kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Madison Ivy

Madison Ivy (født 14. juni 1989 i München i Tyskland) er en amerikansk pornoskuespiller og model. 

I slutningen af januar 2015 var Madison Ivy involveret i en bilulykke, der nær dræbte hende.

Opvækst og karriere 
Ivy blev født i München i Tyskland som Clorisa Briggs, men flyttede kort efter med forældrene til Texas, hvor hun voksde op. Hun gik ikke i offentlig skole, men blev undervist i hjemmet. I 2007 flyttede hun til Sacramento i California, hvor hun havde forskellige småjobs inden hun mødte en pornoskuespiller, Aurora Snow, der etablerede de nødvendige kontakter til at begynde en karriere som pornoskuespiller. Hun optrådte i eksplicitte hardcore porno i februar 2008 i en alder af 18 år for større firmaer som Hustler, Naughty America, Elegant Angel, Brazzers og Bang Bros.

I december 2009 fik hun forstørret brysterne fra en C-skål til en D-skål. I juli 2013 blev Madison Ivy den første hyrede pornoskuespiller for produktionsselskabet Brazzers 

Udover aktiviterne som pornoskuespiller er hun personlig yoga-instruktør og lever sammen med en veninde, pornoskuespillerinden Heather Starlet.

Priser og nomineringer 
 2009 AVN Awards – Nomineret til "Best All-Girl Group Sex Scene" for filmen Not Bewitched XXX
 2010 AVN Awards – Nomineret til "Best All-Girl Group Sex Scene" for filmen Party of Feet
 2010 AVN Awards – Nomineret til "Best Oral Sex Scene" for filmen Jules Jordan: Feeding Frenzy 10
 2012 AVN Awards – Nomineret til "Best Tease Performance" for filmen The Bombshells
 2013 AVN Awards – Nomineret til "Best POV Sex Scene" for filmen POV 40

Noter

Eksterne links 

 

Pornoskuespillere fra USA
Personer fra München
Nigel Butterley

Nigel Henry Cockburn Butterley (født 13. maj 1935 i Sydney, Australien, død 19. februar 2022) var en australsk komponist, pianist og lærer.

Butterley studerede klaver og komposition på Musikkonservatoriet i Sydney og senere privat i London. Han skrev en symfoni, orkesterværker, opera, korværker, koncerter, klaverstykker etc.

Butterley underviste på Musikkonservatoriet i Sydney, og var en af nutidens mest betydelige komponister i Australien.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 - (1980) - for orkester
 "Udforskninger" - for klaver og orkestrer - (1979)
 Violinkoncert - (1970-1975) - for violin og orkester
 "Lawrence Hargrave flyver alene" (1988-1989) - opera

Eksterne kilder/henvisninger 

 Om Nigel Butterley på nigelbutterley.info

Komponister fra Australien
Pianister fra Australien
Lærere
Personer fra Sydney
Pskov guvernement

Guvernementet Pskov var et guvernement i kejserdømmet Rusland, 1772–1927.

Det var begrænset af Sankt Petersborg guvernement i nord, Novgorod, Tver og Smolensk i øst, Vitebsk i syd og Livland i vest.

Det havde et areal på 44.209 km² (hvoraf 995 km² vandflade), 1.390.000 innbyggere (1912), de fleste russere og omkring 26.000 estere, 12.000 lettere og 1.500 jøder.

Landet er for det meste slette, kun i syd og sydøst var der bjerge. Omkring floderne Lovat og Polista udbredte sig et stor skovbevokset mosepræget område, som strakte sig helt til nordgrænsen. Der var mange floder, og de tilhørte tre afløbsområder: til indsøerne Peipus og Pskov floderne i nordvest (Velikaja med mange bifloder), til indsøen Ilmen floderne i midten (Sjelonj, Polista, Lovat) og til Düna de sydøstlige vandløb. De var til dels sejlbare og blev i stor grad brugt til tømmerflådning. Guvernementet havde omkring 850 indsøer. Den største er Pskov, som dækkede et areal på 734 km2 og med et 60 km langt sund var forenet med Peipus.

