kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Martin Ferner

Johan Martin Ferner (født Johan Martin Jacobsen 22. juli 1927 i Oslo, død 24. januar 2015) var en norsk forretningsmand. Han var mest kendt som kong Harald 5. af Norges svoger og som prinsesse Astrids ægtemand.

Olympisk sølv 
Som ung var han og broderen Finn Ferner (1920–2001) aktive indenfor sejlsporten. Deres båd vandt sølvmedaljer i 6 meter-klassen ved Sommer-OL 1952 i Helsingfors. I konkurrencen førte de efter de seks første sejladser, men da de i finalesejladsen blot blev nummer fem, rykkede den forsvarende mester fra 1948, amerikaneren Herman Whiton, og hans besætning i Llanoria frem og genvandt guldet med 4870 point mod nordmændenes 4648 point, mens finnerne på tredjepladsen med 3944 point var langt efter. Ud over brødrene Ferner bestod besætningen i den norske Elisabeth X af Carl Mortensen, Erik Heiberg og Tor Arneberg.

Familie 
Johan Martin Ferner blev 12. januar 1961 gift i Asker kirke med prinsesse Astrid. Parret har fem børn og fem børnebørn:

 Cathrine Ferner Johansen (f. 1962) (datter af prinsesse Astrid) (britisk arveret, ingen titel)
 Arild Johansen (Cathrine Ferners mand)
 Sebastian Ferner Johansen (f. 1990) (søn af Cathrine Ferner Johansen) (britisk arveret, ingen titel)
 Madeleine Ferner Johansen (f. 1993) (datter af Cathrine Ferner Johansen) (britisk arveret, ingen titel)
 Benedikte Ferner (f. 1963) (datter af prinsesse Astrid, gift to gange, ingen børn) (britisk arveret, ingen titel)
 Alexander Ferner (f. 1965) (søn af prinsesse Astrid) (britisk arveret, ingen titel)
 Margrét Gudmundsdóttir (Alexander Ferners islandske hustru)
 Edward Ferner (født 28. marts 1996) (søn af Alexander Ferner) (født næsten fire måneder før hans forældre giftede sig 27. juli 1996, ingen titel)
 Stella Ferner (f. 1998) (datter af Alexander Ferner) (britisk arveret, ingen titel)
 Elisabeth Ferner Beckman (f. 1969) (datter af prinsesse Astrid) (britisk arveret, ingen titel)
 Tom Folke Beckman (Elisabeth Ferners tidligere mand)
 Benjamin Ferner Beckman (f. 1999) (søn af Elisabeth Ferner Beckman) (britisk arveret, ingen titel)
 Carl-Christian Ferner (f. 1972) (søn af prinsesse Astrid) (britisk arveret, ingen titel).
 Anna-Stina Slattum Ferner (Carl-Christian Ferners hustru). Parret blev gift lørdag den 4. oktober 2014 i Ris Kirke i Oslo (reception på Grand Hotel). Kong Harald, dronning Sonja, kronprins Håkon, kronprinsesse Mette-Marit, prinsesse Märtha Louise og Ari Behn deltog i brylluppet. Det samme gjorde prinsesse Kristine Bernadotte og medlemmer af familierne Ferner og Lorentzen. Anna-Stina Slattum Karlsen (født på Bærum Hospital den 23. februar 1984) er det yngste barn af Reidar Kristian Karlsen og Gerd Solveig Slattum-Karlsen.

Der er kun oplyst nationalitet på ægtefæller, der ikke er født i Norge.

Udmærkelser 
Den 10. februar 2011 udnævnte kongen Ferner til kommandør af Sankt Olavs Orden.

Referencer 

Erhvervsfolk fra Norge
Sejlsportsfolk fra Norge
Kommandører af Sankt Olavs Orden
Personer fra Oslo
Deltagere for Norge ved sommer-OL 1952
Olympiske sølvmedaljevindere fra Norge
Roning under sommer-OL 1980

Roning var med på det olympiske program for attende gang under OL 1980 i Moskva. Der blev konkurreret i totalt fjorten rodicipliner, otte for mænd og seks for kvinder. Østtyskland blev bedste nation med hele elleve guldmedaljer.

