskår beskrive "nogle dyr aftegnet i et bjerg". Her fandt Bing de første helleristninger med vejdekunst i Norge. Nyere forskning tidsfæster ristningerne fra 5000-4000 f.Kr. Især er hjorte et populært motiv. Sandsynligvis har stenalderfolket drevet hjortene ud for afgrundene ved Vingepollen; denne form for jagt skal have været benyttet i bygden til ud på 1800-tallet.

I 1912 fik Bing offentliggjort sine fund, og dermed åbnet Vingen for arkæologien. Stedet ligger meget afsides, uden vejforbindelse. I 1980 blev Vingen landskabsværneområde oprettet. Fra 1996 er feltet integreret i Riksantikvarens nationale bjergkunstprojekt.

Steder 
 Svelgen – største landsby med 1.200 indbyggere. Her ligger Elkem Bremanger.
 Kalvåg – på øen Frøya med 570 indbyggere. Kendt for et godt bevaret havnehusmiljø og turisme.
 Hauge – landsby på øen Bremangerlandet. Er centrum for egnen omkring Bremangerpollen.
 Berle – landsby på øen Bremangerlandet med omkring 120 indbyggere.
 Rugsund
 Davik
 Ålfoten

Personer fra Bremanger 

 Nikolai Astrup († 1928), kunstmaler, voksede op i Jølster, født i Bremanger
 Arvid Eikevik, kunstmaler († 2015)
 Heidi Grande Røys (1967–), politiker, regeringsmedlem

Noter

Eksterne henvisninger 
 Kultur i Bremanger på kort fra Kulturnett.no

 
Kommuner i det tidligere Sogn og Fjordane fylke
Kommuner i Vestland
Rydsgårdstenen

Rydsgårdstenen (DR 277) er en runesten i nærheden af Rydsgårds gods, Villie sogn, Lynids Herred, Skåne.

Indskriften lyder:

Oversat til moderne dansk:

Stenen står i skoven nord for godset.
Vil man se stenen kan man gå "Runstensrundan" (rød markering) fra parkeringspladsen i skoven ca. 500 m nord for godset.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Arild Hauges Runer

Runesten i Skåne
Arbejderklasse

Arbejderklassen er et begreb, der særligt tilskrives socialistiske eller marxistiske og anarkistiske ideer. Benævnelsen arbejderklassen blev ikke bare i de nævnte idéstrømninger, men i høj grad også folkeligt, optaget i sprogbrugen til at beskrive den gruppe af mennesker, der må sælge deres arbejdskraft til andre mod betaling under den kapitalistiske produktionsmåde. Arbejderklassens modsætning var klassen af kapitalejere eller kapitalister.

Ud over politiske sammenhænge anvendes begrebet også inden for sociologien som betegnelse for en særlig samfundsgruppe, der er afgrænset ud fra sin position i arbejdslivet og adgang til forskellige typer af magt.

Efter den industrielle produktionssektors tilbagegang i Danmark gennem 1980'erne og 1990'erne bliver ordet sjældnere brugt ud over i de nævnte specielle sammenhænge. Mange anser det for enten et gammeldags ord eller et direkte forældet økonomisk begreb.

Nyere sociologiske opgørelser af arbejderklassens størrelse i Danmark 

Samfundsforskeren Erik Jørgen Hansen afgrænsede i sin bog Den maskerede klassekamp fra 1990 arbejderklassen som de personer, der hverken ejer økonomisk, bureaukratisk eller kundskabsmæssig kapital af betydning. Han beregnede, at dette gjaldt 56 % af befolkningen.

I debatbogen Det danske klassesamfund - Et socialt Danmarksportræt definerer forfatterne arbejderklassen som personer, der enten har en erhvervsuddannelse eller er ufaglærte, og som er tilknyttet arbejdsmarkedet og ikke er selvstændige eller topledere. I 2012 udgjorde arbejderklassen med denne definition 47 % af de 18-59-årige (fraregnet studerende).