Skove dækkede nær halvdelen af guvernementet, i visse distrikter op til 2/3 af arealet. Til trods for den magre jord var landbrug hovednæring, men formåede ikke at fylde selv det egne behov for korn. Hør blev eksporteret i stort omfang. Ved de større indsøer og floderne var der fiskeri. Industrien var ubetydelig.

Eksterne henvisninger 
 Nordisk Familjebok, 1800-talsutgåvan, bind 13 (1889); sp. 378-379; opslag: Pskov
 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, bind 22 (1915); sp. 508-510; opslag: Pskov

Ruslands guvernementer
Pskov oblast
Etableret i 1772
Ophørt i 1927
Novgorod guvernement

Novgorod guvernement var et guvernement i det nordvestlige Rusland i perioden 1727–1927. Det lå mellem Sankt Petersborg guvernement i vest og Tver, Jaroslavl og Vologda i øst.

Det havde et areal på 122.340 km2 og 1.642.200 indbyggere i 1911, næsten udelukkende russere.

Guvernementets sydlige del bestod af Valdajhøjderne, som er det mellemeuropæiske Ruslands højeste sted (321 moh.) og hvor landets største floder havde deres kilder. Den var dybt gennemskåret af dale med bratte sider; i vest faldt den temmelig brat mod indsøen Ilmen, som lå blot 18 moh. Nordøstre del af guvernementet tilhørte indsøområdet i det nordvestlige Rusland. Dette område, som svagt hælder mod indsøerne Ladoga og Onega, var fyldt med flere tusind søer, blandt hvilke de største var Beloje ozero og Vozje. Enorme tyndt træbevoksede vådområder — rester af tidligere indsøer — optog mere end 1/6 af arealet, men begyndte at blive tørlagte ved 1900-tallets begyndelse.

Guvernementet var delt mellem Nordishavets, Østersøens og Det Kaspiske Havs vandsystemer, som var forenede med flere kanaler. De største floder var Volkhov, Ilmens avløb til Ladoga, Msta og Lovat, som løb ud i i Ilmen, Sas som flød til Ladoga, og Sjeksna og Mologa, bifloder til Volga. Skove dækkede 55 % af arealet, og blot 11,7 % var agerland.

Klimaet var hårdt: årsmiddeltemperaturen for byen Novogorod var 4,4 °C (-9,5 °C i januar, 17 °C i juli).

Jordbruget dækkede ikke over alt behovet for rug; der imod kunne man eksportere havre og hør. Heller ikke husdyrholdet dækkede fødebehovet. Stenkul og tørv fandtes i store mængder, ligeledes ildfast ler. Indbyggerne sysselsatte sig med jordbrug, fiskeri, jagt, skovdrift og sløjd. En stor del af arbejderklassen vandrede årligt ud for at søge arbejde i andre dele af Rusland og nabolandene (blandt andet som savfilere). Handelen var livlig og blev fremmet af en mængde markeder.

Guvernementet var delt i 11 kredse: Belozersk; Borovitsji, Demjansk, Kirilov, Kresttsy, Novgorod, Staraja Russa, Tikhvin, Tsjerepovets, Ustjuzjna og Valdaj.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, bind 20 (1914), sp. 89-90; opslag: Novgorod

Ruslands guvernementer
Etableret i 1727
Ophørt i 1927
Orkjärve Naturfredningsområde

Orkjärve Naturfredningsområde er et fredet naturområde beliggende i landsbyerne Aude, Jaanika og Tabara i Nissi vald (kommune), Harjumaa i det nordlige Estland. Det blev oprettet i 2005.

Det fredede område består af Orkjärve mose og træbevoksede tørvemosområder samt Viisu mose for at beskytte de sjældne og fredede plantearter i området.

