kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Inspire (magasin)

Inspire er et engelsksproget online-magasin som er oprettet af organisationen Al-Qaeda på Den Arabiske Halvø (AQAP).
  
Formålet med magasinet er at udbringe organisationes budskaber via internettet.

Magasinet er et politisk værktøj for Al-Qaeda, som ad denne vej retter deres krigsførelse, mod amerikanske og vestlige regeringer, med det formål at inspirere til lokal terrorisme.

Kilder

Ekstern henvisning 
 Aol News – Jihadist Magazine Not Very Inspired

Al-Qaeda
Nettidsskrifter
INSPIRE (flertydig)

INSPIRE eller Inspire har flere betydninger:
 INSPIRE – Information omkring miljøområdet i EU
 Inspire (magasin) – engelsksproget online-magasin, som er oprettet af organisationen Al-Qaeda
Wimbledon-mesterskabet 1877

Wimbledon-mesterskabet 1877 var den første udgave af Wimbledon-mesterskaberne. Turneringen blev spillet i All England Croquet and Lawn Tennis Club i London, Storbritannien i perioden 9. – 19. juli 1877, og formålet med turneringen var at indsamle penge til køb af en ponytrukket tromle til klubbens kroketbaner.

Turneringen var en herresingleturnering med deltagelse af 22 spillere. Den blev undervejs afbrudt på grund af cricketkampen mellem Eton College og Harrow School på Lord's i London, og finalen blev yderligere udskudt på grund af regn. Finalen blev overværet af 200 tilskuere, der hver havde betalt 1 shilling for billetten, og resultatet blev, at Spencer Gore besejrede William Marshall med 6-1, 6-2, 6-4. 

Turneringens samlede præmiesum var 12 guineas samt en vandrepokal af sølv (Field Cup) til en værdi af 25 guineas.

Resultater 

Turneringen var en herresingleturnering og havde deltagelse af 22 spillere, og alle kampe blev spillet bedst af fem sæt. Spillerne servede underhånds eller i skulderhøjde, og den første spiller, der vandt seks partier i et sæt, vandt sættet, undtagen i finalen, hvor sættene skulle vindes med mindst to overskydende partier.

Kampene begyndte den 9. juli 1877, og semifinalerne blev spillet den 12. juli. Derefter blev finalen udsat til den 16. juli på grund af cricketkampen mellem Eton College og Harrow School på Lord's i London. Finalen blev yderligere udskudt fra 16. juli kl. 16:00 til 19. juli kl. 15:30 på grund af regn, men på grund af fortsatte byger kom finalen dog først i gang kl. 16:30. Kampen blev overværet af 200 tilskuere, der hver havde betalt 1 shilling for billetten, og den varede 48 minutter (hhv. 15, 13 og 20 minutter for hvert af de tre sæt). Flugtspilleren Spencer Gore besejrede baglinjespilleren William Marshall med 6-1, 6-2, 6-4, selvom flugtspil på den tid blev anset for usportsligt.

Kilder / eksterne henvisninger 
 The Champioships, Wimbledon 
 Lance Tingay: 100 Years of Wimbledon (Guinness Superlatives Ltd., 1977)
 Tennis Archives - Wimbledon 1877 
 Tennis Warehouse - The first Wimbledon (1877), as reported in "The Field" 

1877
Tennis i 1877
Jan Frans Vonck

Jan Frans Vonck (29. november 1743 i Baardegem – 1. december 1792 i Lille) var jurist og en af lederne i den Brabantiske revolution 1789-1790. Revolutionen endte den 11. januar 1790 med at den sydlige del af Nederlandene blev erklæret selvstændig under betegnelsen  Etats Belgiques Unis (Belgiens forenede Stater). Vonck ledede den gruppering, som kaldtes  Vonckisterne. De var inspireret af den franske revolution og krævede afskaffelse af adelen og kirkens privilegier til fordel for en centralt ledet stat.

