kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rokuro-kubi

Rokuro-kubi er kendt for at være en utrolig skræmmende myte i Japan. Rokuro er en stank, der ikke må komme ind i kroppen. Stanken får hovedet til at forlade kroppen og leve sit eget uhyggelige liv. Kroppen ligger og rådner op, og hovedet flyver løs i skove og grotter, sammen med andre hoveder. Efter, at en person møder et flyvende hoved, og hvis personen bliver bidt, så er den stakkel også blevet Rokuro. Myten startede i 1858 med, at en forfatter skrev en skrækhistorie, denne, og derefter havde han sagt, at han havde flygtet fra flyvende hoveder, der har været efter ham. Hans bevis var, at han var blevet bidt i læben meget kraftigt. Lige siden har det forblevet en myte i Japan, som nogen tror på, og andre ikke tror på. Men selvfølgelig tror folk udefra bare, det er et forsøg på berømmelse, det forfatteren gjorde.

Kultur i Japan
Panamakanalzonen

Panamakanalzonen (engelsk: Panama Canal Zone, spansk: Zona del Canal de Panamá) var et 1.432km² stort amerikansk uorganiseret territorium i Panama. Territoriet strakte sig over en cirka otte kilometer bred landstribe på begge sider af Panamakanalen. Territoriet blev en realitet, da USA og Panama i 1903 indgik en aftale, som bestemte, at USA skulle stå for konstruktionen og styringen af Panamakanalen samt den otte kilometer brede kontrolzone.
Som en del af aftalen indgik byerne Panama City og Colón ikke i territoriet, selvom de lå inden for den 8 km lange landstribe.
Aftalen om Panamakanalzonen blev indgået d. 18 november 1903 med indgåelsen af Hay–Bunau-Varilla-traktaten. Den 26. februar 1904 blev land- og vandområderne inden for territoriet officielt overgivet til USA's kontrol.

USA kontrollerede selvstændigt området i perioden mellem 18. november 1903 og 1979, hvor USA drev kanalen og stod for vedligeholdelsen, indtil Panamakanalen i sin helhed blev overdraget til Panama 31. december 1999. Fra 1979 til 1999 var der en amerikansk-panamansk fællesadministration af området.
Overdragelsen af Panamakanalen til Panama blev bestemt i Torrijos-Carter-traktaterne fra 1977, hvor man også fastslog kanalens neutralitet. 

I dag drives kanalen af Panama Canal Authority.

Se også 
 Panamakanalen
 Panama-jernbanen
 IEEE's milepæle, Panamakanalens elektriske installationer fra 1914 regnes som en milepæl indenfor elektrisk og elektronisk ingeniørvidenskab.

Referencer 

Etableret i 1903
Ophørt i 1979
Panamas geografi
USA's historie
Piero di Lorenzo de' Medici

Piero di Lorenzo de' Medici eller bare Piero II de' Medici (født 15. februar 1472, død 28. december 1503), undertiden også kaldt Piero den Uheldige, var Gran Maestro af Firenze fra 1492 indtil hans eksil i 1494.

Biografi 
Piero di Lorenzo de' Medici var født i Firenze som den ældste søn af Lorenzo de' Medici (il Magnifico) og Clarice Orsini. Han var broder til Pave Leo 10..

Han blev uddannet af store personligheder som Angelo Poliziano til at følge sin far som hersker af Firenze. Hans tøjlesløse, arrogante og udisciplinerede personlighed skulle dog vise sig at gøre det svært for Piero at beklæde embedet som hersker i Firenze. 

Piero fik overdraget myndigheden som leder i Firenze i 1492. To år senere (1494) gjorde Karl 8. af Frankrig indtog i Italien med en stor militærstyrke og gjorde krav på den napolitanske trone. Karl 8. var blevet fristet af Ludovico Sforza, il Moro, forhenværende regent i Milano, som kunne afsætte sin nevø Gian Galeazzo Sforza og i stedet indsætte kongen som hertug.

