kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Orff

Carl Orff (10. juli 1895 – 29. marts 1982) var en tysk komponist og musikpædagog uddannet i München, hvor han tilbragte 2. Verdenskrig og fra 1950 til 1960 var professor ved konservatoriet. Det berømteste af hans værker er Carmina Burana fra 1936, et korværk efter 21 middelalderlige latinske og højtyske vers, der blev fundet i klosteret Benediktbeuern.

Carl Orff skabte i Schulwerk 1-5 (1931-54) en musikpædagogisk metode, der bygger på udvikling af børns rytmesans. Her var en liste over instrumenter, der var velegnede til det formål. De har siden fået navnet Orff-instrumenter.

Han komponerede operaerne Den kloge pige, Månen og Antigonae. Kantaterne Carmina Burana (1936), Catulli carmina og Trionfo di Afrodite. Oratorierne Comoedia de Christi Resurrectione og Ludus de nato Infante.

Carl Orffs sidste værk, operaen De Temporum Fine Comoedia, blev uropført ved musikfestivalen i Salzburg den 20. august 1973 af Kølns Radiosymfoniorkester og -kor  dirigeret af Herbert von Karajan 

Michael H Kater har forsket i Orffs tilknytning til Nazismen.

Referencer 

Komponister fra Tyskland
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Charles Hubert Parry

Charles Hubert Hastings Parry (født 27. februar 1848, død 7. oktober 1918) var en engelsk komponist og musikhistoriker.

Nogle af hans kompositioner har bevaret deres popularitet i England, men størstedelen er glemt. 
Et af hans berømteste værker er musikken til William Blakes digt "Jerusalem", som kendes fra The Last Proms Koncerterne. Parry har skrevet fem symfonier.

Udvalgte værker  

 Symfoni nr. 1 (i G-dur) (1882) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (i F-dur) "Cambridge" (1887) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (i C-dur) "Den Engelske" (1889) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (i E-mol) (1889, Rev. 1929) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (i H-mol) "Symfonisk Fantasi 1912" (1912) - for orkester
 Symfoniske variationer (i E-mol) (1897) - for orkester
 Koncertstykke (i G-mol) (1877) - for orkester
 Klaverkoncert (i F-dur) (1890) - for klaver og orkester

Eksterne henvisninger 

Komponister fra England
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Wilhelm Peterson-Berger

Wilhelm Peterson-Berger (født 27. februar 1867 i Ullånger i Ångermanland – død 3. december 1942 i Östersund, Sverige) var en svensk komponist og musikkritiker.

Har skrevet fseks symfonier (hvoraf nr. 6 er ufuldendt), samt en del klavermusik, et par operaer samt vokalmusik.

Udvalgte værker  

 Symfoni nr. 1 "Baneret" (1889-1890) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Rejsen sydpå" (1910) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Lapland" (1913-1915, uropført 1927) - for orkester 
 Symfoni nr. 4 "Holmia" (1929) - for orkester
 Symfoni nr. 5 "Ensomhed" (1932-1933) - for orkester
 Symfoni nr. 6 "Grækenland" (1935-1938) (Ufuldendt) - for orkester

Eksterne kilder/henvisninger 

 http://www.sub.su.se/national/tglob51.htm 
 http://www.mic.stim.se/avd/mic/prod/personer.nsf/LookupBiografier/F687DFB39A010B6F41256492002D3697?OpenDocument 
 http://www.froson.com/sevart/pellebemme.html
 http://www.arnljot.se
 http://www.peterson-berger.se
 http://www.sommarhagen.com 

Komponister fra Sverige
Francis Poulenc

Francis Jean Marcel Poulenc (født 7. januar 1899 i Paris, død 30. januar 1963 i Paris) var en fransk komponist og pianist. På et tidspunkt var de tre Mouvements perpétuels fra 1918 de mest kendte af hans værker, men det mest succesfulde er nok operaen Karmelitindernes samtaler (Dialogues des Carmélites).

Liv 
Det var Poulencs mor, en amatørpianist, der lærte ham at spille klaver.