Medaljer

Mænd

Singelsculler

Dobbeltsculler

Toer uten styrmand

Toer med styrmand

Dobbeltfirer

Firer uten styrmand

Firer med styrmand

Åtter

Kvinder

Singelsculler

Dobbeltsculler

Toer uden styrmand

Dobbeltfirer med styrmand

Firer med styrmand

Otter 

1980
Sommer-OL 1980
Medlemmer af Europa-Parlamentet for Sverige

Denne artikel lister folkevalgte som har repræsenteret Sverige i Europaparlamentet, inddelt efter valgperiode.

Valgperioden 1995-1998 
Europaparlamentets fjerde valgperiode påbegyndtes 19. juli 1994. Sverige gik med i EU den 1. januar 1995 og det første valg til parlamentet holdtes den 17. september 1995 (se Europa-Parlamentsvalget 1995 i Sverige). I perioden mellem 1. januar og 8. oktober 1995 var parlamentsmedlemmerne udsendt af rigsdagen med mandatfordeling ud fra resultatet i rigsdagsvalget 1994. Ved begge tilfældene udpegedes 22 medlemmer.

1. januar–8. oktober 1995

9 oktober 1995–19 juli 1999

Valgperioden 1999-2004 
Europaparlamentets femte valgperiode løb fra 20. juli 1999–19. juli 2004. Europaparlamentsvalget i Sverige fandt sted d. 13. juni 1999. 22 repræsentanter blev valgt.

Valgperioden 2004-2009 
Europaparlamentets sjette valgperiode løb fra 20. juli 2004–13. juli 2009. Europaparlamentsvalget i Sverige fandt sted d. 13. juni 2004. 19 repræsentanter blev valgt. Junilistan blev det 7. parti, det første udenfor rigsdagen, der havde mandat til parlamentet for Sverige.

Valgperioden 2009-2014 
Europaparlamentets syvende valgperiode påbegyndtes den 14. juli 2009. Europaparlamentsvalget i Sverige fandt sted den 7. juni 2009. 18 repræsentanter valgtes. I og med at Lissabontraktaten trådte i kraft 1. december 2009 fik Sverige yderligere to sæder. Piratpartiet blev det ottende parti, der fik mandat til parlamentet for Sverige.

Kilder
Svømning under sommer-OL 1920

Svømning under sommer-OL 1920. Svømning var med for sjette gang på det olympiske program i Antwerpen 1920. Der blev konkurreret i ti svømmedicipliner, syv for mænd og tre for damer.

Medaljer 

</div>

Herrer

100 m fri

400 m fri

1500 m fri

100 m ryg

200 m bryst

400 m bryst

4x200 m fri

Damer

100 m fri

300 m fri

4x100 m fri 

Sommer-OL 1920
1920
TypeScript

TypeScript er et programmeringssprog der er en udvidelse af JavaScript, som giver mulighed for at angive typer i koden og definere klasser, interfaces og moduler som det kendes fra sprog som fx C# og java. Det består bl.a. af en compiler der genererer javascript som resultat. Sproget og compileren er Free/Libre and Open Source Software og lavet af Microsoft. Danskeren Anders Hejlsberg, chefarkitekt på C# og skaberen af Delphi og Turbo Pascal, har været med til at udvikle TypeScript.

Programmeringssprog
Jigme Singye Wangchuck

Jigme Singye Wangchuck (født 11. november 1955 i Thimphu) var Bhutans konge 1972–2006. Han er søn af Jigme Dorji Wangchuck, og Jigme Singye Wangchuck eftertrådte sin far som monark den 21. juli 1972. Han abdicerede den 15. december 2006 til fordel for sin søn Jigme Khesar Namgyel Wangchuck.

Familie 
Jigme Singye Wangchuck er gift med fire dronninger, som er søstre med hinanden. Han har fem sønner og fem døtre. Flere af hans børn er uddannede i udlandet.