Unge år 
Jan Frans Vonck var født i Baardegem som søn af et velhavende ægtepar af bønder, Jan Vonck og Elisabeth van Nuffel. Han havde en bror, som senere blev præst, Benedictus Hieronymus samt tre søstre: Maria Anna Josepha, Anna Margaretha og Maria Theresia. Vonck studerede humaniora på jesuitternes skole i Bruxelles. Senere kom han på gymnasium i Geel. Fra 24. januar 1763 studerede han jura i Leuven. Efter sin eksamen grundlagde han en succesfuld karriere som advokat.

Brabantiske revolution 
Under den brabantiske revolution arbejdede Vonck i starten sammen med Hendrik Van der Noot og hans gruppering "Statisterne". I løbet af revolutionen blev Hendrik van der Noot Voncks' modstander, da  Van der Noot stræbte efter at genetablerede de gamle privilegier såsom "Blijde Inkomst". Vonck var derimod påvirket af udviklingen i Frankrig, og stræbte efter færre privilegier. Han talte for mere demokrati og adskillelse mellem den lovgivende, udøvende og dømmende magt. Vonck formulerede sine idder i Considérations impartiales sur l'état actuel du Brabant, som udkom i januar 1790. Vonck ville reformere de eksisterende strukturer frem for at skabe en Assemblee nationale som ved den franske revolution. Vonck ønskede at udvide valgretten til generalstænderne så også den højere middelstand fik valgret. Van der Noot ønskede at bevare adelens og kirkens privilegier. Han betragtede Vonck som farlig og begyndte at forfølge ham på linje med andre modstandere. Voncks hus blev plyndret. Den 17. marts 1790 måtte gå under jorden i Bruxelles. Sammen med nogle kammarater flygtede Vonck til Frankrig, hvor han endte i Lille. Vonck fik et pas under navnet Van Nuffel – hans mors navn. I Frankrig oversatte han sine Considerations til hollandsk: Onzeydige Aenmerkingen over den tegenwoordige ghesteltenis van Brabant og han tilføjede en Kort historisch verhael tot inleyding uytgegeven door den advocaat Vonck. Kort efter døde han i Lille.

Voncks nathue 
Vonck blev begravet i den landsby hvor han var blevet født, i Baardegem ved Aalst. Hans grav blev senere genfundet ved et tilfælde. Under en udgravning i 1923 fandt en graver en blykiste. I kisten lå  Voncks skelet, hans paryk og en velbevaret nathue. Nathuet opbevares siden da omhyggeligt i byens arkiv og der står et monument over hans grav. Han testamenterede penge til de fattige i sognet og lod indstifte et stipendie, som stadig findes og administreres af provinsen Østflandern.

Eksterne kilder 
 Ron Vonck  
 www.dbnl.nl 
 Website Aalst

Politikere fra Belgien
Personer i oplysningstiden
Jurister fra Belgien
Wollert Konow

Wollert Konow er navnet på fire norske politikere:

 Wollert Konow (1779-1839) – norsk stortingsrepræsentant fra Bergen i perioderne 1815–1817 og 1827–1829
 Wollert Konow (1809-1881) – norsk stortingsrepræsentant fra Bergen, indvalgt fra Søndre Bergenhus Amt i perioden 1854-1856
 Wollert Konow (1845-1924) – norsk statsminister fra 1910 til 1912
 Wollert Konow (1847-1932) – norsk landbrugsminister fra 1900 til 1903
Wollert Konow (1847-1932)

Wollert Konow (24. juli 1847 – 25. oktober 1932) var en norsk politiker, fætter til Wollert Konow (1845-1924).
 
