kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Muséhagen

Botanisk hage eller Muséhagen, Muséplass 3, er en botanisk have ved Universitetsmuseet i Bergens naturhistoriske afdeling på Nygårdshøyden i Bergen. Haven blev anlagt i årene 1897-1899, og omfatter 14 mål med ca. 3 000 forskellige arter som er indsamlet i årenes løb. De fleste af disse er indhentet som frø fra vildtvoksende planter i Norge og resten af verden, men haven har også kulturformer af eksempelvis planter som regnes som særligt smukke eller vigtige økonomiske planter.

Havens 10 meter høje væksthuset, Palmehuset, blev opført af arkitekt Gustav Bild i 1901. Væksthuset blev købt komplet i Breslau og bekostet af Conrad Mohr. Drivhuset havde oprindelig gotisk-prægede støbejernsdetaljer og et spidsbuet glastag. Midterpartiet havde også en platform (balkon), helt i tråd med international drivhus-arkitektur. Væksthuset blev ombygget ved midten af 1900-tallet, bl.a. med nyt traditionelt saltak.

Haveanlægget med gartneribygget fra 1890 og væksthuset blev fredet efter forskrift i 2013.

Haven tjente som Universitetet i Bergens botaniske have til 1996, og er fortsat udeafdeling omkring De naturhistoriske samlinger ved Universitetsmuseet i Bergen. En ny og langt større botanisk have på 70 mål er etableret ved Det norske arboret på Milde, men Muséhagen er bevaret intakt og beholdt som en lidt enklere botanisk have i byen.

Eksterne henvisninger 
 Universitetet i Bergen: Universitetsmuseet i Bergens Muséhage
 Bergen byleksikon
 Fredning

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Bergen
Botaniske haver i Norge
Parlamentsvalget i Storbritannien 2017

Det 57. britiske parlamentsvalg blev afholdt den 8. juni 2017.

Valgresultat 
De 650 mandater i Underhuset blev fordelt således mellem partierne. Resultatet fra valget i 2015 står i parentes:
 Det konservative parti (De konservative): 317 medlemmer (331)
 Arbejderpartiet (Labour): 261 medlemmer (232) 
 Det skotske nationale parti: 35 medlemmer (56)
 De liberale demokrater (Liberaldemokraterne): 12 medlemmer (8)
 Demokratisk unionistparti (Nordirland): 10 medlemmer (8)
 Sinn Féin (Nordirland): 7 medlemmer (4)
 Det walisiske parti: 4 medlemmer (3)
 Det britiske uafhængighedsparti (UKIP): 0 mandater (1)
 Det grønne parti (De Grønne): 1 medlem (1)
 Det socialdemokratiske arbejderparti (Nordirland): 0 medlemmer (3)
 Ulster unionist parti (Nordirland): 0 medlemmer (2)
 Andre: 1 medlem (1)

Valg i enkeltmandskredse 
Det britiske valg fandt sted i enkeltmandskredse. Mandattallet var blevet en del anderledes, hvis der havde været forholdstalsvalg.

For udvalgte partier betød valgmetoden:
 De konservative havde stemmer til 273 mandater (42,4 procent), de fik 317. 
 Labour havde stemmer til 260 mandater (40,0 procent), de fik 261.
 Liberaldemokraterne havde stemmer til 46 mandater (7,36 procent), de fik 12.
 De Grønne havde stemmer til 13 mandater (1,63 procent), de fik 1.
 UKIP havde stemmer til 13 mandater (1,85 procent), de fik 0.

Noter 

Storbritannien 2017
Politiske valg i Storbritannien
Monte-Carlo Masters 2018

Monte-Carlo Masters 2018 er en tennisturnering, der bliver spillet udendørs på grusbaner i Monte-Carlo Country Club i Roquebrune-Cap-Martin, Frankrig i perioden 15. - 22. april 2018. Det er den 112. udgave af Monte-Carlo Masters og sæsonens tredje turnering i kategorien ATP World Tour Masters 1000 på mændenes ATP World Tour 2018.

