kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Studenterhue

En studenterhue er en særlig kasket, der bæres af studenter og øvrige, som har gennemført en gymnasial uddannelse. De nordiske studenterhuer opstod i 1800-tallet, udformet efter tysk mønster med lak- eller læder-skygge, bånd med kokarde og lav, flad puld. Nogle udgaver har dusk. Farverne varierer.

Se også 

 Den danske studenterhue

Eksterne henvisninger 

 Studenterhuens historie 
 Studenterhuens Regler & Traditioner

Galleri 

Huer
Gymnasial uddannelse
Xianning

Xianning (咸宁; pinyin: Xiánníng) er en by på præfekturniveau i provinsen Hubei i det centrale Kina. Præfekturet har et areal på 10.019 km² og en befolkning på 2.860.000 mennesker (2007) .

Administrative enheder 
Xianning består af et bydistrikt, et byamt og fire amter:

 Bydistriktet Xian'an – 咸安区 Xián'ān Qū ;
 Byamtet Chibi – 赤壁市 Chìbì Shì ;
 Amtet Jiayu – 嘉鱼县 Jiāyú Xiàn ;
 Amtet Tongcheng – 通城县 Tōngchéng Xiàn ;
 Amtet Chongyang – 崇阳县 Chóngyáng Xiàn ;
 Amtet Tongshan – 通山县 Tōngshān Xiàn.

Økonomi 
Præfekturet er et vigtigt transport- og shippingcenter. Andre store erhverv er land- og skovbrug , mineraludvinding. Det er minedrift efter niob, guld, magnesium, antimon, monazit, kul, mangan, vanadium, glimmer og marmor.

Trafik 
Xianning, som betegnes som Hubeis port mod øst, har vigtige jernbanelinjer som Jingguangbanen, mange motorveje og et langt stykke af Yangtzefloden.

Kinas rigsvej 107 fører gennem området. Den løber fra Beijing til Shenzhen (ved Hongkong, og passerer provinshovedstæderne Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

Bypræfekturer i Hubei
Suizhou

Suizhou (traditionel kinesisk: 随州; pinyin: Suízhōu) er en by på præfekturniveau i provinsen Hubei i det centrale Kina. Præfekturet har et areal på 9.636 km² og en befolkning på
2.540.000 mennesker (2007).

Trafik 
Kinas rigsvej 316 går gennem området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.

Administrative enheder 

Suizhou består af: 
 Bydistriktet Zengdu – 曾都区 Zēngdū Qū ;
 Byamtet Guangshui – 广水市 Guǎngshuǐ Shì.

Bypræfekturer i Hubei
Jens Kloppenborg-Skrumsager

Jens Kloppenborg-Skrumsager (født 1970 i Aarhus) er en dansk journalist, der fra juni 2018 til juni 2019 var særlig rådgiver for energi-, forsynings- og klimaminister Lars Christian Lilleholt. Tidligere var han kontaktdirektør i Retriever Danmark A/S (indtil juli 2012 Newswatch).

Kloppenborg-Skrumsager blev student fra Aarhus Katedralskole i 1988, læste derefter statskundskab ved Aarhus Universitet og blev uddannet journalist fra Danmarks Journalisthøjskole i 2002.

Fra 2004 til 2006 var han presse- og informationschef i Københavns Kommune, og har desuden været spindoktor for Søren Pind (V), da han var bygge- og teknikborgmester. Han har desuden arbejdet en årrække i DR, senest som vært på P1 Debat og før det som journalist ved TV Avisen, Deadline og Rapporten. I 2009 etablerede han virksomheden Newswatch, der tilbyder medieovervågning (fra juli 2012 som en del af det nordiske medieovervågningselskab Retriever under navnet Retriever Danmark A/S). I dag tillige bestyrelsesmedlem i medieselskabet Havnefronten.

