kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Socialistische Partij

Socialistische Partij (SP) er et nederlandsk socialistisk  parti. Partiet blev grundlagt i 1971 som et maoistisk parti, men forlod i 1991 formelt «marxisme-leninisme» som grundlag, efter i praksis at være gået bort fra disse dogmer længe før. I 1994 fik partiet sine første parlamentsmedlemmer, og i 1999 fik det valgt sit første medlem i EU-parlamentet, hvor partiet er medlem af venstregruppen GUE-NGL, Det forende europæiske venstre-Nordiske grønne venstre.

Historie 
Socialistische Partij blev grundlagt den 22. oktober 1971 som et maoistisk parti, partiet var dannet på baggrund af en splittelse i "Kommunistiese Eenheidsbeweging Nederland (marxisties-leninisties)". Oprindeligt hed partiet Nederlandenes Kommunistiske Parti/Marxister-Leninister, men partiet skiftede i 1972 navn til Socialistiese Partij (Socialistisk Parti).

I 1991 forlod partiet formelt «marxisme-leninisme» som grundlag, efter i praksis at være gået bort fra disse dogmer længe før. Partiet beskriver sig selv som socialistisk eller social demokratisk.

I 1994 fik partiet sine første parlamentsmedlemmer, og i 1999 fik det valgt sit første medlem i EU-parlamentet. Partiets bedste valgresultat var ved valget til Tweede Kamer den 22. november 2006, partiet blev landets tredje største, med en vælgeropbakning på 16,6% af stemmerne og 25 folkevalgte repræsentanter.

Ved Europa-Parlamentsvalget i Holland i 2014 opnåede partiet to pladser til Europa-Parlamentet.

Partileder 
 Hans van Hooft (22. oktober 1971 – 20. maj 1988)
 Jan Marijnissen (20. maj 1988 – 20. juni 2008)
 Agnes Kant (20. juni 2008 – 5. marts 2010)
 Emile Roemer (5. marts 2010 – 13. december 2017)
 Lilian Marijnissen (13. december 2017 – )

Valgresultater

Eksterne henvisninger 
Socialistische Partij

Politiske partier i Nederlandene
Etableret i 1971
Kakhovskereservoiret

Kakhovskereservoiret (, ) er et vandkraftsreservoir på floden Dnepr i Ukraine.

Reservoiret er opkaldt efter byen Kakhovka og er beliggende i oblasterne Zaporizjzja, Dnipropetrovsk og Kherson. Det opstod, da det Kakhovske Vandkraftværk blev bygget og var færdigt i 1958. Dæmningen, der skaber reservoiret, blev ødelagt den  under den russisk-ukrainske krig.

Reservoiret har et areal på 2.155 km², er 230 km langt, har en bredde på maksimalt 25 km, og har en gennemsnitlig dybde på 4,4 meter. Den samlede vandmængde er 18,2 km³.

Fra reservoiret udgår Kakhovskykanalen, Nordkrim kanalen og Dnepr-Kryvyj Rih kanalen. Reservoiret benyttes i øvrigt til kunstvanding og vandforsyning, fiskeri og sejlads. Med etablering af reservoiret blev der skabt en dybtvandsrute, der tillader oceangående skibe at sejle op ad Dnepr. Den vigtigste havn ved reservoiret er Nikopol i Dnipropetrovsk oblast.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Reservoirer på Dnepr
Etableret i 1956
Dnipropetrovsk oblast
Kherson oblast
Zaporizjzja oblast
Osborne House

Osborne House var en kongelig residens i East Cowes på Isle of Wight i England. Huset blev bygget for dronning Victoria og prinsgemal Albert. I dag har English Heritage overtaget ejendommen, og den er åben for offentligheden. 

Huset blev bygget mellem 1845 og 1851. Prins Albert tegnede selv bygningen. Huset blev familiens  foretrukne sommerresidens, og stedet blev børnenes egentlige hjem.

Efter dronning Victorias død i 1901 foretrak kong Edward 7. af Storbritannien Sandringham House som sit egentlige hjem.

