kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frederik Christensen (skuespiller)

Frederik Ferdinand Christensen (20. januar 1847 i København – 4. marts 1929) var en dansk skuespiller.

Han var først uddannet skomager, men slog sig på skuespillet og blev sammen med sin anden kone Elisabeth Christensen meget populære revystjerner kendt som "Lisbeth og Frederik".

Han filmdebuterede i 1911 hos Nordisk Films Kompagni og medvirkede de næste seks års tid i omkring 25 stumfilm.

Han var desuden en af stifterne af Skuespillerforeningen af 1879.

Han var gift to gange. Først med Emma Caroline Schobius (1841-1880) og dernæst med skuespillerinden Oline Elisabeth Jørgensen. Han døde den 4. marts 1929 og ligger begravet på Bispebjerg Kirkegård i København.

Filmografi 
 Det mørke Punkt (instruktør August Blom, 1911)
 Den forsvundne Mona Lisa (instruktør Eduard Schnedler-Sørensen, 1911)
 Københavnerliv (som Søren Christensen; ukendt instruktør, 1911)
 Dødsspring til Hest fra Cirkuskuplen (som sagfører; instruktør Eduard Schnedler-Sørensen, 1912)
 Det gamle Købmandshus (instruktør August Blom, 1912)
 Det farlige Spil (instruktør Eduard Schnedler-Sørensen, 1912)
 Livets Baal (instruktør Eduard Schnedler-Sørensen, 1912)
 Vampyrdanserinden (instruktør August Blom, 1912)
 Tropisk Kærlighed (instruktør August Blom, 1912)
 Pigen fra Landsbyen (1912)
 Den svundne Lykke (som Anatole de Bregard; ukendt instruktør, 1912)
 Et pokkers Pigebarn (som Den gamle præst; ukendt instruktør, 1912)
 Naboerne (som Nikolaisen, spasmager; ukendt instruktør, 1912)
 Kvindehjerter (som lægen; instruktør Einar Zangenberg, 1912)
 Fodsporet (som Blackburry, chef for et større kontor; ukendt instruktør, 1912)
 Den kære Afdøde (som kunsthandleren; instruktør Eduard Schnedler-Sørensen, 1912)
 Eventyr paa Fodrejsen (som Birkedommer Krans; instruktør August Blom, 1912)
 Under Møllevingen (som Wilson, arbejderformand; ukendt instruktør, 1913)
 Den store Cirkusbrand (som cirkusdirektøren; instruktør Einar Zangenberg, 1913)
 De listige Friere (som Etatsråd Holm; instruktør Vilhelm Petersen, 1913)
 I sidste Sekund (1913)
 En Kvindes Ære (som den gamle præst; instruktør Einar Zangenberg, 1913)
 I Tronens Skygge (som skovrider Kaas; instruktør Einar Zangenberg, 1914)
 Fristerinden (som pastor Lind; ukendt instruktør, 1916)
 Häxan (instruktør Benjamin Christensen, 1922; svensk produktion)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Stumfilmskuespillere fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Håndværkere fra Danmark
The Gathering (musikgruppe)

The Gathering er et hollandsk band, som fik berømmelse i den sidste halvdel af 1990'erne med hjælp fra vokalist Anneke van Giersbergen.

Deres første to albums Always... fra 1992 og Almost a Dance fra 1993 som spillede en stor rolle i grundlæggelsen af gothic metal, blev indspillet med fire forskellige vokalister. Vokalist Anneke van Giersbergen oplevede sit debut på deres efterfølgende udgivelse Mandylion fra 1995. 

Deres følgende studiealbum Nighttime Birds fra 1997, How To Measure A Planet? fra 1999, if then else fra 2000 og Souvenirs fra 2003 viste bandet bevægede sig fra gothic metal inspireret metal til alternativ rock. Sleepy Buildings udgivet i 2004 var en live semi-akustisk optræden, indspillet af bandet over to nætter. Deres nyeste album Home blev udgivet i april 2006.