Efter at have afgjort nogle sager i Milano bevægede Karl 8. sig mod Napoli. Han drog gennem Toscana og lod nogle soldater blive tilbage, for at sikre kommunikationen med Milano under felttoget. Piero forsøgte at være neutral, men det var i Karls øjne uacceptabelt, og han planlagde at invadere Toscana. Piero forsøgte modstand, men kunne ikke hente megen hjælp i Firenze. Firenze led under Girolamo Savonarolas indflydelse, så selv hans fætre flygtede fra byen og Karl 8.s tropper.

Piero opgav hurtigt og betingelsesløst kampen, da Karl 8.s tropper nærmede sig byen. Utilfredshed blandt byens borgere førte til, at Medici-familien måtte flygte. Palazzo familien blev plyndret, Republikken Firenze blev genindført, og familien blev officielt dømt til eksil. Den bosatte sig i de andre italienske stater og i resten af Europa.
Mens Spanien og Frankrig i 1503 fortsatte kampen i Italien om herredømmet i Napoli, druknede Piero i Garigliano-floden, da han flygtede efter slaget, som hans allierede franskmændene tabte.

Ægteskab og børn 
Piero giftede sig med Alfonsina Orsini i 1488. Hun var datter af Roberto Orsini, greve af Tagliacozzo og Caterina Sanseverino. 
De fik to børn:
 Lorenzo 2., hertug af Urbino (12. september 1492 – 4. maj 1519).
 Clarice de' Medici (1493 – 3. maj 1528). Hun giftede sig med Filippo Strozzi den Yngre (1488 - 1538).

Eksterne henvisninger 

Personer fra Firenze
Personer fra renæssancen
Piero di Lorenzo de'
Jenna Fischer

Jenna Fischer (født 7. marts 1974) er en amerikansk skuespiller. Bedst kendt som receptionisten Pam Beesly i komedieserien The Office.

Filmografi i udvalg 
 Blades of Glory (2007)
 Walk Hard: The Dewey Cox Story (2007)
 The Promotion (2008)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Indiana
Personer fra Fort Wayne, Indiana
Graham Nash

Graham Nash (født 2. februar  1942) er en engelsk sanger, guitarist og pianist. 

Han debuterede med gruppen The Hollies tidlig i 1960'erne, og havde en solid karriere der, men trak sig alligevel ud i 1968, for at rejse til USA, hvor han begyndte samarbejdet med David Crosby, Stephen Stills og efterhånden også Neil Young.

Hans evne som sanger og sangskriver har givet ham trofaste fans over hele verden. Desuden er han en anerkendt fotograf. 

Nash besøgte Oslo i 2005 under Norwegian Wood-festivalen.

Diskografi 
 Songs for beginners,  1971
 Wild Tales, 1973
 Earth & Sky, 1980
 Innocent eyes, 1986
 Songs for survivors, 2002
 This path tonight, 2016
 Now, 2023

Se også 
 Crosby, Stills & Nash

Eksterne henvisninger 

Guitarister fra Storbritannien
Sangere fra England
Buffalo Springfield

Buffalo Springfield var et amerikansk rockband som blev startet i Los Angeles, Californien i 1966. Bandet udgav tre album og var aktivt i to år. Buffalo Springfield var stærkt inspireret af folk rock bandet The Byrds som også var fra Los Angeles.

Bandet bestod af Neil Young, Stephen Stills, Richie Furay, Dewey Martin og Bruce Palmer som senere blev udskiftet med Jim Messina. Gruppens to mest kendte medlemmer var Neil Young og Stephen Stills, som senere spillede sammen i gruppen Crosby, Stills, Nash & Young. Disse to skrev også det meste af musikken på gruppens tre album. Efter Buffalo Springfields opløsning i 1968 dannede Furay og Messina bandet Poco, der siden er blevet anerkendt som en pioner inden for country rocken. 

Blandt Buffalo Springfields mest kendte sange var «For What It's Worth», «Mr. Soul» og «On The Way Home».