Fra juli 2015 til november 2016 var han særlig rådgiver for beskæftigelsesminister Jørn Neergaard Larsen og senere for innovationsminister Sophie Løhde. Fra april 2017 til juni 2018 var han leder af Venstres Center for Kommunikation og Politik, hvorefter han i juni 2018 overtog posten som særlig rådgiver for energi-, forsynings- og klimaminister Lars Christian Lilleholt, en post han varetog indtil regeringsskiftet i juni 2019.

Han har en fortid som politisk aktiv. Fra 1988 til 1989 var han formand for Venstres Ungdom i Århus og fra 1994 til 1999 var han medlem af Århus Byråd for Venstre.
Fra 1987 til 1988 var han endvidere formand for Folkeskoleelevernes Landsorganisation.
På et ekstraordinært møde i skolebestyrelsen for Vedbæk Skole den 11. april 2016 blev Jens Kloppenborg-Skrumsager valgt som næstformand i skolebestyrelsen.

Referencer 

Personer fra Aarhus
Journalister fra Danmark
Erhvervsfolk fra Danmark
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Venstre
Medlemmer af Aarhus Byråd
Spindoktorer
Ansatte i DR
Studenter fra Aarhus Katedralskole
Folketingskandidater fra Venstre
Enshi

Enshi (恩施土家族苗族自治州; pinyin: Ēnshī Tǔjiāzú Miáozú Zìzhìzhōu) er et kinesisk autonomt præfektur for minoritetsfolkene tujia og miao i provinsen Hubei i det centrale Kina. Præfekturet har et areal på 24.111 km², og en befolkning på 3.920.000 mennesker (2007)

Hele Enshi er et bjergområde bestående af – fra sydvest mod nordøst – Wubjergene (巫山), Qiyuebjergene (齐岳山脉), Wulingbjergene (武陵山脉) og Daloubjergene (大娄山脉). Næsten ingen af bjergtoppene er på under 1.000 moh.

Jordsmonnet i Enshi er rigt på selen. Området har en rig flora og fauna. Mange kinesiske medicinske urter findes i de tætte skove som dækker store dele af præfekturet. Fra dyrelivet kan fremhæves skældyrene.

Administrative enheder 
Enshi består af to byamter og seks amter:
 Byamtet Enshi (恩施市), 3.972 km², ca. 770.000 indbyggere, regeringssæde;
 Byamtet Lichuan (利川市), 4.603 km², ca. 840.000 indbyggere;
 Amtet Jianshi (建始县), 2.666 km², ca. 510.000 indbyggere;
 Amtet Badong (巴东县), 3.354 km², ca. 480.000 indbyggere;
 Amtet Xuan'en (宣恩县), 2.730 km², 340.000 indbyggere;
 Amtet Xianfeng (咸丰县), 2.550 km², 360.000 indbyggere;
 Amtet Laifeng (来凤县), 1.344 km², 310.000 indbyggere;
 Amtet Hefeng (鹤峰县), 2.892 km², 220.000 indbyggere.

Trafik 
Kinas rigsvej 209 går gennem området. Den begynder i Hohhot i Indre Mongoliet, krydser gennem provinserne Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender i havnebyen Beihai i Guangxi.

Autonome præfekturer i Kina
Hubei
Remember Me

Remember Me er et amerikansk romantisk drama fra 2010, der er instrueret af Allen Coulter. I hovedrollerne ses Robert Pattinson og Emilie de Ravin. Desuden medvirker Pierce Brosnan.

Filmen havde premiere i USA 12. marts 2010 og i Danmark 18. april 2010.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Filmens officielle hjemmeside
 

Amerikanske film fra 2010
Dramafilm fra USA
Engelsksprogede film
Klaus Fischer

Klaus Fischer (født 27. december 1949 i Kreuzstraßl, Vesttyskland) er en tidligere tysk fodboldspiller, der som angriber på Vesttysklands landshold deltog ved både VM i 1978 og VM i 1982, hvor tyskerne ved sidstnævnte vandt sølv. På klubplan spillede han for 1860 München, Schalke 04, FC Köln og VfL Bochum. Han vandt for både Schalke og Köln DFB-Pokalen, og blev i 1976 topscorer i Bundesligaen.