Dronninger 
 Hendes Majestæt Ashi Dorji Wangmo Wangchuck (født 1955, anden datter af Yab Ugen Dorji og Yum Thuiji Zam)
 Hendes Majestæt Ashi Tshering Pem Wangchuck (født 1957, tredje datter)
 Hendes Majestæt Ashi Tshering Yangdon Wangchuck (født 1959, fjerde datter)
 Hendes Majestæt Ashi Sangay Choden Wangchuck (født 1963, femte datter)

Børn 
 Hendes Kongelige Højhed Prinsesse Ashi Chimi Yamgzam Wangchuck, datter af Ashi Tshering Pem Wangchuck (1980)
 Hans Majestæt Kong Druk Gyalpo Jigme Khesar Namgyel Wangchuck, søn af Ashi Tshering Yangdön Wangchuck (1980)
 Hendes Kongelige Højhed Prinsesse Ashi Sonam Dechen Wangchuck, datter af Ashi Dorji Wangmo Wangchuck (1981)
 Hendes Kongelige Højhed Prinsesse Ashi Dechen Yangzam Wangchuck, datter af Ashi Tsering Yangdon Wangchuck (1981)
 Hendes Kongelige Højhed Prinsesse Ashi Kesang Choden Wangchuck, datter af Ashi Tshering Pem Wangchuck (1982)
 Hans Kongelige Højhed Prins Dasho Jigyel Ugyen Wangchuck, søn af Ashi Dorji Wangmo Wangchuck (1984)
 Hans Kongelige Højhed Prins Dasho Khamsum Singhye Wangchuck, søn af Ashi Sangay Choden Wangchuck (1985)
 Hans Kongelige Højhed Prins Dasho Jigme Dorji Wangchuck, søn af Ashi Tshering Yangdön Wangchuck (1986)
 Hendes Kongelige Højhed Prinsesse Ashi Euphelma Choden Wangchuck, datter af Ashi Sangay Choden Wangchuck (1993)
 Hans Kongelige Højhed Prins Dasho Ugyen Jigme Wangchuck, søn af Ashi Tshering Pem Wangchuck (1994)

Eksterne henvisninger 

 Bhutan´s Royal Family 

Buddhistiske monarker
Konger af Bhutan
Monarker der har abdiceret
Egentlige høge

Accipiter er en slægt af fugle i høgefamilien med omkring 50 arter, der tilsammen er udbredt over næsten hele verden bortset fra Antarktis. Kun duehøg (Accipiter gentilis) og spurvehøg (Accipiter nisus) er kendt fra Danmark.

Rovfugle i slægten Accipiter er små eller middelstore fugle, der især lever af at jage andre fugle. I modsætning til hos falkene tages disse dog normalt ikke direkte i luften. Vingerne er korte, mens halen er lang. Føddernes tarse er lang.

Arter 

 Dværgspurvehøg, Accipiter superciliosus
 Ringspurvehøg, Accipiter collaris
 Toppet duehøg, Accipiter trivirgatus
 Sulawesiduehøg, Accipiter griseiceps
 Gråbuget duehøg, Accipiter poliogaster
 Rødbrystet duehøg, Accipiter toussenelii
 Sorthvid duehøg, Accipiter tachiro
 Rustflanket spurvehøg, Accipiter castanilius
 Shikra, Accipiter badius
 Nicobarspurvehøg, Accipiter butleri
 Balkanhøg, Accipiter brevipes
 Paddespurvehøg, Accipiter soloensis
 Rødbåndet spurvehøg, Accipiter francesiae
 Sulawesispurvehøg, Accipiter trinotatus
 Lys duehøg, Accipiter novaehollandiae
 Variabel duehøg, Accipiter hiogaster
 Australsk duehøg, Accipiter fasciatus
 Rødbuget duehøg, Accipiter melanochlamys
 Hvidstrubet duehøg, Accipiter albogularis
 Ny caledonisk duehøg, Accipiter haplochrous
 Fijiduehøg, Accipiter rufitorques
 Molukduehøg, Accipiter henicogrammus
 Blågrå spurvehøg, Accipiter luteoschistaceus
 Imitatorspurvehøg, Accipiter imitator
 Gråhovedet duehøg, Accipiter poliocephalus
 Blygrå duehøg, Accipiter princeps
 Rødbenet spurvehøg, Accipiter erythropus
 Afrikansk spurvehøg, Accipiter minullus
 Japansk spurvehøg, Accipiter gularis
 Besra, Accipiter virgatus
 Lille spurvehøg, Accipiter nanus
 Molukspurvehøg, Accipiter erythrauchen
 Australsk spurvehøg, Accipiter cirrocephalus
 Rødnakket spurvehøg, Accipiter brachyurus
 Rosenbrystet spurvehøg, Accipiter rhodogaster
 Madagaskarspurvehøg, Accipiter madagascariensis
 Ovampospurvehøg, Accipiter ovampensis
 Spurvehøg, Accipiter nisus
 Brunbrystet spurvehøg, Accipiter rufiventris
 Amerikansk spurvehøg, Accipiter striatus
 Hvidbuget spurvehøg, Accipiter chionogaster
 Mørkrygget spurvehøg, Accipiter ventralis
 Rødlåret spurvehøg, Accipiter erythronemius
 Gråkronet duehøg, Accipiter cooperii
 Cubaduehøg, Accipiter gundlachi
 Trefarvet spurvehøg, Accipiter bicolor
 Chilehøg, Accipiter chilensis
 Afrikansk skovhøg, Accipiter melanoleucus
 Madagaskarduehøg, Accipiter henstii
 Duehøg, Accipiter gentilis
 Papuaduehøg, Accipiter meyerianus

