kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Critérium du Dauphiné 2016

Critérium du Dauphiné 2016 var den 68. udgave af cykelløbet Critérium du Dauphiné. Det var det sekstende arrangement på UCI's World Tour-kalender i 2016 og begyndte 5. juni og sluttede 12. juni 2016. Chris Froome blev den samlede vinder af løbet.

Hold og ryttere

Danske ryttere 
 Michael Mørkøv kørte for 
 Michael Valgren kørte for 
 Jesper Hansen kørte for

Etaperne

Trøjernes fordeling gennem løbet

Resultater

Eksterne henvisninger 
   
 

2016
UCI World Tour 2016
Andrés Gaos

Andrés Gaos Berea (født 31. marts 1874 i La Coruna, Spanien, død 13. marts 1959 i Mar del Plata, Argentina), var en spansk komponist, violinist og professor.

Gaos studerede violin og komposition på Musikkonservatoriet i Madrid. Han tog senere til Paris og Bruxelles og studerede videre dér. Han emigrerede til Buenos Aires (1895) og blev professor i violin på Alberto Williamss Conservatorio de Musica de Buenos Aires.

Gaos, der var en af datidens betydelige spanske komponister, har skrevet to symfonier, orkesterværker, violinkoncert, opera, klaverstykker, vokalværker, kammermusik og instrumentalværker for mange instrumenter etc.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1916) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "I bjergene i Galicien" (1959) - for orkester
 Violinkoncert (1933) - for violin og orkester
 "Forbudt kærlighed" (1915) - opera

Kilde 
 Om Andrés Gaos på musicweb-international.com 

Komponister fra Spanien
Antonió Victorino D´Almeida

Antonió Victorino D´Almeida (født 21. maj 1940 i Lissabon, Portugal) er en portugisisk komponist, pianist og dirigent.

D´Almeida studerede klaver på Det Nationale Musikkonservatorium i Lissabon, og blev uddannet som koncertpianist.
Han tog herefter til Wien, hvor han studerede komposition på Vienna Academy of Music hos bl.a. Karl Schiske.
D´Almeida opnåede en betydelig karriere som koncertpianist, og er en alsidig komponist i alle genrer.

Han har skrevet 4 symfonier, orkesterværker, kammermusik, filmmusik, teatermusik, klaverstykker, korværker etc.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1999) "Benifica" - for orkester
 Symfoni nr. 2 (2004) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (2007) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (2009) - for orkester

Kilde 
 Om Antonió Victorino D´Almeida på musicweb-international.com 

Komponister fra Portugal
Pianister
Dirigenter
Personer fra Lissabon
Letjevandbuk

Letjevandbukken (Kobus leche), også kaldet sumpantilope, er en antilope, der er udbredt i vådområder i Centralafrikas sydlige dele. Den er 90-100 cm høj og vejer mellem 79 og 103 kg. Pelsen er oftest gyldenbrun, men det varierer med underarten, og undersiden er hvid. Kun hannen har horn. Bagbenene er forholdsvis lange, hvilket gør den bedre i stand til bevæge sig i spring i sumpet terræn. I områder med store bestande samles hannerne i yngletiden på en arena (lek) ligesom koben.

Underarter 
Der findes fire underarter:
 Kobus leche leche
 Kobus leche kafuensis
 Kobus leche robertsi
 Kobus leche smithemani

Noter

Eksterne henvisninger 

Dyr fra Centralafrika
Dyr fra det sydlige Afrika
Skedehornede
Carl Konow (1863–1923)

Carl Konow, født den 20. august 1863 i Bergen, død sammesteds den 18. maj 1923, var en norsk præst, sønnesøn af Carl Konow (1806–1876), fætter til Sten Konow (1867–1948).

Konow tog teologisk embedseksamen 1886, 1887 praktisk-teologisk eksamen og foretog derefter en længere studierejse til kendte tyske læreanstalter. 1889 blev han præst i sin fødeby. I de følgende år udvikledes han stadig mere i kulturprotestantisk retning, efter at han i studietiden blev betragtet som konservativ.

