kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Strømer

Strømer er en dansk dramafilm fra 1976 instrueret af Anders Refn, der også har bidraget til manuskriptet. I den dominerende hovedrolle ses Jens Okking, der fik en Bodil for bedste hovedrolle for sin præstation. Filmen blev efterfulgt af tv-serien Een gang strømer... i 1987.

Handling 
Karl Jørgensen (Jens Okking) er kriminalassistent af den gamle skole. Han har haft et psykisk nedbrud og er efterfølgende flyttet til bedrageriafdelingen - hans psykolog opfordrer ham til at tage det med ro. Her finder han en sag om noget svindel på galopbanen, som ellers er henlagt. Sagen viser sig at have tråde til Willer Johansen (Otto Brandenburg), Karls ex-kone Veras (Lotte Hermann) nye ven. Karl fordyber sig mere i sagen, der også ser ud til at omfatte personer fra samfundets højere cirkler. Han får nu hjælp fra formiddagsbladsjournalisten John Bullnes (Dick Kaysø), og Karl går så meget op i sagen, at han dels glemmer sine egne problemer, dels laver ravage i de kredse, der ser jorden brænde under sig, og blandt andet er han skyld i et selvmord.

Medvirkende 
Blandt de medvirkende kan nævnes:

Jens Okking - Karl Jørgensen, kriminalassistent
Lotte Hermann - Vera, Kars ex-kone
Alberte Winding - Lis, Karl og Veras datter
Otto Brandenburg - Willer Johansen
Birgit Sadolin - fru Svendsholm
Preben Harris - Eskebjerg
Bendt Rothe - politimester 
Henning Palner - Møller, kriminalassistent
Holger Juul Hansen - Kramer, læge
Dick Kaysø - John Bullnes, journalist
Baard Owe - Skalle, journalist
Peter Ronild - Arnold, redaktør
Ove Verner Hansen - Max Thorsen
Bodil Kjer - Sabina Lund
Inger Stender - fru Severinsen
Lars Lunøe - Heidersvold, borgmester
Gösta Schwarck - Heine Grün
Finn Nielsen - Bonanza
Bent Børgesen - Christian Warnebue
Lene Vasegaard - blondine
Poul Glargaard - håndlanger for Warnebue
Erik Kühnau - håndlanger for Warnebue
Lizzie Corfixen - Topsy
Anne Marie Helger - Marianne
Birger Jensen - staldkarl
Alvin Linnemann - pensionatsgæst
Voja Miladinovic - fremmedarbejder i forhør
Erik Høyer - flugtbilist
Preben Lerdorff Rye - Fessor
Flemming Quist Møller - tasketyv
Ulla Jessen - Bente
Jesper Christensen - ung betjent
Peter Bastian - receptionist
Jørgen Kiil - politiker
Annie Birgit Garde - politikerens kone
Søren Koch Nielsen

Modtagelse 
Filmen var den første rigtige danske politifilm, og den blev vel modtaget i samtiden. Især Jens Okking i hovedrollen blev rost, og rollen indbragte ham en Bodil for bedste hovedrolle. Der var også Bodil for bedste kvindelige og mandlige birolle til henholdsvis Bodil Kjer og Dick Kaysø.

Filmen havde premiere i en periode, hvor danske film generelt solgte godt i biograferne, så selv med godt 300.000 solgte billetter kunne ikke helt nå op til gennemsnittet for danske film det år.

Bo Green Jensen valgte filmen til sin liste over De 25 bedste danske film.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kriminalfilm fra Danmark
Danske film fra 1976
Skytten (film fra 1977)

Skytten er en dansk politisk thriller fra 1977 instrueret af Tom Hedegaard og Franz Ernst med manuskript af Anders Bodelsen og Franz Ernst. I hovedrollerne ses Jens Okking, Peter Steen og Pia Maria Wohlert. Filmen handler om en tidligere professionel skytte, der begynder at nedskyde forskellige nøje udvalgte mennesker som reaktion på, at det ved en folkeafstemning er besluttet at opføre et atomkraftværk. Filmen er genindspillet i 2013 med Kim Bodnia i hovedrollen som skytten.