Fredede arealer i Estland
Eric Betzig

Robert Eric Betzig (født 13. januar 1960 i Ann Arbor) er en amerikansk fysiker, der arbejder på Janelia Farm Research Campus i Ashburn, Virginia. Sammen med Stefan Hell og William E. Moerner modtog han Nobelprisen i kemi for deres arbejde med "udviklingen af fluorescensmikroskopi med høj opløsning".

Referencer 

Kemikere fra USA
Nobelprismodtagere i kemi
William E. Moerner

William Esco Moerner (født 24. juni 1953 i Pleasanton) er en amerikansk fysisk kemiker og kemisk fysiker, som også arbejder med biofysik og kortlægning af enkelt molekyler. Han krediteret som værende den første optiske detektion og spektroskopi af et enkelt molekyle i kondeseret fase sammen med sin postdoc, Lothar Kador. Optiske studier af enkelte molekyler er senere blevet en almindelige at bruge ved eksperimenter med enkelte molekyler i kemi, fysik og biologi. I 2014 modtog han Nobelprisen i kemi sammen med Stefan Hell og Eric Betzig for "udviklingen af fluorescensmikroskopi med høj opløsning".

Referencer 

Kemikere fra USA
Nobelprismodtagere i kemi
Lovestorm

Betegnelsen 'lovestorm' er modsætningen til shitstorm, hvor en virksomhed eller en person får massiv støtte og opbakning på de sociale medier.  Om fænomenet bruges også betegnelsen 'candystorm'.

Ordet blev særlig udbredt med oprettelsen af Facebookgruppen Lolland-Falster Lovestorm i april 2015.

Referencer 

Ord og vendinger
Internetbegreber
Peter van der Vlag

Peter van der Vlag (født 5. december 1977 i Leeuwarden) er en hollandsk fodboldspiller der spiller for FC Groningen i den hollandske Eredivisie.

Eksterne henvisninger 
 Voetbal International profile 

Fodboldspillere fra Holland
Fodboldspillere fra Go Ahead Eagles
Fodboldspillere fra SC Cambuur
Fodboldspillere fra FC Emmen
Fodboldspillere fra FC Groningen
Odensjön

Odensjön er en sø i Skåne, Sverige, der ligger i Söderåsens nationalpark. Søen er rund, har en diameter på 150 meter og er 19 meter dyb. Odensjön menes at være en glaciærformet issø. Odensjön menes at have fået sit navn på grund af den cirkulære form, der ligner guden Odins øje. Odensjön er placeret i Söderåsens Natura 2000-område og beskyttet i EUs fugledirektiv.

Sagn 
Omgivet af 30 meter høje skrænter har Odensjön givet anledning til forskellige sagn. Længe troede man, at søen var bundløs og havde forbindelse til krypten i Lund domkirke. Ifølge et andet sagn bosatte to jætter, Blink og Börta, sig så dybt i søen, så de ikke længere kunne høre kirkeklokkerne. En tredje legende fortæller, at der i oldtiden lå et slot, hvor Odinsøen er i dag, og at slottets tårn kan ses i dybden når søen er klarest.

Der er også en legende fra Landskrona, om en ond mand, der døde. Folk ønskede at begrave ham i den bundløse Odensjö fra at forhindre ham i at "gå igen". Men han ville tilsyneladende ikke kastes i den bundløse sø, for hans kiste blev tungere og tungere jo nærmere hestevognen kom søen. Til sidst orkede hesten ikke mere, og den onde mand blev i stedet begravet i vejkanten.

Odensjön nu 
Takket være udsætningen af fisk som regnbueørred, bækørred, gedde, aborre og skalle kan der nu fiskes i Odensjön, imidlertid kræves fisketegn.

Langs bredden af Odensjön går den del af Skåneleden, der snor sig mellem Åstorp og Röstånga.