Ingen af kongens yngre søskende havde råd til at overtage Osborne House, og efterhånden er bygningen taget i brug til andre formål. 

Slotte i England
Residensslotte i Storbritannien
Isle of Wight
Alvin og de frække jordegern 3

Alvin og de frække jordegern 3 (original engelsk titel: Alvin and the Chipmunks: Chipwrecked) er en amerikansk real- og animationsfilm fra 2011.

Medvirkende

Referencer

Eksterne henvisininger 
 
 

Amerikanske film fra 2011
Familiefilm fra USA
Animationsfilm fra USA
Film fra 20th Century Fox
Pierre Bastien

Pierre Bastien (1953) er en fransk komponist og instrumentbygger. Han er stort set autodidakt. Han byggede talrige nye instrumenter i papir, metal og træ.
Hans musik er meget vanskelig at bevare, da den er knyttet til samlingen af skrøbelige og unikke instrumenter.

Diskografi 
 1977, Nu Creative Methods, Nu Jungle Dances, NCM
 1988, K7, Pierre Bastien, Peter Bastiaan & Bernard Pruvost, Hommage à Jean Raine, BPC
 1988, lp, Mecanium, ADN, DMM 007R
 1993, cd, Musiques Machinales, SMI NM204
 1994, 7", Mécanisme de l'Arcane 17, G33G
 1996, cd, Boîte N°3, Éditions Cactus, cd 003
 1996, cd, Eggs Air Sister Steel, In Poly Sons, IPS 10-94
 1997, Pierre Bastien, Pascal Comelade, Jac Berrocal & Jaki Liebezeit, cd, Oblique Sessions, DSA, DSA54054
 1998, Pierre Bastien, Klimperei, cd, Mécanologie Portative, Prikosnovénie
 1998, cd, Musiques Paralloïdres, Lowlands, 012
 2000, cdrom, Neuf Jouets Optiques, Éditions Cactus
 2002, Pierre Bastien, Lukas Simonis, cd, Mots d´Heures: Gousses, Rames, InPolysons, IPS0402
 2001, Pierre Bastien, Alexei Aigui, cd, Musique Cyrillique, SoLyd Records, SR0308
 2001, lp/cd, Mecanoid, Rephlex, CAT 119 cd/LP
 2004, Mcd, Boite Nº 7, Editions Cactus, cd 007
 2005, cd, Sé Verla al Revés, g33g, G3GPB1
 2005, cd, Téléconcerts, Signature, SIG 11042
 POP, Rephlex, Cat 2005, cd, 1622005, cd, 
 Les Premières Machines: 1968-1988, Gazul, 2007, cd, distribution Musea
 Pierre Bastien, Dominique Grimaud, cd, Rag-Time vol. 2, 2008, InPolysons, IPS0308
 Machinations, 2012, cd, Rephlex Records

Kilder 
 bio Allmusic

Eksterne kilder/henvisninger 

 officïele website

Komponister fra Frankrig
Schinkel (kommune)

Schinkel er en kommune og en by i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Dänischer Wohld i den nordøstlige del af Kreis Rendsborg-Egernførde. Kreis Rendsborg-Egernførde ligger i den centrale del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Schinkel ligger omkring 20 km vest for Kiel ved nordbredden af Kielerkanalen. Mod nordøst går Bundesstraße 76 fra Kiel mod Egernførde.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Schinkel på gemeinde-schinkel.de/mediawiki
 Kommunens side på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2013 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Rendsborg-Egernførde
Tüttendorf

Tüttendorf er en kommune og en by i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Dänischer Wohld i den nordøstlige del af Kreis Rendsborg-Egernførde. Kreis Rendsborg-Egernførde ligger i den centrale del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Ud over Tüttendorf ligger Blickstedt, Wulfshagenerhütten, Wulfshagen, Holand, Heidholm, Mannhagen, Mischenmoor og Eckholz i kommunen. Tüttendorf ligger på halvøen Jernved ved Bundesstraße 76 mellem Kiel og Egernførde.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2013 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Rendsborg-Egernførde
Snæfellsjökull