Hans berømmelse blev grundlagt i 1906, da Konow i et foredrag udtalte sig til fordel for en modernisering af kristendommen. Biskop Johan W. Erichsen holdt derefter et modforedrag om betydningen af de kristne dogmer. Konow svarede med et nyt offentligt foredrag, hvor en negativ kritik af kirkelæren dominerede.

Nogle sognebørn indsendte en klage til Kirkedepartementet, og det førte til en konflikt som bevirkede at Konow 1907 blev frataget det meste af sognearbejdet, men beholdt gudstjenesterne, da han ikke ville tage sin afsked og kirkeministeren ikke ville lægge sag an for at fratage Konow embedet.

I de sidste år var der ro om Konows navn. 1916 blev han genoptaget i  Bergens presteforening og deltog aktivt på møderne. Konow var i sin religiøsitet mere mystiker end rationalist. En samling Efterlatte prækener blev udgivet 1923.

Kilder 
 Biografi i Store norske leksikon

Eksternt link 
 Biografi i Norsk biografisk leksikon

Litteratur 
 Vidar L. Haanes, ”Hvad skal da dette blive for prester?” Presteutdannelsen i spenningsfeltet mellom universitet og kirke, med vekt på modernitetens gjennombrudd i Norge, KIFO Perspektiv nr. 5, Trondheim 1998

Præster fra Norge
Vandbuk

Vandbukken (Kobus ellipsiprymnus), også kaldet ellipsevandbuk, er en stor antilope, der er vidt udbredt i det subsahariske Afrika. Den skjuler sig undertiden i vandet, så kun næseborene er over vandoverfladen.

Beskrivelse 
Det er en af de tungeste antiloper, idet vægten er 198-262 kg for hanner og 161-214 kg for hunner. Længden af hoved og krop er 177-235 cm og højden ligger mellem 120 og 136 cm. Pelsen varierer fra brun til grå. Der findes hvide markeringer over øjnene, på hals og snude. Særlige kirtler udskiller et moskuslignende stof, der gør pelsen vandskyende.

Kun hannen har horn. De er 55-99 cm lange og forsynet med ringe. De bøjer først lidt bagud, så fremad.

Noter

Eksterne henvisninger 

Afrikas fauna
Skedehornede
When the Music's Over

"When the Music's Over" er en sang skrevet og indspillet af det amerikanske psykedeliske rockband The Doors. Sangen er det sidste nummer på side to af gruppens andet album Strange Days.

"When the Music's Over" var en fast del af The Door's live optrædender i 1966, da de spillede fast på spillestedet Whisky a Go Go på Sunset Strip i Los Angeles. Sangen blev ikke udsendt på album før et år senere. Under liveoptrædender spillede gruppen ofte nummeret i forskellige udgaver, og Jim Morrison tog til tider kunstneriske friheder under optrædender, hvor han indlagde ny tekster. Sangen blev ofte spillet som sidste nummer på sætlisten eller som ekstranummer.

When the Music's Over er The Doors' tredjelængste indspilning (10:58), efter "Celebration of the Lizard" (17:01) og "The End" (11:42). I liveudgaver blev nummeret ofte forlænget, eksempelvis er indspilningen på livealbummet Absolutely Live 16:16. 

Sangen er opbygget i flere dele; en intro med orgel, der har store ligheder med sangen "Soul Kitchen" fra The Doors' første album, herefter følger første vers og omkvæd, en lang guitarsolo og herefter en ca. 4 minutter lang stille passage, hvor Morrison reciterer teksten. Musikken er næsten gået i stå, da Morrison råber linjen "We want the world, and we want it ..... now!". Herefter begynder musikken igen og Morrison nærmest skriger/råber den resterende del af teksten. Et andet af sangens lyriske billeder, "The scream of the butterfly", er angiveligt medtaget af Jim Morrisson efter han så en plakat foran en biograf, der viste en pornofilm med denne titel.