Præmier 

Den samlede præmiesum for Monte-Carlo Masters 2018 andrager € 4.872.105, hvilket er en stigning på 14 % i forhold til året før.

Resultater

Herresingle 

I hovedturneringen deltog 56 spillere. Feltet bestod af 45 spillere, der havde kvalificeret sig i kraft af deres verdensranglisteplacering seks uger før turneringens start, fire spillere havde modtaget et wildcard, mens de sidste syv spillere havde spillet sig igennem kvalifikationsturneringen. Efter igangsættelsen af kvalifikationen meldte tre af de direkte kvalificerede spillere imidlertid afbud, hvilket gav plads til tre lucky losers.

Herredouble 

Turneringen havde deltagelse af 24 par, hvoraf de 22 havde kvalificeret sig til turneringen i kraft af deres verdensranglisteplacering, mens de sidste to par havde modtaget et wildcard.

Eksterne henvisninger 
 Monte-Carlo Masters

Noter 

2018
ATP World Tour 2018
Basse-Terre (ø)

Øen Basse-Terre () er navnet på den vestlige halvdel af Guadeloupe, der er en af Leeward Islands i de Små Antiller. Mod syd ligger Les Saintes og Dominica. Mod nordøst er den adskilt fra den anden halvdel af Guadeloupe, Grande-Terre, med en smal havkanal kaldet Rivière Salée (saltfloden).

Basse-Terre har et areal på 847,8 km². Ved folketællingen i 2006 havde øen en befolkning på
186.661 indbyggere, fordelt på 16 kommuner. Befolkningstætheden var på 220 indb./km². Den største by på øen Basse-Terre er byen af samme navn, som også er departementets hovedstad, og havde 37.455 indbyggere i byområdet i 2006.

Geografi 

Selv om navnet Basse-Terre betyder lavlandet er det den højeste ø i Guadeloupe, hvor vulkanen La Soufrière når op i 1.467 meters højde.
Det omkringliggende område på Basse-Terre har en let, frugtbar vulkansk jord med skove græsgange sukker-, kaffe-, banan- og kakaoplantager.

Østkysten på øen Basse-Terre, kendt som Windward kysten (på fransk, Côte-au-vent), udsættes for passatvinde og får store mængder regn, mens øens vestkyst, kendt som Leeward lysten (læ) (fransk Côte-sous-le-vent) er beskyttet mod vinden af Soufrière og er derfor meget tørrere.

Byer 

De mest befolkede kommuner på øen er, begyndende med største, Baie-Mahault (vestlige del af Pointe-à-Pitre-byområdet), Petit-Bourg, Capesterre-Belle-Eau, Sainte-Rose, Lamentin, Basse-Terre, og Saint-Claude (del af Basse-Terre-byområdet).

Attraktioner 

Oven for byen Basse-Terre på en bjergvej ligger byen Saint-Claude, ved foden af vulkanen Soufrière. I byen er der kaffe og bananplantager og statelige huse. Herfra arrangeres ture til vulkanen, der for tiden ikke er aktiv. Området er også centrum i nationalparken Parc national de la Guadeloupe.

Omkring 4,8 km øst for landsbyen Gourbeyre ligger Fort Louis Delgres som blev bygget i 1650 af Charles Houël. Fortet har beskyttet adgangen til byen Basse-Terre og været aktiv i adskillige slag mod Storbritannien.

Omkring 13 km syd-sydøst ligger landsbyen Trois-Rivières, et fiskersamfund rig på gamle bebyggelser og fredelige Arawakindianere. I nærheden af byen er der i en grotte dybt inde i skoven et arkæologisk fund med skulpturer, klipperelieffer og relikvier fra Arawakindianere.

Eksterne kilder og henvisninger 
 La Soufrière Geologie, die Krise von 1976-1977 und Evakuation 2007-05-15 swisseduc.ch

Guadeloupes geografi
Josephus Laurentius Dyckmans

Josephus Laurentius Dyckmans (født 9. august 1811 i Lier, død 8. januar 1888 i Antwerpen) var en belgisk genremaler.