Se også 
 Samfundsklasse

Kilder 

Samfundsøkonomi
Socialisme
Sociale opdelinger
Social ulighed
Arild Hvidtfeldt

Anton Poul Arild Peter Hvidtfeldt (26. juni 1915 – 17. februar 1999) var mag.art., dr.phil., dansk religionshistoriker og religionssociolog. Han var professor i religionssociologi ved Københavns Universitet 1970 – 1985 og udgav en lang række bøger om bl.a. aztekisk religion, hinduisme, buddhisme og hellinistiske religioner. Han var en overgang medlem af Videnskabernes Selskab.

I den første halvdel af sit liv var han journalist, politisk engageret i Socialdemokratiet og ansat på Social-Demokraten (senere Aktuelt) fra 1943-1963. Under krigen var han involveret i modstandsbevægelsen, udenrigskorrespondent i Berlin fra 1943-1945 og derefter interneret i en russisk lejr. Hans erindringsbog "I fred og krig" fra 1995 giver et indsigtsfuldt tilbageblik halvtreds år senere på denne skelsættende politiske periode. I den anden halvdel af sit liv var han en betydningsfuld religionshistoriker og var ansat på bl.a. Østre Borgerdydskole, på Danmarks Biblioteksskole, og på Københavns Universitet.

Han blev mag. art. i religionshistorie i 1955 og dr.phil. i 1958. Hans disputats om aztekisk religion var et pionerarbejde ikke mindst på grund af hans diskussion af forholdet mellem kult og myte og hans brug af mana-begrebet. 

Arild Hvidtfeldts forhold til det religionshistoriske stof var agnostisk og humanistisk. 

Han skrev bl.a. bøgerne "Religioner og kulturer" (1961), som blev brugt i religionsundervisningen i mange af landets gymnasier, og til Politikens Forlag bidrog han bl.a. med bøgerne "Buddhismen", "Hinduismen" og "Hellenistiske Religioner", med supplementsbindet "Nordamerika" til Grimbergs Verdenshistorie og med to bind til Politikens verdenshistorie. 

I 1970 blev Arild Hvidtfeldt professor i det nyoprettede fag på Københavns Universitet; religionssociologi. Hans interesse for aztekisk religion ansporede ham desuden til at få oprettet et tilknyttet fag, Indianske Sprog og Kulturer.

Eksterne henvisninger 
 
 Nekrolog ved Margit Warburg  på Stud.hum.ku.dk

Religionssociologer fra Danmark
Professorer fra Københavns Universitet
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Ljunglöf

Ljunglöf er et svensk familiedynasti kendt for tobak- og snusproduktion.

Jacob Fredrik Ljunglöf (1796-1860) var søn af en hofprædikant og skolemester. Modsat faderen og bedstefaderen valgte han dog ikke en fremtid indenfor kirken. I stedet blev han udlært bogholder og ansat ved et tobaksfirma. 1821 fik han ved kongelig resolution lov til at drive en tobaksfabrik. Året efter overtog han sin chefs firma og var altså fabriksejer som 26-årig. Gennem de næste 38 år drev han firmaet, der skulle vokse sig stadig større.
Jacob Fredrik Ljunglöf var vellidt. Han sørgede godt for sine arbejdere og oprettede en skole for deres børn. Fra kongen modtog han Vasaordenen.

Knut Fredrik Ljunglöf blev student fra Uppsala 1850. Ti år senere ved faderens død overtog han ledelsen af familiefirmaet, tobaksfabrikken i Stockholm. I 1896 omdannede han firmaet til et aktieselskab med sig selv som adm. direktør. Det blev et af de største firmaer i Sverige, hvor indtægterne var meget store. De anvendtes blandt andet til udsmykningen af to kirker i Stockholm, Gustav Vasa Kirken og Adolf Fredriks Kirken. Navnlig sidstnævnte fik en meget overdådig udsmykning, da den var Ljunglöf-familiens egen sognekirke. Her havde familien sin egen kirkebænk.
1915 nationaliserede den svenske stat tobaksindustrien, men da havde Knut Fredrik Ljunglöf allerede overdraget ledelse af firmaet til sønnen Knut Robert. Den gamle direktør døde 87 år gammel i 1920.