Konow blev student 1866 og juridisk kandidat 1872, men har aldrig
praktiseret i juridisk virksomhed; han lagde sig efter landbrug og overtog 1877 en gård i
Stange (Hedemarken). 1882 tiltrådte han godset Tjerne i Ringsaker (Hedemarken), hvor han
senere var bosat i mange år. I valgperioderne 1886—91 og atter fra 1895 af repræsenterede han Hedemarkens Amt i Stortinget,
hvor han indtil 1905 tilhørte den, navnlig i unionspolitikken, mere vidtgående del af
Venstre, hvorhos han som repræsentant for agrarinteresserne har spillet en rolle ved indførelsen
af beskyttelsestold for landbrugsprodukter. K. var Medlem af det første Steen’ske Ministerium
fra 6. Marts 1891 til 2. Maj 1893. Han fremlagde som Indenrigsminister den kendte
Stortingsproposition, hvori gives en Udredning af Spørgsmaalet om Indførelse af særskilt norsk
Konsulatvæsen (Stort. Prp. Nr 49, 1892), som det første Skridt til Udskiftning af det unionelle
Fællesskab. K. deltog personlig i Valgkampen 1891, da dette Spørgsmaal var særlig
brændende; efter et af ham herunder ved Skarnæs pr Kongsvinger afholdt Foredrag blev den af ham
forfægtede Politik, gaaende ud paa Oprettelse af eget Udenrigsstyre for Norge uden
Grundlovsforandring inden den kommende Valgperiodes Udløb, længe benævnt »Skarnæslinien«. 6.
Novbr 1900 blev K. paa ny udnævnt til Statsraad og Chef for Landbrugsdepartementet i den
2. Steen’ske, fra 21. Apr. 1902 Blehr’ske Regering; af denne udtraadte han Juni 1903 sammen
med Georg Stang, da han ikke vilde være med til Forhandlingspolitikken over for Sverige. Af
Stortinget vedblev han imidlertid fremdeles at være Medlem. 1905 var han, sammen med J.
Castberg, Fører for den Gruppe, der opponerede af nationalistiske Grunde mod
Forliget i Karlstad; og hans Opfattelse af dette (fremlagt i Artikler om »det svenske Vilkaar
om Grænsefæstningerne« i »Norske Intelligenssedler« 13. og 14. Septbr 1905) var ogsaa
afgørende for hans Optræden ved Valget 1906, da han sluttede sig nøje til den Politik, som saa
Fremtidens Mand i oberst Georg Stang. K. har ogsaa senere stadig formelt tilhørt Venstre
og som Formand i Budgetkomiteen øvet en betydelig Indflydelse paa finansielle og kulturelle
Spørgsmaal; men han er efter Unionsopløsningen bleven stadig mere konservativ i sin
Samfundsopfatning og har i de senere Aar staaet meget isoleret i sit Parti. Naar han stadig er
bleven genvalgt, skyldes det i Virkeligheden bare den personlige Anseelse, han nyder i sit
Distrikt, tildels ogsaa Hjælp fra de konservative Partier. Ved Stortingsvalget 1921 tog
han endelig Konsekvensen af sin Holdning og lod sig vælge som Repræsentant for det
konservative »frisindede Venstre«. Konow trak sig ved Udløbet af Stortingsperioden
1922—24 tilbage fra det politiske liv og var senere bosat i Oslo.

Kilder 

 

Landbrugsministre fra Norge
Stortingsrepræsentanter
Jurister fra Norge
Landmænd fra Norge
Nordmænd i 1800-tallet
Nordmænd i 1900-tallet
Salmonsens
Jean-Baptiste Nothomb

Jean-Baptiste Baron de Nothomb (3. juli 1805 i Messancy (provinsen Luxemburg – 16. september 1881 i Berlin) var en belgisk politiker og diplomat.

Efter at have gået på Athenaeum i Luxembourg studerede Nothomb jura og offentlig forvaltning i Liege og nedsatte sig som advokat i Bruxelles. Han deltog livligt i kampen mod regeringen i det Forenede kongerige Nederlandene og øvede især i 1829 og 1830 som en af de vigtigste redaktører af Courrier des Pays-Bas en stor indflydelse på de begivenheder som til sidst førte til den Belgiske revolution.

Af den provisoriske regering blev han udpeget til medlem af forfatningskommissionen og udarbejdede her det belgiske forfatningsudkast. Han blev herefter medlem af Nationalkongressen og i november 1830 blev han af den provisoriske regering udpeget til at være medlem af den diplomatiske komite.
Nothomb arbejdede med flid og succes på at oprette et sekulariseret konstitutionelt monarki og tilsluttede sig valget af hertugen af Nemours til konge. I 1831 var han generalsekretær for udenlandske anliggender i ministeriet under Sylvain van de Weyer og efter valget af hertug Leopold bidrog ved London kongressen til at Belgien opnåede gunstige betingelser. Posten som generalsekretær beholdt han selv om regeringerne skiftede, og han blev anset for hovedkraften bag den belgiske udenrigspolitik. Desuden var han en af lederne af det moderate parti i deputeretkammeret.