Snæfellsjökull er et bjerg i Island med en jøkul eller gletscher (islandsk jökull) der dækker toppen. Det har en højde på 1446 moh. Bjergets navn er egentlig Snæfell, men det bliver sædvanligvis kaldt Snæfellsjökull for at skælne mellem to andre bjerge der også hedder Snæfell. Snæfellsjökull dækker den vestligste del af Snæfellsnes-halvøen i Island. Den kan nogle gange blive set fra Reykjavík over bugten Faxaflói (Faxefjord), en afstand på rund regnet 120 km.

Bjerget er et af de mest berømte steder i Island, først og fremmest på grund af romanen Rejsen til jordens indre (1864) af den franske forfatter Jules Verne, hvor romanens hovedpersoner opdager en indgang i Snæfellsjökull som leder til en passage der fører til en fantastisk verden i jordens centrum.

Bjerget er en del af Snæfellsjökull nationalpark (Þjóðgarðurinn Snæfellsjökull).

Nedenfor Snæfellsjökull var stedet hvor den historiske Erik den Røde i slutningen af 900-tallet drog ud på sin berømte sejlads vestover, som ledte til at han opdagede og udforskede Grønland.

I august 2012 var bjergtoppen snefri for første gang i historisk tid.(is)

Noter

Eksterne henvisninger 

Bjerge i Island
Vulkaner i Island
Så længe jeg lever

"Så længe jeg lever" er et dansk dansktophit fra 1973 skrevet og indspillet af John Mogensen. Sangen blev et af Mogensens største hits og er næsten blevet et synonym for ham. Den har således også givet titel til en biografi om ham af Henrik Vesterberg og Frank Toft-Nielsen.

"Så længe jeg lever" er en af de 12 evergreens, der kom med i kulturkanonen.

Sangteksten 
Sangen har to vers à fire linjer samt et omkvæd på seks gentagede linjer før, mellem og efter versene.  Der er parvist enderim på linjerne 3 og 6 samt 4 og 5 i omkvædet, og det samme gælder nabolinjerne parvist i hvert vers.

Indholdsmæssigt antyder den ellers ganske korte tekst hele repertoiret i et omskifteligt parforhold, hvor den mandlige sanger udleverer sin dybe kærlighed ("Så længe jeg lever (..) / så længe vil jeg elske dig.")  til en kvinde, som han tilsyneladende har svært ved at holde på ("du har ikke nok i én"). Han ridser den aktuelle situation op til, at hun igen kommer og siger, at hun vil forlade ham. Han giver modvilligt hende sin frihed ("Okay min blomst, behold ham blot i fred"), idet han vel håber, at hun kommer tilbage ("lisom sidst"). Men derfor er det alligevel hårdt for ham, viser hele andet vers.

Melodi 
Melodien er af en melankolsk country'n'western-type i 4/4-takt, primært i dur. Der anvendes i overvejende grad fjerdedelsnoder, suppleret med ottendedelsnoder for at holde takten med til teksten, der ikke helt har samme antal stavelser i samme takter.

Originaludgave 
I John Mogensens originale indspilning er hans sangforedrag blot akkompagneret af et diskret firmandsorkester med trommer, el-bas, el-guitar og klaver, hvoraf kun sidstnævnte i korte passager er tydeligt i lydbilledet, når Mogensen holder pauser i sin sang. Efter en gennemspilning af sangen afsluttes indspilningen med, at melodien transponerer op til en sidste gentagelse af omkvædet.

Andre versioner  
"Så længe jeg lever" findes i flere nyere udgaver på dansk. Eksempelvis sang Katrine Jensenius den i musikforestillingen Så længe mit hjerte slår og på den tilhørende pladeudgivelse (1985),  Lars H.U.G. indspillede sin version i 1989 på albummet Kopy, og Stig Rossen sang den i musikforestillingen More Jacks (2008), udgivet på cd/dvd.

