kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Baoji

Baoji (kinesisk skrift: 宝鸡; pinyin: Bǎojī, eller Paoki eller Pao-chi) er en kinesisk by på præfekturniveau i provinsen Shaanxi i det nordlige Kina.

Præfekturet ligger på Guanzhongsletten i den vestlige del af provinsen og grænser til naboprovinsen Gansu, ved Longhai-jernbanen, og har siden åbningen af jernbaneforbindelsen til Chengdu i naboprovinsen Sichuan i 1957 været et vigtigt jernbaneknudepunkt for det nordvestlige Kina.

Præfekturet har et areal på 18.143km², og en befolkning på 3.700.000 mennesker (2007)
Baoji er en hurtigt voksende industriby med tekstil-, maskin- og kemisk industri.

Historie 
En række arkæologiske fundsteder fra Longshankulturen ligger nord for floden Wei He nær Silkevejen.

Baoji blev grundlagt tidligt under Tangdynastiet.

I Baoji ligger Famen Si-tempelet som er hvilested for et af Buddhas fingerben. Området Baoji var også hjemsted for legendeskikkelsen Yandi, en af Han-Kinas forfædre. Hans grav er i den sydlige del af byen og hans tempel i nord. Ca. 20 km udenfor Baoji ligger Zhuge Liangs mindetempel som stammer fra De tre rigers tid. Tai Bai Shan har en del rester af veje bygget under De tre rigers tid; de er nu ufremkommelige. Dette var veje som blev til ved at man byggede træbroer af planker som blev fæstet i bjergvæggen. Syd for Baoji findes begyndelsen på en sådan plankevej gennem Qinlingbjergene.

Administrative enheder 
Baoji består af tre bydistrikter og ni amter:

 Bydistriktet Weibin – 渭滨区 Wèibīn Qū ;
 Bydistriktet Jintai – 金台区 Jīntái Qū ;
 Bydistriktet Chencang – 陈仓区 Chéncāng Qū ;
 Amtet Fengxiang – 凤翔县 Fèngxiáng Xiàn ;
 Amtet Qishan – 岐山县 Qíshān Xiàn ;
 Amtet Fufeng – 扶风县 Fúfēng Xiàn ;
 Amtet Mei – 眉县 Méi Xiàn ;
 Amtet Long – 陇县 Lǒng Xiàn ;
 Amtet Qianyang – 千阳县 Qiānyáng Xiàn ;
 Amtet Linyou – 麟游县 Línyóu Xiàn ;
 Amtet Feng – 凤县 Fèng Xiàn ;
 Amtet Taibai – 太白县 Tàibái Xiàn.

Trafik

Jernbane 
I Baoji standser togene på Longhaibanen, Kinas vigtigste jernbanelinje i øst-vestlig-retning, som løber fra Lianyungang til Lanzhou via blandt andet Xuzhou, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.

Baoji-Chengdu-jernbanen løber fra Baoji til Chengdu i Sichuan.

Vej 
Kinas rigsvej 310 går gennem området. Den begynder i Lianyungang i Jiangsu, går mod vest og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den passerer større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.

Referenser

Eksterne henvisninger 

Bypræfekturer i Shaanxi
Guido de Marco

Guido de Marco (født 22. juli 1931, død 12. august 2010) var Maltas præsident fra 1999-2004.

Eksterne henvisninger 

Maltas præsidenter
Politikere fra Malta
Melting Walkmen

Melting Walkmen er et dansk post-punk/punk band, der blev dannet i 2008. Bandets inspiration og ikke mindst leadvokal rangerer fra Ian Curtis fra post-punk bandet Joy Division over regulær punk med inspiration fra den britiske scene anno 1977 til inspiration fra danske Fritz Fatal fra post-punk bandet Before, Steen Jørgensen fra hans tid i punkbandet Sods og Funder (Michael Thorlasius) fra goth-punkbandet ADS.

Melting Walkmen har både mere postpunkede sange såvel som regulære højenergiske punksange, omend bandet lader til at tone ned på sidstnævnte i deres nyere materiale.