Medlemmer

Nuværende medlemmer 
 René Rutten – Guitar/fløjte (1989-present)
Silje Wergeland – Vokal (2009–2014; 2018-present)
 Hans Rutten – Trommer (1989-present)
 Frank Boeijen – Keyboard (1990-present)
Hugo Prinsen Geerligs – Bas (1989-2004; 2018-present)

Tidligere medlemmer 
 Anneke van Giersbergen – Vokal/guitar (1994-2007) 
Marjolein Kooijman – Bas (2004-present)
 Niels Duffhues – Vokal/guitar (1993-1994)
 Jelmer Wiersma – Guitar (1989-1998)
Martine van Loon – Vokal/bagvokal (1993-1994)
 Bart Smits – Vokal (1989-1993)
 Marike Groot – Vokal/bagvokal (1992-1993)

Diskografi

Studiealbums 
 Always... (1992) 
 Almost a Dance (1993)
 Mandylion (1995) 
 Nighttime Birds (1997)
 How To Measure A Planet?
 if then else
 Souvenirs (2003) 
 Home (2006)
 The West Pole (2009)
 Disclosure (2012)
 Afterwords (2013)
 Beautiful Distortion (2022)

Live albums 
 Superheat (2000) 
 Sleepy Buildings - A Semi Acoustic Evening (2004)
 A Noise Severe (2007)
TG25: Live at Doornroosje (2017)

Ep'er 
 Adrenaline / Leaves (1996)
 Amity (2000)
 Black Light District

Singler 
 Strange Machines (1995)
 Kevin's Telescope (1997)
 The May Song (1997)
 Liberty Bell (1998)
 Rollercoaster (2000)
 Monsters (2003)
 You Learn About It (2003)
 Alone (2006)

Opsamlingsalbum 
 Downfall - The Early Years (2001)
 Accessories - Rarities and B-Sides (2005)

Demoer 
 An Imaginary Symphony (1990)
 Moonlight Archer (1991)

Cover sange 
 "Life's What You Make It" (af Talk Talk)
 "In Power We Entrust The Love Advocated" (af Dead Can Dance) 
 "When The Sun Hits" (af Slowdive)

Eksterne henvisninger 

 Officielle hjemmeside
 

Musikgrupper fra Nederlandene
Gothic metal-grupper
Musikgrupper fra 1989
Anneke van Giersbergen

Anneke van Giersbergen (født 8. marts 1973) er en hollandsk sangerinde bedst kendt som tidligere vokalist for bandet The Gathering. På nuværende tidspunkt er hun involveret i et projekt ved navn Agua de Annique. Hun har også arbejdet med andre grupper som Lawn, Farmer Boys, Ayreon, Napalm Death og Moonspell.

Diskografi

Med The Gathering 
 Mandylion (1995)
 Adrenaline / Leaves – EP (1996)
 Nighttime Birds (1997)
 How to Measure a Planet? (1998)
 if then else (2000)
 Superheat – Live (2000)
 Amity – EP (2001)
 Black Light District – EP (2002)
 In Motion – DVD (2002)
 Souvenirs (2003)
 Sleepy Buildings - A Semi Acoustic Evening – Live (2004)
 Accessories - Rarities and B-Sides – Opsamlingsalbum (2005)
 A Sound Relief – DVD (2005)
 Home (2006)
 A Noise Severe – DVD (2007)

Med Agua de Annique 
 Air (2007)

Som gæstevokalist 
 Farmer Boys – Countrified (1996) – spor #9 Never Let Me Down Again (Depeche Mode cover sang)
 Ayreon – Into the Electric Castle (1998)
 Lawn – Backspace (2004) – Fix Wetton/Downes: ICON II (2006) – Rubicon spor #4 og #5
 Globus – Epicon (2006) – spor #7 Diem Ex Dei Napalm Death – Smear Campaign (2006) – spor 1 & 7, "Weltschmerz", "In Deference"
 Ayreon – 01011001 (2008)
 Moonspell – Night Eternal (2008) – spor #4 Scorpion Flower Within Temptation – Black Symphony – Somewhere
 ''Devin Townsend Project – Addicted!" (2009) – "Bend It Like Bender!", "Supercrush!" (lead), "Hyperdrive" (lead), Resolve!", "Ih-Ah!", "Numbered!", "Awake!!"
Amorphis - Queen of Time (2018) - spor #9 Amongst Stars

Eksterne henvisninger 

 Agua de Annique Officielle hjemmeside

Sangere fra Nederlandene
Aksel Jensen (modstandsmand)

Aksel Jensen (13. februar 1919 – 9. august 1944) var en dansk modstandsmand.

Biografi 
Han var medlem af modstandsgruppen BOPA.

I en fangetransport på 11 modstandsfolk var han på vej fra Shellhuset til Frøslevlejren om bord på en lastbil, der standsede ved Rorup nær Osted mellem Roskilde og Ringsted.