Personer fra Sverige
Slægter fra Sverige
Eid kommune

Eid er en tidligere kommune i Nordfjord i Vestland fylke i Norge. Den grænser i nord til Vanylven og Volda, i øst til Hornindal og Stryn, i syd (syd for fjorden) til Gloppen og Bremanger, og i vest til Vågsøy.

1. januar 2020 blev Selje  og Eid kommuner lagt sammen til Stad kommune.

Den norske matematiker Sophus Lie (1842–99) blev født i kommunecenteret Nordfjordeid.

John Jakobsen Lothe kom fra Eid og deltog i slaget ved Berby i 1808. Efter at bataljonen kom tilbage til Bergen i 1811, valgte John Lothe at blive boende i byen. Han skrev vers og viser, den mest kendte skrev han i 1811 på hjemvej til Vestlandet. Visen handler om hærtoget i Østfold og blev første gang trykket i Kristiansand samme år. Visen har 47 vers og er kendt som "Jo Lothe-visen".

Frivillige organisationer 
Eid er kendt som en kommune med et stærkt frivilligt engagement. Dette er en drivkraft bag Malakoff Rockfestival og Opera Nordfjord.
Andre frivillige hold og organisationer i kommunen:
 Eid IL
 Nordfjord Nærradio
 Operaens vener
 Frivillighedscentralen
 Nordfjordeid Skolekorps

Noter

Eksterne henvisninger 
 Eid  fra snl.no

Tidligere kommuner i Norge
Kommuner i det tidligere Sogn og Fjordane fylke
Eid
Romeleåsen

Romeleåsen er Sveriges sydligste horst, som efter snævreste definition strækker sig cirka 30 kilometer fra Billebjer lidt øst for Lund i sydøstlig retning til cirka 15 kilometer nordvest for Ystad. Horstens bredde overstiger ikke 5 kilometer. Det højeste punkt er ved Kläggeröd, 186 m.o.h. Romeleklint, 175 m.o.h., er åsens mest fremtrædende højdepunkt og den bedst kendte udsigtsplads.

Romeleåsen løber langs kanten af Sorgenfrei-Tornquistzonen en forkastningszone, der danner den sydlige grænse af det baltiske grundfjeldskjold, der løber diagonalt på tværs Skåne fra Kullen i nordvest til Stenshuvud i sydøst. Horsten består i modsætning til omkringliggende klipper af gnejs, og kan dermed siges at udgøre den sydligste del af det baltiske grundfjeldskjold, dog isoleret fra grundfjeldet af Sorgenfrei-Tornquistzonens tilstødende zones, Vombslettens, lerskifer.

Grundfjeldet ses her og der, men de fleste steder er de højtliggende dele af Romeleåsen dækket af lyngbevoksning, enekrat, løv- og nåleskov.

Knivsåsen er geologisk set en nordøstlig del af Romeleåsen.

	
Skånes geografi
Horste i Tornquistzonen
Skurups kommun
Preben Lundbye

Preben Lundbye (født 1. april 1950) er en dansk fodboldtræner, der tidligere har været træner for Kjellerup IF og Holstebro BK. Lundbye var cheftræner for Silkeborg IF i foråret 2007. Han havde inden da været tilknyttet klubben siden 1992. Først som assistenttræner og siden 1994 som leder af Silkeborg Fodbold College.