Medvirkende 
 Jens Okking — skytten
 Peter Steen — Niels Winther
 Pia Maria Wohlert — Monica Winther
 Ebbe Langberg — politidirektør
 Per Pallesen — kriminalbetjent
 Pouel Kern
 Jørgen Weel
 Dick Kaysø
 Ilse Rande
 Solveig Sundborg
 Karen-Lise Mynster
 Jørgen Beck
 Holger Perfort
 Bjørn Puggaard-Müller — journalist
 Lane Lind
 Henning Palner
 Jørn Faurschou
 Bertel Lauring
 Gyda Hansen
 Poul Glargaard
 Peter Ronild
 William Rosenberg
 Bent Warburg
 Flemming Dyjak
 Allan Simonsen — sig selv
 Claus Bering — kirkeklokkeekspert
 Arne Lassen Sørensen — politimand
 Svend Gehrs — sportsreporter

Se også 
 Skytten (film fra 2013)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Thrillerfilm fra Danmark
Danske film fra 1977
Film instrueret af Tom Hedegaard
Film instrueret af Franz Ernst
Danske film omhandlende København i 1900-tallet
Pandehule

Pandehulen (latin: sinus frontalis) er en bihule (sinus) i hovedet under hjernens frontallap.
Der et to pandehuler – en i hver side – og de ligger som hulrum i kraniet.

Bihulebetændelse (latin: sinusitis) er en af de sygdomme der kan forekomme ved pandehulerne (dvs. pandehulebetændelse).

Eksterne link 
 Århus Tandlægeskole, præparatbeskrivelser for Ac 2-12 / 18-8/18-9  – fotografi af et opskåret hoved hvor pandehulerne kan ses.

Skelet
Periapsisargument

[[Billede:Argument of Periapsis in Elliptical Orbit.png|thumb|right|300px|Periapsisargumentet er den vinkel der er markeret med ω på denne illustration. A er et mindre himmellegeme (eller et rumfartøj) der følger en ellipse-formet omløbsbane omkring et større legeme B. C er et referenceplan, som typisk er enten ekliptikas plan, eller det større legeme Bs ækvatorplan, og D er baneplanet for det lille legemes omløbsbane: Referenceplanet og baneplanet skærer hinanden ved den såkaldte knudelinje (vist med en grøn streg på denne illustration). Den røde linje er apsidelinjen; den linje der går igennem de punkter på det lille legemes bane hvor de to legemer er hhv. tættest på hinanden (periapsis, ved F) og længst fra hinanden (apoapsis). Periapsisargumentet er vinklen mellem knudelinjen (den grønne linje) og apsidelinjen (den røde linje), målt fra den opstigende knude (E) til periapsis (F).]]Periapsisargumentet''' er det ene af de i alt seks baneparametre der bruges til entydigt at beskrive en elliptisk omløbsbane, f.eks. banen for et rumfartøj eller Månen i kredsløb om Jorden. Periapsisvinklen ω ("lille omega") for en ellipseformet omløbsbane er vinklen mellem knudelinjen og apsidelinjen, målt fra den opstigende knude til periapsis.

På illustrationen til højre kredser et lille himmellegeme (eller et rumfartøj) A omkring det større legeme B: Det lille legemes baneplan D hælder i forhold til et referenceplan C, som enten kan være ekliptikas plan, eller det større legemes ækvatorplan, så langs knudelinjen (den grønne streg) skærer referenceplanet og baneplanet hinanden. Den røde streg er apsidelinjen, dvs. den linje der går gennem periapsis og apoapsis; de to punkter langs omløbsbanen hvor de to legemer er hhv. tættest på og fjernest fra hinanden.