Iført håndjern blev alle 11 bedt om, at træde af på ”naturens vegne” og alle blev skudt af Gestapo, angiveligt under flugtforsøg.

Se også 
 Massakren ved Osted

Personer fra Danmark myrdet af Nazi-Tyskland
Medlemmer af BOPA
Modstandsfolk fra DKP
Jens Jakob Wolf Martens

Jens Jacob Wolf Martens (2. januar 1920 – 8. eller 9. august 1944) var en dansk modstandsmand.

Biografi 
Han var som stud.polit. medlem af modstandsgruppen BOPA.

I en fangetransport på 11 modstandsfolk var han på vej fra Shellhuset til Frøslevlejren om bord på en lastbil, der standsede ved Rorup nær Osted mellem Roskilde og Ringsted.

Iført håndjern blev alle 11 bedt om, at træde af på ”naturens vegne” og alle blev skudt af Gestapo, angiveligt under flugtforsøg.

Efter hans død 

Den 5. juli 1945 blev hans jordiske rester i Ryvangen opgravet og ført til Retsmedicinsk institut, og blev 9. juli samme år kremeret i Bispebjerg Krematorium.

Mindeplade opsat på Lindevangsskolen på Frederiksberg, hvor han gik i skole som barn.

Se også 
 Massakren ved Osted

Kilder 

Personer fra Danmark myrdet af Nazi-Tyskland
Medlemmer af BOPA
Victor Bering Mehl

Victor Bering Mehl (6. februar 1911 – 9. august 1944) var en dansk modstandsmand.

Biografi 
Han var medlem af modstandsgruppen BOPA.

I en fangetransport på 11 modstandsfolk var han på vej fra Shellhuset til Frøslevlejren om bord på en lastbil, der standsede ved Rorup nær Osted mellem Roskilde og Ringsted.

Iført håndjern blev alle 11 bedt om, at træde af på ”naturens vegne” og alle blev skudt af Gestapo, angiveligt under flugtforsøg.

Efter hans død 

Den 5. juli 1945 blev hans jordiske rester i Ryvangen opgravet og ført til Retsmedicinsk institut, og blev 29. august samme år genbegravet i Mindelunden i Ryvangen.

Se også 
 Massakren ved Osted

Kilder 

Personer fra Danmark myrdet af Nazi-Tyskland
Medlemmer af BOPA
Knud Erik Henning Gyldholm

Knud Erik Henning Gyldholm (født 9. juli 1914 i Elias Sogn, København, død 9. august 1944 i Rorup nær Osted) var en dansk modstandsmand.

Liv 
Gyldholm forældre var portøren Johannes Valdemar Gyldholm og Karen Pouline Rasmussen. Han var ligesom sin svoger Preben Berg Sørensen, medlem af modstandsgruppen BOPA.

Gyldholm blev henrettet ved skydning af Gestapo sammen med 10 andre fanger fra Shellhuset i København. Han var på vej til Frøslevlejren om bord på en lastbil, der standsede ved Rorup nær Osted mellem Roskilde og Ringsted. Iført håndjern blev alle 11 bedt om, at træde af på ”naturens vegne” og alle blev skudt af Gestapo, angiveligt under flugtforsøg. Gyldholm er begravet i mindelunden i Ryvangen.

Se også 
 Massakren ved Osted

Kilder 

Personer fra Danmark myrdet af Nazi-Tyskland
Medlemmer af BOPA
Johanne Krum-Hunderup

Johanne Elisabeth Krum-Hunderup (2. februar 1853 i København – 24. september 1929) var en dansk skuespillerinde.

Hun debuterede ved Det kongelige Teater i 1869 og blev der indtil 1872. Derefter ved forskellige københavnske privatteatre.

Hun filmdebuterede i 1912 i en alder af næsten 60 og medvirkede derefter i omkring 50 stumfilm for Nordisk Films Kompagni.

Hun var gift to gange. Første gang med i 1875 med solodanser og balletkomponist Jacob Daniel Krum (1850-1887) og anden gang med skuespiller og Casino-direktør Hans Riber Hunderup (1857-1902). Med første mand fik hun datteren Gerda Krum-Juncker (1878-1953) som også blev skuespillerinde. Johanne Krum-Hunderup døde den 4. marts 1929 og ligger begravet på Holmens Kirkegård på Østerbro i København.

Filmografi

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Stumfilmskuespillere fra Danmark
Gunnar Mogens Dahl

Gunnar Mogens Dahl (7. maj 1917 – 9. august 1944) var en dansk modstandsmand.