Dyckmans, der var elev af Melchior Gommar Tieleman og Gustave Wappers, malede en mængde små, hyggelige og stemningsfulde genrebilleder, harmoniske i koloritten og af minutiøs og glat gennemførelse (Belgiens Gérard Dou). Allerede med Kærlighedserklæringen (1834, Antwerpen, privat besiddelse) blev han publikums erklærede yndling. Andre værker er Faderlig undervisning, Klavertimen, Den blinde tigger (1852, museet i Antwerpen) etc. Dyckmans var 1841-54 professor ved Antwerpens Akademi.

Kilder

Billede 
 

Malere fra Belgien
Maja Kildemoes

Maja Ring Kildemoes (født 15. august 1996) er en dansk fodboldspiller, som spiller for den danske ligaklub Brøndby IF og tidligere Danmarks kvindefodboldlandshold. Hun har tidligere spillet for svenske Linköpings FC og Odense i Elitedivisionen.

Hun valgte i slutningen af 2018, at stoppe hendes karriere for at rejse jorden rundet. Hun er pr. 2020, på kontrakt med den danske topklub Brøndby IF.

International karriere
Kildemoes fik sin debut for Danmarks A-landshold for kvinder i september 2015, en 2–0 sejr over Romænien i Mogoșoaia. Hun blev skiftet ind for  Janni Arnth Jensen efter 69 minutter og scorede Danmarks første mål i kampen to minutter senere.

Internationale mål
Danmarks scoringer og  resulterer ses først.

Meritter

Klub 

Vinder
 Damallsvenskan: 2017

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Odense Q
Winfield Scott Schley

Winfield Scott Schley (født 9. oktober 1839, død 2. oktober 1911) var en amerikansk søofficer.

Schley blev officer 1860 og deltog som sådan i den amerikanske borgerkrig. I 1884 blev han chef for en arktisk ekspedition, der skulle undsætte løjtnant Greely, og udførte dette hverv med stor omtanke og dygtighed, der førte til, at Greely og 6 af hans medarbejdere samt ekspeditionsresultaterne blev reddet. I 1890 førte Schley som chef for krydseren Baltimore den berømte svensk-amerikanske ingeniør John Ericssons støv fra Amerika til Sverige. I den spansk-amerikanske krig 1898 var Schley chef for en "flyvende eskadre" på 3 store og 3 små krydsere. For hans optræden som sådan er han bleven stærkt kritiseret og beskyldt for mangel på overlæg og initiativ, navnlig i begyndelsen af krigen, men han var dog så heldig at konstatere den spanske admiral Cerveras krydserflådes tilstedeværelse i Santiago og at være øverstkommanderende i slaget, der førte til dennes ødelæggelse ved dens udbrud den 3. juli, idet den kommanderende admiral Sampson i det øjeblik var fjernet så langt fra slagpladsen, at han ikke kom til at deltage. Schley udnævntes efter slaget til kontreadmiral.

Kilder 

 

 

Admiraler fra USA
Amerikanere i 1800-tallet
Lionel Dauriac

Lionel Dauriac (født 19. november 1847 i Brest,  død 26. maj 1923 i Paris) var en fransk musikforfatter.

Dauriac tog doktorgraden ved Sorbonne i Paris, hvortil han, efter at have virket som professor i Montpellier, kaldtes som professor i æstetik og tonepsykologi (1896). Dauriac har blandt andet skrevet La psychologie dans l'opéra français, Essai sur l'esprit musical, Rossini, biographie critique (i samlingen Les musiciens célèbres) og Le musicien-poète Richard Wagner.

Kilder 
  

 

Musikforskere fra Frankrig
Johannes Brenz

Johannes Brenz (født 24. juni 1499, død 11. september 1570) var en tysk luthersk reformator.