Titler 
DFB-Pokal
 1972 med Schalke 04
 1983 med FC Köln

EM
 1980 med Vesttyskland

Eksterne henvisninger 
 FIFA.com spillerinfo 

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra 1860 München
Fodboldspillere fra FC Schalke 04
Fodboldspillere fra 1. FC Köln
Fodboldspillere fra VfL Bochum
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1978
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1982
Felix Magath

Wolfgang-Felix Magath (født 26. juli 1953 i Aschaffenburg, Vesttyskland) er en tidligere tysk fodboldspiller og nuværende træner. Han har senest stået i spidsen for Shandong Luneng i Kina. Magath har haft en lang succesfuld karriere, med adskillige titler som både spiller og træner.

Spillerkarriere

Klubkarriere 
Magaths aktive karriere strakte sig fra 1972 til 1986, hvor han som midtbanespiller var tilknyttet klubberne Viktoria Aschaffenburg, FC Saarbrücken og Hamburger SV. Længst tid tilbragte han hos sidstnævnte, hvor han også opnåede størst succes, med 306 Bundesliga-kampe og 46 scoringer som følge. Han vandt med Hamburg tre tyske mesterskaber, Pokalvindernes Europa Cup, samt Mesterholdenes Europa Cup.

Landshold 
Magath nåede i årene mellem 1977 og 1986 at spille 43 kampe og score tre mål for Vesttysklands landshold. Hans debutkamp var et opgør mod Jugoslavien. Han var med til at vinde guld ved EM i 1980, samt sølv ved både VM i 1982 og VM i 1986.

Trænerkarriere 
Efter at have indstillet sin aktive karriere blev Magath træner, og har sidenhen med stor succes stået i spidsen for flere klubber. Han var fra sommeren 2004 frem til januar 2007 tilknyttet Bayern München, hvor han i både 2005 og 2006 var med til at vinde The Double, altså både Bundesligaen og DFB-Pokalen. Efter at være blevet fyret i München blev han træner for VfL Wolfsburg, som han i 2009 førte til klubbens første mesterskab nogensinde. Han valgte dog at forlade klubben straks herefter, og blev tilknyttet Schalke 04. Jobbet her varede dog kun halvandet år, hvorefter han blev afskediget grundet svigtende resultater. Han vendte straks herefter tilbage til Wolfsburg, som han fra marts 2011 var cheftræner for. Den 14. Februar 2014 blev Magath udnævnt som træner for Fulham, efter en række dårlige resultater under den forhændværende træner René Meulensteen. Dette er hans første gang i spidsen for et hold uden for hans hjemland, Tyskland. Magath blev fyret i september samme år pga. dårlige resultater.

Titler

Titler som spiller 
Bundesligaen
 1979, 1982 og 1983 med Hamburger SV

Pokalvindernes Europa Cup
 1977 med Hamburger SV

Europa Cup for Mesterhold
 1983 med Hamburger SV

EM
 1980 med Vesttyskland

Titler som træner 
Bundesligaen
 2005 og 2006 med Bayern München
 2009 med VfL Wolfsburg

DFB-Pokal
 2005 og 2006 med Bayern München

Eksterne henvisninger 
 Fussballdaten.de spillerinfo 
 Weltfussball.de spillerinfo

Noter 

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra 1. FC Saarbrücken
Fodboldspillere fra Hamburger SV
Fodboldtrænere fra Tyskland
Personer fra Bayern
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1980
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1982
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1986
Jens Jensen Brock

Jens Jensen Brock (død 1404) af Clausholm var en dansk væbner, søn af Jens Andersen Brock.

Jens Jensen Brock blev dræbt af hr. Jens Nielsen Løvenbalk af Avnsbjerg, der dog nødtes til at sone drabet ved indstiftelse af messer for den døde og ydmygt knæfald for hans frænder.

