kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Rotten Leprechauns

The Rotten Leprechauns er et horror/punk band fra Kolding. Teksterne handler hovedsageligt om zombier, varulve, monstre, fortabt kærlighed og lign. Stilen er oldschool melodisk hardcore.

Medlemmer

Nuværende 
 Rune Rådden: Bas/Vokal
 Emil Mug: Guitar/Vokal
 Simon Sav: Trommer

Tidligere medlemmer 
 Skelletore: Guitar

Diskografi 
 Toxic Waste
 Sick sick sick
 Længe leve de døde
 Cd fra Dennis Jürgensen Life-supplybox
 S/T 10"

Musikgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 2004
Seaborgium

Seaborgium, tidl. Unnilhexium og eka-wolfram, er et grundstof med symbolet Sg og atomnummer 106 i det periodiske system. Seaborgium er et syntetisk grundstof, hvis mest stabile isotop, Sg-271, har en halveringstid på 2,4 minutter. Dets kemi minder om wolframs. Seaborgium har CAS-nummer 54038-81-2 og er opkaldt efter den amerikanske kemiker Glenn T. Seaborg.

Egenskaber 
De første studier af seaborgiums kemi var baseret på gastermokromatografi, og viste at stoffet reagerer med ilt og saltsyre under dannelse af et oxyklorid på samme måde som andre stoffer i samme hovedgruppe; navnlig wolfram og molybdæn. Senere fandt man på lignende vis ud af at seaborgium også reagerer med ilt og vand på samme måde som de beslægtede grundstoffer. I vandige opløsninger har seaborgium også let ved at danne et stabil oxidationstrin +6.

Fremstilling af seaborgium 
Seaborgium dannes i laboratorier ved at accelerere relativt lette atomkerner til store hastigheder, og lade dem kollidere med et "mål" bestående af et tungt grundstof: Derved fusioneres kernerne og danner enten direkte en seaborgium-kerne, eller en anden tung kerne som derefter henfalder til en seaborgium-isotop.

Historie 
Grundstof 106 blev opdaget næsten samtidig i to forskellige laboratorier. I juni 1974 skabte et amerikansk forskerhold med Albert Ghiorso i spidsen en isotop med massetal 263 og en halveringstid på 1,0 sekund, og i september samme år producerede et sovjetisk forskerhold en isotop med massetal 259 og en halveringstid på 0,48 sekunder.

Fordi de amerikanske resultater først blev uafhængigt bekræftet, foreslog de at det nye stof skulle have navnet "Seaborgium" til ære for den amerikanske kemiker Glenn T. Seaborg, som var et af medlemmerne på forskerholdet. I 1992 besluttede en international komité at de to laboratorier skulle deles om æren for opdagelsen, og der opstod en kontrovers om navnet. IUPAC besluttede derfor at give stoffet det midlertidige navn Unnilhexium.

I 1994 anbefalede IUPAC navnet rutherfordium, med begrundelsen at man ikke kan opkalde et grundstof efter en endnu levende person. Amerikanerne protesterede over dette, da einsteinium blev navngivet mens Albert Einstein endnu levede. Som en del af et kompromis for grundstofferne 104 til 108 blev navnet seaborgium vedtaget for stof nr. 106.

Isotoper 
Der kendes 12 isotper af seaborgium, hvor Sg-271 lever længst, og henfalder via alfa-henfald og spontan fission. Den har en halveringstid på 2,4 minutter. Sg-258 henfalder til gengæld meget hurtigt, den har en halveringstid på 2,9 ms.

Eksterne henvisninger 

 WebElements.com – Seaborgium

Overgangsmetaller
Transuraner
Speak to Me

"Speak to Me" er det første nummer fra det britiske progressive rockband Pink Floyds album, Dark Side of the Moon fra 1973, hvorpå den virker som en ouverture. Trommeslageren Nick Mason står nævnt som den der har skrevet sangen, selvom bandets centrale sangskriver Roger Waters efterfølgende har sagt at det var en "gave" til Mason, en som Waters senere fortrød efter sin bitre afsked med gruppen.

Komposition 
Selve sangen har ingen tekst (selvom den indeholder dele af de samtalebånd som Pink Floyd optog, såvel som en stump af Clare Torrys sang fra "The Great Gig In The Sky"), og består af en række lydeffekter. Den fører til den første egentlige sang på albummet, "Breathe". Derfor spilles de to sange oftest sammen når de spilles i radioen.