I 1837 blev han udpeget til at lede det nye ministerium for offentlige arbejder, flåde og milits. På denne post grundlagde han det dengang forbilledlige belgiske jernbanenet og fremmede mineindustrien.  
Efter at regeringen de Theux var blevet væltet i 1840 blev han belgisk gesandt ved det tyske forbund. Efter at være vendt tilbage til Belgien i 1841 lagde han sig ud med premierminister Lebeau og sine andre liberale venner, da han holdt fast i alliancen med det katolske parti. I 1841 blev han selv premierminister for en ny regering af katolsk-liberalt tilsnit, men det lykkedes ham ikke at hele spaltningen i partiet og i 1845 led han nederlag til den liberale opposition. Han overtog herefter et gesandtskab i Berlin, hvor han opnåede hoffets særlige tillid og styrkede det gode forhold mellem Preussen og Belgien.

Skrifter 
 Essai historique et politique sur la révolution Belge. Meline, Bruxelles 1833 (4. oplag 1876).
 Historisch-diplomatische Darstellung der völkerrechtlichen Begründung des Königreiches Belgien. Cotta, Stuttgart 1836. 
 Péage des routes. Bruxelles 1938.
 Travaux publics en Belgique : chemins de fer et routes ordinairs, 1830-1839. Rémy, Bruxelles 1839. (2. oplag 1840: Google Bog)
 La Navigaton de la Belgique vers Paris. Rémy, Bruxelles 1840. Google Bog
 Statistique de la Belgique. Bruxelles 1848.

Kilder 
 Théodore Juste: Le Baron Nothomb. Muquardt, Bruxelles 1874.
 Théodore Juste: Souvenirs du Baron Nothomb : pour faire suite à la biographie. Bruxelles 1882.

Belgiens premierministre
Politikere fra Belgien
Baroner fra Belgien
Jurister fra Belgien
David Eisenhower

Dwight David Eisenhower II (født 31. marts 1948 i West Point, New York) er en amerikansk forfatter.

Han er barnebarn til tidligere præsident Eisenhower og gift med Julie Nixon Eisenhower. Sangen «Fortunate Son» af Creedence Clearwater Revival er skrevet om dem. Han repæsenterede sammen med hustruen som officiel repræsentant USA ved Kong Frederik IX bisættelse den 24. januar 1972.

Eksterne henvisninger 

Faglitterære forfattere fra USA
The Network

The Network har flere betydninger:
 The Network (forening) – dansk forening for akademikere med anden etnisk baggrund
 The Network (band) – et amerikansk New Wave band
Avathar

Avathar er et finsk black/folk metal-band, stiftet i 2000, men først rigtig aktive fra 2003, af Scatcha og Harri "Witch King" Hyytiäinen. Bandet bestod kun af de to frem til sommeren 2005, hvorefter der blev hyret flere musikere.

Bandet er opkaldt efter et sted i J.R.R. Tolkiens eventyr: Avathar er et mørkt stykke land i det sydlige Aman mellem bjergene og havet. Det var Ungoliants hjem, før hun drog til Midgård med Melkor som beskrevet i Silmarillion.

Medlemmer 
 Scatcha – keyboard, vokal
 Harri "Witch King" Hyytiäinen – vokal (tidligere også guitar, bas og trommer)
 Dain – guitar
 T. "Dragon Hunter" Landen – guitar
 Miriel – vokal
 Anfauglir – bas
 Daeron – trommer (2007-), guitar (2005-2007)

Tidligere medlemmer 
 Thalion – trommer (2005-2007)
 Nea "Emerwen" Heino – keyboards (2005-2009)
 Bolg – bas (2007-2010)
 Finduilas – vokal (2007-2009)

Diskografi

Studiealbum 
 2004: Where Light and Shadow Collide
 2004: Shadows

Demoer 
 2005: A Storm Coming
 2006: Where Wicked Winds Blow
 2007: Beyond the Spheres of the Mortal World
 2008: To the Halls of Await
 2008: From the Other Side
 2008: For What Dwells Behind the Mist
 2009: Forlorn
 2010: Dark Paths

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 
 
 Avathar på mikseri.net

Musikgrupper fra Finland
Black metal-grupper
Folkemetalgrupper
Musikgrupper fra 2000
Where Light and Shadow Collide

Where Light and Shadow Collide er det finske black/folk metal-band Avathars debutalbum. Det blev oprindeligt udgivet som kassettebånd i 100 nummererede eksemplarer.