Selvom Poulenc foretrak livet i byen, måtte han for at få ro og ensomhed tage på landet. Han opholdt sig derfor derfor meget i Noizay i Loire-dalen, hvor han havde et hus. Han fandt dog livet på landet kedeligt og hadede at gå tur.

Han komponerede mens han gjorde militærtjeneste. Han gjorde militærtjeneste to gange, første gang i januar 1918. Han måtte afsone en dom på 10 dage for at komme for sent tilbage efter en orlov i Paris.

Poulenc var biseksuel. Han sprang ud, da han fik et forhold til maleren Richard Chanlaire, som han tilegnede sin concert champêtre. Poulenc havde dog også nogle forhold til kvinder og han skal angiveligt have fået en datter, Marie-Ange, selvom han aldrig vedgik sig at være faren. Han var ven med sangeren Pierre Bernac, som han skrev mange sange til.

Poulenc blev stærkt berørt over sine venners dødsfald. Den første der døde var Raymonde Linossier, som han havde håbet at gifte sig med. I 1923 døde forfatteren Raymond Radiguet kun 20 år gammel af tyfus. Maleren Christian Bérards død i en bilulykke i 30'erne fik Poulenc til at genfinde sin katolske tro, som skulle få stor betydning for ham resten af livet.

Kritikeren Claude Rostand skrev i juli 1950 i Paris-Presse, at Poulenc var halvt munk, halvt skidt knægt ("le moine et le voyou"). Han var i øvrigt bridgespiller, hundeelsker og hypokonder. Poulenc havde et lavt selvværd.

Francis Poulenc døde af hjerteproblemer.

Værk 
Han komponerede en række seriøse værker over katolske emner, har også skrevet et par operaer, en orkestersuite, kammermusik samt en del kor- og vokalværker.

Litteratur 
 Ivry, Benjamin (1996). Francis Poulenc, 20th-Century Composers series. Phaidon Press Limited. .
 Aldrich, Robert and Wotherspoon, Gary (Eds.) (2001). Who's Who in Contemporary Gay & Lesbian History: From World War II to the Present Day. New York: Routledge. .

Udvalgte værker 

 Sinfonietta (1947) - for orkester
 Koncert (1932) - for 2 klaverer og orkester
 "Gloria" (1959) - for sopran, kor og orkester
 "Les biches" (Hinds.) (1939-1940) - ballet
 Model Dyr" (1942) - ballet
 Koncert (1936-1938) - for orgel, pauker og strygeorkester

Eksterne henvisninger 

Komponister fra Frankrig
Pianister fra Frankrig
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Personer fra Paris
Franskmænd i 1900-tallet
Alan Rawsthorne

Alan Rawsthorne (født 2. maj 1905, død 24. juli 1971) var en britisk komponist. Han skrev bl.a. tre symfonier, samt orkesterværker og en del solokoncerter for mange instrumenter, kammermusik sange og klaverstykker.

Udvalgte værker  

 Symfoni nr. 1 (1950) - for orkester
 Symfoni nr. 2  "En Pastorale Symfoni" (1959) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1964) - for orkester
 Symfoniske studier (1938) - for orkester
 2 Violinkoncerter (1948, 1956) - for violin og orkester
 2 Klaverkoncerter (1939, Rev. 1942, 1951) - for klaver og orkester
 Obokoncert (1947) - for obo og orkester
 Cellokoncert (1966) - for cello og orkester
 Koncert (1949) - for strygeorkester

Komponister fra England
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Personer fra Lancashire
Ottorino Respighi

Ottorino Respighi (9. juli 1879 i Bologna, Italien – 18. april 1936 i Rom, Italien) var en italiensk komponist.

I Italien huskes han som operakomponist, men i resten af verden stammer hans ry fra en række symfoniske digte og orkestersuiter.

Han er hovedsagelig kendt for Roms fontæner, Roms pinjer og Romerske fester, men skrev feks. også en symfoni.