Medtaget på album 
"When the Music's Over" anses som et af de centrale værker af The Doors og er medtaget på flere af de album, der blev udsendt efter gruppens ophør. Sangen er medtaget på følgende album:

 Strange Days (1967)
 Absolutely Live (1970)
 Weird Scenes Inside the Gold Mine (1972)
 The Best of the Doors (1985)
 Live at the Hollywood Bowl (1987)
 In Concert (1991)
 The Doors (1991)
 Apocalypse Now (1994)
 Message to Love:THe Isle of Wright Festival 1970 (1996)
 The Doors Box Set (1997)
 Live in Europe (1999)
 The Complete Studio Recordings (1999)
 The Best of the Doors (2000)
 Live in Detroit (2001)
 The Very Best of The Doors (2001)
 Live in Hollywood: Highlights (2001)
 Live in Boston (2007)
 Live in Pittsburgh (2008)
 Live at the Matrix '67 (2008)
 Live in New York (2009)
 Live in Vancouver (2010)
 Live at the Bowl '68

Noter

Eksterne links
The Doors optræder med "When the Music's Over" i 1968 ved optræden i Hollywood Bowl
 Oversigt over liveoptrædender hvor sangen er spillet, setlist.com

Sange fra 1967
The Doors
Sange fra USA
Doctor Strange (film)

Doctor Strange er en amerikansk superheltefilm om Marvel-figuren Doctor Strange. Filmen er Instrueret af Scott Derrickson og skrevet af C. Robert Cargill og Jon Spaihts. Hovedrollen som Doctor Strange bliver spillet af Benedict Cumberbatch med øvrige medvirkende som Chiwetel Ejiofor, Rachel McAdams, Michael Stuhlbarg, Mads Mikkelsen og Tilda Swinton.

Medvirkende 
 Benedict Cumberbatch − Dr. Stephen Strange/Doctor Strange
 Chiwetel Ejiofor − Baron Mordo
 Rachel McAdams - Christine Palmer
 Michael Stuhlbarg − Nicodemus West
 Mads Mikkelsen - Kaecilius
 Tilda Swinton - Ancient One
 Benedict Wong − Wong
 Scott Adkins
 Amy Landecker
 Stan Lee

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Amerikanske film fra 2016
Marvel Cinematic Universe-film
Makan

Makan (også Magan) var et gammelt rige eller område, der blev nævnt i sumeriske kileskrifttekster fra omkring 2300 f.Kr. og som eksisterede til 550 f.Kr. som oprindelsessted for forsyninger af kobber og diorit til Mesopotamien.

Placeringen af Magan vides ikke med sikkerhed, men det meste af arkæologiske og geologiske beviser tyder på, at Makan var en del af det, der nu er Oman. Metalprøver af kobbergenstande fra Mesopotamien fra tiden 3.000-2.000 f.Kr. har påvist et svagt indhold af nikkel, 0.2-0.3%. Tilsvarende indhold af nikkel er kun konstateret i den dal, der strækker sig fra oasen Buraimi på grænsen mellem Abu Dhabi og Muskat ned til havnebyen Sohar på Muskatkysten.

Hvis beliggenheden er rigtig, betyder det, at Makan har ligget på sejlruten fra Dilmun i det indre af Den Persiske Bugt til Meluhha eller Mohenjo-Daro i Indusdalen. Dette indebar, at en svækkelse af denne handelsrute også ville svække Makans rolle i den datidige internationale handel og skibsfart.