Spor 
 "White Shores (introduction)" – 03:13
 "Where Light and Shadow Collide" – 06:57
 "A Tale of a Thousand Tears" – 05:51
 "Death by the River" – 04:55
 "Atani" – 05:45
 "Akallabeth" – 05:21
 "Morannon" – 05:02
 "Night's Door" – 05:06
 "Nightshade Forests" (Summoning cover) – 09:25

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 

Album fra 2004
Avathar-album
Rattle and Hum

Rattle And Hum er et album af rockbandet U2 fra 1988

Sporliste 
 Helter Skelter (Live), 3:07 – er et nummer af rockbandet The Beatles
 Van Diemen's Land (Live), 3:06
 Desire, 2:58
 Hawkmoon 269, 6:22
 All Along the Watchtower (Live), 4:24 – et Bob Dylan nummer fra albummet "John Wesley Harding " (1967)
 I Still Haven't Found What I'm Looking For (Live), 5:53 – er et U2-nummer fra albummet The Joshua Tree fra 1987
 Freedom For My People, 0:38 af B.B. King
 Silver and Gold (Live), 5:50 – et U2-nummer fra single-albummet Where The Streets Have No Name
 Pride (In The Name Of Love) [Live], 4:27 – er et U2-nummer fra albummet The Unforgettable Fire fra 1984
 Angel Of Harlem, 3:49
 Love Rescue Me, 6:23
 When Love Comes To Town, 4:14 (U2 & B.B. King)
 Heartland, 5:02
 God Part II, 3:15
 The Star Spangled Banner, 0:43 – et Jimi Hendrix nummer
 Bullet The Blue Sky (Live), 5:37 – et nummer fra U2-abummet The Joshua Tree
 All I Want Is You, 6:30

U2-album
Album fra 1988
Dobbeltalbum
Fukushima II atomkraftværk

er et kernekraftværk i Japan.

Kernekraftværket ligger i byerne Naraha og Tomioka i præfekturet Fukushima på den nordøstlige del af øen Honshū. Der findes yderligere et kernekraftværk i præfekturet, . Både Fukushima I og Fukushima II drives af Tokyo Electric Power Company.
 
Fukushima II består af fire kogendevandsreaktorer, som blev taget i drift 1982-1987. Disse blev taget ud af drift i forbindelse med Fukushima I-ulykkerne.

Reaktorer på Fukushima II

Kilder/referencer 

Atomkraftværker i Japan
Marius Nygaard

Marius Nygaard (13. september 1838 i Bergen – 7. februar 1912 i Kristiania) var en norsk filolog, far til William Nygaard den ældre.

Nygaard blev student 1855,
filologisk Kandidat 1861, 1864 Adjunkt, 1876
Overlærer i Kristiansand, 1877 Rektor i
Fredrikshald, 1894—1910 Rektor i Drammen. N. har
navnlig beskæftiget sig med den
gammelnordiske Litteratur. Bl. hans Arbejder kan særlig
fremhæves en Række syntaktiske Afh. i
»Aarbøger for nord. Oldkyndighed« og »Arkiv for
nord. Filologi« samt i »Sproglig-historiske
Studier tilegnede Prof. C. R. Unger«, hvilke alle
vidner om en skarp Iagttagelse af den
prosaiske Sprogbrug og indeholder meget
værdifulde Materialsamlinger. De vigtigste Punkter
af den poetiske Sprogbrug er behandlede i hans
»Eddasprogets Syntax«, I og II (1865—67), som
endnu er den eneste sammenhængende
Fremstilling af Emnet, om den end nu maa siges at
være noget forældet. Helt up to date er
derimod den udførlige »Norrøn Syntax« (1906). En
grei og praktisk Lærebog er N.’s kortfattede
»Oldnorsk Grammatik til Skolebrug« (1871, 3.
Udg. 1883). Stor Udbredelse har ogsaa
»Oldnorsk Læsebog for Begyndere« (1872, 3. Udg.
1891) og »Udvalg af den norrøne Litteratur for
Latin- og Realgymnasier« (1875, 3. Udg. 1889)
vundet i SkoIerne. Endelig kan nævnes
»Kortfattet Fremstilling af det norske Landsmaals
Grammatik« (1867) og den af N. i Forening med
Johanssen og Schreiner udgivne »Latinske
Ordbog« (1887). N.’s Forfatterskab har saaledes i
fremtrædende Grad haft Skolen for Øje. Han
har ogsaa som fremragende Skolemand
deltaget i offentlig Diskussion om Gymnasiernes
Ordning og øvet en betydelig Indflydelse på denne.