Han var medlem af modstandsgruppen BOPA, henrettet ved skydning af Gestapo sammen med 10 andre fanger fra Shellhuset i København.
Han var på vej til Frøslevlejren om bord på en lastbil, der standsede ved Rorup nær Osted mellem Roskilde og Ringsted.
Iført håndjern blev alle 11 bedt om, at træde af på ”naturens vegne” og alle blev skudt af Gestapo, angiveligt under flugtforsøg.

Se også 
 Massakren ved Osted

Personer fra Danmark myrdet af Nazi-Tyskland
Medlemmer af BOPA
Carl Helmuth Preben Berg Sørensen

Carl Helmuth Preben Berg Sørensen (født 15. december 1917 i Hillerød, død 9. august 1944 i Rorup nær Osted) var en dansk modstandsmand.

Liv 
Carl Sørensen var søn af Ludvig Theodor Sørensen og Ellen Annette Cecilie Berg. I november 1941 blev han gift i Solbjerg Kirke med Else Julie Kirstine Gyldholm, hvis bror Knud Erik Henning Gyldholm også var med i modstandsbevægelsen i København.

Carl Sørensen var medlem af modstandsgruppen BOPA og blev henrettet ved skydning af Gestapo sammen med 10 andre fanger fra Shellhuset i København. Han blev anholdt 25. maj 1944 i sit hjem sammen med sin hustru. Han var på vej til Frøslevlejren på en lastbil, der standsede ved Rorup nær Osted mellem Roskilde og Ringsted. Iført håndjern blev alle 11 bedt om at træde af på ”naturens vegne” og alle blev skudt af Gestapo angiveligt under flugtforsøg. Også hans svoger Knud Gyldholm blev skudt under massakren.

En mindeplade opsat på Lindevangsskolen på Frederiksberg, hvor han gik i skole.

Se også 
 Massakren ved Osted

Kilder 

Personer fra Danmark myrdet af Nazi-Tyskland
Medlemmer af BOPA
Tidsfaktorøkonomi

Tidsfaktorøkonomi er et økonomiskt system, hvor skat i lighed med løn står i proportion til den tid, som et lønarbejde kræver. Dette forhold skiller tidsfaktorøkonomi fra de fleste andre økonomiske systemer, hvor andre faktorer end tidens gang ligger til grund for beregning af skat. Systemet er i den senere tid blevet beskrevet grundigt af den svenske opfinder Karl Gustafson, men allerede økonomen Silvio Gesell havde tanker på en tidsfaktorbaseret økonomi. 1976 leverede folkpartisten Anders Gernandt et forslag til Riksdagen om at indføre tidsskat.

Baggrund 
Tidsfaktorøkonomien udgår fra antagelserne, at de økonomiske systemer, som vi har i dag, grunder sig på forhold, der ikke er gunstige for alle, der må rette sig efter dem, samt at ulemperne ved disse systemer kunne ryddes væk, hvis økonomien var grundet på naturlovene. De uretfærdigheder, som dagens systemer fører med sig, ansees ifølge tidsfaktorøkonomiens principper komme an på at der i dag ikke er nogen faste regler for hvordan økonomien må administreres eller for hvordan tings værdi må afgøres. Tidsfaktorøkonomi erkender tiden som en objektiv konstant, hvis udstrækning ikke kan reguleres eller påvirkes af politiske beslutninger, og antager, at denne konstant er den mest retfærdige som grund for et økonomisk system.

Mål og hensigt 
Tidsfaktorøkonomien sigter mod at erstatte rentesystemet med afgifter for udførte arbejder; afgifter, der tælles i tid. I en tidsfaktorøkonomi kan kapital aldrig øge med tiden uden at en arbejdsindsats tilsvarende øgningen er blevet udført. Målet med tidsfaktorøkonomi er, at binde kapitalværdien ved en naturkonstant, på den samme måde som volumen og vægt i dag er bundet ved faste enheder. På denne måde ville juks och spekulation blive gjort sværere.

Kritik mod tidsfaktorøkonomien 
Tidsfaktorøkonomien er blevet kritiseret for at være alt for teoretisk for at fungere i virkeligheden; at den udgår fra, at alle skattepligtige har arbejde.