Lydeffekter 
Bemærkelsesværdige lydeffekter er blandt andre:

 Hjertebanken; dette kan også høres i slutningen af "Eclipse"
 Ur tikker; afspejler sangen "Time"
 Manisk latter; afspejler sangen "Brain Damage"
 Kasseapparat; afspejler sangen "Money"
 Helikopterstøj; afspejler sangen "On the Run"
 Jamren/skrigen; afspejler sangen "The Great Gig in the Sky"

Tale

Noter 

Pink Floyd sange
Sange fra 1973
Gallium

Gallium er et grundstof med symbolet Ga og atomnummer 31 i det periodiske system. Det er et sjældent, blødt, sølvfarvet metal, som er et fast stof ved lave temperaturer, men har så lavt et smeltepunkt, at det smelter i hånden. Stoffet fremkommer i bauxit og zink malm. Vigtige forbindelser er GaN og GaAs der benyttes som halvledere til at lave lysdioder (LED) med.

Historie 
Gallium blev opdaget af Lecoq de Boisbaudran i 1875 ved hjælp af spektroskopi ud fra dets karakteristiske spektrum (2 violette linjer) i en undersøgelse af zink blende fra Pyrenæerne. Før dets opdagelse var mange af dets egenskaber blevet beskrevet af Dmitrij Mendelejev ud fra dets placering i det periodiske system. Mendelejev kaldte det eka-aluminium. I 1875 lykkedes det for Boisbaudran at fremstille det frie metal ved hjælp af elektrolyse af dets hydroxid i en kaliumhydroxid opløsning. Han navngav stoffet efter opdagelseslandet Frankrig, som på latin hedder Gallia. Senere blev det påstået at stoffet var opkaldt efter ham selv, med baggrund i et flersproget ordspil af den slags, som forskere i det 19. århundrede holdt meget af: "Lecoq" betyder hanen (fuglen) på fransk, og på latin bliver det så til gallus. Dette benægtede Lecoq dog i en artikel fra 1877.

Forekomst 

Gallium findes ikke i fri form i naturen, og der findes heller ingen mineraler med et højt galliumindhold som det kan udvindes fra. Gallium udvindes fra bauxit, kul, germatit og sphalerit hvori det findes i små mængder. Nogen skorstensskakter hvor der har været brændt kul under, har vist sig at indeholde meget små mængder af gallium, men vi snakker om under 1% af kullets vægt.

Det meste gallium udvindes fra rå aluminium hydroxid opløsning i forbindelse med Bayer processen som bruges til at producere alumina og aluminium. Kviksølvscelle-elektrolyse og efterfølgende hydrolyse af den dannede amalgam med natriumhydroxid giver natriumgallat. En elektrolyse af dette giver metallisk gallium. Hvis dette skal benyttes til halvledere er yderligere oprensning nødvendig. Hertil benyttes teknikken zonesmeltning eller Czochralski processen. 

En renhed på 99,9999 % opnås rutinemæssigt og er kommercielt tilgængeligt.

Brug 
Gallium bruges i halvlederen galliumarsenid, og bruges i integrerede kredsløb og laserdioder.
Gallium bruges også til fremstilling af spejle.
Gallium benyttes til fremstilling af legeringer med lavt smeltepunkt som erstatning for kviksølv i termometre.

Eksterne links 
 WebElements.com – Lærebogsinformation om gallium
 Halvledere af GaAs på grafen. Videnskab.dk
 Halvledere. Emu.dk 

Andre metaller
Føljeton

En føljeton (, "lille blad") er fiktion, der er delt op i flere afsnit. Den kan være en roman i et blad, hvor kapitlerne fortsætter i flere numre. Eller en tegneserie fortsat i flere hæfter eller aviser. Eller en TV-film i flere afsnit.

Mange tegneserier i album har været trykt som føljetoner, og mange romaner har været føljetoner, før de kom i bogform. Det gælder fx romaner af Dumas og Charles Dickens og også Henrik Pontoppidans Lykke-Per.
 
Afsnittene slutter typisk, når spændingen er størst, for at få læserne/seerne til at se næste afsnit: en cliffhanger

Eksempler på TV-føljetoner 
 Riget
 Livsens Ondskab
 Matador

Referencer 

Litteratur
Antimon

Antimon (Sb, fra latin stibium) er grundstof nummer 51. I sin rene form forekommer det som et skinnende sølvgråt metal, men i naturen findes det oftest som minerallet Stibnit i form af Sulfidet . Antimon har været kendt siden oldtiden, og de ældste omtalelser af metallet i Europa stammer fra 1540, hvor det blev beskrevet af italienske Vannoccio Biringuccio i hans værk om metallurgi De la pirotechnica. Antimon, også kendt som dets Arabiske navn "kohl" blev i gamle dage brugt mest til medicin og kosmetik.  