Medlemmerne, der som genre-traditionen byder, kun oplyser deres fornavne, er: Patrick (vokal), Emil (Bas), Bjarke (Guitar), Simon (Trommer) og Magnus (Guitar).

Bandet har spillet en lang række koncerter, bl.a. til det stort anlagte arrangement "A Scream in the Dark". Har ofte spillet live med de danske post-punk bands Chainsaw Eaters og The City Kill.

Melting Walkmen var en del af Red Tape kollektivet, hvor bandets plader også udkom.

Udgivelser 
 Melting Walkmen/Chainsaw Eaters (2009)
 Why did you kill all those flowers? (2011)
 Vertigo-go (2016)

EP
 Dead On Arrival (2010) - EP
 Broken Glass EP (2012) - EP
 Daylight Savings (2018) - EP
 Pelikan (2020) - EP

Eksterne henvisninger 
 
 Melting Walkmen's MySpace-profil
 http://meltingwalkmen.bandcamp.com/
 Soundvenue anmeldelse af albummet "Why did you kill all those flowers?"

Punkgrupper fra Danmark
Rockgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 2008
Shake Ya Tailfeather

"Shake Ya Tailfeather" er en single af rapperene Nelly, P. Diddy og Murphy Lee og er udgivet i 2003 fra Bad Boys II-soundtracket. Det toppede Billboard Hot 100 singles chart, hvilket var Nelly tredje nummer et på hitlisten, P. Diddy 's fjerde, og Lee's første. Sangen blev også inkluderet på Lees debut album, Murphy's law.

Sangen vandt en Grammy Award for Best Rap Performance by a Duo or Group ved prisuddelingen i 2004.

Video indeholder optrædener af Esther Baxter og fremtidige juni 2004 Playboy Playmate Hiromi Oshima. Sangen byder på Florida State University "War Chant". Nelly rapper første vers og broen, P. Diddy rapper vers to og Murphy Lee rapper tredje vers. I omkvædet, skiftes P. Diddy og Nelly med at rappe i hver linje med War Chant melodi i baggrunden.

Singler fra 2003
Bad Boys II (soundtrack)

Bad Boys II er soundtracket til action-komedien Bad Boys II fra 2003. Albumet blev udgivet den 15. juli 2003 gennem Universal og Bad Boy.

Trackliste 

Album fra 2003
Soundtracks
Blev han myrdet?

Blev han myrdet er en Agatha Christie krimi fra 1953, der udkom på dansk i 1955. Hercule Poirot undersøger i denne roman, om et tilsyneladende naturligt dødsfald i virkeligheden er et drab.

Plot 

I romanen, der er fortalt i tredje person, engagerer advokat Enthwisle Poirot til at undersøge, om drabet på Cora Lansquenet skal ses i sammenhæng med, at hun ved sin broders begravelse havde udbrudt: ”Jamen, han blev jo myrdet, gjorde han ikke?” 
Det sandsynlige motiv til at dræbe Coras broder er hans formue, som ifølge testamentet skal deles i seks dele med en til Cora.
Efterforskningen afslører, at der er flere personer i familien og dens omgangskreds, som har en blakket fortid, og Poirot er på jagt efter et afgørende spor, som kan forklare sammenhængen mellem de to dødsfald. Løsningen afsløres i Agatha Christies fortælleteknik.

Anmeldelser 
De fleste anmeldere modtog denne roman positivt, og bogen beskrives bl.a. som ”klart bedre end en gennemsnitlig Christie" .

Bearbejdning 
I serien Agatha Christie's Poirot med David Suchet i hovedrollen indgår Blev han myrdet? som en episode med premiere i 2006. Af uransagelige årsager har nogle af personerne skiftet navn, bl.a. hedder Cora Galaccio til efternavn. Selve plottet er i hovedsagen tro mod originalen.