I 1997 blev gruppen optaget i Rock and Roll Hall of Fame.
Diskografi

 Buffalo Springfield 1967
 Buffalo Springfield Again 1967
 Last Time Around 1968

Eksterne henvisninger 
 Expecting To Fly – The Buffalo Springfield Story
 Buffalo Springfield  på Allmusic

Rockgrupper fra USA
Etableret i 1966
Ennepe-Ruhr-Kreis

Ennepe-Ruhr-Kreis er en landkreis, der ligger i det nordrhein-westfalske regierungsbezirk  Arnsberg. Den grænser op til (mod nord og med uret) de tre byer uden for kreis Bochum, Dortmund og Hagen fulgt af Märkischer Kreis, Oberbergischer Kreis, byen Wuppertal, Kreis Mettman og byen  Essen.

Geografi
Navnet fortæller, at landkreisen befinder sig i dalen mellem de to floder Ruhr og Ennepe.

Byer

Kreisen havde   indbyggere pr.

Eksterne henvisninger 

 Kreisens websted
Naturalisation

Naturalisation betyder opnåelse af indfødsret eller statsborgerskab i et andet land end det, hvor man er født.

Naturalisation sker i Danmark ved, at ansøgeren med navns nævnelse optages på en af de særlige love om indfødsrets meddelelse, hvoraf der som regel gennemføres to om året.

Naturalisation anvendes også i forbindelse med anerkendelse af adelsskab fra andre lande. Mange udenlandske adelspersoner er således blevet naturaliserede som tilhørende dansk adel.

Jura
Adel
Wedel

Wedel eller Vedel har flere betydninger:

 Wedel (Kreis Pinneberg) – en by i Kreis Pinneberg i Slesvig-Holsten
 Wedel (adelsslægt) (også Wedell) – en tysk-dansk adelsslægt der formodentlig tager sit navn efter den ovennævnte by i Slesvig-Holsten
 Wedel – et efternavn for flere borgerlige familier i Tyskland
 Vedel eller Wedel – et gård- og stednavn flere steder i Danmark med betydningen vadested, afledt af det olddanske ord wæthel, herunder
 Vedel eller Wedel – en ældre stavemåde for Vejle
 Vedel eller Wedel – mange danske familier opkaldt efter Vejle eller andre steder kaldt Vedel eller Wedel
Selma

Selma kan henvise til flere artikler:

 Selma, Alabama
 Selma (pigenavn)
 Selma - amerikansk historisk dramafilm fra 2014

Se også
 Selma Lagerlöf
 Selma Bouvier
Gyre

En gyre er en vinddreven strømhvirvel i havet. Alt efter opgørelsesmetode er der flere eller færre, men den amerikanske oceanograf Curtis Ebbesmeyer regner med 11 gyrer, hvoraf de tre i Arktis er delvis overlappende. Gyrernes cirkulation medfører, at vraggods, plastic og andet havaffald kan sejle rundt og rundt på havet (på eller lige under overfladen) indtil det bliver nedbrudt til stadig mindre partikler, driver i land eller synker til bunds.

Man har i forskningsøjemed afsendt plastickort, så man ved at spore disse kan få mere viden om gyrernes forløb og virkemåde.

Plastikforureningen

I Affaldsøen i Stillehavet på et område på mellem 700.000 og 15.000.000 km2 er der ophobet store mængde plastikaffald med det meste nedbrudt til mikroplastik i konfetti-størrelse eller mindre med en koncentration som er målt i 1999 til 335 000 genstande/km2 eller 5.1 kg/km2. Tilsvarende er der fundet sammenlignelige mængder af mikroplastik og nanoplastik i alle de større strømhvirvler i oceanerne.