Kultur i Natur 
Siden 1993 har "Kultur i Natur" afholdt årlige koncerter på Odensjön, hvor kunstnere optræder på en tømmerflåde i søen. Koncerterne er arrangeret af "Röstånga Turist- og hembygdsförening" i august med kendte musikere. Arrangementet er efterhånden blevet velbesøgt. Af kendte optrædende kan nævnes Sven-Bertil Taube (1996), The Real Group (2003) og Malena Ernman (2014).

Galleri

Kilder

Eksterne henvisninger 

Søer i Skåne
Søderåsens Nationalpark
Romerske monumenter, Domkirken og Vor Frue Kirke i Trier

Verdensarvsområdet Romerske monumenter, Domkirken og Vor Frue Kirke i Trier omfatter en række bygningsværker fra romertiden og middelalderen i byen Trier og nabokommunen Igel i det vestlige Tyskland, som blev opført på UNESCOs verdensarvsliste i 1986.

Trier blev grundlagt i 16 f.Kr. med det romerske navn Augusta Treverorum, og der findes stadig flere bygninger fra denne periode i god behold i byen. Dertil er der også kristne bygninger opført på fundamenterne fra romerske bygninger. En guldmønt med værdien 100 Euro blev d. 1. oktober 2009 udgivet med motivet UNESCOs verdensarv - romerske kulturminder, domkirken og Liebfrauenkirche i Trier (tysk: UNESCO Welterbe – Römische Baudenkmäler, Dom und Liebfrauenkirche in Trier).

Kulturminder 
Følgende kulturminder i Trier og Igel er opført på UNESCOs verdensarvsliste.
 De romerske kulturminder i Trier:
 Amfiteatret i Trier
 Barbarabadet i Trier
 Keiserbadet i Trier
 Konstantinbasilikaen
 Porta Nigra
 Den romerske bro i Trier
 De middelalderske kulturminder i Trier:
 Trier domkirke
 Vor Frue Kirke
 Romersk kulturminde i Igel:
 Igelsøjlen

Eksterne kilder/henvisninger 

 Roman Monuments, Cathedral of St Peter and Church of Our Lady in Trier på unesco.org

Trier
Johan Wieth

Johan Suurballe Wieth (født 13. september 1991) er en dansk guitarist i bandet Iceage.

Udover medlemskabet af Iceage, har Johan Suurballe Wieth udgivet musik under navnet Evilblood og Megan. Soloprojekterne er i genren støjrock. Johan Wieth er af det amerikanske musikmagasin Rolling Stone betegnet som en af de "mest notable guitarister fra den nye generation af seks-strengede legender".

Johan Suurballe Wieth er søn af skuespilleren Julie Wieth og skuespilleren Morten Suurballe og barnebarn af skuespiller og visesanger Mogens Wieth.

Discografi i eget navn (Evilblood og Megan) 
 Opening nights (2011) under navnet Megan
 Last Awakening Act (2012) under navnet Megan, del af projekt med svenske Henrik Söderström
 "Days in Return" (2013), 7" vinyl med Loke Rahbek

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 Interview i Punknews 

Guitarister fra Danmark
Erindringsmønter

Erindringsmønter er mønter, der udgives for at fejre en bestemt begivenhed, for eksempel et jubilæum. En erindringsmønt er oftest gangbart betalingsmiddel, men kan variere i værdi og metal fra de almindelige mønter. Erindringsmønter opbevares ofte i et etui for at beskytte mod ridser og direkte håndtering.

I Danmark udgives erindringsmønter oftest i forbindelse med særlige begivenheder i kongehuset, fx bryllupper og regeringsjubilæer. Som tidlige danske erindringsmønter fandtes "kastemønter", som blev kastet ud ved en tronbestigelse.

Kilder og henvisninger 
 Erindringsmønter på danskmoent.dk 

Numismatik
Prudentius

Aurelius Prudentius Clemens (født 348 i det nordlige Spanien, død omtrent 410) var en kristelig latinsk digter.