Brenz studerede i Heidelberg, blev grebet af Luthers optræden og holdt forelæsninger og prædikener, der mere og mere var i luthersk ånd. Fra 1525 organiserede han en evangelisk kirke og skole i Hall i Schwaben, skrev 1527—28 den første lutherske katekisme og blev efterhånden Schwabens reformator. Luthers nadverlære fandt en ivrig tilhænger i Brenz, som deltog i adskillige af tidens vigtige teologiske forhandlinger. Brenz forfattede den rent lutherske Württembergske bekendelse 1551 og gav møde på Tridentinerkoncilet for at forhandle med katolikkerne, dog uden at udrette noget. I 1553 blev Brenz provst i Stuttgart og gennemførte Württembergs kirkeordning. Han var en fremragende ekseget og også en betydelig dogmatiker. I sin lære om Kristus fremhævede han, at Kristi menneskelige natur i fornedrelsen både ejede og brugte de guddommelige egenskaber, men på skjult vis, en opfattelse, hvorom der har stået megen strid. Brenz' skrifter udgaves i 8 bind 1576—90.

Kilder 

  

Reformatorer
Teologer fra Tyskland
Lutherske teologer
Tyskere i 1500-tallet
Giuseppe Brentano

Giuseppe Brentano (født 14. april 1862 i Milano, død 31. december 1889 sammesteds) var en italiensk arkitekt.

Brentano var søn af en arkitekt og elev af Boito, studerede i Milano og lagde sig særlig efter middelalderlig, kirkelig gotik. I den internationale konkurrence til en ny gotisk facade til domkirken i Milano vandt han 1888 første præmie (40000 Lire), men bortreves kort efter af døden. Senere er projektet opgivet.

Kilder 

  

 

Arkitekter fra Italien
Lujo Brentano

Ludwig Joseph "Lujo" Brentano (født 18. december 1844 i Aschaffenburg, Bayern, død 9. september 1931 i München) var en tysk socialøkonom.

Efter en for hans udvikling og studier betydningsfuld rejse til England, hvor han satte sig ind i den moderne fagforeningsbevægelse og dens historie, udgav han værket Die Arbeitergilden der Gegenwart og blev i 1872 professor, foreløbig i Breslau.

Brentano arbejdede i Strassburg, Wien, Leipzig og i årene 1891–1916 i München. Brentano blev i december 1918 bayersk folkekommissær for handel og industri, men forlod snart denne post. 

Af hans talrige skrifter kan der blandt andet nævnes: 
 Ueber das Verhältniss von Arbeitslohn und Arbeitszeit zur Arbeitsleistung (1875, 2., gennemgribende omarbejdede udgave 1893; dansk oversættelse ved Arnold Fraenkel, 1894)
 Das Arbeitsverhältniss gemäss dem heutigen Reent (1877)
 Die Arbeiterversicherung (1879)
 Die Christlich-soziale Bewegung in England (1883)
 Ueber die Ursachen der heutigen sozialen Not (1889)

Fra 1890-årenes slutning vender han sig med fynd mod den agrar-protektionistiske toldpolitik og den stedse mere fordringsfulde etatisme i Tyskland. Dette kan ses i hans efterfølgende værker:
 Die Agrarpolitik (1897)
 Reaktion oder Reform? (1899)
 Das Freihandelsargument (1900)
 Die Schrecken des überwiegenden Industriestaates (1901)
 Die deutschen Getreidezölle (1911). 

Af hans Gesammelte Aufsätze blev kun bind I, Erbrechtspolitik - Alte und neue Feudalität (1899) udgivet. 

Brentano redigerede fra 1893 to meget omfangs- og indholdsrige samlinger af samfundsvidenskabelige skrifter: sammen med Walter Lotz (Stuttgart) Münchener volkswirtschaftliche Studien og sammen med Emanuel Leser (Leipzig) Sammlung alterer und neuerer staatswissenschaftlichen Schriften des In- und Auslandes, der begge fremdeles udkommer. 