Danske Udgaver 
 Carit Andersen (De trestjernede kriminalromaner nr. 15); 1955.
 Wøldike; 1983. Ny titel: Barsk begravelse; 
 Wangel ; Wøldike; 1991.
 Peter Asschenfeldts nye Forlag; 2000

Noter

Litteratur 
 Barnard, Robert (1980): A Talent to Decieve, Fontana/Collins
 Hart, Anne (2004): Agatha Christie's Poirot: The Life and Times of Hercule Poirot, 4. udgave, Harper And Collins (London)
 Osborne, Charles (1982): The Life and Crimes of Agatha Christie,Collins (London)

Romaner fra England
Litteratur i 1953
Krimier
Hercule Poirot bøger
Klippen skole

Klippen er en kristen privatskole med omkring 216 elever i 0. til 9. klassetrin. Skolen er oprettet i 1977 og ligger i Voel mellem Silkeborg og Hammel. Skolen har en SFO, som anvendes af næsten alle elever mellem 0. og 3. klasse. 

Klippens motto er "Fri skole på fast grund".

Historie 

Hovedbygningen er opført i karakteristisk Bedre Byggeskik-stil. Bygningen blev i 1927 brugsforening. Efter omdannelsen til skole i 1977 blev der tilbygget nye bygninger i tilpasset stil.

Lokalplan 

Skolen er omfattet af lokalplan 32-006 og udlagt til offentligt formål. Lokalplanen muliggør en betydelig udvidelse af skolens bygningsmasse.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Skolens hjemmeside

Se også 
Foreningen af Kristne Friskoler

Friskoler i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Silkeborg Kommune
Christian Bille

Christian Høyer Bille (19. august 1799 i København – 19. juni 1853 i London) var en dansk
diplomat. 

Bille var søn af Michael Johannes Petronius Bille (1769-1845) og Maria Magdalene Friedlieb (1780-1829). Han blev gift på Hvedholm Slot den 8. marts 1844 med Ida Marie komtesse Bille-Brahe (1822-1902).

Tidlig karriere 

Bille tog juridisk embedseksamen 1823, og efter at have beklædt forskellige underordnede stillinger, dels i udenrigsministeriet, dels ved de danske legationer i Frankfurt, Stockholm og London, blev han 1836 dansk ministerresident ved Hansestæderne og 1847 gesandt i Stockholm. Her bidrog han 1848 kraftig til, at den svensk-norske regering tog den beslutning, under visse forudsætninger at yde Danmark militær hjælp. Ligeledes deltog han efter sommeren 1848 i de forhandlinger, som førte til våbenstilstanden i Malmø. Samme efterår fik han orlov fra sin gesandtskabs post for midlertidig at fungere som direktør i udenrigsministeriet.

Forsøgene på at redde helstaten 

Novemberministeriets udenrigsminister, grev Adam Wilhelm Moltke, var ikke særlig hjemme i denne gren af administrationen, og Bille blev derfor den, som under ham faktisk kom til at udøve den største indflydelse på den daglige ledelse af ministeriets forretninger. Han tilhørte Helstatsmændenes skole, og dette kom på mere end een måde til at afsætte mærker, skønt udenrigspolitikken den gang mere var en politik fra dag til dag end en konsekvent stræben hen imod bestemte mål. I juni 1850 vendte Bille tilbage til sin gesandtskabspost, men kaldtes i efteråret 1851 atter fra den for at anvendes i specielle missioner. I slutningen af året sendtes han således til Wien, for sammen med den danske gesandt der og kammerherre Bülow at forhandle med fyrst Schwarzenberg om den af udenrigsminister Bluhme foreslåede plan til en ordning af det danske monarkis forfatningsforhold. Det var af disse underhandlinger, at "Aftalerne af 1851 og 52" og "Kundgørelsen af 28. Jan. 1852" fremgik. 

I 1852 blev Bille gesandt i London og førte som sådan underhandlingerne om Londontraktaten af 8. maj 1852, angående den danske tronfølge.

Enken 
Hans enke Ida Marie var i en del år overhofmesterinde hos dronning Louise af Hessen-Kassel.

Kilder 
 

Christian
Danskere i 1800-tallet
Gesandter fra Danmark
Personer fra København
Jurister fra Danmark
Storkors af Dannebrog
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Frantz Bille

Frantz Ernst Bille (født 14. februar 1832 i København, død 10. juni 1918 i London) var en dansk diplomat, søn af Steen Andersen Bille.