Skema over de 11 gyrer

Eksterne links og henvisninger

Kilde 
 Liv Mygind: Kondisko og klodser på afveje i Samvirke juli 2009

Oceanografi
Rotation
Angrebet på La Caine

Angrebet på Panzer Gruppe Wests hovedkvarter ved La Caine i Normandiet var et vellykket luftangreb fra RAF's 2. taktiske luftstyrke. Angrebet fandt sted den 10. juni 1944 og ødelagde tyskernes kontrol over deres panserstyrker. Angrebet førte til at panserstyrkernes chef blev såret og at den tyske kommunikation brød sammen. Panserhovedkvarteret blev herefter trukket tilbage til Paris.

Angrebet 
Under slaget om Normandiet blev hovedkvarteret for Panzergruppe West opslået i slottet ved La Caine. Den 9. juni 1944, tre dage efter landgangen i Normandiet blev hovedkvarterets nye placering afdækket ved hjælp af dekryptering af tyske Enigma-meddelelser. Den 10. juni 1944 bombede fly fra 2. taktiske luftstyrke landsbyen. Angrebet blev udført af 40 raketbevæbnede Hawker Typhoon jagerbombere, som angreb i tre bølger i lav højde og af 61 B-25 Mitchell bombefly, som kastede 500 punds bomber fra 12.000 fods højde (3.650 m).

Tab og ødelæggelser 
18 medlemmer af hovedkvarterets stab vides at være blevet dræbt under angrebet, herunder stabschefen generalmajor Sigismund-Helmut von Dawans. Panzergruppens chef, general Leo Geyr von Schweppenburg blev såret under angrebet. Mens selve slottet ikke blev alvorligt skadet blev den nærliggende frugthave, hvor hovedkvarterets køretøjer stod parkeret, kraftigt beskadiget, og kommunikationsudstyret blev ødelagt.

Konsekvenser 
Hovedkvarteret blev ukampdygtigt og trukket tilbage til Paris. Den tyske ledelse i området blev midlertidigt overdraget til 1. SS panserkorps. Angrebet ødelagde den eneste vestlige tyske hovedkvarter, som var i stand til at håndtere et stort antal mobile divisioner.

Referencer 

Operation Overlord
La Caine

La Caine er en kommune i departementet Calvados i regionen Basse-Normandie i det nordvestlige Frankrig.

Historie

2. verdenskrig 

Efter de allieredes landgang i Normandiet blev hovedkvarteret for den tyske Panzergruppe West opslået ved slottet i La Caine. Hovedkvarterets nye placering blev afdækket af det britiske efterretningsvæsen ved hjælp af dekryptering af Enigma-meddelelser. Den 10. juni bombarderede fly fra RAF's 2. taktiske luftstyrke landsbyen og dræbte den tyske stabschef og 17 andre.

Noter 

Caine, La
Ree Park - Ebeltoft Safari

Ree Park Safari er en safaripark, der ligger ved Ebeltoft på Djursland.
Selve parken er cirka 70 hektar stor, men da parken ejer en del omkringliggende jord kommer totalarealet på omkring 125 hektar.

Parken blev grundlagt i 1991 af Frans Kilde Hansen og hed Ebeltoft Dyrepark. Den blev i 1993 overtaget af Lars Thye og ændrede navn til Ebeltoft Zoo og var tænkt som en naturpark med smukke anlæg, legefaciliteter og klappedyr. Siden overtog Merete og Henrik Elsass i 1998 og parken skiftede navn til Ebeltoft Zoo & Safari, hvorefter en egentlig zoologisk have blev planlagt.
Tidligere anlæg blev revet ned for at gøre plads til den geografiske opdeling af parken, som den er i dag.
Som noget nyt kom der senere hen også Land Rover-safari.

I 2006 overtog Karsten Ree parken, der fik sit nuværende navn. Samtidig med skiftet kom flere geparder til parken, som så blev et af Europas største avlscentre.

I 2007 blev parken medlem af DAZA og EAZA.

Direktør Jesper Stagegaard er vært på DRs program Tæt på dyrene, hvor han tager rundt og fortæller om de forskellige dyr.