Noter

Kilder 
 Gill, F & D Donsker (Eds). 2015. IOC World Bird List (v 5.1). . Arkiveret
 Danske navne på alverdens FUGLE Arkiveret version fra juli 2013.
Dansk landrace

Dansk landrace er en generel betegnelse for gamle, danske husdyrracer, men også for flere konkrete racer:

 Dansk Landrace - en svinerace
 Sortbroget Dansk Landrace - en svinerace
 Hvid Dansk Landrace - en anden svinerace
 Dansk Landrace - en gederace 
 Dansk landgås
 Dansk landand
 Dansk landfår
 Dansk landhøne

Note
Charlotte Amalie af Danmark (flertydig)

Charlotte Amalie af Danmark kan henvise til flere personer:

 Charlotte Amalie af Hessen-Kassel (1650-1714) - datter af landgreve Vilhelm 6. af Hessen-Kassel og gift med Christian 5. af Danmark
 Charlotte Amalie af Danmark (1706-1782) - datter af Frederik 4. af Danmark

Se også 
 Charlotte Amalie - hovedstad og største by i øgruppen U.S. Virgin Islands, de forhenværende Dansk-Vestindiske Øer.
Tranevig

Tranevig er et stort sø- og sumpområde syd for Ørnsø sydvest for Silkeborg. Egentlig består det af to søer som ved et smalt løb er forbundet med Dødeå eller Den Døde Kanal og Ørnsø. Mod nord ligger således Tranevig Vældkilder, som er et særpræget vældområde ved foden af en stejl bakkeskrænt. 

Vest herfor ligger Funderholme Enge i forskellige stadier af tilgroning.

Tranevig indgår i Natura 2000-område Natura 2000-område nr. 57 Silkeborgskovene (habitatområde H181), som består af dele af skovene og søerne i Søhøjlandet syd og øst for Silkeborg.

Indtil slutningen af 1800-tallet var søerne en åben bugt på sydenden af Ørnsø. De åbne vandområder er omgivet af arealer, som længe har været under naturlig tilgroning. 

Langs søer og vandløb er der brede rørsumpe, som nærmere land afløses af sumpskov domineret af birk, pil og el. 

Moserne er udlagt under Naturskovsstrategien; mest som urørt skov, men også med plukhugst i randområderne og stævning i den smalle ellemose nærmest Ørnsø (ca. 1,5 ha). 

Den større, sydlige sø - Tranevig - er lavvandet og omkring 1 meter dyb.

Hele Tranevigsområdet er et særdeles værdifuldt fugleområde som rummer en
række arter knyttet til sø, rørsump og sumpskov bl.a. Isfugl (rødlistet) og Nattergal.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Forslag til driften af Silkeborg Statsskovdistrikt 2000-2014 fra Naturstyrelsen
 Tranevig  på wikisilkeborg.dk

Søer i Silkeborg Kommune
Festuca valesiaca

Festuca valesiaca er en tuedannende græsart med en opret til overhængende vækst. Arten er tørketålende og knyttet til steppeområder, tørre overdrev og skrænter. Den bruges af og til i tørre stenbede.


