Parlamentarisk immunitet

Parlamentarisk immunitet er en beskyttelse af et parlaments medlemmer imod mulig politisk forfølgelse fra den udøvende magt gennem bl.a. politi og anklagemyndiged.

I Danmark har alle folketingsmedlemmer parlamentarisk immunitet i henhold til § 57 i Grundloven som siger: »Intet medlem af Folketinget kan uden dettes samtykke tiltales eller underkastes fængsling af nogen art, medmindre han er grebet på fersk gerning. For sine ytringer i Folketinget kan intet af dets medlemmer uden Folketingets samtykke drages til ansvar udenfor samme.«

Den danske grundlovs immunitet består således af to led; første led beskytter de til enhver tid værende folketingsmedlemmer imod strafferetlig forfølgning og indespærring mens andet led beskytter imod ansvar for ytringer fremsat i Folketinget. Begge former for immunitet kan ophæves af Folketinget men de to bestemmelser administreres meget forskelligt. Der gives som regel samtykke til første led mens der som regel ikke gives samtykke til andet led.

Der indhentes ikke (særskilt) samtykke fra Folketinget ved rigsretstiltale.

Fersk Gerning 
Politiet behøver ikke Folketingets samtykke hvis fængslingen eller tiltalen skyldes et forhold hvor folketingsmedlemmet er taget på fersk gerning. Denne bestemmelse er meget sjældent brugt.
I Kranførersagen var landstingsmand Julius Albert Andersen tiltalt for spirituskørsel. Han havde i beruset tilstand påkørt en Falck kranvogn og var af kranføreren kørt til sygehuset hvor han var blevet afhørt af politiet men ikke anholdt. Andersen påstod tiltalen afvist med henvisning til sin parlamentariske immunitet. Både Esbjerg Købstads ret og Vestre Landsret fandt at han var taget på fersk gerning og afvisningspåstanden blev derfor ikke taget til følge. På dette tidspunkt under besættelsen var Rigsdagen ude af funktion og Landstingets samtykke til tiltale kunne derfor ikke indhentes, hvilket efter 1915-grundloven var påkrævet rigsdagen var "samlet", domstolene tog ikke stilling til om rigsdagen kunne anses for samlet. Sagen er den eneste hvor domstolene har statueret fersk gerning i forhold til grundloven.

I 1998 blev folketingsmedlem Jette Gottlieb tiltalt for hærværk. Her anlagde Rigsadvokaten en mere restriktiv fortolkning af "fersk gerning" begrebet end Kranførersagens. Rigsadvokaten vurderede at Gottlieb ikke var grebet på fersk gerning, "idet politiet først ankom til gerningsstedet efter, at malingen var påført kantstenene." Det var derfor nødvendigt med Folketingets samtykke.

Færøerne og Grønland 
Der er såvel ved rigslovgivning, i retsplejelovene for Færøerne og Grønland, som i henholdsvis landstinglovgivning og lagtingslovgivning indført parlamentarisk immunitet for medlemmerne af Færøernes Lagting og Grønlands Landsting. Beskyttelsen svarer til den Grundlovens § 57 giver folketingsmedlemmer.

Færøerne

Lagtingslovgivning 
Ved Lagtingslov af 13. maj 1948 om Færøernes Styrelsesordning i Særanliggender indførtes parlamentarisk immunitet for medlemmerne af Færøernes Lagting:
§ 24. Saa længe Lagtinget er samlet, kan ingen Lagtingsmand tiltales eller underkastes Fængsling af nogen Art uden Lagtingets Samtykke med mindre han er grebet paa fersk Gerning.
For sine Ytringer i Lagtinget kan intet af dets Medlemmer uden Tingets Samtykke drages til Ansvar uden for samme.

Den nye lagtingslov om Færøernes styrelsesordning af 26. juli 1994 der trådte videreførte bestemmelsen, dog udgik begrænsning "sålænge landstinget er samlet":
§ 24. Intet medlem af lagtinget kan uden dettes samtykke tiltales eller underkastes fængsling af nogen art, medmindre medlemmet er grebet på fersk gerning.
Stk. 2. For sine ytringer i lagtinget kan intet af dets medlemmer uden lagtingets samtykke drages til ansvar udenfor samme.