I januar 2007 blev han ny træner i Silkeborg, efter at Viggo Jensen var blevet fyret. Efter en skuffende forårssæson, hvor klubben rykkede ud af Superligaen, blev Lundbye fyret og erstattet med Peder Knudsen. Lundbye blev kort efter ansat i Kjellerup IF. Der var store forventninger i Kjellerup IF, da man ansatte Preben Lundbye som træner. Han skulle føre Kjellerup IF op i de højere divisoner. Kjellerup IF er klub, hvor man satte det sociale i højsædet. F.eks. havde det før Preben Lundbyes ansættelse været tilladt at få en øl efter kampen. Dette fik Preben Lundbye afskaffet til stor utilfredshed for en del af spillerne. Spillestilen under Preben Lundbye var kendetegnet ved en stærk defensiv. I slutningen af forårssæsonen 2008 i kval-rækken var modsætningerne mellem spillerne og Preben Lundbye store, hvilket betød, at nogle af de etablerede kræfter blev sat af holdet. Da det blev klart, at Kjellerup IF ikke kunne nå oprykningspladserne til Danmarksserien, holdtes der et krisemøde hvor Preben Lundbye og sponsorchefen Ivan Laugesen blev fyret. Sidstnævnte fordi han ikke formåede at skaffe nye sponsorer til klubben.

Fra 10. december 2010 til 6. februar 2012 var han cheftræner for 2. divisionsholdet Holstebro BK.

Fodboldtrænere fra Danmark
Fodboldtrænere fra Silkeborg IF
Gloppen

Gloppen er en kommune ved Nordfjord i Vestland fylke i Norge. Kommunens administration ligger i byen  Sandane ved enden af  Gloppefjorden. Kommunen grænser i nord til Eid (over fjorden), i øst til Stryn, i syd til Jølster og Naustdal og i vest til Flora og Bremanger.

 Verdensmesteren i langrend (2005) på ski Odd-Bjørn Hjelmeset, (1971) kommer fra Gloppen.

Eksterne henvisninger 

 Kultur i Gloppen på kort fra Kulturnett.no

Kommuner i Vestland
Kommuner i det tidligere Sogn og Fjordane fylke
Nordfjord (fjord)

Nordfjord er en fjord i Vestland fylke i Norge. Den er 106 km lang. Fjorden går fra Husevågøy i vest til Loen længst inde i landet.

Følgende kommuner har kyst til fjorden: Vågsøy, Eid, Stryn, Gloppen og Bremanger.

Nordfjord krydses af tre færgeforbindelser:
 Anda - Lote, som en del af E39, ved mundingen af Gloppefjorden.
 Stårheim – Isane, ved mundingen af Eidsfjorden.
 Måløy – Oldeide giver forbindelse mellem Vågsøy og Bremanger yderst i Nordfjord.

Side- og delfjorde 
fra kysten mod indlandet
 Indløb
 Vågsfjorden
 Fåfjorden
 Rugsundet
 Ydre Nordfjord
 Eidsfjorden
 Isefjorden
 Ålfotfjorden
 Hundvikfjorden
 Hyenfjorden
 Gloppefjorden
 Utfjorden
 Innvikfjorden
 Faleidfjorden

Galleri

Kilder og henvisninger 

 Nordfjord på Norgeskart.no fra Statens kartverk

Fjorde i Vestland
Bagrat 3. af Georgien

Bagrat 3. af Georgien (georgisk: ბაგრატ III) (ca. 960 – 7. maj 1014) af det georgiske dynasti Bagration var konge over Abkhasien fra 978 og frem (som Bagrat 2.) og konge af Georgien fra 1008 og frem. Han forenede disse to titler ved arv og gennem erobring og diplomati. Dette gjorde ham effektivt til at være den første konge over hvad der generelt anses for et forenet georgisk monarki.

Han er også kendt for at have beordret opførelsen af den pragtfulde Bagrati-katedral ved Kutaisi i det vestlige Georgien, hvis ruiner nu er et af UNESCOs verdensarvsområder.

Regenter af Georgien
Tjek fødselsår
Konger af Abkhasien
Hornindal

Hornindal er en en tidligere kommune som fra 2020 blev sammenlagt med Volda i  Møre og Romsdal fylke i Norge. Den grænser i nord til Volda og Ørsta, i øst til Stranda, i syd til Stryn og i vest til Eid.