Kina er den største producent af Antimon og Antimon-holdige stoffer. I industrien bliver Antimon refineret fra Stibnit ved "ristning", hvor mineralet bliver opvarmet til en meget høj temperatur efterfulgt af en reduktionsreaktion med Carbon. Alternativ kan det reduceres direkte fra stibnit med jern.  

De største anvendelser for stibnit er i legeringer med bly og tin, der bliver brugt til bla. loddemateriale og kugler, hvor antimon giver det forbedrede egenskaber. Det bliver også brugt som dopingmateriale i halvledere.    

Antimon er lettere giftigt og irriterer især tarmene.

Eksterne henvisninger 

Halvmetaller
Lanthanider

Lanthaniderne er en betegnelse for en gruppe i det periodiske system, der omfatter de 15 jordmetaller med atomnumrene 57-71: Lanthan, cerium, praseodym, neodym, promethium, samarium, europium, gadolinium, terbium, dysprosium, holmium, erbium, thulium, ytterbium og lutetium. Fælles for alle grundstofferne er bl.a., at de er magnetiske.

Terminologi 
Betegnelsen sjældne jordarter bruges ind imellem om lanthaniderne samt scandium, yttrium og lutetium, men IUPAC fraråder brugen af dette udtryk da stofferne hverken er sjældne eller "jordarter" (et ældre udtryk for oxider) — for eksempel findes der mere cerium end bly eller arsen i naturen. Desuden anbefales betegnelsen lanthanoid frem for lanthanid, fordi endelsen "-id" normalt bruges om anioner, som i "-oxid" og "-sulfid".

Kemiske egenskaber 
Lanthaniderne er alle forholdsvis bløde og reaktionsvillige metaller, der let angribes af atmosfærisk luft og af vand. De "opfører" sig kemisk set meget ens, og optræder næsten altid med oxidationstrin +3, om end cerium også kan optræde med oxidationstrin +4, og europium også kan have oxidationstrin +2: Det betyder at stofferne ofte findes i de samme mineraler i naturen, og er svære at udvinde i helt ren form fra disse mineraler.

Ionradierne for lanthaniderne aftager med stigende atomnumre, og da stofferne næsten altid optræder med samme oxidationstrin, bestemmes lanthanidernes kemiske egenskaber i vid udstrækning alene af ionradierne, og dermed direkte af atomnumrene.

Tekniske anvendelser 

De fleste lanthanider anvendes i lasere. Lanthanider reflekterer ultraviolet og infrarødt lys, og bruges derfor i glassene i solbriller.

Se også 
 Halogener

Eksterne links 

Rare earths: Neither rare, nor earths. BBC News Magazine

Kemiske serier
Mary Ure

Eileen Mary Ure (født 18. februar 1933 i Glasgow, død 3. april 1975) var en skotsk skuespiller, som opnåede både at være nomineret til en Tony Award, en Golden Globe og en Oscar for bedste kvindelige birolle.

Karriere 

Født i Glasgow, hvor hun studerede på dramaskole, flyttede hun derefter til London for træne videre med hendes talent for at stå på en scene. Kendt for sit smukke ydre, begyndte hun at optræde i London og hurtigt fik hun ry for at være en dygtig skuespilerinde.

Fra 1954 og til hendes død i 1975 opnåede hun flere store roller, både på teater og i film. Bl.a. er hun kendt for at spille sammen med Richard Burton og Clint Eastwood i Ørneborgen (Engelsk: Where Eagles Dare) efter Alistair MacLeans manuskript.

I april 1975 var hun med i The Exorcism i London, men på åbningsaftenen døde hun af en overdosis af alkohol og barbiturater, som efter sigende var en ulykke, men grundet kendte personlige problemer, har der altid været spekulationer om den 42 årige skuespillerinde begik selvmord.

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Skotland
Personer fra Glasgow
Oscar-nominerede skuespillere
Briter i 1900-tallet
Breathe (Pink Floyd sang)

"Breathe" er det andet nummer fra det britiske progressive rockband Pink Floyds album Dark Side of the Moon fra 1973.