 Sædvanlige omløbsbaner 
For sædvanlige omløbsbaner beregnes periapsisargumentet ω, som:

 for 

 for 

hvor:

 er vektoren pegende mod det punkt, hvor det omkredsende legeme passerer ækvator i opstigende retning – altså vil z-komponenten af  være nul.
 er excentricitetsvektoren – vektoren pegende mod periapsis.

 Ækvatoriale omløbsbaner 
Hvis  (altså z-komponenten af excentricitetsvektoren er lig nul), så har omløbsbanen ikke noget periapsisargument. Der vil nemlig være tale om en ækvatorial omløbsbane, og denne har ikke nogen opstigende knude (da den hele tiden er parallel med ækvatorplanen) – den har dog (selvfølgelig) et periapsis.

I den slags situationer anvender man ofte en alternativ definition udelukkende baseret på excentricitetsvektoren (og altså af periapsis):

 

 Cirkulære omløbsbaner 
Hvis der er tale om en cirkulær omløbsbane, hvor det omkredsende legeme hele tiden er i samme afstand fra det omkredsede legeme (ellipsen har excentriciteten 0 og er dermed en cirkel), så er der heller ikke noget egentligt periapsisargument, da der ikke er noget periapsis. Dog vil man – om periapsisargumentet skal fastsættes til noget – ofte placere periapsis i den opstigende knude, hvorved "periapsisargumentet"'' bliver .

Se også 
 Banehældning
 Opstigende knudes længde

Baneparametre
Pas på ryggen, professor!

Pas på ryggen, professor! er en dansk filmkomedie fra 1977, skrevet og instrueret af Jens Okking efter en roman af Orla Johansen.

Det var Jens Okkings første og sidste forsøg som filminstruktør. Han medvirker også selv i en lille rolle som tankpasser.

Handling 
Om en professor i slavisk filologi en lidt verdensfjern men omsværmet ungkarl der rodes ind i en indviklet spionageaffære og på grund af absurde misforståelser gør skandale blandt borgerskabet. Han forveksles med sin fætter drikkes fuld af sovjetiske agenter og får et kort med militære hemmeligheder tatoveret på ryggen. Heldigvis får han hjælp fra en gæv pige og hendes ukonventionelle far.

Medvirkende
Ulf Pilgaard
Lisbet Lundquist
Brigitte Kolerus
Bjørn Puggaard-Müller
Lily Broberg
Jørgen Buckhøj
Helle Virkner
Ove Verner Hansen
Karl Stegger
Henning Palner
Kirsten Walther
Poul Reichhardt
Vera Gebuhr
Ghita Nørby
Karen Lykkehus
Michael Lindvad
Gerda Gilboe
Ulla Jessen
Gertie Jung
Otto Brandenburg
Birgitte Federspiel
Holger Juul Hansen
Jørgen Kiil
Puk Schaufuss
Kirsten Peüliche
Kirsten Rolffes
Beatrice Palner
Lene Brøndum
Pia Jondal
Jannie Faurschou
Volmer-Sørensen
Ove Sprogøe
Gotha Andersen
Holger Vistisen
Lise Schrøder
Ebba With
Jørgen Reenberg
Jens Okking
Valsø Holm
Pernille Grumme
Jesper Christensen
Henrik Larsen
Ulla Asbjørn Andersen
Axel Strøbye
Sven-Ole Thorsen
Torben Bille

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1977
Spionfilm
Komediefilm fra Danmark
Ska' vi lege skjul?

Ska' vi lege skjul? er en dansk/norsk film fra 1970.
 Manuskript Tom Hedegaard og Palle Kjærulff-Schmidt efter Johan Borgens roman Jenny og Påfuglen
 Instruktion Tom Hedegaard
Blandt de danske medvirkende kan nævnes:

 Sisse Reingaard
 Lykke Nielsen
 Paul Hüttel
 Willy Rathnov
 Claus Nissen

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1970
Film instrueret af Tom Hedegaard
Film baseret på bøger
Norske film fra 1970
Officielt sprog

Et officielt sprog er et sprog som beskrives som sådan i landes, delstaters eller andre områders forfatninger eller love. De officielle sprog anvendes i landets offentlige administration og er de sprog som love, domme og myndighedsbeslutninger affattes på. Ordet nationalsprog kan anvendes med samme betydning, for eksempel i Finlands grundlov og sproglov.