Generelt 

Ree Park har omkring 80 forskellige dyrearter. Parken er delt op efter kontinenter, og de fleste af dyrene går ofte sammen med deres geografiske artsfæller. Eksempelvis går de arktisk ulve og sortbjørnene i samme store anlæg på den Nordamerikanske prærie. Aberne er delt op på "abeøer", med hver deres unikke abearter som kattalemur, vari lemur, dødningehovedaber og edderkopaber.

Parken går meget op i at give dyrene et så naturligt miljø som muligt i fangenskab. Det har gjort parken kendt for sine store anlæg, hvoraf det største er 11,5 hektar. Særligt geparderne er en stor attraktion, da det er de eneste geparder i Danmark. Især avlsarbejdet har gjort parken kendt i andre lande, da parken ofte har unger, selv om det er meget svært at få geparder til at parre sig i fangeskab.

Parken gik i 2009 med i projektarbejdet om bevarelsen af katangaløven (den sydvestafrikanske løve), et af de mest truede rovdyr i verden.

Et af Ree Parks nyeste projekter er det sorte næsehorn. Dyret "Thabo" kom til parken i 2010 som det første sorte næsehorn i Danmark.

Alle disse projekter er en del af European Endangered Species Programme (EEP), et europæisk avlsprogram til bevarelse af truede dyrearter.
Ud over de nævnte dyrearter, som er med i EEP, kan følgende dyr opleves:

 Afrikansk Vildhund
 Hvidhåndet Gibbonabe.
 Europæisk bison
 Gulstrubet mår
 Rød panda
 Asiatisk dværgodder
 Bongo antilope
 Sandkat

Der findes også andre dyrearter som blisbukke, alpakaer, maraer og onager.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Reepark.dk
 Tæt på dyrene – DR

Ebeltoft
Dyreparker i Danmark
Etableret i 1993
Odsherred Zoo

Odsherred Zoo Rescue, er Danmarks første og eneste zoo og rescuecenter for eksotiske dyr, og ligger ved Asnæs i Odsherred på Sjælland.

Parken fylder 14 tønder land land og har ca. 600 dyr fordelt på 100 dyrearter.

Odsherred Zoo har specialiseret sig i hold af små aber.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Hjemmeside for Odsherred Zoo

Dyreparker i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Odsherred Kommune
Conestoga-vogn

En Conestoga-vogn er en tung, bred-hjulet overdækket fragtbærer anvendt meget under de sene 1700'erne og 1800'erne USA. Den var stor nok til at transportere gods op til syv ton (8 short-tons), og blev trukket af fire til seks Conestoga heste. Det var en slags overdækket båd på hjul.

Historie 
Den første Conestoga-vogn kom fra Pennsylvania omkring 1750 og menes lavet af Mennonitter. Navnet Conestoga kom fra Conestoga Valley ved Lancaster, Pennsylvania.
 
I kolonitiden var Conestoga-vognen populær til at migrere sydover gennem Great Appalachian Valley langs Great Wagon Road. Efter den amerikanske uafhængighedskrig blev der åbnet for handel til Pittsburgh og Ohio. I 1820 var fragtprisen ca. én US dollar per 100 pund per 100 amerikansk mil med hastigheder på omkring 25 km (15 amerikanske mil) per dag. Conestoga-vognen kørte ofte i lange vogntog, og den var det primære fragtfartøj over land gennem Appalacherne indtil jernbanen.

Brug 
Vognene blev trukket af 6-8 heste eller et dusin okser. Vognene var formet som en båd, da det hindrede godset i at falde ud. En værktøjskasse hang parat på siden. Vognens buer var overtrukket med tekstil som beskyttelse mod regn, varme og sne. Hjulene var formet, så de hjalp vognen mod at sidde fast i mudder. Middel Conestoga-vognen var 24 fod lang, 11 fod høj – og 4 fod i bredden og dybden. Den kunne bære op til 12.000 pund fragt.