Kendetegn 
Festuca valesiaca, som på dansk kunne hedde 'valaissvingel', er en flerårig, urteagtig plante med en tuedannende vækstform. Bladene er grundstillede, oprette og hårtynde til børsteagtige. Begge bladsider er grågrønne på grund af en voksbelægning. Blomstringen foregår i juni-juli, hvor man finder blomsterne samlet i småaks, der igen danner en løs top. De enkelte blomster er 3-tallige og reducerede (som sædvanligt hos græsserne) med spidse avner og dækblade. Frugterne er nødder ("korn").

Rodsystemet består af en kort rodstok og talrige, dybtgående trævlerødder.

Tuen når en højde på ca. 25 cm, mens de blomstrende stængler når op i ca. 50 cm højde. Tuens bredde svarer omtrent til dens højde.

Hjemsted 

Festuca valesiaca vokser naturligt i Mellemøsten, Kaukasus, Centralasien, det Indiske subkontinent, Kina og det østlige og sydøstlige Europa. Arten er knyttet til lysåbne voksesteder med en jordbund, der er varm og tør, veldrænet, kalkrig og næringsfattig. Den indgår i mange af de plantesamfund, der er forbundet med steppe og overdrev. I Danmark findes planten kun i dyrket form.

I dalen langs floden Dyje i det sydlige Tjekkiet findes lysåbne, egedominerede skove på kalkbund. Her vokser arten sammen med bl.a. aksrapunsel, akselrøn, almindelig avnbøg, almindelig liguster, almindelig merian, almindelig svalerod, bjergkløver, blodrød storkenæb, cypresvortemælk, dværgkirsebær, engsalvie, farvegåseurt, fladkravet kodriver, grenet edderkopurt, gul løg, gul skabiose, guldhårasters, hvid diktam, hvid staudeklematis, håret alant, håret flitteraks, jordstar, klæbrig salvie, kranslilje, mørk kongelys, nikkende limurt, pibekvalkved, pilebladet tusindstråle, rank potentil, rød dværgmispel, skovfyr, skærmokseøje, smalbladet klokke, sommeranemone, Stipa joannis (en art af fjergræs), stor knopurt, sværdalant, tidlig timian, vårfladbælg, weichsel, ædel røllike og ædelkortlæbe

Sort 
I handlen findes en sort af Svingel, der handles under navnet "Festuca valesiaca glaucantha". Den har ikke noget at gøre med denne art, og må ikke forveksles med den.

Noter 

Tørketålende planter
Kalkbundsplanter
Haveplanter
Svingel
Hahausen

Hahausen er en by i Landkreis Goslar, i den tyske delstat Niedersachsen. Den ligger nordvest for bjergkæden Harzen. Nærmeste byer er Seesen mod syd, Rhüden mod vest, Lutter am Barenberge mod nord og Langelsheim mod øst.

Hahausener ligger mod syd i amtet (Samtgemeinde) Lutter am Barenberge.

Til Hahausen hører bydelen Neuekrug og bebyggelsen Ödishausen.

Eksterne henvisninger 

 Officielt websted
 

Byer i Niedersachsen
Philip 2. af Hessen-Rheinfels

Philip 2. (), også kaldet Philip den Yngre (), (født 22. april 1541, død 20. november 1583) var en tysk territorialfyrste, der grundlagde og var den første landgreve af Hessen-Rheinfels fra 1567 til sin død i 1583.

Biografi 
Philip blev født den 22. april 1541 i Marburg i Landgrevskabet Hessen som søn af Landgreve Philip den Ædelmodige af Hessen i hans ægteskab med Christine af Sachsen. 

Ved faderens død i 1567 blev Hessen delt mellem hans sønner, og Philip modtog delen, der blandt andet omfattede Burg Rheinfels og byen Sankt Goar på Rhinens venstre bred, og grundlagde linjen Hessen-Rheinfels.

Ludvig døde den 20. november 1583 på Burg Rheinfels. Da han ikke efterlod sig arvinger, blev hans besiddelser arvet af hans storebror, landgreve Vilhelm 4. af Hessen-Kassel.

Landgrever af Hessen-Rheinfels
Huset Hessen
Regenter fra Tyskland
Tyskere i 1500-tallet
Georg Hirschfeld

Georg Hirschfeld (født 11. februar 1873 i Berlin, død 17. januar 1942 i München) var en tysk forfatter. 