Officielle sprog 
 EU: Bulgarsk, dansk, engelsk, estisk, finsk, fransk, græsk, irsk, italiensk, lettisk, litauisk, maltesisk, nederlandsk, polsk, portugisisk, rumænsk, slovakisk, slovensk, spansk, svensk, tjekkisk, tysk og ungarsk. (se også: EU's officielle sprog)
 Finland: Finsk og svensk (pånær Åland, som kun har svensk).
 FN: Arabisk, engelsk, fransk, kinesisk, russisk og spansk.
 Indien: Hindi, bengali, telugu, marathi, tamil, urdu, gujarati, malayalam, kannada, oriya, punjabi, assamese, kashmiri, sindhi og sanskrit. 
 Norge: Bokmål og nynorsk (ikke to sprog, men to sprogformer).
 Schweiz: Tysk, fransk, italiensk og rætoromansk.
 Storbritannien har intet officielt sprog, selv om engelsk i praksis fungerer som et sådant. Derimod findes fem officielle landsdelssprog eller minoritetssprog: kymrisk (som er et officielt sprog i Wales), skotsk gælisk (som er et officielt sprog i Skotland siden 2004), skotsk, irsk og kornisk.
 Sverige har intet officielt sprog, selv om svensk i praksis fungerer som et sådant. Derimod er der fem officielle minoritetssprog, finsk, tornedalsfinsk (meänkieli), samisk (sáme-giella), jiddisch og romani ćhib, som man har ret til at anvende ved kontakt med offentlige myndigheder.

Ekstern henvisning 

 Officiel hjemmeside – European Charter for Regional or Minority Languages

Sprog
Politik
James Iha

James Yoshinobu Iha (født 26. marts 1968 i Chicago) er en amerikansk sanger, sangskriver og guitarist, der var med til at danne det amerikanske rockband Smashing Pumpkins i 1988 sammen med Billy Corgan. Efter bandets opløsning i 2000 har han spillet guitar i bl.a. Tinted Windows og A Perfect Circle. 

James Iha voksede op i Chicago, USA og dannede i 1988 Smashing Pumpkins med Billy Corgan. Smashing Pumpkins slog igennem med deres andet album Siamese Dream i 1993, og succesen blev fulgt op af dobbeltalbummet Mellon Collie and the Infinite Sadness i 1995, og det cementerede bandet som ét af 1990'ernes bedste og mest populære alternative grupper. Kort inden udgivelsen af bandets fjerde album, Adore, udgav Iha sit første soloalbum, Let It Come Down, i starten af 1998, men singlen "Be Strong Now" opnåede kun middelmådig succes. 

I 2000 blev Smashing Pumpkins opløst, og efter en masse mindre projekter blev James Iha medlem af supergruppen A Perfect Circle i 2003. Efter at have medvirket på albummet eMOTIVe i 2004, forlod Iha bandet samme år. I 2006 blev Smashing Pumpkins gendannet, men Iha ønskede ikke at være en del af genforeningen. I 2009 udgav Ihas nye band, Tinted Windows, sit debutalbum, og i 2010 vendte Iha tilbage som guitarist i A Perfect Circle.  

I marts 2012 udgav James Iha sit længe ventede andet soloalbum, Look to the Sky, der er hans første solomateriale siden sangen "Never Ever" fra 2001 og hans første soloalbum i 14 år.