Kildeomtaler 

Makan var det land, der forsynede Dilmun med kobber. Til gengæld fik man uld og uldent stykgods i bytte. I en indskrift pralede Sargon af Akkad omkring 2.300 f.Kr. med, at han "fik skibene fra Meluhha, skibene fra Makan, skibene fra Dilmun til at fortøje langs Agades kaj." Sargons sønnesøn Naram-Sin erklærede, at han "marcherede imod Makans land og personligt tilfangetog Mannu-dannu, konge af Makan." Guvernøren over Lagash, Gudea, erklærede omkring 2.130 f.Kr., på et tidspunkt da barbarere fra Gutium herskede i Mesopotamien, at han havde importeret diorit fra Makan som materiale for sine statuer. Bevarede købmandslertavler fra Ur ca. 2.000 f.Kr. oplyser om ladninger "til køb af kobber fra Makan", "til købb af kobber, læsset på et skib til Makan". Senere, ca. 1.800 f.Kr. skete ingen direkte sejlads på Makan; nu skete al handel via Dilmun. Lister over materialer og deres oprindelsessted beretter om "diorit, produkt fra Makan", om "kobber, produkt fra Makan", om "palmetræ, produkt fra Dilmun, produkt fra Makan, produkt fra Meluhha."

Nedgang 

Man har ment, at Dilmuns velstand hvilede på sejladsen og handelen med Makan og Meluhha. Denne skibsfart gik imidlertid efterhånden tilbage. Det menes, at et alvorligt tilbageslag indtrådte omkring 1.600 f.Kr., da indoeuropæiske folkeslag erobrede byerne i Indusdalen og omtrent samtidig skal en anden, ligeledes indoeuropæisk folkegruppe have ødelagt Makans kobberhandel, hvorefter Dilmun stagnerede. Arkæologiske undersøgelser tyder på, at en sådan datering og årsagsforklaring kan være rigtig. Det menes, at kobber fra Cypern overtog den rolle, som kobber fra Makan tidligere havde spillet.

Noter

Litteratur 
 Geoffrey Bibby: I Dilmun tier ravnen; Wormanium 1971; 
 Geoffrey Bibby: Det forsvundne årtusinde; Wormanium 1978;

Eksterne henvisninger 
 M. Redha Bhacker and Bernadette Bhacker: "Digging in the Land of Magan" (Archaeology; Volume 50 Number 3, May/June 1997) 
  
 Michael Rice: The Archaeology of theArabian Gulf; London og New York 1994 ;  Master 

Oman
Højkulturer
Forenede Arabiske Emirater
Rødbillet.dk

Rødbillet.dk er en dansk transportvirksomhed, der driver et omfattende rutenetværk med fjernbusser i Danmark, samt enkelte ruter til Tyskland og Amsterdam. Selskabet blev grundlagt i 2012, og har hovedsæde i Viby ved Aarhus. Selskabet driver også Rute1000 fra Esbjerg og Aarhus til København.

Historie 
I direkte konkurrence med Abildskou, der siden 1983 havde drevet busruten "Linie 888" i mellem Aarhus og København, startede Rødbillet.dk den 21. december 2012 op med én daglig afgang, fire dage om ugen, på en rute mellem samme byer. Forskellen var at Rødbillet.dk kørte via Storebæltsforbindelsen, mens Linje 888's busser benyttede Mols-Liniens færger mellem Jylland og Sjælland.

Rødbillet udvidede hurtigt antallet af afgange mellem byerne, og et stop i Hjallese ved Odense blev tilføjet ruten. Der blev også tilføjet flere byer til rutekortet mellem Jylland og København. I 2013 havde selskabet cirka 75.000 passagerer, og året efter var tallet steget til over 200.000.

En stor del af Rødbillets transport bliver leveret af eksterne vognmænd, hvor Rødbillet.dk lejer både bus og chauffør til at udføre rutekørslen.

I marts 2016 betjente Rødbillet.dk ruter til omkring 30 byer fra Ingerslevsgade ved DGI-byen i København, og havde selv ti busser via et datterselskab, ligesom der dagligt blev indlejet 30 - 100 busser alt efter rejsedage.