Film 
I 2018 havde Ole Bornedals film Så længe jeg lever premiere. Filmen er en biografisk skildring af John Mogensens liv.

Referencer 

Sange fra Danmark
Sange fra 1973
Kulturkanonen
Fjodor Sergejev

Fjodor Andrejevitj Sergejev (, født 7. marts(jul.)/19. marts 1883(greg.), død 24. juli 1921), bedre kendt som Kammerat Artjom (), var en russisk revolutionær født i landsbyen Glebovo i Kursk guvernement i Det Russiske Kejserrige.

Fjodor Andrejevitsj Sergejev var medlem af RSDAP (b) fra 1902 og nær ven af Sergej Kirov og Josef Stalin. Artjom blev formand for Sovnarkom () i den kortlivede Donetsk–Krivoj Rog Sovjetrepublik i Donbass, der fra sin oprettelse tidligt i 1918 stod konfronteret med invasionshære fra Østrig-Ungarn og Kejerriget Tyskland, der støttede Kornilovs og Kaledins hvide kontrarevlutionære styrker.

I marts 1918 på anden al-ukrainske sovjetkongres i Jekaterinoslav, det nuværende Dnipro, blev Donetsk–Krivoj Rog Sovjetrepublik en del af Ukrainske Sovjetrepublik, der senere skiftede navn til Ukrainske SSR og Sergejev stod i spidsen for oprettelsen af  af den første Donetsk armé, en af lederne af kampen mod Kaledins og de østrigsk-tyske invasionshære og var medlem af al-ukrainske centrale revolutionære militærkomité, der ledte opstanden mod Kaledins diktatoriske styre i Ukraine.

Død 

Fjodor Sergejev døde i 1921 under test af en Aerovogn, et sovjetisk højhastighedstog med fly-motor og propel, og blev gravsat i Kremlmurens nekropolis.

Eftermæle 

Flere byer i det tidligere Sovjetunionen er opkaldt efter Artjom blandt andet Artjomovskij () Sverdlovsk oblast, Artemivsk (, nuværende Bakhmut) (Donetsk oblast) og Artemivsk (, nuværende Kyputje) (Luhansk oblast), Artjom () (Primorskij kraj) og Artjomovsk () (Krasnojarsk kraj), foruden et stort antal gader i mange byer.

Den 15. maj 2015 underskrev Ukraines præsident Petro Porosjenko en lov om en seksmåneders periode til fjernelse af monumenter med tilknytning til Ukrainske SSR og omdøbning af byer bosættelser med et navn relaterer til Ukraines historie som en del af Sovjetunionen. Loven vil medføre at adskillige byer i Ukraine, der er opkaldt efter Artjom, må skifte navn, ligesom den sandsynligvis vil medføre øget hærværk mod statuer af Artjom.

Referencer 

Revolutionære fra Rusland
Kommunister fra Rusland
Personer i Ukraines historie
Personer fra Kursk oblast
Kairos

Kairos (græsk, Καιρός, 'det gunstige øjeblik', 'det rette tidspunkt') blev af grækerne opfattet som en gud. Et alter for ham fandtes ved indgangen til løbebanen i Olympia, hvor det i kamplegene netop kom an på at benytte det rette øjeblik. En fremstilling af Kairos skabtes af billedhuggeren Lysippos.

Bevarede relieffer fra den senere oldtid gengiver Kairos som en yngling med vinger på ryg og ankel og med en ragekniv i hånden, på hvis æg en vægtskål balancerer.

Kairos og chronos 
To ord for tid, kairos og chronos, anvendes i Det Nye Testamente:

  "...Det tilkommer ikke jer at kende tider  eller timer  som Faderen har fastsat af egen magt. ..." – Apostlenes Gerninger ()

 "... Se derfor til, hvordan I lever, ikke som uvise, men som vise. Brug det gunstige øjeblik, for dagene er onde. – Paulus om menneskers handlemuligheder i brevet til efeserne, kap.5, v. 15, (-16):

Søren Kierkegaards "Øjeblikket" som ".. dér, hvor evigheden berører tiden .." er tiden opfattet som kairos.