Komposition
Sangens klang og dynamik er stille. Den er 2 minutter og 48 sekunder lang. Det er den første sang på albummet med sangtekst og indledes af skriget i slutningen af sangen "Speak to Me". Sangen handler om en gammel mand, der taler til et nyfødt barn. Han fortæller barnet, at det skal trække vejret, og derefter skal vie sit liv til at arbejde, som i linjen "Run, rabbit, run / Dig that hole / Forget the sun."

Siden "Speak to Me" fører direkte ind i denne sang, spilles de ofte sammen i radioen.

Trivia
 Afhængig af film- og albumudgaven vil en synkroniseret afspilning af albummet Dark Side of the Moon og filmen "Troldmanden fra Oz" vise Dorothy være tæt på at miste balancen mens hun går langs hegnet, præcist samtidig med at linjen "Balanced on the biggest wave" synges i denne sang.

Noter

Sange fra 1973
Pink Floyd sange
Osamu Tezuka

Osamu Tezuka (手塚 治虫 Tezuka Osamu; født 3. november 1928, død 9. februar 1989) var en japansk mangategner og animeinstruktør som blandt andet var manden bag animeserien Astro Boy.

Hans banebrydende teknikker og nytænkning gav ham titler som "Mangaens far" og "Mangaguden". Den karakteristiske stil med store øjne hos karaktererne i anime blev opfundet af Tezuka, som var inspireret af vestlige serier fra den tid, som for eksempel Betty Boop af Max Fleischer og Mickey Mouse af Walt Disney.

Han var oprindeligt uddannet fysiker, men gav i stedet hele sit liv til produktionen af en enorm mængde manga, hovedparten har aldrig været oversat fra det oprindelige japanske sprog og er derfor utilgængeligt for et vestligt publikum. "The complete works of Tezuka Osamu" (udgivet i Japan) bestod af 400 album, på til sammen over 80.000 sider. Han begyndte sin karriere som mangaskaber da han var på universitetet. Han havde doktorgrad i medicin. Hans viden om videnskab og medicin har bidraget til at berige hans science fiction-orienterede manga, specielt Blackjack-seriene.

Berømte værker inkluderer Astro Boy, Blackjack, Princess Knight, og Kimba the White Lion (som Walt Disney Companys Løvernes Konge antagelig var baseret på). Hans "livsværk" var en serie ved navn Hinotori – en historie om livet og døden. 

Han ledte animationsstudiet Mushi Pro (Insekt Produktion).

Det er en kendt sag, at flere mangategnerne som senere blev berømte en gang boede i Tezukas lejlighed, Tokiwa-so (Endelsen so betyder en lille, rimelig lejlighed). Blandt andet Shotaro Ishimori, Fujio Akatsuka, og Fujiko Fujio.

Eksterne links 
 Officiel side  (på japansk og engelsk)

 

Animeinstruktører
Mangaka
Filminstruktører fra Japan
Breathe

Breathe kan henvise til:

 Breathe (band), et britisk band som var aktivt i 1980'erne
 Breathe (New Zealand band)
 Breathe (Midnight Oil album), et Midnight Oil album fra 1996
 Breathe (Faith Hill album), et Faith Hill album fra 1999
 Breathe (Keller Williams)

Film og tv 
 Breathe (film fra 2017)

Sange 
Sangen "Breathe" kan henvise til:

 Breathe (Blu Cantrell sang), en sang af Blu Cantrell fra 2003
 Breathe (Collective Soul sang), en sang af Collective Soul fra 1994
 Breathe (Erasure sang), en sang af Erasure fra 2005
 Breathe (Fabolous sang), en sang af Fabolous fra 2004
 Breathe (Faith Hill sang), en sang af Faith Hill fra 1999
 Breathe (Kylie Minogue sang), en sang af Kylie Minogue fra 1998
 Breathe (2 AM), en sang af Anna Nalick fra 2005
 Breathe (The Prodigy sang), en sang af The Prodigy fra 1996
 Breathe (Pink Floyd sang), en sang af Pink Floyd fra Dark Side of the Moon fra 1973
 Breathe (Reprise), en gentagelse af Pink Floyd sangen, som kan høres i slutningen af "Time"
 Breathe (Télépopmusik sang), en sang af Télépopmusik fra 2001
Montreal-protokollen

Montreal-protokollen eller The Montreal Protocol on Substances That Deplete the Ozone Layer er en international aftale udformet med henblik på at beskytte ozonlaget omkring Jorden ved at udfase produktionen af en række substanser (CFC-gasser), der vurderes som ansvarlige for den konstaterede nedbrydning af ozon-laget. Aftalen lå klar til underskrift fra den 16. september 1987 og trådte i kraft den 1. januar 1989. Siden da, har aftalen været genstand for fem revideringer, først i 1990 (London), dernæst i 1992 (København), 1995 (Wien), 1997 (Montreal), og i 1999 (Beijing). Som følge af den udbredte opslutning bag aftalen og de mange landes implementering af aftalens tekst, anses den for et af de ypperste eksempler på internationalt miljøsamarbejde, og Kofi Annan har betegnet den som "...den måske mest succesrige internationale aftale til dato...".