I juni 2017 indgik Rødbillet.dk et partnerskab med den tyske transportgigant FlixBus, som tilbyder busservice mellem byer i Europa. Rødbillet.dk blev derfor den anden danske partner efter Abildskou.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Rødbillet.dk 

Busselskaber i Danmark
Virksomheder i Aarhus
Etableret i 2012
Islandsk høne

Islandsk høne () er en landrace af høns fra Island. Det er en meget gammel race, der stammer fra tamfjerkræ, som kom til Island for 1000 år siden sammen med vikingerne. Disse kyllinger/høns er siden blevet Islands egen indfødte race.

Hønseracer
Høne
Islandsk kvæg

Islandsk kvæg (Íslenska kýrin eller Íslenskir nautgripir) er den dominerende kvægrace på Island. Islandsk kvæg stammer fra kvæg, som blev importeret fra Norge så tidlig som i 900-tallet. Islandsk kvæg har derfor været isoleret genetisk i generationer. Islandsk kvæg er mest i slægt med den norske race Sidet trønder- og nordlandsfe. I dag findes der cirka 75.000 dyr af racen i Island, hvoraf 26.000 er malkekøer. Racen udviser stor variation i farver og farvemønstre. Gennemsnitlig vægt for voksne køer er 430 kg og 600 kg for voksne tyre. Gennemsnitlig årsproduktion er 5.479 kg mælk (2008) med 4,00 % fedt og 3,40% protein.

Eksterne henvisninger
 N-EURO-CAD 
 Bóndi.is – Niðurstöður skýrsluhalds ; rapporter om mælkeproduktion på Island

Kvægracer
Kvæg
Thomsongazelle

Thomsongazellen (Eudorcas thomsonii), eller Thomsons gazelle, er en ret lille gazelle, der er udbredt i Afrika, hvor en bestand på mere end 550.000 især findes på sletter i Tanzania og Kenya. Den betragtes som den mest almindelige gazelle i Østafrika. Thomsongazellen er et vigtigt byttedyr for rovdyr. Ved regntid og tørtid vandrer den i store flokke, for at finde føde i nye områder. Den er opkaldt efter den skotske opdagelsesrejsende Joseph Thomson (1858–1895), der spillede en vigtig rolle i kapløbet om Afrika.

Beskrivelse 
Thomsongazellen er en lille graciøs gazelle med en skulderhøjde på 55–82 cm. Hanner vejer 20–35 kg, mens hunner vejer 15 – 25 kg. Pelsen er på oversiden sandfarvet eller lysebrun, og sorte bånd langs siderne adskiller oversiden fra den hvide underside. Hovedet er rødbrunt med en sort blis og hvide øjenringe, der strækker sig videre ud mod snuden over et par sorte kindstriber.

Begge køn har horn, der bøjer en smule bagud med fremadvendte spidser. De stærkt ringlede horn måler 25–43 cm hos hanner og 7–15 cm hos hunner. Hunner har dog skøre horn og nogle mangler horn.

Noter

Eksterne henvisninger 

Dyr fra Østafrika
Skedehornede
Liljebille

Liljebille (Lilioceris lilii) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den lever på forskellige liljer og kan være et plagsom dyr i haven.

Udviklingen af Lilioceris lilii

Noter 

Bladbiller
Skadedyr
Lilje-familien
Sydhavnstippen

Sydhavnstippen, eller bare Tippen, er et naturområde ved Kalvebodløbet, øst for Valbyparken og Haveforeningen Musikbyen og syd for bydelen Sydhavnen. Sydhavnstippen er forbundet til Valbyparken via en sti og bro.

En del af området er udlagt til fårehold, og forskellige grupper i Sydhavnen (bl.a. Karens Minde og Børnenes Dyremark) har også aktiviteter på Tippen.

Eksternt link 
 Sydhavnstippen.dk, drevet af Grøn Agenda Sydhavn

Naturområder i København
Kongens Enghave
Budgetloven

Budgetloven er den lov, som implementerer  finanspagtens krav om balance på de offentlige finanser i dansk lovgivning. Den blev vedtaget af et bredt flertal i Folketinget i maj 2012 og har i praksis haft virkning fra finansåret 2014.