Kommunecenteret Grodås ligger ved østenden af Hornindalsvatnet, europas dybeste sø. Hornindalsrokken (1.529 moh.) er højeste fjeld i Hornindal.

I Grodås ligger Anders Svor-museet (åbnet i 1953), som rummer en stor del af billedhuggeren Anders Svors (1864–1929) arbejder.

Kommunevåbenet 
Hornindals Kommunevåben viser tre leer. Hornindal har en lang historie med le- og naverproduktion. I 1800- og 1900-tallet var der smedje på omtrent hver gård i Hornindal. Kommunehuset i Hornindal (bygget 1995) hedder af dette "Smia".

Tusenårssted 
Kommunens tusenårssted kaldes «Laurapromenaden», og omfattar arealet langs Hornindalsvatnet – fra Grodås brygge til badestranden ved Kyrkjhorn.

Eksterne henvisninger 

 Honndalsportalen

Møre og Romsdal
 
Kommuner i det tidligere Sogn og Fjordane fylke
Tidligere kommuner i Norge
Djævlefrugt

Djævlefrugt er en mystisk frugt, som findes i mangaen One Piece.

Det siges, at havets djævel har forvandlet sig til dem. Den, der spiser en djævlefrugt, vil blive forbandet af havet, og kan derfor ikke længere svømme. Man bliver også sårbar over for havsten. Der findes mange forskellige djævlefrugter, der bliver opdelt i tre kategorier: Paramecia, Zoan og Logia.

Her følger en liste over de djævlefrugter, der indtil videre er kendt.

Paramecia 
Paramecia er den mest udbredte. Den, der spiser en Paramecia-frugt, vil få overmenneskelige kræfter. Der er også mindre kategorier for den slags. Luffys djævlefrugt er f.eks. altid aktiv, mens andre som Miss Doublefinger kan aktivere deres kræfter, og endelig er der også nogle, hvis krop slet ikke ændrer sig, som Foxys djævlekræfter. Kort fortalt giver en Paramecia frugt alle evner der ikke omhandler at forvandle sig til et element som en Logia, eller dyre transformation som en Zoan.

Zoan
Zoan er den næst mest udbredte type af frugter. Den, der spiser en Zoan-frugt, vil få evnen til at forvandle sig til et dyr. Man kan opnå tre stadier. Et, hvor man er et normalt dyr. Et andet, hvor man er halvt dyr, halvt menneske. Og et tredje, hvor man er et normalt menneske. Det er ganske vist muligt, med lidt træning, at forvandle sig til mere end tre stadier. Tony Tony Chopper har opfundet Rumbleball. Hvis han spiser den, får han evnen til at få fire nye stadier i tre minutter. Det siges også, at folk, der kan forvandle sig til rovdyr, er mere blodtørstige end folk, der kan forvandle sig til byttedyr.

Logia
Logia-frugterne er de mest sjældne. Den, der spiser en Logia-frugt, vil få evnen til at forvandle sig til et element, dvs. at man kan forvandle sig til f.eks. røg, ild og sand.

One Piece
Pil Dahlerup

Nanna Pil Høgsbro Dahlerup (født 2. februar 1939 i Kerteminde) er en dansk litteraturhistoriker, docent, dr.phil.

Hun er opvokset sammen med sine to søstre Ulla og Drude på Testrup Højskole, hvor forældrene, højskoleforstander Erik Dahlerup (1909-2002) og lektor Elin Høgsbro Appel (1913-80), var lærere.

Pil Dahlerup var gift med Stefan Balslev 1963-73 og har børnene Cecilie (1963), Signe (1967) og Torsten (1969).