Af livsstilling var han sagfører, senere juridisk embedsmand. Vi har af ham en del digte, bårne af stærk religiøs begejstring, hymner, dogmatiske digte og digte til martyrernes pris, desuden en Psychomachia, et digt, hvori dydernes og lasternes kamp om sjælen skildres. De er udgivne af blandt andre Heinsius (Amsterdam 1667), Obbarius (Tübingen 1845) og Dressel (Leipzig 1860).

Kilder 
 

Latinske forfattere
Digtere fra Spanien
Salmedigtere
Elith Nørreholm

Elith Stephan Nørreholm (27. oktober 1918 – 16. januar 1991) var en journalist, der i 1954 fik ansættelse som journalist ved Danmarks Radio, hvor Elith Nørreholm arbejdede i Børn- og Ungeafdelingen. Nørreholm fik i 1965 stillingen som programsekretær.

Sommerferiebussen 
Elith Nørreholm medvirkede i radioprogrammet Sommerferiebussen. I programmet Sommerferiebussen kørte et hold programmedarbejdere rundt i Danmark i børnenes skoleferie, hvor bussen besøgte feriesteder, som der blev rapporteret fra med direkte reportage.

Andet  
Elith Nørrehom var også aktiv som redaktør af undervisningsmateriale om bl.a. erhvervsvejledning, ligesom han indspillede bånd med lysbilleder. 

Nørreholm modtog i 1979 Christian Kryger-prisen og i 1989 Peter Sabroe-Prisen, for sin indsats for børn og unge.

Han er begravet på Bispebjerg Kirkegård.

Eksterne henvisninger 
 

Journalister fra Danmark
Ansatte i DR
Modtagere af Kryger-prisen
Europa Cup i ishockey 1971-72

Europa Cup 1971-72 var den syvende udgave af Europa Cup'en i ishockey, arrangeret af International Ice Hockey Federation, og turneringen med deltagelse af 16 hold blev spillet i perioden fra august 1971 til 5. december 1972.

Turneringen blev vundet af HK CSKA Moskva fra Sovjetunionen, som i finalen besejrede Brynäs IF fra Sverige med samlet 16-5 over to kampe. Det var fjerde sæson i træk, at turneringen blev vundet af HK CSKA Moskva.

Format og hold 

De nationale mestre i sæsonen 1970-71 i IIHF's medlemslande i Europa kunne deltage i turneringen, sammen med den forsvarende mester, HK CSKA Moskva. Turneringen blev afviklet som en cupturnering, hvor hvert opgør blev spillet over to kampe, idet holdene mødtes på både hjemme- og udebane. Opgørene blev afgjort i form at summen af de to resultater, og hvis stillingen var uafgjort, blev opgøret afgjort i straffeslagskonkurrence umiddelbart efter den anden kamp.

Resultater

Første runde

Anden runde

Kvartfinaler

Semifinaler 

I semifinalerne trådte de forsvarende mestre, HK CSKA Moskva, og de tjekkoslovakiske mestre ASD Dukla Jihlava, ind i turneringen.

Finale

Kilder / eksterne henvisninger 
 Hockey Archives - Coupe d'Europe 1971/72

Noter 

1971-72
Ishockey i 1971
Ishockey i 1972
Ernst Bergmann

Ernst Bergmann henviser til:

 Ernst von Bergmann (mediciner) (1836–1907) – tysk mediciner
 Ernst von Bergmann (ægyptolog) (1844–1892) – østrigsk ægyptolog
 Ernst Bergmann (filosof) (1881–1945) – tysk filosof
 Ernst David Bergmann (1903–1975) – israelisk kemiker
Anton Bergmann

Antonius Josephus Georgius Franciscus (Anton) Bergmann (født 29. juni 1835 i Lier, død 21. januar 1874 sammesteds) var en flamsk forfatter.

Som student i Gent stiftede han sammen med Vuylsteke en studenterforening ’t zal wel gaan. Han nedsatte sig senere som sagfører i sin fødeby, men skrev derhos en del novellistiske og historiske værker, hvoraf skal nævnes: Philip van Marnix. Plundering der hoofderk van Lier (1857), Twee Rejnlandsche novellen (1870), Geschiedenis der stad Lier (1873).