Ægteskab 
Jens Jensen Brock var gift med:
 Ide Lagesdatter Panter
 søn Eske Jensen Brock, (død 3. maj 1441, Nørresundby)
 søn Lave Jensen Brock, (død 1435)

Kilder 

Jens Jensen
Godsejere fra Danmark
Danskere i 1300-tallet
Mord i Danmark
Hans Henrik Møller

Hans Henrik Møller (født 1956 i Rønne, død 2012) var en dansk skønlitterær forfatter. Møller blev i 1986 mag.art. i nordisk sprog og litteratur og i 1993 desuden ph.d. med afhandlingen Erindringens form. Ved siden af sit forfatterskab arbejdede han som lektor ved Blågård Seminarium.

Statens Kunstfond tildelte ham i 2007 et arbejdslegat på 50.000 DKK. Romanen Burgundia modtog ved udgivelsen KulturBornholms Litteraturpris 2010.

Bibliografi 
Faglitteratur:
 Erindringens form,  (Akademisk Forlag, 1994)
 Tidens tale. Tekster om tid fra Augustin til Kaspar Kaum Bonnén (red. s.m. Merete Møller Olesen)  (Dansklærerforeningen 2000)
 Litteraturhistorie i en kanontid. Klassiske tekster – praksis i undervisningen (red. og bidragyder s.m. Mette Siersted)  (Alinea, 2008)
 Litteraturundervisning – mellem analyse og oplevelse (red. og bidragyder s.m. Henrik Poulsen og Bo Steffensen)  (Samfundslitteratur2010)
 Snoskebolle – og andre litterære essays  (Dråben, 2010)
Skønlitteratur
 Akhnatons torso,  ( Rosinante & Co, 1999)
 12 historier om stedsans,  (Facet, 2007)
 Burgundia,  (Forlaget Hovedland, 2010)

“”

Faglitterære forfattere fra Danmark
Novelleforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Liget i biblioteket

Liget i biblioteket (en: The Body in the Library) er en Agatha Christie kriminalroman fra 1942. Den foregår i den fiktive landsby St. Mary Mead, hvor den fiktive Miss Marple bor.

Plot 

Liget i biblioteket er den anden roman med Miss Marple i rollen som den, der optrævler en drabssag. Landsbyens præst, Len Clement, og hans hustru, Griselda fra Mordet i Præstegården, medvirker også her. Griselda var gravid i den første roman, og da deres barn er på kravlestadiet i den anden, må handlingen foregå nogle år før udgivelsen.
En del af indbyggerne i St. Mary Mead optræder gså i senere romaner, så nogle af de mistænkte kan udelukkes, medmindre Miss Marple-fortællingerne læses i kronologisk rækkefølge. 

Politiet har store vanskeligheder med at finde ud af, hvorfor og hvorledes den unge kvinde, som er offeret, er ankommet i oberst Bantry s bibliotek på Gossington Hall, og oberstens hustru, Dolly, beder derfor sin veninde, Jane Marple, om at finde morderen og rense obersten for mistanke. Miss Marple påtager sig opgaven og finder hurtigt ud af, at der er megen mystik forbundet med sagen.

Anmeldelser 

Anmelderne betegnede denne roman som en af de klassiske Miss Marple fortællinger. .

Danske udgaver 
 Carit Andersen (De trestjernede kriminalromaner nr. 47); 1960.
 Carit Andersen (De trestjernede kriminalromaner, nr. 51); 1970.
 Forum Krimi; 1985.
 Wangel; 1990.
 Peter Asschenfeldts nye Forlag; 1999.

Noter

Litteratur 

 Barnard, Robert (1980): A Talent to Decieve, Fontana/Collins
 Osborne, Charles (1982): The Life and Crimes of Agatha Christie,Collins (London)

Krimier
Litteratur i 1942
Romaner fra England
Agatha Christie
Miss Marple bøger

ka:მკვლელობა აღმოსავლეთ ექსპრესზე
Truet art

En truet art betegner en art af en levende organisme, der er i fare for at uddø. De truede arter kommer på en såkaldt rødliste, der spænder fra Uddød til Ikke truet.