Vigtige udgivelser 

Smashing Pumpkins (1988-2000)

 Gish (1991)
 Siamese Dream (1993)
 Mellon Collie and the Infinite Sadness (1995)
 Adore (1998)
 Machina/the Machines of God (2000)

Solo 

 Let It Come Down (1998)
 Look to the Sky (2012)

A Perfect Circle (2003-2004, 2010-)

 eMOTIVe (2004)

Tinted Windows

 Tinted Windows (2009)

Smashing Pumpkins (James Iha-sange) 

Selvom Billy Corgan skrev stort set alle sangene i Smashing Pumpkins, så har James Iha i tidens løb også haft et par enkelte sange med på bandets udgivelser. 

 "Blew Away" (fra Pisces Iscariot)
 "Take Me Down" (fra Mellon Collie and the Infinite Sadness)
 "...Said Sadly" (duet med Nina Gordon) (fra The Aeroplane Flies High)
 "Believe" (fra The Aeroplane Flies High)
 "The Boy" (fra The Aeroplane Flies High)
 "The Bells" (fra The Aeroplane Flies High)
 "Summer" (fra singlen Perfect)
 "Go" (fra MACHINA II/Friends and Enemies of Modern Music)

Derudover skrev de to sangskrivere nogle enkelte sange sammen, heriblandt "I Am One", "Soma" og "". Selv om Iha ofte bliver nævnt som manden bag "Mayonaise", fortæller Billy Corgan, at Iha kun skrev melodien til introen til sangen på dvd'en If All Goes Wrong. Til trods for at James Iha stort set ikke har nævnt Smashing Pumpkins siden opløsningen i 2000, spillede han "Mayonaise" live på en soloturné i 2012. Iha sang også nogle coversange, heriblandt The Cures "A Night Like This" og Syd Barretts "Terrapin".

Eksterne henvisninger 

 

Personer fra Chicago 
Guitarister fra USA
Medlemmer af Smashing Pumpkins
D'arcy Wretzky

D'arcy Elizabeth Wretzky-Brown er en amerikansk bassist, der tidligere spillede bas i Smashing Pumpkins.

D'arcy Wretzky blev det tredje medlem af rockbandet Smashing Pumpkins i sommeren 1988. Hun er krediteret for at have spillet bas på bandets fem første studiealbum, inklusiv MACHINA/the Machines of God, selvom det udkom året efter hun forlad bandet. Hun forlod bandet i september 1999 angiveligt for at forfølge en karriere som skuespiller, men Billy Corgan oplyste senere, at hun rent faktisk var blevet fyret, da hun ikke ville modtage behandling for et alarmerende stofmisbrug.

Udover at spille bas sang D'arcy Wretzky også på nogle ganske få af bandets numre. På bandets debutalbum Gish sang hun afslutningsnummeret "Daydream". Senere har hun sunget duet med forsanger Billy Corgan på "Beautiful" (fra Mellon Collie and the Infinite Sadness, 1995), "Dreaming" (fra The Aeroplane Flies High, 1996), samt "Farewell and Goodnight", hvor alle bandets medlemmer synger med. Derudover er hun også krediteret for at have skrevet singlen Daughter fra 1992 sammen med Billy Corgan. Det er dog efterhånden almindeligt kendt, at Billy Corgan oftes har indspillet D'arcys bas-dele i studiet for at spare tid og være mere effektive. Dette har både Corgan og Wretzky bekræftet.

Smashing Pumpkins spillede deres sidste koncert d. 2. december 2000, hvor D'arcy Wretzky var eneste originale medlem, der ikke deltog i koncerten. Den aften og den foregående verdensturné, der bl.a. bragte bandet til Danmark to gange i 2000, var hun erstattet af den tidligere Hole-bassist Melissa auf der Maur. Ved den sidste koncert nævnte guitarist James Iha, der tidligere har dannet par med Wretzky, hendes navn. Hverken Iha eller Wretzky tager del i gendannelse af bandet i 2007, og Wretzky har stort set ikke optrådt i offentligheden siden 1999.