Opbygning 
Conestoga-vognen var klogt bygget. Dens gulv buede opad for at hindre indholdet i at vippe eller skride. Revnerne i bunden af vognen blev stoppet med tjære for at hindre dem i at tage vand ind, når de krydsede floder. Vognen blev dækket af stærk hvid kanvaspresenning, som blev strakt over buerne. Rammen og affjedringen var lavet af træ, mens hjulene ofte var jernbeslåede, så de var mere holdbare. Tønder på siden af vognen var vandbeholdere. Værktøjskasser indeholdt værktøj som var nødvendigt til at reparere vognen. Conestoga-vognen blev anvendt til mange typer rejser. Fx passagen til Californien under Guldfeberen.

Termen "Conestoga-vogn" refererer specifikt til denne type fartøjer; "Conestoga-vogn" er ikke et generisk udtryk for "prærievogn." Vognene, som blev anvendt under den vestlige udvidelse af USA, var for det meste almindelige landbrugsvogne udstyret med kanvas overdækning.

Se også 
 Prærievogn
 Vogn

Kilder/referencer 

Hestevogne
Teltvogne
USA's historie

nl:Paard en wagen
Roquebrune-Cap-Martin

Roquebrune-Cap-Martin (Ròcabruna Caup Martin på occitansk, Roccabruna-Capo Martino på italiensk) er en fransk kommune i Alpes-Maritimes-departmentet i det sydlige Frankrig. Kommunen ligger mellem Monaco og Menton. Kommunens navn skiftede fra Roquebrune på grund af forvekslinger med byen Roquebrune-sur-Argens, der ligger i et nabodepartement ved Rivieraen.

Indtil 1860 var Roquebrune-Cap-Martin og Menton en del af Fyrstedømmet Monaco.

Andet 
På rådhuset i Roquebrune-Cap-Martin blev den daværende danske udenrigsminister og senere statsminister Jens Otto Krag i 1959 viet til den danske skuespiller Helle Virkner.

Se også 
 Kommuner i Alpes-Maritimes

Eksterne henvisninger 
 Kommunens hjemmeside

Alpes-Maritimes
Kommuner i Frankrig
Cromwell

Opslaget Cromwell kan henvise til:
 Thomas Cromwell, 1. Jarl af Essex (ca. 1485 – 28. juli 1540) var en engelsk statsmand der var kong Henrik 8.s ledende minister fra 1532 til 1540.
 Oliver Cromwell – britisk statschef (Lord Protector) 1653-58
 Richard Cromwell – britisk statschef 1658-59, søn af ovenstående
 Cromwell, New Zealand – by i New Zealand, opkaldt efter Oliver Cromwell
 Cromwell (kampvogn) – britisk kampvognstype, opkaldt efter Oliver Cromwell
Schack (adelsslægt)

Schack er en uradelsslægt fra Niedersachsen. Herrerne af Schack hørte oprindeligt til uradelen i Lüneburg. Senere kom grene af familien til hele Nordtyskland og Danmark, hvor de stadig består.

Familien er, trods navneligheden, ikke beslægtet med den schlesiske adelsslægt Schack von Wittenau (også Schach von Wittenau), der kendes fra 1415.

Steder knyttet til familien 
 Gülzow
 Basthorst
 Müssen
 Schackenborg

Adelsslægter fra Danmark
 
Adelsslægter fra Niedersachsen
Adelsslægter fra Pommern
Münster (regierungsbezirk)

Münster eller Regierungsbezirk Münster er et af fem regierungsbezirke i den tyske delstat Nordrhein-Westfalen.

Geografi 
Regierungsbezirk Münster ligger i det område, der i ældre tid blev kaldt Münsterland, og som er hjemsted for et usædvanligt stort antal middelalderborge. Det ligger i den nordvestlige del af Nordrhein-Westfalen.

Landkreise og kreisfrie byer 

Regierungsbezirk Münster består af fem landkreise med i alt 75 kommuner samt tre kreisfrie byer.