En art tilhører kategorien "truet", hvis den ikke er kritisk truet (CR), men der alligevel er en meget stor risiko for, at den vil uddø i den vilde natur. Kategorien havde tidligere navnet Moderat truet.

For eksempel, se :Kategori:IUCN Rødliste - truede arter

Se også
 Bevaringsstatus
 Portal:Økologien
Danske truede fuglearter

Kilder 
Den danske Rødliste - Om rødlisten - Rødlistekategorierne - Truet (EN), hentet 23. januar 2020.

Eksterne henvisninger

 The IUCN Red List of Threatened Species fra World Conservation Union  
 Billedarkiv  fra ARKive
Manual for rødlistning af plante- og dyrearter i Danmark

Økologi
 
 
Naturbeskyttelse
IUCN's Rødliste
Jacques-René Hébert

Jacques-René Hébert (15. november 1757 – 24. marts 1794) var en fransk journalist og revolutionsmand.

Hébert blev født i Alençon. Han tilhørte en velanset borgerlig familie, men en dom, der overgik ham som ganske ung for injurier, ruinerede ham og den; han søgte da at slå sig igennem i Paris, blandt andet som teaterfunktionær, og under denne kummerlige tilværelse overbevistes han i hvert fald een gang om bedragerisk færd. For den Franske Revolution blev han ganske naturlig en ivrig forkæmper, dog ingenlunde som deltager i de virkelige kampe, men som taler i Cordelier-klubhen og som forfatter. Hans lykke var gjort, da han fik oparbejdet bladet Le Père Duchesne. 

Den 10. august 1792 fik han plads i det revolutionære Kommuneråd; December samme år blev han substitut hos kommunens prokurør. I disse egenskaber og som bladmand arbejdede han på at bøje regering og konvent under det radikale Pariser-demokratis indflydelse, bifaldt septembermordene og forfulgte den fangne kongefamilie på det bitreste og råeste. Konventets girondistiske majoritet søgte at møde hans agreb; maj 1793 lod det ham arrestere, men gav ham få dage atter fri under trykket af hans folke-yndest, og da gironden nu styrtedes, troede Hébert sig en tid lang den egentlige magthaver i hovedstaden. 

Han og hans venner satte sig i efteråret i spidsen for en kamp mod kristendommen og indførelse af "fornuftdyrkelse" og opstillede vidtgående sociale krav. Men herved blev de stedse mere mistænkelige for revolutionens virkelige førstemand, Robespierre, der modarbejdede uvæsenet, og da de marts 1794, støttede på misnøjet med nødstilstanden, vovede åbent at smedde oprørsplaner, blev de arresterede, dømte for de samme forbrydelser, Hébert idelig havde lagt dem, der stod ham i vejen, til last, forbindelse med udlandet og fremkaldelse af dyrtid, og bragte under guillotinen.

Kilder

Litteratur 

 L.F. Toft, En Journalist fra Revolutionstiden – Le Père Duchesne, G.E.C. Gad, 1894.

Journalister fra Frankrig
Politikere fra Frankrig
Personer guillotineret under Den franske revolution
Personer i oplysningstiden
Salmonsens
Franskmænd i 1700-tallet
Le Père Duchesne

Le Père Duchesne var et fransk revolutionært blad, der udkom i perioden under den Franske Revolution.

Oprindeligt var "Fa'er Duchesne" en figur, der spillede en rolle i parisernes fantasi (i lighed med "John Bull" og "hr. Sørensen" andetsteds) og skulle symbolisere den djærve, uslebne, sundt fornuftige håndværksmand; det lå da nær for journalister, der ville vinde de bredere lags øre i Revolutionstiden, at bruge navnet.