Bille var først ingeniørofficer, men begyndte den diplomatiske bane 1861 som legationssekretær ved gesandtskabet i Frankfurt, senere i Wien. Under krigen 1864 forrettede han tjeneste ved hovedkvarteret på Als og
Fyn og udnævntes samme år til kaptajn à la suite i generalstaben.

Han ansattes derefter ved gesandtskabet i Wien under fredsunderhandlingerne og efter fredsslutningen som chargé d'affaires sammesteds. 1865 blev han legationssekretær i Paris, 1867 chargé d'affaires i Washington, hvor han 1869 blev ministerresident.

Efter 1871 at have været midlertidig guvernør på de dansk-vestindiske øer, blev han 1872 gesandt i Stockholm, 1890-1908 i London. Bille var Danmarks delegerede på første fredskonference i Haag 1899. Han udnævntes ved sin afsked til gehejmekonferensråd og var en dygtig diplomat af den gamle skole.

Eksterne henvisninger 

 Biografi  i Dansk biografisk Lexikon

Frantz
Officerer fra Danmark
Gesandter fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Dansk Vestindiens guvernører
Storkors af Dannebrog
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Céret

Céret (på Catalansk: Ceret) er en by og kommune i departementet Pyrénées-Orientales i Sydfrankrig.

Céret er også hovedby i et arrondissement og kanton af samme navn.

Céret har siden starten af det 20. århundrede været besøgt af mange kendte kunstnere. Området omkring byen er kendt for sine mange kirsebærtræer.

Geografi 
Céret ligger ved floden Tech for foden af Pyrenæerne i det gamle landskab Vallespir, 24 km fra Middelhavet.

Mod vest ligger Amélie-les-Bains-Palalda, mod øst Maureillas-las-Illas og Le Boulou og mod nord Fourques. Nærmeste større by er Perpignan (34 km).

Historie 
Der findes ingen arkæologiske eller historiske spor i Céret før det 9. århundrede. Her omtales byen som hørende under Grevskabet Empúries. Slottet Le Castellas, som man i dag kan se resterne af, stammer fra denne periode.

I 1172 arvede Alfons 2. af Aragonien Roussillon og hermed også Vallespir. Jakob 1. af Aragonien delte i 1262 sine besiddelser mellem sine sønner. Jakob 2. af Mallorca arvede Kongeriget Mallorca, som også omfattede Roussillon inklusiv Céret. I denne periode blev der bygget en bymur med voldgrav og benediktinerklosteret Saint-Ferréol.

I 1268 modtog Guillaume 5., vicegreve af Castelnou, Céret som medgift ved ægteskabet med Ava, datter af Pons af Vernet. Som det var udbredt i denne periode, fik Céret en form for selvstyre af vicegreven. 4 konsuler blev årligt valgt af befolkningen, til at styre byen. Konsulerne måtte aflægge ed til Guillaume, som således bevarede kontrollen med byen.

Omkring 1321 byggede byen broen Pont du Diable over floden Tech. Omkostningerne blev delt mellem Céret og landsbyerne længere oppe af floden.

I 1344 kom Roussillon og Céret igen under Aragonien.

I 1659 kom Roussillon og Céret med Pyrenæerfreden under Frankrig. I 1581 grundlagdes et kapucinerkloster i Céret og i 1648 et karmeliterkloster. De to klostre rivaliserede kraftigt indtil begge blev ødelagt under den franske revolution. Céret blev besat af Spanien i 1793 – 1794 under Pyrenæerkrigen. Bymuren blev istandsat under krigen, men revet ned af Napoleon nogle år senere, da byens indbyggere lukkede portene for ham.

I begyndelsen af det 20. århundrede slog flere kunstmalere sig ned i byen, bl.a. Juan Gris og Pablo Picasso. Byen fik tilnavnet Kubisternes Mekka selvom også andre malere slog sig ned i byen. I 1950 blev der åbnet et museum for moderne kunst.

Borgmestre 

 Michel Sageloly (1965-1983)
 Henri Sicre (1983-1995)
 Michel Sageloly, Jr. (1995-1996)
 Henri Sicre (1996-2001)
 Alain Torrent (2001-2020)
 Michel Coste (2020-)

Demografi

Udvikling i folketal

Kilder

Eksterne henvisninger 

Byer i Pyrénées-Orientales
Umayyade-moskéen

Umayyademoskéen er en af de største og ældste moskéer i verden, og dens placering på et af de helligste stedet i Damaskus giver den stor arkitektonisk vigtighed.