Udvalgte værker  

 Symfoni "Sinfonia dramatica" (1914) - for orkester
 Roms fontæner (1916) (Symfonisk digtning) - for orkester
 Roms pinjer (1924) (Symfonisk digtning) - for orkester
 Romerske fester (1928) (Symfonisk digtning) - for orkester
 Fuglene (1928) - for orkester
 Klaverkoncert (1902) - for klaver og orkester
 Violinkoncert (1903) - for violin og orkester
 3 Suiter Antiche danze ed arie (Gamle danse og arier) (1917, 1923, 1932) - for orkester
 Brasilianske impressioner (1928) - for orkester

Komponister fra Italien
Bian Xi

Bian Xi (død 200) er en fiktiv person i Luo Guanzhongs historiske roman Beretningen om de tre kongedømmer fra det 14. århundrede.

Litteratur fra Kina
Litterære personer
Li

LI, Li eller li kan betyde:
Li (skråning)
Li (efternavn) og Lee (efternavn) – en omskrivning af flere kinesiske og koreanske familienavne
Li (minoritet) – en etnisk gruppe (黎族, lí zú)
Li (måleenhed) – et kinesisk længdemål
Li (uhyre) – et mytisk, dragelignende uhyre
Limburgisisk sprog (ISO 639 alfa-2, li)
Lithium – et kemisk element
.li – Liechtensteins internetdomæne
En forkortelse af navnene på floder i Kina, f.eks. er Lishui floden (澧水, Lǐ shǔi) og Lijiang floden (漓江, Lí Jiāng) sommetider forkortet til Li. 
Romertallet LI betyder 51
Joaquín Rodrigo

Joaquin Rodrigo (født 22. november 1901 i Sagunto, Valencia, død 6. juli 1999 i Madrid) var en spansk komponist, pianist og guitarist.

Han blev blind som 3 årig. Han var stærkt inspireret af den spanske folkemusik. Hans enorme produktion omfatter adskillige koncerter, men kun en af dem er verdensberømt: Concierto de Aranjuez(1939) for guitar og orkester. Især den langsomme sats, der lyder som en andalusisk folkesang, er blevet utrolig populær. En anden komposition som kan fremhæves er Pastorale Koncert for fløjte og orkester.

Eksterne henvisninger

Komponister fra Spanien
Pianister fra Spanien
Guitarister fra Spanien
Spaniere i 1900-tallet
Ralph Vaughan Williams

Ralph Vaughan Williams (født 12. oktober 1872, død 26. august 1958) var en engelsk komponist og pionér inden for folkemusik.

Både hans vokal- og instrumentalværker er skrevet i et flydende, sangagtigt formsprog, der er påvirket af folkemusikken.

Han skrev mange værker for amatører og blev af mange anset for at være en faderskikkelse i engelsk musik fra 1930'erne til sin død.

Har bl.a. skrevet: 

Seks operaer:
 The Pilgrim's Progress
 Sir John in Love

Fem balletter:
 Job

Ni symfonier: 

 Symfoni nr. 1  "En havsymfoni" (1909) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "En London Symfoni" (1914, Rev. 1920 og 1936) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "En Pastorale Symfoni" (1921) - for orkester
 Symfoni nr. 4  (1934-1935) (med "tyske tonegange" og Bach-motivet) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1943) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1947, Rev. 1950) - for orkester
 Symfoni nr. 7 "Symfoni Antarktis" (1952) - for fortæller, 2 sopraner og orkester
 Symfoni nr. 8 (1955) - for orkester
 Symfoni nr. 9 (1958) - for orkester
 "Thomas Tallis Fantasi" Partita (1910-1919) - for dobbelt strygeorkester
 "English Folk Songs suite" (1923) - for orkester
 "Norfolk Rapsodi" (1905-1906) - for orkester

25 korværker: 
 Sancta civitas
 Five Tudor Portraits
 Dona nobis pacem 
 Serenade to Music
 Messe i g-mol

65 sange: 
 Linden Lea
 Silent Noon "The House of Life" (1903)

Sangcyklusser: 
 Songs of Travel
 Ten Blake Songs
 Fantasia on a Theme of Thomas Tallis (1910)

Eksterne henvisninger 
 

 

Komponister fra England
Senromantiske komponister
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Alumni fra University of Cambridge
Kurt Weill

Kurt Weill (født 2. marts 1900 i Dessau, Tyskland, død 3. april 1950 i New York City, New York, USA) var en tyskfødt amerikansk komponist, bosat i USA fra 1935. 