Bibliografi 
 Børn, litteratur, samfund : kritiske analyser (1972) 
 Litterære kønsroller (1973) 
 Det moderne gennembruds kvinder (1983) 
 Liv og lyst : artikler og essays (1987) 
 Dekonstruktion : 90’ernes litteraturteori (1991) 
 Dansk litteratur, bind 1 og 2 (1998)
 Sanselig senmiddelalder (2010)
 Litterær reformation (2016)

Se også 
 Høgsbro-Appel-Dahlerup-familien

Ekstern henvisning 
 Pil Dahlerup på Læsesal Vest

Pil
Litteraturhistorikere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Ansatte ved Københavns Universitet
Kunstnere på finansloven
Pil
Personer fra Kerteminde
Personer i Kraks Blå Bog
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Late Goodbye

Late Goodbye er titlen på det finske rockband Poets of the Falls første single, der udkom den 30. juni 2003, og som blev anvendt i computerspillet Max Payne 2 - The fall of Max Payne som titelmelodi. Den blev udgivet på Poets of the Falls debutalbum, Signs of Life fra 2005.

Teksten er baseret på et digt, skrevet af Sam Lake, der arbejdede på produktionen af Max Payne 2 – The fall of Max Payne. Digtet er baseret på en af hans drømme og er aldrig blevet offentliggjort, da Sam Lake mente, at forsangeren i Poets of the Fall, Marko Saaresto, havde fået det mest væsentlige med i sangteksten.

Max Payne 2 – The Fall of Max Payne 
Late Goodbye optræder flere gange i computerspillet Max Payne 2 – The Fall of Max Payne.

 Den synges af heltinden, Mona Sax, i brusebadet.
 En af skurkene spiller den på klaveret i en af lejlighederne.
 En anden skurk fløjter den, forudsat man ikke skyder ham inden da.
 En pedel hører den på sin walkman og synger med på nogle linjer i sangen. Samme pedel optræder senere i en af Max Paynes drømme.
 Ved rulleteksterne efter spillets slutning spiller sangen.

Sange fra 2003
Gyldenløves Høj

Gyldenløves Høj er Sjællands højeste punkt, 125,5 meter over havets overflade. Den ligger i Bidstrup-skovene i Jystrup Sogn mellem Ringsted og Kirke Hvalsø.

Højen er opkaldt efter Ulrik Gyldenløve, halvbror til Christian 5. og ejer af det nærliggende Skjoldenæsholm. I slutningen af 1600-tallet anlagde han en høj på toppen. Uden den er højen kun 121,3 meter over havets overflade og overgås på Sjælland af Kobanke ved Rønnede, der med 122,9 meter er det højeste naturlige punkt på øen.

Gyldenløves Høj er omgivet af træer, der skjuler, at højen er Sjællands højeste punkt. Om vinteren er der lidt udsigt mod vest.

Nedenfor den kunstige del af højen står en trigonometrisk station mærket GS (Generalstaben).

Mindestenen 

Under besættelsen nedkastede allierede fly våben til modstandsbevægelsen ved Gyldenløves Høj. Der er rejst en mindesten på højen for fire modstandsfolk, der døde under besættelsen, og som inden da modtog våbennedkastninger her og i Bidstrup-skovene.

Inskriptionen på stenen lyder således:

ERIK BRIAND CLAUSEN
F. 24.1.1901 SKUDT AF TYSKERNE 29.3.1945
POUL KRISTIANSEN
F. 20.1.1897 DØD I TYSK KONCENTRATIONSLEJR 29.3.1945
GEORG BROCKHOFF QUISTGAARD
F. 19.2.1915 SKUDT AF TYSKERNE 20.5.1944
HOLGER SØNDERUP
F. 4.3.1901 DØD I TYSK KONCENTRATIONSLEJR 27.1.1945
DE GAV DERES LIV I KAMPEN FOR DANMARKS FRIHED

Stenens bagside bærer inskriptionen:

MODTOG VAABEN NEDKASTET AF ALLIEREDE FLYVERE
VED GYLDENLØVESHØJ

KAMMERATER REJSTE DETTE MINDE

Kilder 

Bakker i Danmark
Ringsted Kommunes geografi
Lokaliteter i Danmark i 2. verdenskrig