Hirschfeld var først købmand, men følte sig tidlig draget mod digterisk Virksomhed, især efter et ophold i München. Han har skrevet en række fortællinger, af hvilke navnlig Dämon Kleist (1895) er mærkelig ved sin intuitive skildring af, hvorledes digteren Kleists skæbne hypnotiserer en ung mand til selv at begå selvmord. Fremdeles kan nævnes romanerne Das grüne Band (1908) og Das Mädchen von Lille (1906). Mest lykke har dog Hirschfeld gjort som dramatiker. Skuespillene Agnes Jordan og Der Probekandidat er begge blevne opførte på 
Dagmarteatret i København. Blandt hans senere dramatiske arbejder har især Mieze und Maria vakt opmærksomhed. Hirschfeld udgav 1925 sine erindringer om Otto Brahm.

Kilder 
  
  

Dramatikere fra Tyskland
Digtere fra Tyskland
Romanforfattere fra Tyskland
Novelleforfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Berlin
Salmonsens
Otto Hirschfeld

Heinrich Otto Hirschfeld (16. marts 1843 i Königsberg - 27. marts 1922) var en tysk oldtidshistoriker og epigraf.

Profesorater 
Hirschfeld blev 1872 professor i Prag, 1876 i Wien og 1885 i Berlin. Han afgik som professor 1917.

Udgivelser og arbejder 
Hirschfeld(s)

- var siden Mommsens død i 1903 leder af udgivelsen af Corpus Inscriptionum Latinarum.

- arbejder angår mest romersk epigrafik og antikviteter.

- hovedværk er Untersuchungen auf dem Gebiete der römischen Verwaltungsgeschichte (2. udgave 1905).

- har som medarbejder ved Corpus inscriptionum Latinarum udgivet største parten af Frankrigs latinske indskrifter, hvortil slutter sig hans
Gallische Studien (1883—84).

- talrige mindre afhandlinger er samlede i Kleine Schriften (1913).

Kilder 
 
 
 

Historikere fra Tyskland
Ansatte ved Prags Universitet
Ansatte ved Wiens Universitet
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Salmonsens
Thomas Duffus Hardy

Sir Thomas Duffus Hardy (22. maj 1804 i Port Royal på Jamaica - 15. juni 1878 i London) var en engelsk historiker.

1819 ansattes han i Towers arkiv, for hvilket han i den følgende tid udgav en række samlinger af engelske kongebreve fra middelalderen samt den interessante gamle beretning Modus tenendi Parliamentum (1846). Hans dygtighed som palæograf og arkivmand gjorde, at man ønskede at ansætte ham ved det nyorganiserede engelske rigsarkiv, men på grund af protektion blev historikeren Palgrave foretrukket, og først 1861 fulgte Hardy ham som deputy keeper, hvilken stilling han beklædte til sin død.

Han virkede her med megen iver for at gøre arkivets indhold tilgængeligt for den historiske forskning, og oprettelsen af den vigtige udgiverkommission Historical manuscripts commission (1869), i hvilken han var selvskreven som medlem, skyldtes for en stor del hans initiativ. Af hans senere udgaver kan nævnes A descriptive catalogue of manuscripts relating to the history of Great-Britain and Ireland (1862—71) og Syllabus in English of Rymers Foedera (1869). Hardy blev 1873 knight.

Kilder 

 

Historikere fra England
Arkivarer
Faglitterære forfattere fra England
Engelsksprogede forfattere
Briter i 1800-tallet
Salmonsens
Personer fra Jamaica
Edmund Hardy

Edmund Georg Nicolaus Hardy (9. juli 1852 i Mainz - 10. oktober 1904 i Würzburg) var en tysk religionshistoriker og indolog.

Hardy blev katolsk præst 1875 og professor i filosofi i Freiburg i Baden 1885. Han tog 1893 sin afsked og blev derefter kaldet til professor i sammenlignende religionsvidenskab i Freiburg i Schweiz, hvorfra han af helbredshensyn trak sig tilbage 1894 til Würzburg. De sidste 10 år af sit liv helligede han sig med stor iver og begejstring til studiet af buddhismen og Palilitteraturen og udgav en anselig række af vigtige Palitekster, som på grund af det forcerede arbejde lider under væsentlige mangler. Han anlagde leksikalske samlinger og forarbejder til et Pali-leksikon og efterlod ved sin død en kapital på 70000 mark til en understøttelsesfond for indiske studier (Hardy-Stiftung under bestyrelse af det Bayerske Videnskabsakademi). 