I 1928 skrev han Die Dreigroschenoper () sammen med Bertolt Brecht, som han samarbejdede med om flere operaer, bl.a. Aufstieg und Fall der Stadt Mahagonny ().

Har skrev operaer, to symfonier, orkestermusik, en violinkoncert m.m.

Fra Aufstieg und Fall der Stadt Mahagonny stammer sangen "Alabama Song", som rockgruppen The Doors indspillede en version af på albummet The Doors. Også David Bowie har fremført dette nummer.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Kurt Weill Foundation
 Kurt Weill Forum. Om hans arbejde i USA 

Operakomponister fra Tyskland
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Personer fra Dessau
Dag Wirén

Dag Ivar Wirén (født 15. oktober 1905, død 19. april 1986) var en svensk komponist.
Han skrev 5 symfonier, orkesterværker, koncertmusik, sange, samt en del kammermusik. 
Han skrev også film- og teatermusik. Han hører til de betydningsfulde komponister fra Sverige i det 20. århundrede.

Udvalgte værker = 

 Symfoni nr 1 (1932) - for orkester
 Symfoni nr 2 (1939) - for orkester
 Symfoni nr 3 (1943–1944) - for orkester
 Symfoni nr 4 (1951–1952) - for orkester
 Symfoni nr 5 (1964) - for orkester
 Violinkoncert (1946) - for violin og orkester
 Klaverkoncert (1950) - for klaver og orkester
 Sinfonietta (1933–1934) - for orkester
 Serenade (1937) - for strygeorkester
 Musik (1966) - for strygeorkester

 

Komponister fra Sverige
Svenskere i 1900-tallet
La Monte Young

La Monte Young (født 14. oktober 1935) er en amerikansk minimalistisk komponist og musiker.
Er en noget avanceret komponist, der også har skrevet værker uden lyd.

Kilder/henvisninger 
 Mela Foundation: La Monte Young
 NewMusicBox.org: La Monte Young and Marian Zazeela at the Dream House In Conversation with Frank J. Oteri 
 UbuWeb: La Monte Young featuring Drift Study 31 1 69

Komponister fra USA
OSCE

OSCE – Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa () blev oprettet i 1973 som CSCE (Konference for Sikkerhed  og Samarbejde i Europa), men man ændrede navnet i 1990 i forbindelse med en revision af opgaverne efter kommunismens sammenbrud.
Det er verdens største regionale sikkerhedsorganisation med 56 deltagende lande fra Europa, Centralasien og Nordamerika. Organisationen beskæftiger sig med  konfliktforebyggelse, krisestyring og genopbygning.

Hovedkvarteret ligger  i Wien i  Østrig, og man  har kontorer og institutioner i både København, Geneve, Haag, Prag og Warszawa.

OSCE har aktive projekter i 18 forskellige lande i Balkan, Kaukasus og Centralasien.

Samarbejdspartnere 
Udover medlemmerne samarbejder OSCE med en række andre lande:
 Algeriet 
 Egypten 
 Israel 
 Jordan 
 Marokko 
 Tunesien 
 1992 Japan 
 1994 Sydkorea 
 2000 Thailand 
 2003 Afghanistan 
 2004 Mongoliet 
 2009 Australien

Budget 
 2007 € 186.200.000 
 2006 € 186.200.000 
 2005 € 186.600.000 
 2004 € 180.800.000 
 2003 € 165.500.000 
 2002 € 167.500.000 
 2001 € 194.500.000 
 2000 € 202.700.000 
 1999 € 146.100.000 
 1998 € 118.700.000 
 1997 € 43.300.000 
 1996 € 34.900.000 
 1995 € 18.900.000 
 1994 € 21.000.000 
 1993 € 12.000.000