Nordrhein-Westfalen
Regierungsbezirke i Tyskland
Barnekow

Barnekow har flere betydninger:

 Barnekow (adelsslægt) – en tysk-dansk-svensk uradelsslægt, herunder:
 Christian Barnekow (komponist) – dansk komponist (1837-1913)
 Barnekow (Landkreis Nordwestmecklenburg) – en kommune i Landkreis Nordwestmecklenburg i Mecklenburg-Vorpommern
Barnekow (adelsslægt)

Barnekow er en vendisk uradelig slægt, der angives oprindeligt at stamme fra Mecklenburg, fra Barnekow ved Wismar, eller Pommern, fra Hohen und Lütken Barnekow, og som nu også findes i Danmark og Sverige. Muligvis har der været to forskellige slægter af dette navn, idet de mecklenborgske Barnekow'er førte et andet våben end den nulevende fra Rügen kommende slægt.

Våbenskjold 
Den nulevende slægt fra Rügen fører i sit skjold en halv rød vædder i sølvfelt
og samme mærke på hjelmen mellem to hvide strudsefjer ell. to påfuglefjer. Vædderen føres
nu kronet, hjelmtegnet er ofte varieret. Da en vædder på vendisk hedder baran, er det ikke
udelukket, at navnet er dannet efter våbenmærket.

Historie 
I første halvdel af 13. århundrede nævnes ridderen, Hr. Aluericus de Bernekowe. Hans Barnekow til Birkholm og Tølløse (død 1559) kom i dansk tjeneste og blev 13. december 1547 naturaliseret her i landet, han var fader til den navnkundige Christian Barnekow, der faldt på Skjellinge Hede. Sidstnævntes afkom blev efter Skånes afståelse i Sverige, hvor denne linje 1751 blev optaget i friherrelig, 1816 i grevelig stand.

Wilken Zacharias Barnekow (1730-1784), der tilhørte en anden linje, af hvilken flere medlemmer havde stået i dansk tjeneste, kom til Danmark og blev karakteriseret oberstløjtnant. Hans sønnesøn, kammerherre, ritmester Frederik Wilhelm Christian Barnekow (1802-1879), fik 26. september 1877 kgl. anerkendelsespatent som dansk adel tillige med sine tre brodersønner, af hvilke den ene, komponisten Christian Barnekow, var søn af overauditør, kammerjunker Adolph Gothard Joachim Barnekow (1805-1839), der var forfatter af et af Videnskabernes Selskab prisbelønnet arbejde om slægten Barnekow.

Slægtens steder 
Medlemmer af slægten har i Danmark ejet Birkholm, Tølløse, Hjelmsø, Gammel Køgegård, Ødemark, Jomfruens Egede og Nielstrup.

Slægtens svenske gren 
Den danske diplomat Christian Barnekow (1556–1612) ejede bl.a. Vidskøvle slot og Lillö slot i Skåne. Senere overtog en yngre Christian Barnekow (1626–1666) slægtens besiddelser i Skåne og på Rygen.

Ved Freden i Roskilde i 1658 blev Skåne afstået til Sverige, og den yngre Christian Barnekow (1626–1666) gik i svensk tjeneste. Han blev bl.a. vicepræsident for Göta Hovrätt. I 1664 blev han optaget i den svenske adel som overhoved for ridderslægt nummer 23.

Han sønnesøn landshøvding og general Christian Barnekow (1694-1762) blev friherre i 1751 og overhoved for friherreslægt nummer 230.

Den næste sønnesøn blev greve i 1816. Dermed blev hofmarskal Christian Barnekow (1773-1830) grundlægger af greveslægt nummer 128. Flere af hans efterkommere blev rigsdagsmænd.

Kilder 
 Poul Bredo Grandjean, "Barnekow", i: Christian Blangstrup (red.), Salmonsens Konversationsleksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1915-30.

Adelsslægter fra Danmark
Adelsslægter fra Mecklenburg
Adelsslægter fra Pommern
Slægten Barnekow
Adelsslægter fra Sverige