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Syrien
Moskeer
Damaskus
Guanzhongsletten

Guanzhong (kinesisk skrift: 關中, betyder ordret: midt [mellem] passene), eller Guanzhongsletten, er navnet på en stor løssslette, og kinesisk region som historisk er afgrænset af:
 Xiao-passet (蕭關) i nord, 
 Hangu-passet (函谷關) i øst, 
 Wu-passet (武關) i syd, og 
 Dasan-passet (大散關) i vest.

Det er den centrale del af provinsen Shaanxi og den aller vestligste del af Henan.

Guanzhongsletten ligger på omkring 500 meters højde, og krydses af floden Wei He, der er en biflod til den Gule Flod. Xi'an, hovedstaden for Shaanxi, er den største by på sletten. De øvrige større byer Tongchuan, Baoji, Xianyang og Weinan. 

Sletten var det centrale område underlagt staten Qin under de stridende staters tid. Det var denne stat som efterhånden forenede Kina.

Kinas geografi
Shaanxi
Henan
Andreas Vollenweider

Andreas Vollenweider (født 4. oktober 1953 i Zürich) er en schweizisk musiker. Hans hovedinstrument er en selvdesignet elektro-akustisk harpe, men han spiller også flere andre instrumenter, blandt andet guitar og keyboard.

Vollenweiders far Hans var en af Europas førende organister. Andreas Vollenweider voksede op i kunstnerisk mangfoldige omgivelser, og han blev en selvlært multiinstrumentalist.

22 år gammel begyndte han at spille harpe, og han udviklede sin egen spilleteknik på instrumentet og derigennem opstod den elektro-akustiske harpe.

Derefter komponerede Vollenweider musik for film-, teater- og tvproduktioner. I 1970'erne spillede han sammen med René Bardet i ensemblet Poesie und Musik. De satte musik til digte af Heinrich Heine og François Villon.

Hans første soloalbum, "Eine Art Suite in XIII Teilen", blev udgivet i Schweiz i 1979 og regnes som "Vollenweider-soundens vugge".

I 1984 havde hans album "White Winds" succes på de amerikanske hitlister i kategorierne pop, klassisk og jazz. I 1987 blev Andreas Vollenweider den første schweizer som vandt den amerikanske Grammy Award, for albummet "Down to the Moon".

Andreas Vollenweiders solomusik ligger i spændingsfeltet mellem jazz og såkaldt new age, men har også elementer af pop og klassisk. Hans musik er for det meste instrumental, men han har også samarbejdet med flere kendte vokalister, blandt andre Bobby McFerrin, Carly Simon og Luciano Pavarotti.

Diskografi 
 Vollenweider, Bardet, Valentini (Lyrik und Musik): Heinrich Heine – ein neues Lied (1976)
 Vollenweider, Bardet, Valentini (Poesie und Musik): François Villon (1976)
 Vollenweider, Bardet, Valentini (Poesie und Musik): Heinrich Heine – Ich kann nicht mehr die Augen schließen (1977)
 Eine Art Suite in XIII Teilen (1979)
 Behind the Gardens, Behind the Wall, Under the Tree... (1981)
 Caverna Magica (1983)
 White Winds (1984)
 Down to the Moon (1986)
 Dancing with the Lion (1989)
 Traumgarten (1990)
 Book of Roses (1991)
 Eolian Minstrel (1993)
 Andreas Vollenweider and Friends: Live 1982-1994 (1994)
 Kryptos (1997)
 Cosmopoly (1999)
 The Essential Andreas Vollenweider (2000) (best of)
 Vox (2004)
 Magic Harp (2005) (best of, USA-/Canada-utgivelse)
 The Storyteller (2005) (compilation, inkl. bonus DVD w/ excerpts from historic live performances 2005
 "The Magical Journies of Andreas Vollenweider", double DVD w/ almost 4 hours of live concerts, documentaries, interviews, video clips...2006
 "Andreas Vollenweider & Friends, 25 years live, 1982 – 2007, double CD 2007
 "Air", cd (2009)

Eksterne henvisninger 

 Officielle hjemmeside
 

Musikere fra Schweiz
Personer fra Zürich
EM i svømning 2010

EM i svømning 2010 er det 30. europæiske mesterskab i svømning på langbane afholdt 4.-15. august 2010 i Budapest og Balatonfüred i Ungarn. Mesterskaberne omfatter foruden svømning også udspring, synkronsvømning og åbent vand-svømning.