OSCE's formænd 

 2014: Didier Burkhalter fra Schweiz
 2008: Ilkka Kanerva, senere Alexander Stubb fra Finland
 2007: Miguel Ángel Moratinos fra Spanien
 2006: Karel De Gucht fra Belgien
 2005: Dimitrij Rupel fra Slovenien
 2004: Solomon Passy fra Bulgarien
 2003: Jaap de Hoop Scheffer, senere Bernard Rudolf Bot fra Nederländerna
 2002: Jaime Gama, senere Antonio Martins da Cruz fra Portugal
 2001: Mircea Dan Geoana fra Rumænien
 2000: Wolfgang Schüssel, senere Benita Ferrero-Waldner fra Østrig
 1999: Knut Vollebæk fra Norge
 1998: Bronislaw Geremek fra Polen
 1997: Niels Helveg Petersen fra Danmark
 1996: Flavio Cotti fra Schweiz
 1995: László Kovács fra Ungarn
 1994: Beniamino Andreatta, senere Antonio Martino fra Italien
 1993: Margaretha af Ugglas fra Sverige
 1992: Jiří Dienstbier, senere Jozef Moravčík fra Tjekkoslovakiet
 1991: Hans-Dietrich Genscher fra Tyskland

Formand er udenrigsministeren fra det land, som indehaver formandsposten.

Kilder/henvisninger 

 OSCE's hjemmeside
 Udenrigsministeriet om OSCE* vedtaget i Istanbul november 1999
 
 OSCEWatch

Internationale organisationer
Diplomati
Etableret i 1973
Li (måleenhed)

Li (里(Lǐ)) er en kinesisk måleenhed for længde. En li er lig 500 meter. I gamle tider var en li 360 skridt, eller ca. 576 meter (古代以三百六十步為一里).

Længdeenheder
Kravlebuk

En Kravlebuk er et murerværktøj. Murere har ofte med sig en lav, buk, der på fynsk kaldes pudsebuk, men den er så tung at slæbe med at træsmede ikke tænker på at kopiere den, men nøjes med at låne hvis der er en murer i nærheden, og denne ellers ser sig i stand til at afse den.

Ekstern Henvisning
http://www.baskholm.dk/haandbog/haandbog.html  Træsmedens Håndværktøj

Værktøj
Marburgfeber

Marburgfeber eller Marburg hæmoragisk feber (MHF) er en infektionssygdom forårsaget af Marburgvirus (MARV). Sygdommen er i familie med Ebolafeber, da begge de sygdomsfremkaldende vira er filovirus, og de begge hører til en større gruppe af viral hæmoragiske febersygdomme som også indeholder for eksempel gul feber, Denguefeber og Lassafeber. Marburgfeber smitter ved tæt kontakt mellem mennesker. 

Der har været udbrud af Marburgfeber i Europa (Marburg og Frankfurt, Tyskland og i Beograd, Jugoslavien) 1967, i Sydafrika 1975, i Kenya 1980, 1987, i Den Demokratiske Republik Congo 1998-2000 og i Angola 2004-2005, hvor den først ramte den nordlige Uíge-provins og siden hovedstaden Luanda. Den 27 marts 2005 var der rapporteret 121 døde fra udbruddet i Angola.

Der er i øjeblikket ingen vaccination i brug, men i juni 2005 rapporteredes om canadiske dyreforsøg med makakaber hvor en vaccine gjorde makakaberne modstandsdygtige overfor marburgfeber og ebolafeber.

Henvisninger 

 Dræbervirus har spredt sig til Angolas hovedstad, Danmarks Radio (25. marts 2005)
 Success in primates sparks hope for Marburg vaccine, engelsk-sproget artikel fra Nature.

Noter 

Virussygdomme
Filoviridae
Vestermarie

Vestermarie er en by på Bornholm med , beliggende 13 km sydøst for Hasle, 8 km nordvest for Aakirkeby og 9 km fra kommunesædet og øens største by Rønne. Byen hører til Bornholms Regionskommune under Region Hovedstaden.

Sogn og kirke 
Vestermarie hører til Vestermarie Sogn, som også omfatter Almindingen og arealmæssigt er Bornholms største sogn. Vestermarie Kirke ligger i byen. Den afløste i 1885 en middelalderlig Maria-kirke. Kirkens kapel fra 1825 er byens ældste bygning.

Vestermarie er hjemsted for Bornholmerkirken, en frimenighed, der blev stiftet i 2006 og har ca. 140 medlemmer. Menigheden erhvervede i 2009 byens gamle forsamlingshus Vestermariehuset.