Brentano står som en af samtidens betydeligste ledende personligheder i tysk økonomisk videnskab. I klar og åndfuld fremstilling giver hans lærde, men letlæste skrifter stedse dybt tænkte og rammende bidrag til belysningen af de behandlede emner. Han karakteriseres ofte som "katedersocialist", men tilhører nærmest den historisk-etiske retning i socialøkonomien og anvender med udpræget sans for de reale kendsgerninger dens argumentation, bygget på historie, statistik, psykologi og virkelighedsiagttagelse.

Note

Kilder 
  
 

 

Nationaløkonomer fra Tyskland
Professorer fra Tyskland
Ansatte ved Strasbourgs Universitet
Ansatte ved Wiens Universitet
Ansatte ved Münchens Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Lorenz Brentano

Lorenz Brentano (født 4. november 1813 i Mannheim, død 18. september 1891 i Chicago) var en tysk politiker.

Brentano blev 1837 sagfører i sin fødeby og valgtes 1845 til Badens andet kammer; hørte såvel her som i den tyske nationalforsamling 1848 til yderste venstre. Maj 1849 valgtes han til medlem af Badens provisoriske regering, skønt han ikke selv havde taget del i opstanden, og søgte her at holde igen imod Struves yderliggående planer, samt at opnå forståelse med storhertugen. I slutningen af juni samme år måtte han flygte til Schweiz og udvandrede senere til Nordamerika; var først landmand i Michigan og blev 1859 sagfører i Chicago, samt udgiver af et stort tyskt blad. 1872—76 var Brentano amerikansk konsul i Dresden.

Kilder 

  

Politikere fra Tyskland
Cecilie Sandvej

Cecilie Feddersen Sandvej (født 13. juni 1990) er en dansk fodboldspiller, som spiller for Birmingham City i den engelske FA Women's Championship og Danmarks kvindefodboldlandshold.

Klubkarriere 
Sandvej blev en del af Brøndby IF i 2009. Tidligere havde hun spillet for Horsens SIK og SønderjydskE. Den 9. oktober 2013 annoncerede Perth Glory, at Sandvej ville blive en del af klubben i 2013–2014 sæsonen. Sandvej spillede med i alle elleve kampe for Glory, der endte på en femteplads. Den 27. februar 2014 undskrev Sandvej kontrakt med Washington Spirit i NWSL. Hun spillede med reseveholdet det meste af tiden.

I sommeren 2014 skiftede hun til tyske SC Sand, med hvem hun spillede for i tre sæsoner inden et skifte til 1. FFC Frankfurt og i august 2021 til engelske Birmingham City W.F.C..

International karriere
Sandvej fik sin debut på A-landsholdet i juli 2009, da hun blev skiftet ind i en 2–1 sejr i en venskabskamp mod Island i Staines, England.

Hun blev af landstræner Kenneth Heiner-Møller udtaget til Danmarks trup til EM i fodbold for kvinder 2013 og var også med til at vinde EM-sølv ved EM i Holland 2017.

Hæder

Klub
Brøndby IF
Vinder
 Elitedivisionen: 2010–11, 2011–12, 2012–13
 DBUs Landspokalturnering for kvinder: 2010–11, 2011–12, 2012–13

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Danmark
Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Brøndby IF
Sofie Junge Pedersen

Sofie Junge Pedersen (født 24. april 1992) er en dansk fodboldspiller, som spiller for den italienske klub Inter Milan og Danmarks kvindefodboldlandshold. Hun har tidligere spillet for Fortuna Hjørring og IK Skovbakken i Elitedivisionen samt den svenske klub FC Rosengård, hvorfra hun i august 2017 skiftede til Levante. I sommeren 2018 skiftede hun til svenske Vittsjö, hvorefter hun skrev kontrakt med Juventus i december 2018.

Karriere

Klubkarriere 
Sofie Junge Pedersen stammer fra Aarhus og begyndte at spille fodbold som syvårig i forstadsklubben BMI. Som fjortenårige skiftede hun til IK Skovbakken, hvor hun snart kom på klubbens seniorførstehold og nåede at spille der i tre sæsoner, inden hun skiftede til Fortuna Hjørring. Efter tre sæsoner der skiftede hun til den svenske klub FC Rosengård.