Eksterne henvisninger 
 The Montreal Protocol 

Traktater
Miljøpolitik
FN
Leopardskildpadde

Leopardskildpadden (Geochelone pardalis) er en skildpadde, der lever i den sydøstlige del af Afrika. Den lever på land og befinder sig i forskellige områder fra sandede kystskove til græsland og halvørken.

Denne skildpaddeart kan blive helt op til 70 cm lang hvilket gør den til Afrikas næststørste landlevende skildpadde, men den bliver normalt mellem 30-70 cm.

Leopardskildpadden er planteæder og lever af græs, frugter og svampe. 

Den er et normalt kæledyr i mange danske hjem.

Kilder 
  Taxonomicon – Geochelone pardalis

Landskildpadder
Græsk landskildpadde

Den græske landskildpadde (Testudo hermanni) lever i den sydlige del af europa, mest i Grækenland og Italien.

Den befinder sig mest i græsområder hvor den lever af urter, græsser og blomster, men den kan dog godt finde på at spise snegle og ådsler. Holder man græsk landskildpadde i fangenskab bør man undgå at give den frugt da det er skadeligt for skildpadden.

Den bliver mellem 15-20cm. Den ligner den mauriske landskildpadde og forveksles indimellem med denne, da de lever i samme områder.

Den græske landskildpadde er blevet indfanget i stort antal til vidresalg som kæledyr, men er i dag fredet. Den findes dog stadig i mange danske hjem.

Græsk landskildpadde kan med stor succes holdes på friland i Danmark i sommerhalvåret, da skildpadderne har stor gavn af frisk luft og solens ultraviolette UVA/UVB lys. UVA/UVB lyset fra solen danner D3 vitaminer som er nødvendig for at skildpadden kan optage den nødvendige kalk fra kosten.

Klassifikation 
 Slægt: Testudo
 Underslægt: Testudo subg. Testudo
 Art: Testudo (Testudo) hermanni
 Underart: Testudo (Testudo) hermanni hermanni
 Underart: Testudo (Testudo) hermanni robertmertensi

Kilder 
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Testudo (Testudo) hermanni
 :wikispecies:Testudo hermanni
 www.nhf.dk/skildpadde – Den Græske landskildpadde 
 www.landskildpadder.dk – Pasningsvejledning for Græsk landskildpadde 

Landskildpadder
Yderholm

Yderholm er en bydel i den østligste del af Vemmedrup i Østsjælland. Bydelen består hovedsageligt af Skovhusvænget og dets stikveje.

Som resten af Vemmedrup hører Yderholm til Køge Kommune i Region Sjælland og til Bjæverskov Sogn, men bydelen ligger lige på grænsen til Lellinge Sogn.

Historie 
Der har på dette lille område været beboelse langt tilbage, da der er fundet rester af en gammel kirke fra 1500-tallet.

Yderholm Kro 
I 1898 beskrives Yderholm Kro således: "Yderholms Kro, ved Landevejen (tidligere laa den ved Kjøge Aa og hed Svinevad Kro)." Svinevad Kro blev brændt ned under Træskoslaget mod englænderne i 1807. Det eneste, der blev reddet, var et gammelt egetræsbord, som blev flyttet til Yderholm, hvor kroen senere blev genopført.

Krobygningerne fra 1825 findes stadig på Skovhusvænget, som er den gamle landevej mellem Køge og Ringsted. Den er nu ledt uden om Yderholm, og krobygningerne bliver brugt som privat beboelse.

Yderholm Holdeplads 
Yderholm Holdeplads på Køge-Ringsted Jernbane (1917-63) var ubetjent og derfor egentlig kun et trinbræt, men den var udstyret med krydsningsspor, perron og ventesalsbygning af træ med tegltag, så den om sommeren kunne modtage søndags-særtog med udflugtsgæster fra Køge. Foruden kroen kunne gæsterne besøge det nærliggende Skovhus Vænge (Lellingeskoven), som Køge Å slynger sig igennem. I åen og dens stejle skrænter kan man se den unikke kalkstensart Lellinge Grønsand Formationen.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 

 Høje målebordsblade 1842-1899 og lave målebordsblade 1901-1971

Vemmedrup
Bydele og forstæder i Danmark
Rødøret terrapin

Rødøret terrapin (Trachemys scripta elegans) er en skildpadde, der er hjemmehørende i den sydlige og centrale del af Nordamerika og er meget nemt genkendelig på dens røde striber bag ved ørene.