Blandt hans værker må nævnes: Der Begriff der Physis in der griechischen Philosophie, 1. Del (1884); Der Buddhismus nach älteren Pāli-Werken dargestellt (1890); Die vedischrbrahmanische Periode der Religion des alten Indiens (1893); Indische Religionsgeschichte (i "Sammlung Göschen" 1898); Buddha (sammesteds 1903); Indiens Kultur in der Blütezeit des Buddhismus. König Asoka (1902); desuden en stor mængde mindre bidrag i tidsskrifter, blandt andet i "Archiv für Religionswissenschaft", bind 4 (Zur Geschichte der vergleichenden Religionswissenschaft). I Pali Text Societys skrifter har han udgivet: Paramattha-dīpanī, Part III—IV (1896—1901); Anguttara-Nikāya, Part III, IV, V (1896—1900) og Nettipakaraṇa (1902).

Kilder 

  

Præster fra Tyskland
Katolske præster
Indologer
Filologer fra Tyskland
Religionshistorikere
Teologer fra Tyskland
Filosoffer fra Tyskland
Ansatte ved Freiburgs Universitet
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Mainz
Salmonsens
Fredrik Ingier

Fredrik Ingier (født 11. februar 1805 i Ullensaker, død 28. juni 1882 i Skedsmo) var en norsk præst.

Ingier blev student 1822, cand. theol. 1825 samt 1826 kateket og førstelærer ved Borgerskolen i Skien. Han var fra 1831 sognepræst forskellige steder i Telemarken og Jarlsberg til 1849, da han blev sognepræst (senere provst) i Skedsmo (Romerike), hvor han virkede til sin død. Han var en lærd teolog, der alt i begyndelsen af 1830'erne optrådte som kritisk forfatter i Wexels' Tidsskrift for Kirkekrønike og senere vakte opmærksomhed ved afhandlinger i Teologisk Tidsskrift og et par småskrifter om den ved præsten Lammers vakte religiøse bevægelse i den norske kirke omkring 1855. Mest kendt, også i Danmark, blev Ingier som en af grundtvigianismens varmeste og med teologisk lærdom bedst udrustede talsmænd i Norge. Mod Caspari skrev Ingier Om den kirkelige Anskuelse (1861) og Pietisterne eller Forsamlingsfolket (1868) og mod Martensen Om Ordet af Herrens Mund (1864).

Kilder 

 

Præster fra Norge
Teologer fra Norge
Faglitterære forfattere fra Norge
Dansksprogede forfattere fra Norge
Nordmænd i 1800-tallet
Salmonsens
Francis Palgrave

Francis Palgrave (født juli 1788 i London, død 6. juli 1861 i Hampstead) var en engelsk historiker, far til Francis Turner, William Gifford, Inglis og Reginald Palgrave.

Palgrave var af jødisk familie (Cohen), men gik 1823 over til katolicismen og fik da tilladelse til at antage sin svigermoders familienavn. Palgrave var oprindelig jurist, men kastede sig tidlig med iver over historiske studier. Af regeringen fik han store udgiverarbejder, blandt andet Parliamentary writs (1827—34); 1838 blev han arkivar ved Statsarkivet. Hans hovedværker, Rise and progress of the English commonwealth (1882), History of Normandy and England (1851—64, ufuldendt), var banebrydende ved deres behandling af Englands ældre middelalder på et rigt grundlag af samtidige kilder, men forældedes hurtigt på grund af fremragende efterfølgeres arbejder. Når disse imidlertid helt brød staven over Palgraves fremhæven af den keltoromanske indflydelse på den senere udvikling, har den nyere forskning dog i nogen grad givet ham oprejsning.

Kilder 

  

Historikere fra England
Arkivarer
Faglitterære forfattere fra England
Engelsksprogede forfattere
Briter i 1700-tallet
Briter i 1800-tallet
Personer fra London
Salmonsens