Junge fik hele 2016-sæsonen ødelagt, da hun faldt under en træning i klubben. Det kostede en voldsom hjernerystelse, som gjorde hende meget følsom for lys og lyd, og hun kunne ikke spille fodbold. Hun var dog klar til den følgende sæson, men skiftede om sommeren til den spanske klub Levante UD Feminino. I sommeren 2018 valgte parterne dog ikke at forlænge dette samarbejde, og Junge skiftede til den svenske klub Vittsjö GIK, hvor hun skrev kontrakt for et halvt år. Her opnåede hun atter at spille fast, og klubben lykkedes med at undgå nedrykning. Junges præstationer førte i 2018 til, at hun skiftede til den italienske mesterklub Juventus. D. 24. marts 2019 scorede hun sin karrieres vigtigste mål, da hun blev matchvinder i 1-0 sejren over Fiorentina Women's F.C. foran 39.000 tilskuere på Allianz Stadium, hvilket til dags dato er den største kamp i italiensk kvindefodbold nogensinde.

Landshold 
Sofie Junge Pedersen har spillet næsten 50 kampe på de danske ungdomslandshold og var blandt andet med U/17-landsholdet til VM i New Zealand. Hun debuterede på A-landsholdet i 2011. Hun har siden været med til EM-slutrunderne i 2013 og 2017. Hun nåede i foråret at komme i tilstrækkelig kampform til EM i 2017, men var ikke som udgangspunkt en del af startopstillingen. Hun fik dog et par kampe som indskifter og kom på grund af skader til at spille finalen fra start.

Hæder

Klub
Fortuna Hjørring

 Elitedivisionen: 2013–14

FC Rosengård

 Damallsvenskan: 2015

Juventus FC

Serie A: 2018-2019, 2019-20

Referencer

Ekstern henvisning 

 Sofie Junge Pedersens profil på fussballtransfers.de 
 Sofie Junge Pedersens profil på soccerdonna.de 
 Profil  hos FC Rosengård 

Fodboldspillere fra Danmark
Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra FC Rosengård
Fodboldspillere fra Juventus F.C. (kvinder)
Elitedivisionen 2016-17

Elitedivisionen 2016-17 var den 45. sæson af kvindernes topliga i Danmark. Fortuna Hjørring var forsvarende mestre.

Hold

Indledende runde 
Holdene spiller mod hinanden to gange. Top seks går videre til mesterskabsrunden.

Mesterskabsrunden 
Holdene spiller ti kampe. Point blev ikke taget med, men i stedet blev bonus point givet efter placeringer. 10 for førsteplads, 8 for andenplads og derefter 6,4,2 og 0.

Topscorere

Referencer 

Elitedivisionen (fodbold)
Fodboldsæson 2016-17
Netto Marken-Discount

Netto Marken-Discount er en stor tysk supermarkedskæde. Den har hovedsæde i Maxhütte-Haidhof i Bayern og er med  4.168 butikker (2014) Tysklands tredjestørste supermarkedskæde efter Aldi og Lidl.

Til trods for navnesammenfaldet har Netto Marken-Discount ikke noget at gøre med den danskejede Netto-kæde, der ligeledes har butikker i Tyskland. I Tyskland skelner man mellem de to kæder ved at kalde Netto Marken-Discount for „Netto ohne Hund“ og den danskejede kæde for „Netto mit Hund“ med reference til deres logoer.

Referencer 

Supermarkedskæder
Detailvirksomheder fra Tyskland
Øster Egesborg

Øster Egesborg er en landsby i Øster Egesborg Sogn, Baarse Herred, Vordingborg Amt (senere Præstø Amt, så Storstrøms Amt, nu Region Sjælland).

Historie 
Landsbyen omtales første gang i Roskildebispens Jordebog 1370-80 under navnet Eghespyr, Egespøør Ostra, Egespyr, den 14. juli 1499 som Øster Egespuur.