Budgetloven indebærer, at det strukturelle offentlige underskud årligt højst må udgøre ½ pct. af BNP. Den fastlægger desuden et for Danmarks vedkommende nyt udgiftspolitisk styringssystem med udgiftslofter for henholdsvis stat, kommuner og regioner. Grænseværdierne er fastsat for at sikre, at den offentlige økonomi under en lavkonjunktur ikke vil kunne overskride underskudsgrænsen i EU's Stabilitets- og Vækstpagt på 3 pct. af BNP.

Baggrund

Før budgetloven var de udgiftspolitiske rammer baseret på mål for væksten i det offentlige forbrug. Overskridelser i forhold til disse målsætninger havde ingen juridiske konsekvenser for den siddende regering. Budgetloven indebærer, at skiftende regeringer er underlagt det samme sæt juridisk bindende finanspolitiske spilleregler.

Rammer

Der indføres nogle særlige udgiftslofter for de offentlige delsektorer. Disse lofter sigter mod at opfylde budgetlovens finanspolitiske målsætninger om budgetbalance. Udgiftslofterne udgør en øvre grænse for de årlige udgifter på følgende områder: 

 Staten, hvor der dels fastsættes en øvre grænse for de statslige nettodriftsudgifter, udgifter til tilskud mv., dels en øvre grænse for de statslige udgifter i finansåret til indkomstoverførsler mv.
Kommunerne, hvor der fastsættes en øvre grænse for de kommunale nettodriftsudgifter til service.
Regionerne, hvor der fastsættes en øvre grænse for de regionale nettodriftsudgifter til sundhedsområdet og til udviklingsopgaver.
De kommunale bloktilskud nedsættes, hvis kommunerne overskrider udgiftsrammerne i deres budgetter. Alle kommuner skal i så fald bidrage, men de kommuner, der står for overskridelsen rammes hårdest. Budgetloven griber således ind i de årlige forhandlinger mellem finansministeriet og KL om det kommende års kommunale udgiftsloft.

Kritik
KL har udtrykt kritik af budgetlovens indbyggede automatik, fordi omprioriteringsbidraget, som fjerner over 7 mia. kr. fra kommunernes budgetter i finansårene 2016 - 2019, lægger et pres på den kommunale økonomi. 
Samtidig har kommunerne en økonomisk udfordring med integration af flygtninge, som gør det vanskeligt at ”planlægge et år ud i fremtiden, som budgetloven dikterer.” En anden, mere principiel kritik går ud på, at budgetloven begrænser Folketingets muligheder for at benytte finansloven som overordnet økonomisk – politisk instrument.

Noter

Eksterne links
’’Lov om kommunal udligning og generelle tilskud til kommuner’’, jf. lbk. nr. 798 af 24/06/2013, Retsinformation
Finansministeriet::Budgetloven 
Økonomisk politik
EU-traktater
Giovanni Antonio Scopoli

Giovanni Antonio Scopoli (latiniset Johannes Antonius Scopoli; født 3. juni 1723 i Cavalese i Val di Fiemme i Tirol, død 8. maj 1788 i Pavia) var en læge og naturhistoriker fra Tyrol.

Liv og virke

Baggrund
Scopoli blev født som søn af en advokat af italiensk herkomst. Han tog en grad i medicin ved Universität Innsbruck.

Karriere

Han praktiseret som læge i Cavalese og Venezia. Meget af tiden tilbragte han i Alperne, hvor han samlet planter og insekter. Så arbejdet han som læge ved kviksølvMinerne i Idrija, en lille slovensk by i Habsburgerriget i 16 år. 

Botanikere med autornavne
Life in a Beautiful Light

Life in a Beautiful Light er det tredje album fra den skotske singer-songwriter Amy MacDonald. Det blev udgivet 11. juni 2012. Førstesinglen, "Slow It Down", blev udgivet 20. april 2012. Macdonalds officielle hjemmeside bekræftede at albummet ville blive udgivet 13. april 2012. Indholdet på albummet blev bekræftet af Universal Music samme dage.