Kilder 

 

Forfattere fra Belgien
Flamske forfattere
Advokater fra Belgien
Kailash Satyarthi

Kailash Satyarthi (hindi: कैलाश सत्यार्थी; født 11. januar 1954 i Vidisha i Madhya Pradesh) er en indisk børnerettighedsaktivist. I 2014 blev han sammen med Malala Yousafzai tildelt Nobels fredspris med begrundelsen "for deres kamp mod undertrykkelse af børn og ungdom og for alle børns ret til uddannelse". 

I 1980 blev han generalsekretær for Bonded Labour Liberation Front / Bachpan Bachao Andolan.  I 1989 stiftede han «Den sydasiatiske alliance mod børneslaveri» (South Asian Coalition on Child Servitude, SACCS), som ved oprettelsen havde medlemsorganisationer i Indien, Pakistan, Nepal, Bangladesh, Bhutan og Sri Lanka.

Til sammen skal flere titusinder børnearbejdere være løsladt via  aktioner fra SACCS og underorganisationerne.

Satyarthi har også skabt Rugmark, senere Goodweave International, som er en organisation som søger at stoppe børnearbejde i tæppeindustrien.

Udmærkelser 
 1985: The Trumpeter Award (USA)
 1994: Aachener Friedenspreis (Tyskland)
 1995: Robert F. Kennedy Human Rights Award (USA)
 1999: Menschenrechtspreis der Friedrich-Ebert-Stiftung (Tyskland)
 2002: Wallenberg Medalje, tildelt af University of Michigan (USA)
 2006: Freedom Award (USA)
 2007: anerkendt på listen over Heroes Acting to End Modern Day Slavery af USAs State Department
 2007: Det italienske senats medalje
 2008: Alfonso Comin International Award (Spania)
 2009: Defenders of Democracy Award (USA)
 2014: Nobels Fredspris sammen med Malala Yousafzai

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Kailash Satyarthi på nobelprize.org

Modtagere af Nobels fredspris
Nobelprismodtagere fra Indien
Menneskerettighedsaktivister fra Indien
Personer fra Madhya Pradesh
Ford Windstar

Ford Windstar var en MPV bygget af Fords amerikanske afdeling på basis af den øvre mellemklassebil Ford Taurus mellem starten af 1994 og slutningen af 2003.

I Europa blev bilen kun markedsført i Tyskland og Sverige frem til 2000, og var der et større alternativ til den europæiske Ford Galaxy. I modsætning til Galaxy havde bilen skydedør til bagsæderne. Succesen var dog begrænset, da designet og kabineforholdene ikke modsvarede europæiske målestokke. Bilen var som standard udstyret med ABS-bremser, dobbelt airbag og elektronisk styret automatgear. De europæiske versioner havde skivebremser på alle hjul, hvor de amerikanske havde tromlebremser på baghjulene. Modellen blev bygget i Oakville, Ontario i Canada.

Bilen blev produceret i to modelgenerationer: Den første generation, som blev produceret fra januar 1994 til foråret 1999, blev fra midten af 1997 også markedsført officielt i Europa. Modellen fandtes med en 3,0-liters Vulcan V6-motor og en 3,8-liters Essex-motor. Næsten alle europæiske biler havde den lille motor. Modellen fik i 1997 et facelift med modifikationer på kølergrillen og forlygterne.

I foråret 1999 kom der en ny modelgeneration, hvor såvel eksteriør som interiør var blevet modificeret. Ligesom forgængeren fandtes modellen også i en specielt til europæiske forhold afstemt version. Den nye model kunne fås med to skydedøre; basismodellen med kun én skydedør udgik kort tid efter faceliftet. Som ekstraudstyr kunne bilen leveres med en 4-årig garanti. Med den normalt meget robuste 3,0-litersmotor var der dog et problem: Knastakselpositionssensoren, som samtidig også drev oliepumpen, kunne på grund af nedslidte tandhjul gå for tidligt i stykker, hvilket hyppigt førte til alvorlige motorskader. Denne version blev produceret frem til december 2003, hvor den i Amerika blev afløst af Ford Freestar.