Enkelte eller rækker af flyveblade fra Père Duchesne udkom allerede fra 1789, men efterhånden stilledes de alle i skygge af det foretagende, Jacques Hébert satte i gang. Foruden cirka 30 unummererede blade i 1790 kom der 1791-94 355 med fortløbende numre, indtil redaktørens død ved guillotinen gjorde ende derpå. Derefter begyndte en række andre journalister at udgive hver deres version af bladet, men de blev alle undertrykt igen ved konsulatets magtovertagelse i 1799.

Bladet indeholdt gerne kun en enkelt artikel, som indlededes med: "I dag er fa'er Duchesne kisteglad" eller oftere "forbandet gal i skrallen" (bougrement en colère) i en eller anden anledning. I et sprog, der var spækket med eder og plumpe skældsord og samtidig ikke var uden fynd og lune, overfaldtes styrtede eller vaklende magthavere (sjælden de virkelig mægtige), og den urolige, trængende pariseralmue fik udpeget dem, der "mæskede sig på dens bekostning".

Bladet havde en tid stor indflydelse og udbredelse, også uden for Paris.

I Februarrevolutionens tid 1848 dukkede der atter blade af navnet Père Duchesne op, og det samme var tilfældet under Pariserkommunen 1871 og den nærmest følgende tid.

Litteratur 
 L.F. Toft, En Journalist fra Revolutionstiden – Le Père Duchesne, G.E.C. Gad, 1894.
 Jeremy D. Popkin, Revolutionary News – The Press in France 1789-1799, Duke University Press, 1990. .

Aviser fra Frankrig
Etableret i 1790
Ophørt i 1794
Xiantao

Xiantao (仙桃; pinyin: Xiāntáo) er et kinesisk By på amtsniveau i provinsen Hubei i det centrale Kina. Det er ikke som normalt underlagt noget bypræfektur, men er direkte under provinsregeringen. Amtet har et areal på 2.538 km2, og befolkningen var på 1.500.000 mennesker i 2007.

Trafik 
Kinas rigsvej 318, en af Folkerepublikken Kinas længste hovedveje, løber gennem området. Den begynder i Shanghai og fører blandt andet gennem Wuhan og Chengdu på sin vej ind i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grænseovergang til Nepal i Zhangmu.

Xiantao får station på Hanyi-jernbanen (traditionel kinesisk: 汉宜铁路), der er ved at blive anlagt mellem Hankou i provinshovedstaden Wuhan og Yichang i Hubei.

Byer på amtsniveau i Hubei
Teleskop (flertydig)

Et teleskop er et instrument designet til observation af fjerne objekter ved indsamling af elektromagnetiske stråling (lys...).

Teleskop kan også referere til:

 Teleskopet – et stjernebillede.
 Teleskop (mekanik) – anvendes f.eks. til teleskoper, antenner, hydrauliske cylindre.
Hanjiang

Hanjiang (汉江; pinyin: Hànjiāng) i Folkerepublikken Kina, tidligere kaldt Hanshui (漢水; Hàn Shuǐ), er den længste biflod til Chang Jiang, og er 1.532 km lang og har et afvandingsområde på 174.300 km². 

Han-floden  har sine kilder i den sydvestlige del af provinsene  Shaanxi og løber så ind i Hubei. Den forener sig med Chang Jiang i storbyen Wuhan. Sammenløbet  deler byen i tre dele: Wuchang, Hankou og Hanyang.

Den største biflod er Dan Jiang, som er reguleret vest for storbyen Nanyang (i Henan) med Danjiangkoudæmningen, der blev bygget i 1950'erne. Danjiangkou-reservoiret er den største kunstige sø i Kina.

Eksterne henvisninger 

 Agenda 21-kontoet, Kina  – «Project Profiles, The Planning for the Protection and Management of Eco-environment of the Water Source of the Danjiangkou Reservoir».

Vandløb i Kina
Hubei
Stuk

Stuk (it. stucco) er let, plastisk gips af pulveriseret marmor og lim, undertiden forstærket med fæhår eller metaltråd. Som oftest er stuk hvidt, men kan også være gennemfarvet, bemalet eller forgyldt. Kunstværker og dekorationer udført i stuk kaldes stukkatur og laves af stukkatører.