Kilder 
 Gustafson, Karl, Deus ex machina (2006)
 Benjes, Hermann, Wer hat Angst vor Silvio Gesell (2006)

Eksterne henvisninger 
 Tidskattesystemet – Grundat i naturlagarna

Økonomiske systemer
Samfund
Skat
Bank for International Settlements

Bank for International Settlements (BIS) er en international organisation, hvis formål er at fremme internationalt monetært og finansielt samarbejde og at fungere som centralbankernes bank. Hovedkvarteret ligger i Basel, og banken har to regionale kontorer i Hong Kong og Mexico City.

BIS blev oprettet den 17. maj 1930 og er dermed verdens ældste internationale finansielle institution. Den blev oprindeligt etableret med det formål at koordinere erstatningsbetalingerne efter 1. Verdenskrig. Efter 2. Verdenskrig har BIS udviklet sig til "centralbankernes centralbank", og banken bistår bl.a. ved placeringer af officielle valutareserver samt danner rammen om månedlige konsultationer mellem de større industrilande om pengepolitisk koordination og om udredningsarbejde, som vedrører overvågning af banker. I denne sammenhæng er BIS blevet den førende kilde til statistik om internationale bankkreditter og bankindlån samt international valutahandel og handel med derivater. BIS har også spillet en væsentlig rolle i det europæiske valutasamarbejde.

Banken ejes af 60 centralbanker, herunder Danmarks Nationalbank. Den har omkring 650 ansatte fra 61 forskellige lande, heraf 3 danskere (marts 2018).

Referencer

Eksterne henvisninger 
BIS hjemmeside

Centralbanker
Internationale organisationer
International økonomi
Etableret i 1930
Johannes Poulsen

Johannes Poulsen (17. november 1881 i København – 14. oktober 1938 sammesteds) var en dansk skuespiller og sceneinstruktør, bror til Adam og Svenn Poulsen.

Han debuterede sammen med sin bror Adam på Dagmarteatret i 1901 og blev der til 1909, hvorefter han blev engageret af det Det Kongelige Teater, hvor han blev til sin død kun afbrudt af gæsteoptræden i Norge og andre lande. Han var desuden sceneinstruktør på Det kongelige Teater fra 1917.

Han filmdebuterede i 1910 med sin bror hos Regia Kunstfilm og medvirkede i fire stumfilm der og tre stumfilm hos Nordisk Film. Og i 1938 i en tonefilm.

Johannes Poulsen var søn af skuespiller og sceneinstruktør Emil Poulsen (1842-1911) og Anna Augusta Dorthea Winzentine Margrethe Næser og lillebror til skuespilleren Adam Poulsen. Han var gift tre gange. Første gang – kortvarigt – i 1908 med nordmanden Ingeborg Maria Hauge. Anden gang i 1917 med Sylvia Mizpah Pio (1878-1932). Og tredje gang i 1924 med solodanserinde og skuespillerinde Ulla Poulsen Skou. Mellem Sylvia og Ulla havde han et kort forhold til Erna Hamilton. Han døde den 14. oktober 1938 og ligger begravet i klitterne ved Tranestederne i Hulsig tæt ved sin bolig Tranegården på Skagen .

Filmografi 
 1910 – Elskovsbarnet (som Grev Henry; ukendt instruktør)
 1910 – Djævlesonaten (som Josef Cziky, violin-virtuos; ukendt instruktør)
 1910 – Et Gensyn (som Helms, Willers ven; ukendt instruktør)
 1910 – Elskovsleg (som Gilbert Svarre; ukendt instruktør)
 1911 – Balletdanserinden (som Jean Mayol, forfatter; instruktør August Blom)
 1911 – Dyrekøbt Glimmer (som Aage Madsen, kontorist; instruktør Urban Gad)
 1912 – Indbruddet hos Skuespillerinden (som Indbrudstyv; instruktør Eduard Schnedler-Sørensen)
 1938 – Champagnegaloppen (som Salomon Bierbaum, musiker i Lumbyes ork.; instruktør George Schnéevoigt)

Litteratur 
 Johannes Poulsen. Gennem de fagre Riger (selvbiografi, 1916)
 Kirsten Jacobsen, Johannes Poulsen som iscenesætter : en europæer i tidligt dansk 1900-tals teater, Rhodos, 1990. .
 Andreas Winding: "Johannes Poulsen" (Ord och Bild 1923; s. 273-276)

Eksterne henvisninger 
 
 

Stumfilmskuespillere fra Danmark
Filmskuespillere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Selvbiografer fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Naissaar

Naissaar (; ; ) er en estisk ø cirka 10 km nordøst for Tallinn i Den Finske Bugt. Øen har et areal på og et befolkningstal på  faste beboere. Det højeste punkt på øen er med 27 meter over havet Kunilamägi. Øens navn betyder kvindeø.