Faciliteter 
Foruden at være kirkerum kan Vestermariehuset stadig lejes ud til private fester med op til 100 personer. Byen har desuden en Dagli'Brugs.

Historie

Runestenene 
På Vestermarie Kirkegård findes et runestensanlæg med 6 sten, der er fundet i løbet af 1800-tallet, dels på gårde i nærheden af kirken, dels under nedrivningen af den gamle kirke.

Skolerne 
Vestermarie Sogn fik sin første offentlige skole i 1786. I 1836 byggede man to nye skoler: Nordre Skole ved kirken og Søndre Skole i Smørenge. I 1872 blev der bygget 2-klasset skole i Tingsted i den nordlige del af sognet – herefter skiftede Nordre Skole navn til Kirkeskolen. I 1880 blev der bygget 2-klasset skole i Sose i den sydlige del af sognet.

Kirkeskolen fik ny skolebygning i 1902, og den gamle blev til lærerbolig. Samme år blev der i Tingsted bygget en ny skole for de ældre børn, og den gamle blev til forskole. I 1916 blev der bygget en ny 4-klasset Smørenge Skole lidt nord for den gamle Søndre Skole.

I 1964 blev Vestermarie Centralskole indviet, og de 3 små skoler blev nedlagt – Sose Skole var nedlagt allerede i 1949. Vestermarie Skole blev lukket i sommeren 2015. Det ramte også børnehuset med børnehave og SFO, som lå på samme matrikel.

Bydannelse 
I 1899 beskrev Trap Vestermarie Sogn således: "I Sognet: Vester-Mariæ Kirke, i Nærheden Præstegaarden, nordre Skole (Kirkeskolen) og et Forsamlingshus (opf. 1897). Desuden Søndre Skole, Sose Skole og Tingsted Skole, to Andelsmejerier (Lobbæk og Central), 5 Møller og 1 Savmølle.". Målebordsbladene bekræfter at der ikke dengang var nogen bydannelse omkring kirken. Først på kortene fra midten af 1900-tallet dukker parcelhusene op.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 

 Bornholmernes Historie: Vestermarie Skolerne
 Bornholmerkirken: Historie 
 , s. 65-69
 Geodatastyrelsen: Høje målebordsblade 1842-1899 og lave målebordsblade 1901-1971

Byer på Bornholm
ICC

ICC har flere betydninger:

 Den Internationale Straffedomstol – International Criminal Court – domstol for krigsforbrydelser.
 International Color Consortium – sammenslutning for standardisering af farver.
 International Coaching Council – en non-profit medlemsorganisation for coaches.
 Inuit Circumpolar Council – Inuit Cirkumpolare Råd – ikke-statslig organisation af Inuit i det arktiske område.
 International Chamber of Commerce, på dansk Det Internationale Handelskammer
 Integrated Circuit Card identifier - også kendt som simkort nummer.
 Internationales Congress Centrum Berlin (ICC Berlin) – kongresscenter i Berlin, Tyskland
Nyromantisme

Udtrykket Nyromantisme er anvendt til at dække genkomsten af romantismen indenfor musik, maleri og litteratur. Den har været anvendt med henvisning til det meget sene 19. århundrede og starten af det 20. århundredes komponister som Gustav Mahler især ved Dalhaus, der bruger det som synonym med senromantisme. Udtrykket har været anvendt på nutidige komponister som forkastede eller opgav brugen af enheder af avantgarde modernisme.

Storbritannien

1880-1910 

 Gerard Manley Hopkins
 Lewis Carroll
 John Ruskin
 Edward Elgar
 Ralph Vaughan Williams
 Aesthetic movement
 Arts and Crafts Movement
 William Morris News from Nowhere
 Symbolisme
 W.B. Yeats
 Rudyard Kipling Puck of Pook's Hill Rewards and Fairies
 A.E. Housman A Shropshire Lad
 Nygotisk arkitektur
 Pictorialisme

Europa 

 Symbolisme Pan-Europa
 Odysseus Elytis Grækenland
 Bernard Faucon Frankrig
 Balthus Frankrig/Schweiz
 Sigurdur Nordal Island
 Vicente Aleixandre Spanien
 Anton Bruckner Østrig
 Iris van Dongen Holland
 Wandervogel Tyskland
 Arthur Schopenhauer Tyskland