Rødøret terrapin er en invasiv art  i danske søer, hvor folk der har haft dem som kæledyr har sat dem ud, når de ikke længere ville have dem.Terrapinen trives fint nok i den danske natur, men det er ikke muligt for den at yngle i Danmark, da den danske sommer er for kold til at æggene kan udvikles. Længere sydpå findes der reproducerende bestande,  bl.a. i Tyskland.

Den lever i ferskvand og lever hovedsageligt af planteføde, men kan godt tage orme og snegle. Ungerne spiser haletudser og vandinsekter. Skildpadden bliver 20-30 cm lang.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Skildpadder
Nordamerikas fauna
Danmarks padder og krybdyr
Invasive arter
Dynt

Dynt (tysk: Dünth) er en landsby på halvøen Broager Land i Sønderjylland, beliggende 2 km nordvest for Skelde, 3 km sydøst for Broager og 13 km sydvest for Sønderborg. Den hører til Sønderborg Kommune og ligger i Region Syddanmark.

Dynt hører til Broager Sogn. Broager Kirke ligger i Broager.

Faciliteter 
Dynt-Skelde-Gammelgab Landsbylaug udlejer forsamlingshuset Dynthuset og administrerer Landsbybussen, der er en 9 personers bus, som områdets beboere kan låne.

Historie 
Ved Dynt Strand tog den preussiske hær opstilling forud for stormen på Dybbøl 18. april 1864.

Dynt Mølle 
På bakken nordvest for landsbyen ligger resterne af Dynt Mølle. Den var oprindeligt en stubmølle, men blev i 1831 erstattet af en mølle af hollandsk type med overmølle af træ. Den havde sin storhedstid i slutningen af 1800-tallet. Vingerne blev taget ned i 1938, hvor møllen gik over til dieseldrift. Den var stadig i drift i 1950'erne.

Dynt Skole 
Dynt Skole blev oprettet i 1904. Indtil da gik børnene i skole i Skelde eller Broager. Skolen blev nedlagt i 1950.

Broagerbanen 
Dynt havde jernbanestation på Broagerbanen, der gik mellem Vester Sottrup og Skelde 1910-32. I 1920'erne blev stationen nedrykket til billetsalgssted. Stationsbygningen er bevaret på Krammarksvej 20. Herfra går Banestien på banens tracé 1½ km mod nordvest til Broager. Mod sydøst er banetracéet bevaret på yderligere 1 km, men vanskeligere tilgængeligt.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Dynt-Skelde-Gammelgab Landsbylaug 
 Dynt-Skelde-Gammelgab Landsbylaug: Historisk analyse 

Lokaliteter i Sønderborg Kommune
Birkenes

Birkenes er en kommune i Agder fylke i Norge. Birkenes kommune har eksisteret siden 1967 da kommunerne Birkenes, Herefoss og Vegusdal blev slået sammen.

Kommunen grænser til Kristiansand og Vennesla i  det tidligere Vest-Agder og Iveland, Evje og Hornnes, Froland, Grimstad og Lillesand i  det tidligere Aust-Agder. Sørlandsbanen går gennem kommunen over en strækning på på 40 kilometer, blandt andet forbi Herefoss station.

Birkeland er kommunecenter og ca. halvdelen af kommunens indbyggere bor her. Birkeland ligger ved rigsvej 41, 30 km fra Kristiansand og 13 km fra Lillesand.

Jord- og skovbrug er vigtige næringsveje, men kommunen har også en del industri med omkring 400 arbejdspladser. Den største virksomhed er Owens Corning med cirka 180 ansatte. Andre større virksomheder er Uldal Vinduer og Dører, Foss Bad, Scanflex, KOAB Industrier, Birkeland Trykkeri, m.fl.

Personer fra Birkenes

 Otto Furholt, folkemusiker og violinbygger  († 2005 i Holsted, Danmark)
 Gunhild Tømmerås (1970-), folkemusiker, kveder, hardangerfelespiller, vinner av kongepokal i folkemusikk

Eksterne henvisninger 

Kommuner i Agder
Kommuner i det tidligere Aust-Agder fylke