Kilder 

 
 

Filologer fra Norge
Skolefolk fra Norge
Personer fra Bergen
Faglitterære forfattere fra Norge
Dansksprogede forfattere fra Norge
Nordmænd i 1800-tallet
Johan August Ekman

Johan August Ekman (født 26. november 1845 i Hjälstad (Skaraborgs Amt) som søn af en husar, død 30. november 1913 i Upsala) var en svensk ærkebiskop. 

Ekman blev student i Upsala 1867. Efter endt Eksamen var E. en Tid Kateket og Lektor i
Sthlm, hvorefter han 1873 blev præsteviet. 1877
blev han Docent i Eksegetik ved Upsalas Univ.,
1887 Prof. i teol. Prænotioner og teol.
Encyklopædi, 1896 Domprovst, 1898 Biskop i Vesterås.
Fra 1900 til sin Død var han Ærkebiskop samt
Prokansler ved Upsalas Univ. 1893 udnævntes
han til Dr. theol. og 1900 til Dr. phil. honoris
causa. E.’s Docentafhandling 1877 gjaldt
»Likheter mellan Esaias Kap. 40-66 och Jeremias«.
Af hans Forfatterskab maa endvidere nævnes
»Det kristna prestembetets ursprung« (1882) og
»Den naturalistiska hedendomen« (1886-88) samt
»Den kristliga karaktären« (1906). Desuden
Prædikener, Ligtaler og Avisartikler.

Eksterne henvisninger 

Svenske ærkebiskopper
Biskopper fra Sverige
Ansatte ved Uppsala Universitet
The Unforgettable Fire

The Unforgettable Fire er det fjerde studiealbum af den irske rockgruppe U2. Albummet blev udgivet d. første oktober, 1984 på pladeselskabet Island Records.

Numre

25 års jubilæum 
I oktober, 2009, blev The Unforgettable Fire genudsendt i fire udgaver. Den første havde kun det originale album. Den anden havde det originale album, en bonus CD og en bog på 36 sider. Den tredje og største havde det originale album, bonus CD'en, en bonus DVD, seks billeder og en bog på 56 sider. Den sidste var det originale album på 12" vinyl og en booklet på 16 sider.

Bonus CD

Bonus DVD
The Unforgettable Fire Collection
 "The Unforgettable Fire"
 "Bad"
 "Pride (In the Name of Love)"
 "A Sort of Homecoming"
 "Making of The Unforgettable Fire" – documentary
Additional Material
"Excerpts from U2 at A Conspiracy of Hope-concert" (Live at Giants Stadium, New Jersey)
"MLK"
"Pride (In the Name of Love)"
"Bad"
"U2 at Live Aid" (Live at Wembley Arena, London)
"Sunday Bloody Sunday"
"Bad" / "Ruby Tuesday" (snippet) / "Sympathy for the Devil" (snippet)
"Pride (In the Name of Love)" - Sepia Music Video
"11 O'Clock Tick Tock" (Live at Croke Park, Dublin) – Bootleg Version

U2-album
Album fra 1984
Šešupė

Šešupė (; , ; ) er en flod i Polen (27 km) Litauen (158 km) og Rusland (62 km). Den er en biflod til Nemunas, og er totalt 297,6 km lang, med et afvandingsareal på 6.104,8 km². 