Polen 

 Ung Polen
 Stanislaw Przybyszewski

Rusland 

 Eugene Berman
 Pavel Tchelitchew

USA 

 Walt Whitman
 Imagists
 Maxfield Parrish
 Allen Ginsberg
 The beat poets
 Minor White
 Joseph Cornell
 John Crowley
 Guy Davenport
 Justine Kurland
 Jeffrey Blondes
 Hakim Bey Temporary Autonomous Zone, Summer Land

Nyromantisme 1980 – 1990 

 A Flock Of Seagulls
 ABC
 Adam & the Ants
 Après Demain
 Blancmange
 Classix Nouveaux
 Culture Club
 Duran Duran
 Eurythmics
 The Flowers of Romance
 Human League
 Japan
 Kajagoogoo
 Lime
 Modern English
 Naked Eyes
 Orchestral Manoeuvres In The Dark
 Organ
 Payolas
 Simple Minds
 Soft Cell
 Spandau Ballet
 Spoons
 Strange Advance
 Talk Talk
 Tears For Fears
 Ultravox
 Vennaskond
 Visage

Bibliografi 
 David Mellor. Paradise Lost: the neo-Romantic imagination in Britain, 1935 – 1955. (1987).
 Peter Woodcock. This Enchanted Isle – The Neo-Romantic Vision from William Blake to the New Visionaries (2000).
 Malcolm Yorke. The Spirit of Place – Nine Neo-Romantic Artists and Their Times (1989).
 Michael Bracewell. England Is Mine (1997).
 Peter Ackroyd. The Origins of the English Imagination (2002).
 P. Cannon-Brookes. The British Neo-Romantics (1983).
 Corbett, Holt and Russell (Ed's.) The Geographies of Englishness: Landscape and the National Past, 1880-1940 (2002).
 Graham Arnold. The Ruralists – A Celebration (2003).
 Christopher Martin. The Ruralists (An Art & Design Profile, No. 23) (1992).
 S. Sillars. British Romantic Art and The Second World War (1991).
 Trentmann F. Civilisation and its Discontents: English Neo-Romanticism and the Transformation of Anti-Modernism in Twentieth-Century Western Culture (1994, Birkbeck College).
 Edward Picot. Outcasts from Eden – ideas of landscape in British poetry since 1945 (1997).
 Hoover, Kathleen and Cage, John. Virgil Thompson: His Life and Music (1959).
 Albright, Daniel. Modernism and Music: An Anthology of Sources (2004).

Stilperioder
Middelalder (flertydig)

Middelalder  henviser til flere artikler:
 Middelalderen – en periode i europæisk historie
 Tidlig middelalder perioden ca. 500 – ca. 1000
 Højmiddelalderen perioden fra ca. 1000 – ca. 1350
 Senmiddelalder perioden fra ca. 1350 – ca. 1500
 Jordens middelalder – forældet betegnelse for Mesozoikum, 251 til 65,5 millioner år siden (dinosaurernes tidsalder).
Oceangrav

En oceangrav er en lang sænkning af havbunden i grænsen mellem to konvergerende  tektoniske plader.

Grænsen mellem en oceanbundsplade og en kontinentalplade (eller to kontinentalplader) hvor den ene dykker under den anden, benævnes en nedsænkningszone, og der opstår en grav. Hvilken plade, der dykker under hvilken, afhænger af vægten på pladerne, da den tungeste (f.eks. oceanbundspladen) vil dykke under den letteste.

En undtagelse fra de destruktive pladegrænser er Caymanrenden i det Caribiske Hav hvor de underliggende tektoniske plader flytter sig fra hinanden.

Større grave 
Caymanrenden (dybde ned til 7.686 m)
Filippinergraven (dybde ned til 10.540 m)
Marianergraven (dybde ned til 10.924 m – Challengerdybet)

Se også 

 Oceanryg
 Pladetektonik
 Oceanografi
 Subduktion
 Gravsænkning

Kilde 
Vores dynamiske Jord - pladetektonikken  fra Galathea 3
Pladetektonik  af Henning Andersen