Landsbyen bestod i 1682 af 7 gårde og 1 hus med jord. Det samlede dyrkede areal udgjorde 130,7 tønder land skyldsat til 32,75 tønder hartkorn. Dyrkningsformen var trevangsbrug.

Øster Egesborg hørte i 1700-tallet under Vordingborg Rytterdistrikt. I landsbyen oprettedes en rytterskole.

En sparekasse blev oprettet 7. februar 1889. Pr. 31. marts 1896 var der 133 konti.

Noter

Litteratur 
 Karl-Erik Frandsen: Vang og tægt. Studier over dyrkningssystemer og agrarstrukturer i Danmarks landsbyer 1682-83 (Bygd 1983), 
 Kristian Hald: Vore Stednavne; Udgivet af Udvalget for Folkeoplysningens Fremme. C. E. Gads Forlag, København 1950.
 Holger Munk: Rytterbonden. En landbrugs- og kulturhistorisk studie fra Vordingborg Rytterdistrikt 1718-1768; København 1955
 Henrik Pedersen: De danske Landbrug fremstillet paa Grundlag af Forarbejderne til Christian V.s Matrikel 1688. Udgivet efter hans Død paa Bekostning af Carlsbergfondet (København MCMXXVIII; Reprotryk for Landbohistorisk Selskab, København 1975), 
 J.P. Trap: Kongeriget Danmark. 3. Udgave 2. Bind: Frederiksborg, Kjøbenhavns, Holbæk, Sorø og Præstø Amter; København 1898; s. 943-945
 Lis Weise: "Efterstillet adjektiv i danske stednavne" (Navnestudier udgivet af Institut for Navneforskning Nr. 8); København 1969

Landsbyer
Lokaliteter i Vordingborg Kommune
Veme Station

Veme Station (Veme stasjon) er en tidligere jernbanestation på Bergensbanen, der ligger ved bygden Veme i Ringerike kommune i Norge.

Stationen åbnede som holdeplads kun med ekspedition af passagerer og gods 1. december 1909. Den blev opgraderet til station med ekspedition af tog, passagerer og gods 1. maj 1910. 1. januar 1966 blev den nedgraderet til ubemandet trinbræt. Betjeningen med persontog ophørte 31. maj 1970, men der blev stadig håndteret gods på stedet. Den tidligere station blev gjort fjernstyret 27. september 1986 i forbindelse med udbygningen af fjernstyringen på Bergensbanen. I dag fungerer den som krydsningsspor.

Stationsbygningen blev opført i 1909 efter tegninger af arkitekten Paul Armin Due, men den blev revet ned i 1988. Den tidligere station ligger 100,5 km fra Oslo S, 126 meter over havet.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Bergensbanen
Nedlagte jernbanestationer i Norge
Etableret i 1909
Ophørt i 1970
Jernbanestationer i Viken
Volli Station

Volli Station (Volli holdeplass) er en tidligere jernbanestation på Bergensbanen, der ligger ved Voll gård i Raundalen i Voss kommune i Norge. Mens den var i drift bestod den af et spor og en kort perron af træ med et læskur.

Stationen blev oprettet som trinbræt 15. maj 1936. Oprindeligt hed den Voll, men stavemåden blev ændret til Volli i januar 1938. Indtil betjeningen med persontog ophørte 9. december 2012, blev stationen betjent af lokaltog mellem Bergen og Myrdal.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Bergensbanen
Jernbanestationer i Norge uden persontrafik
Etableret i 1936
Jernbanestationer i Hordaland
Østveme Station

Østveme Station (Østveme holdeplass) var en jernbanestation på Bergensbanen, der lå ved bygden Øst-Veme i Ringerike kommune i Norge.

Stationen blev åbnet som trinbræt 14. juli 1930 i lighed med flere andre stationer på strækningen mellem Hønefoss og Sokna. De blev alle sammen nedlagt igen 31. maj 1970, inklusive Østveme.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Bergensbanen
Nedlagte jernbanestationer i Norge
Etableret i 1930
Ophørt i 1970
Jernbanestationer i Viken