Se også 
 Chronos (Χρόνος)
 "Kairosdokumentet" fra 1985 af sydafrikanske teologer vedrørende apartheid

Noter

Kilde 
  bind 13, side 366 af professor Christian Blinkenberg

Eksterne henvisninger 
  Wikimedia Commons har flere filer relaterede til Kairos (tid)
  Se Wiktionarys definition på ordene Kairos og καιρός (de)
 Kronos og kairos  i Det Nye Testamente, fra Hum.aau.dk
 Kairos i Theoi Project (en)



Retorik
Tid
Grækenland i antikken
Anders Hørsholt

Anders Hørsholt (født 1966) er en dansk erhvervsleder, der siden 2003 har haft ledelsesposter i Parken Sport & Entertainment og i dag er CEO for koncernen.

Biografi 
Anders Hørsholt er oprindeligt handelsuddannet og kom fra en stilling som adm. direktør for X-large A/S, da han den 1. maj 2003 blev ansat som underdirektør i Parken Sport & Entertainment. Ansvarsområdet var udvikling og salg af sportstøj og merchandise samt drift af PARKENs Sportscafé & Bowlingcenter. Han fik desuden ansvaret for en række større projekter i PARKEN, herunder Zulu Rocks.

I 2008 blev han udnævnt til adm. direktør for PARKEN Venues A/S,som omfattede stadion-delen, dvs det tidligere ”Driftsselskabet Idrætsparken A/S”, og desuden skulle rumme aktiviteterne i Capinordic Arena, som det var planen at opføre ved siden af PARKEN.

I december 2008 blev Anders Hørsholt udnævnt til vicekoncernchef og medlem af koncernens direktion samtidig med hvervet som administrerende direktør for PARKEN Venues A/S.

Den 3. november 2010 blev han – som led i en ændret koncernorganisering - direktør for et nyt forretningsområde bestående af ”F.C. København og PARKEN Venues”. Hørsholt var desuden fungerende direktør for forretningsområdet fitness dk indtil 1. juni 2011. De to øvrige forretningsområder var Lalandia og Kontorejendomme. Samtidig udgjorde han koncerndirektionen sammen med koncernøkonomidirektøren.

I 2012 blev PARKEN Venues A/S fusioneret med PARKEN Sport & Entertainment A/S med sidstnævnte som det fortsættende selskab og Anders Hørsholt som adm. direktør.

8. september 2014 blev stillingen som koncernøkonomidirektør nedlagt, og direktionen i PARKEN Sport & Entertainment A/S bestod herefter alene af koncerndirektør Anders Hørsholt. Koncernen omfatter forretningsområderne
 F.C. København og stadion
 Kontorejendomme
 Lalandia
 fitness dk

Bestyrelses- og udvalgsposter mv 
 Bestyrelsesformand i X-Large A/S
 Bestyrelsesmedlem i Divisionsforeningen
 Medlem af DBU Udvalg for Professionel Fodbold
 Direktør i ANHØ-Holding ApS
 Komitémedlem i European Club Association (ECA) siden september 2017.

Fritid 
 5 danske mesterskaber i floorball (93, 94, 95, 96 og 97)

Referencer 

Danskere i 2000-tallet
F.C. København
Fodboldledere fra Danmark
Ledere i PARKEN Sport & Entertainment A/S
Lagaholm

Lagaholm er en slotsruin i Laholm. Bygningerne er fra omkring 1200-tallet og slottet havde sin storhedstid i 1640'erne. Slottet skulle kontrollere den vejtrafik som gik over Lagan. Christian IV moderniserede slottet og gav det fem hjørner med en bastion i hvert hjørne. Artilleriets udvikling (sammen med den ændrede politiske situation efter 1645, hvor Halland blev svensk) gjorde dog hurtigt Lagaholm umoderne og slottet blev revet ned 1675 på ordre af Karl XI. Lagaholms ruin forfaldt frem til 1923-1937, hvor ruinen blev udgravet. I dag går en landevej gennem ruinen, og et vandkraftværk er anlagt over Lagan lige ved.