Program 
Konkurrencerne blev afholdt således efter sportsgren:
 Svømning: 9.–15. august
 Udspring: 10.–15. august (fremvisningskonkurrence den 9. august)
 Synkron: 4.–8. august
 Åbent vand svømning: 4.–8. august (i Balatonsøen, ved byen Balatonfüred)

Medaljetagere

Svømmekonkurrencer for mænd

Svømmekonkurrencer for kvinder

Eksterne henvisninger 
 Mesterskabernes officielle hjemmeside

Noter 

2010
Sport i 2010
Barslund Knap

Barslund Knap  er et godt 50 meter højt punkt i det centrale Jylland, hvor der er opkastet en rund høj; Her mødes 4 sogne, Sdr. Omme, Blåhøj , Skarrild  og Brande Sogn og 2 stifter, Ribe og Viborg Stift. Tidligere mødtes også 3 herreder, Nørvang -Tørrild  og Hammerum Herreder og 2 Amter, Vejle og Ringkøbing Amt. I dag mødes Ikast-Brande, Billund og Herning Kommune ved Barslund Knap. I  en årrække fra ca. 1916, blev holdt sommermøder på stedet, hvor forskellige præster var indbudt som talere .

Kilder

Hedebonde og forfatter Laurids Jensen-Huus,  Sdr. Omme

Lokaliteter i Ikast-Brande Kommune
Lokaliteter i Billund Kommune
Lokaliteter i Herning Kommune
Herbert Ponting

Herbert George Ponting (21. marts 1870 i Salisbury i England – 1935 i London) var en engelsk fotograf. Han er bedst kendt for sin opgave som fotograf på Robert Falcon Scotts Terra Nova-ekspedition til Rosshavet og Sydpolen fra 1910 til 1913.

Som medlem af ekspeditionen var Ponting med til at opbygge ekspeditionens base på Cape Evans i 1911, og denne blev udstyret med et lille mørkekammer. Selv om ekspeditionen foregik 20 år efter at fotografisk film var opfundet, foretrak Ponting at bruge gammeldags glasplader når han tog billeder. Med på ekspeditionen var også et filmkamera.

Før Ponting tog med til Antarktis havde han blandt andet været minearbejder i USA og fotograf under den russisk-japanske krig. Etter krigens afslutning rejste han rundt i Asien som fotograf og solgte billederne til engelske magasiner.

Eksterne links 

Billeder taget af Ponting hos Scott Polar Research Institute 

Fotografer fra England
Ralph Ellison

Ralph Waldo Ellison (1. marts 1914 i Oklahoma City – 16. april 1994 i New York City) var en amerikansk forfatter af afroamerikansk oprindelse. 

Ralph Ellison var søn af en bygningsarbejder. Han kom til New York for at studere musik og billedhuggerkunst. I 1952 debuterede han som forfatter med romanen Usynlig mand, der skulle vise sig at blive hans eneste roman. Denne bog regnes blandt de betydeligste amerikanske udgivelser fra 1950'erne.

Han udgav dog også noveller og essays som publiceredes i diverse tidskrifter.

Eksternt link 
 Fuldstændig bibliografi

Essayister fra USA
Romanforfattere fra USA
Novelleforfattere fra USA
Postmoderne litteratur
Panserbataljon

En panserbataljon er en slagkraftig, bevægelig kampstyrke, som i Danmark i år 2010 består af en stab, en stabseskadron, tre kampvognseskadroner med i alt 30 kampvogne og et panserinfanterikompagni.