Spor

Hitlister

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Amy MacDonald-album
Album fra 2012
Reykjanesbær

Reykjanesbær er et byområde og 145 km² stor kommune i det sydvestlige Island i regionen Suðurnes mellem Hafnarfjörður, og den udgøres af byerne Keflavik, Njarðvík, landsbyen Hafnir og siden 2006 Ásbrú. Kommunen blev skabt i 1995, da indbyggerne i de tre byer stemte om at slå sig sammen til én. Reykjanesbær er det femtestørste byområde i Island.

Geografi 
Af de fire byer er Keflavik den største, mens Hafnir er den mindste og ligger omkring 10 km fra Keflavik. Keflavik og Njarðvík var oprindeligt separate byer, men voksede efterhånden sammen i løbet af anden halvdel af det 20. århundrede, indtil det eneste, der adskilte dem, var en enkelt vej: Nordsiden af vejen hørte til Keflavik og sydsiden til Njarðvík. I 2006, da US Navy lukkede NATO-basen i Keflavik, og blev overtaget af udviklingskontoret Kadeco og omdøbt til Ásbrú. Her blev universitet Keilir etableret i 2007 og huser nu flere campusser samt kommercielle virksomheder, såvel nydannede som eksisterende, der flyttede til området.

Fritid 
I 2009 åbnede Vikingeverden, et museum om vikingernes verden, i Njarðvík. Islands Rock'n'roll-museum åbnede i 2014 i koncert- og konferencecenteret Hljómahöll. Af andre seværdigheder kan nævnes Islands ældste fyrtårn, Reykjanesviti.

Byområdet har to idrætsklubber, Keflavík ÍF og Ungmennafélag Njarðvíkur, golfklubben Suðurnesja samt en hestesportsklub.

Venskabsbyer 
  Kerava, Finland
  Trollhättan, Sverige

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens hjemmeside (islandsk)

Byer på Island
Movatn Station

Movatn Station (Movatn stasjon) er en ubemandet jernbanestation på Gjøvikbanen, der ligger ved byområdet Movatn i Maridalen i Oslo kommune ca. 19 km nord for Oslos centrum. Stationen, der ligger 278,1 meter over havet, består af to spor med to perroner, et læskur og en mindre parkeringsplads. Stationen kan bruges som udgangspunkt for udflugter i Nordmarka.

Stationen startede sit liv som et krydsningsspor 20. december 1900, to år før Gjøvikbanen blev åbnet i sin fulde længde i 1902. 15. maj 1927 blev der etableret et trinbræt, der blev opgraderet til holdeplads 4. december samme år. 5. december 1935 fik Movatn status som station. Stationen blev fjernstyret 13. december 1971 og gjort ubemandet 20. marts 1972.

Movatn har haft tre stationsbygninger. Den første var en bod, der opsattes i 1929. Den anden var en midlertidig bygning, der opsattes i 1935, og som senere blev revet ned. Den tredje blev opført i 1936 efter tegninger af NSB Arkitektkontor og blev revet ned i 1973.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Gjøvikbanen
Etableret i 1927
Jernbanestationer i Oslo
Suðurnes

Suðurnes (Sydnæsset) ligger på det sydvestlige Island sydvest for Reykjavík og er en af Islands otte regioner. Regionen hed tidligere Reykjanes.

Regionen er den mindste i landet med et areal på 829 km², og den har 21.206 indbyggere (25,58 indb. per km²). Det administrative centrum er Keflavik, som er en del af det største byområde, Reykjanesbær. Islands internationale lufthavn, Keflavík International Airport, ligger i regionen.

Opdeling 
Suðurnes er opdelt i fem kommuner:
 Garður
 Grindavíkurbær
 Reykjanesbær
 Sandgerði
 Vogar

Islands regioner