Galleri

Se også 
 Slotte og herregårde i Halland

Ruiner i Sverige
Fortidsminder i Sverige
Danmarks historie
Huset Leiningen

Huset Leiningen er et tysk fyrstehus, der havde besiddelser vest for Rhinen, dvs. i Pfalz, Elsass, Vogeserne og Lothringen.

Der har været grever af Leiningen siden 1128. Huset Leiningen var tidligere delt i mange grene.

Oprettelse af fyrstendømmet Leiningen 
I 1779 blev greve Carl Friedrich Wilhelm af Leiningen-Dagsburg-Hardenburg (1724 – 1807) titulær rigsfyrste.

Under Revolutionskrigene (1792 – 1803) erobrede Frankrig de tyske stater vest for Rhinen. De fordrevne fyrster får løfte om kompensation øst for Rhinen.

I Slutrapport fra den ekstraordinære rigsdag i 1803 bliver de kirkelige stater nedlagte, og deres territorier bliver fordelte mellem de verdslige fyrster.

Fyrste Carl Friedrich Wilhelm af Leiningen-Dagsburg-Hardenburg får tildelt et område, der tidligere delvist har tilhørt ærkebiskoppen af Mainz og biskoppen af Würzburg. Han antager titlen Rigsfyrste til Leiningen, pfalzgreve til Mosbach, greve til Düren, herre til Miltenberg, Amorbach, Bischofsheim, Boxberg, Schüpf og Lauda.

Mistet selvstændighed 

Fyrstendømmet Leiningen var en suverænt land fra 1803 til 1806.

Den lille by Amorbach var hovedstad i Fyrstendømmet Leiningen, og byens tidligere kloster var residens for fyrsten.

Rhinforbundet blev oprettet i 1806, og samtidigt blev Leiningen en del af Storhertugdømmet Baden. I 1810 blev Leiningen overflyttet til Storhertugdømmet Hessen-Darmstadt.

En del af Bayern 
I 1816 bliver Leiningen en del af Kongeriget Bayern.

Mellem 1818 og 1918 var fyrsterne af Leiningen arvelige medlemmer af Bayerns rigsråd (førstekammeret i landdagen).

Fyrst Karl af Leiningen 
Fyrst Karl af Leiningen (1804–1856) (en ældre halvbroder til dronning Victoria af Storbritannien) var en af slægtens mere kendte medlemmer. I 1848 var han kortvarigt valgt til den tyske Frankfurter Nationalforsamlings ministerpræsident.

Fyrstinde Victoria af Leiningen (født: Marie Louise Victoire von Sachsen-Coburg-Saalfeld) var mor til fyrste Karl zu Leiningen og dronning Victoria af Storbritannien.

Grevinder og prinsesser af Leiningen 
Amalie Margrethe Christiane, rigsgrevinde af Leiningen–Westerburg (1713 – 1800), datter af Georg Carl Ludvig, rigsgreve Leiningen-Westerburg og Margrethe f. komtesse Danneskiold-Laurvigen, Amalie Margrethe var gift med den danske general Christian Lerche (1695 – 1757).

Marie Polyxena af Leiningen-Dagsburg-Hartenburg (1662 – 1725), gift med fyrstelig greve Johan Ernst af Nassau-Weilburg (1664 – 1719).

Sophie Charlotte, grevinde af Leiningen-Westerburg (1695 –1762), gift med regerende rigsgreve Christian Ernst zu Stolberg-Wernigerode (1691 – 1771), der var fætter til kong Christian 6. af Danmark-Norge. Christian Ernst modtog Dannebrogordenen, og sammen med Sophie Charlotte modtog han også Ordenen de l'Union Parfaite.