Eksterne henvisninger 

 

Bassister fra USA
Medlemmer af Smashing Pumpkins
Jimmy Chamberlin

Jimmy Chamberlin er en amerikansk musiker, der tidligere har spillet trommer i Smashing Pumpkins og Zwan. Chamberlin har også sit eget band, Jimmy Chamberlin Complex. I 2008 kårede det britiske musikmagasin Gigwise ham til den 5. bedste trommeslager nogensinde. 

Jimmy Chamberlin spillede oprindeligt i Smashing Pumpkins fra sommeren 1988 til juli 1996. Chamberlin og bandets keyboardspiller, Jonathan Melvoin, havde taget en overdosis. Melvoin døde, og Chamberlin blev straks fyret. Chamberlin kom i afvænning og vendte først tilbage til Smashing Pumpkins i april 1999. I december 2000 gik Smashing Pumpkins i opløsning, men Chamberlin og Smashing Pumpkins-forsangeren Billy Corgan dannede hurtigt et nyt band, Zwan. Efter Zwans debutalbum i januar 2003 og en efterfølgende verdensturné gik også Zwan i opløsning i sommeren 2003, og både Corgan og Chamberlin gik solo. Under navnet Jimmy Chamberlin Complex udgav han sin første soloplade, Life Begins Again, i 2005. Året efter gendannede han dog Smashing Pumpkins sammen med Billy Corgan, og de fik udgivet Zeitgeist i 2007. Chamberlin forlod Smashing Pumpkins igen i 2009 og spiller nu i et nyt band, der hedder Skisaw.

Vigtige udgivelser 

Smashing Pumpkins (1988-1996, 1998-2000, 2006-2009)

 Gish (1991)
 Siamese Dream (1993)
 Mellon Collie and the Infinite Sadness (1995)
 MACHINA/the Machines of God (2000)
 Zeitgeist (2007)

Zwan (2001-2003)

 Mary Star of the Sea (2003)

Jimmy Chamberlin Complex (2004-2005)

 Life Begins Again (2005)

Eksterne henvisninger 

 

Trommeslagere fra USA
Medlemmer af Smashing Pumpkins
Zwan

Zwan var et amerikansk rockband, der bestod af tidligere medlemmer fra Smashing Pumpkins, Slint, Chavez og A Perfect Circle. Supergruppen eksisterede fra 2001 til 2003 og nåede at udgive ét album, Mary Star of the Sea. 

De to guitarister Billy Corgan og Matt Sweeney besluttede sig i april 2001 for at danne et nyt rockband. Senere kom bassisten David Pajo og trommeslageren Jimmy Chamberlin til, og Zwan spillede deres første koncert den 16. november 2001. Zwan gik i studiet i 2002 for at indspille deres debutalbum, men fandt også tid til at spille en kort turné i april 2002, hvor de også afslørede, at bassist og violinst Paz Lenchantin fra A Perfect Circle var med i gruppen.

I januar 2003 udkom debutalbummet Mary Star of the Sea, og med albummet kom to singler Honestly og Lyric. Of a Broken Heart skulle have været den tredje single, men den blev droppet, da Zwan gik i opløsning efter bandets verdensturné i sommeren 2003.

Djali Zwan 
Zwan var i virkeligheden flere bands (med de samme medlemmer), der spillede forskellige former for musik. De fleste koncerter og udgivelser var Zwan (også kendt som The True Poets of Zwan), men bandet havde mindst ét alterego – Djali Zwan.

Djali Zwan var mest af alt en akustisk version af Zwan, men med deres helt egne sange. Djali Zwan spillede fire koncerter på to dage i december 2001, og spillede næsten uden undtagelser sange, som Zwan ikke havde spillet. Det var planen, at Djali Zwan ville have indspillet en akustisk live-dvd efter deres Zwanturné for Mary Star of the Sea, men bandet gik hver til sit.

Honestly-singlen fra 2003 havde dog to Djali Zwan-numre på (Freedom Ain't What It Used to Be og en coverversion af Iron Maidens Number of the Beast). Disse to numre er således det eneste Djali Zwan har udgivet officielt.