Stuk anvendes til skulpturer og til arkitektoniske udsmykninger. Teknikken var meget brugt i 15-, 16- og 1700-tallet og var især egnet til barokkens og rokokoens dekorative udsmykninger. Dygtige stukkatører kunne skabe et materiale, som så ud som marmor med store mængder lim og farve i blandingen, såkaldt stucco lustro.

I almindeligt boligbyggeri opført i slutningen af 1800-tallet blev stukudsmykning af især stuelofter meget udbredt.
Forfatteren Herman Bang skrev i 1887 romanen Stuk, der handler om pynt og facade i samfundet, på samme måde som stuk i bygninger fra klunketiden.

Eksterne henvisninger 
  og 
 Salmonsens konversationsleksikon om stuk

Kunstens teknikker
Pyntning
John Bull

John Bull er et slags øgenavn for den engelske nationaltype.

Betegnelsen stammer efter al sandsynlighed fra John Arbuthnot, der karakteriserede den engelske nation i en typisk figur af dette navn i sit satiriske skrift History of John Bull (1712).

I betegnende træk skildrede Arbuthnot heri den engelske folkekarakter i ord som følgende: "Bull var i det hele en ærlig og retskaffen fyr, kolerisk, dristig og af en meget ustadig karakter; han var ikke bange for den gamle Ludvig, enten det så skulle gå løs med huggerter, sabler eller knipler; men på den anden side kunne han let komme i klammeri med sine bedste venner, især når de ville give sig mine af at kommandere over ham; når man smigrede ham, kunne man lede ham som et barn. Johns humør beroede meget på vejret; det steg og faldt med vejrglasset. John var snarrådig og forstod sig godt på sine forretninger .... Han var en lystig kammerat, der holdt meget af en flaske vin og af at more sig"

John Bull fremstilles i engelske vittighedsblade såsom Punch som en undersætsig, velnæret skikkelse med brede, kraftige ansigtstræk.

Henvisninger 

England
Nationale personifikationer
Uli Stielike

Ulrich "Uli" Stielike (født 15. november 1954 i Ketsch, Vesttyskland) er en tidligere tysk fodboldspiller, der som forsvarer eller alternativt midtbanespiller på Vesttysklands landshold var med til at blive europamester ved EM i 1980, samt nr. 2 ved VM i 1982. På klubplan spillede han for Borussia Mönchengladbach, spanske Real Madrid, samt Neuchâtel Xamax i Schweiz. Med alle tre klubber vandt han adskillige titler.

Efter sit karrierestop har Stielike desuden gjort karriere som træner, og har blandt andet stået i spidsen for Schweiz' landshold, Elfenbenskystens landshold samt SV Waldhof Mannheim i hjemlandet.

Titler 
Bundesligaen
 1975, 1976 og 1977 med Borussia Mönchengladbach

DFB-Pokal
 1973 med Borussia Mönchengladbach

La Liga
 1978, 1979 og 1980 med Real Madrid

Copa del Rey
 1980 og 1982 med Real Madrid

Copa de la Liga
 1985 med Real Madrid

Schweizisk Superliga
 1987 og 1988 med Neuchâtel Xamax

UEFA Cup
 1975 med Borussia Mönchengladbach
 1985 med Real Madrid

EM
 1980 med Vesttyskland

Eksterne henvisninger 
 Uli Stielike på Fussballdaten.de
 Uli Stielike  på FIFA.com

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra Borussia Mönchengladbach
Fodboldspillere fra Real Madrid CF
Fodboldtrænere fra Tyskland
Personer fra Baden-Württemberg
Trænere for Elfenbenskystens fodboldlandshold
Trænere for Sydkoreas fodboldlandshold
Trænere for Schweiz' fodboldlandshold
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1980
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1982
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1984