Retsplejelov for Færøerne 
Retsplejelov for Færøerne § 728 a indeholder bestemmelser om parlamentarisk immunitet for lagtingsmedlemmer: 
§ 728 a. Ingen lagtingsmand kan tiltales eller underkastes fængsling af nogen art uden Lagtingets samtykke, medmindre han er grebet på fersk gerning.
Stk. 2. For sine ytringer i Lagtinget kan intet af dets medlemmer uden Tingets samtykke drages til ansvar uden for samme.

Grønland

Landstingslovgivning 
I 1988 blev det ved landtingslov nr. 11 af 20. oktober 1988 om landstinget og landsstyret § 33 indført parlamentarisk immunitet for landstingsmedlemmerne:
§ 33. Så længe landstinget er samlet, kan intet landstingsmedlem tiltales eller underkastes frihedsberøvelse af nogen art uden tingets samtykke, medmindre medlemmet er grebet på fersk gerning.
Stk. 2. For sine ytringer i landstinget kan intet af dets medlemmer uden tingets samtykke drages til ansvar uden for samme.

I 2010 blev lagtingsloven fra 1988 afløst af en ny lagtinglov nr. 26 af 18. november 2010 om Inatsisartut og Naalakkersuisut der tilsvarende indeholdt bestemmelser om parlamentarisk immunitet i § 6, dog udgik begrænsning "sålænge landstinget er samlet" som da heller ikke fandtes i retsplejeloven:
§ 6. For sine ytringer i Inatsisartut kan ingen af dets medlemmer uden samtykke fra Inatsisartut drages til ansvar uden for samme.
Stk. 2. Intet medlem af Inatsisartut kan uden dettes samtykke tiltales eller underkastes frihedsberøvelse af nogen art, medmindre medlemmet er grebet på fersk gerning.

Retsplejelov for Grønland 
Ved ændring af retsplejeloven for Grønland blev der i overenstemmelse med den allerede vedtagne landtinslovsbestemmelse indsat en bestemmelse om parlamentarisk immunitet (§ 20 a):
§ 20 a. Intet landstingsmedlem kan tiltales eller underkastes frihedsberøvelse af nogen art uden Landstingets samtykke, medmindre medlemmet er grebet på fersk gerning.
Stk. 2. For sine ytringer i Landstinget kan intet af dets medlemmer uden tingets samtykke drages til ansvar uden for samme.

Efter den nye retsplejelov for Grønland der trådte i kraft 1. januar 2010 findes reglerne i §§ 354, 369 og 439:
§ 354. Intet landstingsmedlem kan anholdes eller underkastes anden frihedsberøvelse af nogen art uden Landstingets samtykke, medmindre medlemmet er grebet på fersk gerning.
§ 369. Intet landstingsmedlem kan tilbageholdes uden Landstingets samtykke, medmindre medlemmet er grebet på fersk gerning.
§ 439. Intet landstingsmedlem kan tiltales uden Landstingets samtykke, medmindre medlemmet er grebet på fersk gerning.
Stk. 2. For sine ytringer i Landstinget kan intet af dets medlemmer uden tingets samtykke drages til ansvar uden for samme.

Ændringer i bestemmelsen 

Gennem tiden fra den første grundlov i 1849 til i dag har bestemmelsen og den tilsvarende bestemmelse i de to fællesforfatninger gennemgået en række ændringer. De væsentlige indholdsmæssige ændringer er:
 1849 grundloven beskyttede mod "fængles, og hæftes for gæld". men ikke mod andre former for frihedsberøvelse, i 1915-grundloven blev dette ændret således at der nu beskyttes mod "fængling af enhver art".
 Frem til grundloven af 1953 galt beskyttelsen i første led kun mens rigsdagen var samlet, i 1953 grundloven blev ordningen med perioder hvor rigsdagen var samlet og ude af funktion resten af tiden afskaffet således at Folketinget i princippet altid er i funktion.
 En tredje ændring består i at tokammersystemet blev afskaffet, under tokammersystemet skulle samtykket indhentes fra det pågældende ting og ikke den samlede rigsdag. Den omvendte ændring skete for så vidt galt rigsrådet med fællesforfatningen af 1863.

En oversigt over de forskellige bestemmelse nedenfor. Ændringer er markeret med fed, rene sproglige ændringer dog med kursiv.

Liste over folketingsmedlemmer der har fået ophævet deres immunitet

Kilder og henvisninger 
 Danmarks Riges Grundlov hos retsinformation.dk
 Beretning om Forhandlingerne paa Rigsdagen 1848-1849 sp. 35, 1513, 2281-2282 og 3256.

Noter 

Kriminalsager
Statsforfatningsret
Politik