Tekniske data

Referencer

Litteratur 
 Automobil Revue. Katalog 1995, 1998 og 2001 (på tysk og fransk).

Eksterne henvisninger 

Windstar
Store MPV'er
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 1994
Biler fra 1990'erne
Biler fra 2000'erne
Kirkjubøur-runestenen

Kirkjubøstenen (færøsk: Kirkjubøsteinurin) er en runesten, som blev fundet i 1832 i nærheden af Magnuskatedralen i Kirkjubøur, Færøerne. Runestenen dateres til Vikingetiden. Den er før blevet opbevaret i Nationalmuseet, men er nu på Færøerne, og den står i Sankt Olavs kirken i Kirkjubøur. Runeindskriften er ret ulæselig. Der er gjort flere forsøg på at tyde teksten.  Marie Ingerslev Simonsen forsøgte i 1959 og kom frem til, at kun de sidste 12 tegn kunne tydes:

 i : uikuf(i) : uni : ruo
På standardiseret Oldnordisk:
 Vigulfi unni ró 
Dansk:
 give Vígúlvur fred

Hun daterede teksten til det 11. århundrede.

Ludvig Wimmer forsøgte at tyde runerne i 1887:
 uftir hrua 
 eftir Hróa 
 efter Rói 

Wimmer daterede stenen til det 9. århundrede, som var starten på Vikingetiden på Færøerne.

Referencer 

Runesten på Færøerne
Kirkjubøur
Amfiteatret i Trier

Amfiteatret i Trier (Augusta Treverorum) er et amfiteater i Trier fra romertiden som blev færdigbyggeti ca. år 100, Der var plads til mellem 18.000 til 20.000 tilskuere. Amfiteatrets størrelse placerer det på en 10. plads blandt de 70 kendte romerske bygningsværker.

Teatret blev i 1986 opført på UNESCOs verdensarvsliste som en del af verdensarvsområdet Romerske monumenter, Domkirken og Vor Frue Kirke i Trier.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Amfiteatrets historie. Internetsiden til Rheinland-Pfalz' sekretariat for verdensarven(tysk)
 om Amfiteatret på Triers internetside

Trier
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Rheinland-Pfalz
Aula (kommunikationsplatform)

Aula er en dansk kommunikationsplatform, der fra 2019 eller 2020 (alt efter kommune) er "kommunikationsplatformen til folkeskoler, SFO'er og dagtilbud" i alle Danmarks folkeskoler og i dagtilbud i 97 kommuner. Aula erstatter SkoleIntra.

Aula blev idriftsat i næsten alle folkeskoler i uge 43. I løbet af første kvartal 2020 vil de første dagtilbud kunne tage Aula i brug, og implementeringen på dagtilbudsområdet vil være færdig ved sommerferien 2020. Dagtilbuddene i 97 af landets kommuner vil tage platformen i brug i 2020.

Historie 
Udviklingen af Aulaprojektet blev besluttet af den daværende regering og KL i 2014 i regi af det såkaldte Brugerportalsinitiativ, der udsprang af folkeskolereformen 2014.

Det er kommunernes it-fællesskab KOMBIT, der står for udbud og projektledelse af Aula, mens it-virksomheden Netcompany skal udvikle den, efter at de vandt udbuddet, som fandt sted i første halvår af 2017. Aula vil blive bygget på den eksisterende løsning Frog, som blandt andet har stor udbredelse i England og Malaysia, men vil blive tilpasset danske forhold. Også virksomhederne Advice og EduLab er involveret i at udvikle Aula.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside
 KOMBITs hjemmeside om Aula

Sociale netværk
Undervisningsmaterialer
Undervisning
Informationsteknologi
Offentlig it
Folkeskolen