Den har sit udspring 18 km nord for Suwałki i voivodskabet Podlasie, Østpolen. Floden løber 51 km langs grænsen mellem den russiske enklave Kaliningrad oblast og Litauen. Middelvandføringen er 33,2 m³/s 47nbsp;km fra udmundingen i Nemunas. Šešupė munder ud i Nemunas nær byen Neman.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Bifloder til Nemunas
Floder i Litauen
Floder i Polen
Floder i Kaliningrad oblast
Izjma

Izjma (, ) er en flod i Republikken Komi i Rusland. Den er en venstre biflod til Petjora. Floden er 531 km lang, med et afvandingsareal på 31.000 km². 154 km fra mundingen har Izjma en middelvandføring på 203 m³/s. Den fryser til i november og isen bryder op ved forårsafsmeltningen i maj.

Største bifloder er Ukhta, Ajuva og Sebys.

Izjmas udspringer i Timanhøjderne. I det øvre løb er flodens bredder skovklædte, mens det i Izjmas nedre løb er mest englandskab og mose. Flodens løb er bugtende, og i de øvre dele går den over stenede partier. Ved sammenløbet med Ukhta ligger byen Sosnogorsk, og 10 km opstrøms på Ukhta ligger byen Ukhta.

Izjma er sejlbar op til sammenløbet med Ukhta. I det nedre løb er floden bred og løber langsomt og danner meandere og små øer. Den løber sammen med Petsjora nær landsbyen Ust-Izjma.

Kilder 

Floder i republikken Komi
Petjoras flodsystem
Cornelis Felix van Maanen

Cornelis Felix van Maanen (født 9. september 1769 i Haag, død 14. Februar 1846 sammesteds) var en hollandsk statsmand.

Han studerede jura i Leiden, blev advokat i sin hjemby og senere generalprokurator. Kong Louis Bonaparte udnævnte ham i 1806 til justitsminister. Napoleon Bonaparte udnævnte ham i 1810 statsråd og præsident for appelretten i Haag. Med smidighed i enhver situation blev han i 1814 udnævnt af kong Vilhelm 1. til præsident for Notabilitetsforsamlingen  og i 1815 til justitsminister i det nye  Forenede kongerige Nederlandene. Han gjorde en stor indsats ved lovgivningen. På grund af sin modstand mod liberale reformer og især i Belgien på grund af hans strenge politiske processer og hans bestræbelser for at indføre det hollandske sprog blev han forhadt. Da han rådede kongen til at afvise enhver indrømmelse til belgierne, førte det til den belgiske revolution. Først efter Vilhelm 1.s afgang i 1842 blev han afskediget. Han døde den 14. februar 1849.

Referencer 

Politikere fra Nederlandene
Jurister fra Nederlandene
Lucien Jottrand

Lucien Jottrand (30. januar 1804 i Genappe – 17. december 1877 i Sint-Joost-ten-Node) var en belgisk journalist og politiker. 

Jottrand studerede jura i Liege og blev efter at have taget en doktorgrad i 1825 advokat ved retten i Bruxelles. Særlig betydning fik han fra 1826 som redaktør ved oppositionsavisen Courrier des Pays-Bas, som han i 1832 overtog som ejer og chefredaktør under navnet Courrier de Belge. Under den belgiske revolution i 1830 lavede Jottrand sammen med journalisten Edouard Ducpétiaux det som senere blev til Belgiens flag. I 1830 blev han medlem af Nationakongressen. I 1848 startede han avisen Débat social og korresponderede på venskabelig vis med Karl Marx, hvis medvirken i Neue Rheinische Zeitung han hilste velkommen. I 1856 var Jottrand formand for en flamsk kommission, som det år blev dannet af kongen. I 1855-1861 var han medlem af sognerådet i Sint-Joost-ten-Node, hvor han også fungerede som advokat.

Han skrev talrige værker, fortrinsvis på fransk, men også på hollandsk om jura og statskundskab, historie, geologi og sprogvidenskab.

Politikere fra Belgien
Personer i Belgiens historie
Jurister fra Belgien
Journalister fra Belgien