 
Leiningen, Huset
Leiningen, Huset
Retten i Næstved

Retten i Næstved er en byret, hvis retskreds dækker Næstved, Faxe, Sorø og Slagelse kommuner. Retten har til huse på Gardehusarvej 5 i den tidligere garderhusarkasernes bygninger i den østlige del af byen. Retten består af en retspræsident og 8 andre dommere.

Eksterne henvisninger 
 Retten i Næstved, domstol.dk

Næstved
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Næstved
Retten i Viborg

Retten i Viborg er en byret, hvis retskreds dækker Viborg, Silkeborg og Skive kommuner. Retten har til huse i Klostermarken 10-12 i det østlige Viborg, tæt på Vestre Landsrets nye domicil. Retten består af en retspræsident og 7 andre dommere.

Eksterne henvisninger 
 Retten i Viborg, domstol.dk

Viborg
Viborg
Saurom

Saurom, tidligere Saurom Lamderth (1996-2006), er et folk metal-band fra Cádiz (Spanien) stiftet i 1996.

Diskografi
 La cripta del duende DEMO (1996)
 Regreso a las Tierras Medias DEMO (1997)
 Legado de juglares DEMO (1999)
 Orígenes DEMO (2000)
 El guardián de las melodías perdidas (2001)
 Sombras del Este (2002)
 Legado de juglares (2004)
 Sinfonías de los bosques (2006)
 JuglarMetal (2006)
 Once romances desde al-Ándalus (2008)
 Romances from al-Ándalus (2008)
 Maryam (2010)
 Vida  (2012)
 Sueños (2015)
 La Magia de la Luna (2017)

Eksterne henvisninge

Metalgrupper fra Spanien
Folkemetalgrupper
Power metal-grupper
Heavy metal-grupper
Musikgrupper fra 1996
FBA Type A

FBA Type A og de næsten identiske Type B og C var en familie af rekognosceringsfly bygget i Frankrig af Franco-British Aviation (FBA) umiddelbart før og under 1. verdenskrig. Designet var baseret på patenter fra Donnet-Lévêque.
Type A var et vandflyver konstrueret som et biplan med en ujævn pusher konfiguration og to stivere. Vingerne bestod af otte rum adskilt af tværskotter. Skottene bestod af ask og vingerne var dækket af krydsfiner. Haleroret var placeret på en overbygning på skroget ved hjælp af stålrør. Piloten og observatøren sad ved siden af hinanden i det åbne cockpit.

Operativ historie 
De tidligste produktionseksemplarer blev solgt til Østrig-Ungarn og Danmark før 1. verdenskrig, men i løbet af krigen tog produktionen fart og man solgte mange eksemplarer til Storbritannien, Frankrig og Italien fra 1915.

Varianter 
 Type A (prototype, 1913) - fremdrevet af en 50 Hk Gnome Omega.
 Type A (produktionsmodel) - fremdrevet af en 80 Hk Gnome Monosoupape 7 Type A - øget størrelse.
 Type B - fremdrevet af en 100 Hk Gnome Monosoupape 9 Type B-2.
 Type C - fremdrevet af en Clerget 9B.
 Type 11 HE.2 - tosædet primitiv vandflyver.
 Type 14 - tosædet trænings vandflyver bygget til Marine Nationale. 20 bygget.
 Type H - Den mest producerede variant, lidt større end de andre varianter og typisk med en Hispano-Suiza 8B motor.
 Type S - forlænget skrog og vinger, fremdrevet af en Hispano-Suiza 8B.

Referencer 
Noter

Bibliografi

 Angelucci, Enzo. The Rand McNally Encyclopedia of Military Aircraft, 1914-1980. San Diego, Californien: The Military Press, 1983. .
 Taylor, Michael J. H. Jane's Encyclopedia of Aviation. London: Studio Editions, 1989. .
 Thetford, Owen. British Naval Aircraft Since 1912. London: Putnam, 1982. .

Eksterne henvisninger 

 "The Franco-British Aviation Co." Flight International, 27 December 1913 

Biplaner
Observationsfly
Vandflyver
Fly fra Frankrig
Maritime patruljefly
1-motors propelfly