Af de inkarnationer, der menes at eksistere, er Djali Zwan den eneste, der nåede at optræde live og indspille materiale i studiet. Djali Zwan nåede at spille fire akustiske koncerter fordelt på to dage i december 2001.

Zwans udgivelser

Album

Singler

Medlemmer

Vigtige links 

 Billy Corgan 
 Zwan

Musikgrupper fra USA
Mary Star of the Sea

Mary Star of the Sea er titlen på debutpladen fra Zwan. Pladen blev udgivet 27. januar 2003 hos Reprise Records.

"Honestly" og "Lyric" blev de to eneste singler. "Of a Broken Heart" skulle have været den tredje single, men blev dog droppet. "Of a Broken Heart" har dog med tiden vist sig at være albummets mest populære sang, og Corgan spillede til stor tilfredshed hos publikummet sangen live ved sine solokoncerter i 2005. 

Der blev ca. solgt 300.000 eksemplarer af pladen i USA, hvor den også debuterede i toppen af den amerikanske hitliste. I Danmark debuterede Mary Star of the Sea som nummer 18 på den danske albumhitliste, hvor albummet blev i to uger.

Skæringsliste 

 Lyric
 Settle Down
 Declarations of Faith
 Honestly
 El Sol
 Of a Broken Heart
 Ride a Black Swan
 Heartsong
 Endless Summer
 Baby Let's Rock!
 Yeah!
 Desire
 Jesus, I / Mary Star of the Sea
 Come with Me

Salgstal 

 USA: 272.000 
 Italien: 20.042
 Japan: 18.174

Tidligere titler 

Zwan turnérede rundt omkring i USA i 2001 og 2002, hvor de bl.a. spillede, hvad der senere skulle blive sange på dette album. Ligesom sangene udviklede sig med tiden (inden de i sommeren 2002 blev indspillet i studiet) så skiftede sangene også titel af og titel.

"Of a Broken Heart" er kendt under flere forskellige titler. I starten hed sangen "(And So I Died of a) Broken Heart" og blev, som én af de eneste sange, spillet live af både Zwan og Djali Zwan. Ydermere havde sangen en helt anderledes og længere guitarsolo inden sidste vers. Senere blev den mere almindelig kendt som bare "Broken Heart" indtil den fik den nuværende titel. 

"Ride a Black Swan" blev – og bliver stadig – kaldt for "The World Goes 'Round". 

"Jesus, I" er et jam baseret på teksten til "Jesus, I've Taken My Cross".

Kasserede sange 

Selvom Zwan kun nåede at udgive ét album havde bandet skrevet ca. 100-150 sange, hvoraf kun de 15 kom med på Mary Star of the Sea. Listen nedenunder indeholder en række titler på sange, som bandet inden deres opløsning havde nået at spille live ved koncerter. 

 Freedom Ain't What It Used to Be
 Cast a Stone
 Glorious
 Chrysanthemum
 Love Lies in Ruin
 A Certain Kind of Change
 A New Poetry
 For Your Love
 The Shining Path
 The Empty Sea
 Song for Judy
 On the Meaning of Loss
 I Know My Time Is Coming
 What Have They Done to Me?
 My Life and Times
 Never Give Up
 How Thing Are
 Sorrow
 Permanence
 Spilled Milk
 Roma Girl
 Ring the Bells
 God's Gonna Set This World on Fire
 Signal This Strong
 Wasting Time
 Pony Express
 Candy Came Calling
 Silly Sally
 El-A-Noy
 My Dream
 W.P.
 The Spy Tra La
 Chicks Just Get in the Way
 Solace and Serenity
 Dust My Broom
 Rivers We Can't Cross
 To Wonder
 Consumed
 Diamonds
 Here I Am
 The Girl with the Sad Face
 The Prairie Song
 The Girl with the Cruel Face
 Riverview
 Friends as Lovers, Lovers as Friends

Album fra 2003
Alternative-album