Der er én panserbataljon i den danske hær. Denne er garnisoneret på Holstebro kaserne som del af Jydske Dragonregiment (JDR)

Tilbage i 1953 fik Danmark de to første panserbataljoner henholdsvis ved Jydske Dragonregiment (JDR) og Gardehusarregimentet (GHR).
Disse bataljoners primærkampvogn var Centurionen.

Ved forsvarsforliget i 1961, der lagde grunden til loven om brigadeordningen, blev der oprettet fem panserbataljoner, én til hver af de fem nye brigader. frem til 1967 var der 42 kampvogne i en panserbatljon.

Disse nye bataljoner var den enkelte brigades tyngdeenhed og den mest slagkraftige. I perioden 1968 frem til 1987  var der 20 kampvogne i alle panserbataljonerne.
Fordelingen af eskadroner/kompagnier var som følger: 
en stab
en stabseskadron 
to kampvognseskadroner (1 & 2 KVGESK)
et panserinfanterikompagni (3 PNINFKMP) 
et motoriseret infanterikompagni (4 MOTINFKMP)

Panserbataljonerne var fordelt med tre ved JDR (I/JDR, II/JDR og III/JDR) og to ved GHR (I/GHR og II/GHR). Dog var det ikke alle eskadroner/kompagnier, der var operative i dagligdagen. Værnepligtige på skift blev uddannet til mobilisering ved infanterikompagnierne og stabseskadronerne og i perioder også ved kampvognseskadronerne, "to-års eskadroner", ellers var det fast personel, der var i kampvognseskadronerne. I 1972 blev en bataljon (II/GHR) overført til Sjællandske Livregiment. 

(II/SJLR)

I 1987 bliver I/GHR og II/SJLR tilført en ekstra eskadron således at de være havde 30 centurion kampvogne, samtidig udfasede man det motoriserede infanterikompagni fra de to panserbataljoner. Med indkøb af yderelig af 110 leopard1 kampvogne i 1993 kunne man fra 1994 også tilføre de tre panserbataljoner i Jylland en tredje eskadron så de også havde 30 kampvogne pr bataljon.   
en stab 
en stabseskadron 
tre kampvognseskadroner (1, 2 & 3 KVGESK)  
et panserinfanterikompagni (4 PNINFKMP)

I 2005 blev fire panserbataljoner nedlagt og kun I/JDR er tilbage i Holstebro. I dag består Bataljonen af:
 en stab
 en stabseskadron
 to kampvognseskadroner (1 & 2 KVGESK)
 et mekaniseret infanterikompagni (3 MEKINFKMP)

Danske panserbataljoner

Tidslinje

Se også
Bataljon

Eksterne henvisninger
Dragonforeningens hjemmeside
Hæren, Jydske Dragonregiment

Danmarks militær
Cordoba House

Cordoba House, også kaldt Ground Zero-moskéen (engelsk: Ground Zero Mosque) eller Park51, en et planlagt 100 millioner dollars dyrt islamisk kulturhus, som skal rumme en moske, auditorium, swimmingpool, restaurant en boghandel, og bestå af 13 etager. Bygningen skal opføres ikke så langt fra det nuværende Ground Zero, hvor World Trade Center engang stod, og erstatte en Burlington Coat Factory-bygning, som blev beskadiget under terrorangrebet den 11. september 2001. 

Imam Feisal Abdul Rauf, som er lederen af projektet, har udtalt, at moskeen skal bygge bro mellem muslimer og resten af amerikanerne. Kritikere af projektet har betvivlet, hvordan Feisal Abdul Rauf kan skaffe de 100 millioner dollars, som det vil koste at opføre den 13-etagers høje bygning. Det har blandt andet givet anledning til beskyldninger om, at pengene kommer fra ekstremistiske grupper i Mellemøsten.

Idéen om at bygge en moske på stedet har fået mange borgere til at protestere.

Referencer 

Moskeer
Kultur i New York City
Yazid 1.

Yazīd 1. ibn Mu‘āwiya ibn Abī Sufyān (arabisk: يزيد بن معاوية بن أبي سفيان) (født 645 – død 683), var den anden kalif af Umayyade-kalifatet.

Umayyade-kalifatet