Historie 
Naissaar blev først beboet i 1400-tallet. Midt i 1700-tallet blev øen nykoloniseret af svenske udvandrere. I 1858 boede der 188 mennesker på øen.

Under 1. verdenskrig gjorde russiske matroser mytteri og overtog kontrollen over øen. I december 1917 oprettede matroserne Sovjetrepubliken Naissaar. Republiken eksisterede frem til den 26. februar 1918.
 
Frem til 1. verdenskrig var befolkningen på Naissaar for største del svensktalende. Men nærheden til den estiske hovedstad Tallinn førte til en større tilflytning af estere. I mellemkristiden var cirka en tredjedel af beboerne estlandssvenskere. I 1934 boede cirka 450 mennesker på øen. I forår 1940 blev beboerne evakueret, da Sovjetunionen okkuperede øen og resten af Estland. 

Siden 1995 er Naissaar et naturreservat.

Referencer

Eksterne links 

Øer i Estland
Øer i Østersøen
Harpy

I den græske mytologi er harpyer kvindelige, vingede dødsånder, der mest er kendt for konstant at stjæle mad fra Fineus. Ordets egentlige betydning er noget i stil med "den, der griber". Men harpyen kunne også bringe liv. En harpy var moder til Achilleus' heste, med vestenvinden, Zefyros, som fader. Smukke, vingede fuglekvinder er først senere blevet udviklet fra sirenen. På en vase på Berlin-museet har en harpy en lille figur af en helt i hver klo, men hendes hoved ligner en gorgon med stirrende øjne og udstående tunge og tænder.

Harpyerne var søstre til Iris og døtre af Tyfon og Echidna. Fineus, en thrakisk konge, var begavet med profetiske evner. Zeus, der vred over at Fineus afslørede for meget, straffede ham ved at sende ham ud på en ø med mad, han aldrig kunne spise, fordi harpyerne stjal den fra hans hænder, før han kunne stille sin sult. Dette fortsatte indtil Jason ankom. Boreaderne, der var sønner af nordenvinden, Boreas, og derfor kunne flyve, jagtede harpyerne, men undlod at dræbe dem på ordre fra Iris. Iris sendte harpyerne, "den store Zeus' hunde", tilbage til deres hule på Minos' Kreta. Fineus var taknemmelig for hjælpen, og forklarede til gengæld argonauterne, hvordan man kom igennem Symplegaderne.

Kilder og henvisninger 

 Argonautika af Apollonios Rhodios
 

Væsener i græsk mytologi
The Simpsons Game

The Simpsons Game er et computerspil, baseret på det animerede tv-show The Simpsons, lavet til Wii, PlayStation 3, Xbox 360, PlayStation 2, Nintendo DS og PSP. Det er et tredje-persons actionspil med et originalt handlingsforløb, skrevet af Tim Long, Matt Selman og Matt Warburton.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Spillets officielle hjemmeside

Computerspil fra 2007
Adventurespil
Platformspil
Nintendo DS-spil
PlayStation 2-spil
PlayStation 3-spil
PlayStation Portable-spil
Wii-spil
Xbox 360-spil
Gotisk fiktion

Gotisk fiktion (gotisk horror) er en litterær genre, der kombinerer uhygge og romantik. Den er nærmest grundlagt af den engelske forfatter Horace Walpole med hans roman fra 1764, The Castle of Otranto. Genrens effekt afhænger af uhygge oven i den essentielle romantiske litteratur, der var ny på Walpoles romans tid.

Virkemidlerne er gru (både psykologisk og fysisk), mysterier, det overnaturlige, spøgelser, hjemsøgte huse og gotisk arkitektur, slotte, mørke, død, forfald, galskab, hemmelige og arvelige forbandelser.

Uhyggelige personer er tyranner, skurke, banditter, galninge, jomfruer i nød, femme fataler, troldmænd, vampyrer, varulve, monstre, dæmoner, genoplivede lig, spøgelser, levende skeletter, Den vandrende Jøde og Djævelen selv.

Vigtige holdninger er antikatolicisme, især kritik af den romersk katolske overvægt på inkvisitionen (i Italien og Spanien), romantikkens syn på en ældgammel middelalderfortid, melodrama og parodier (Det var en mørk og stormfuld nat).

Eksterne henvisninger 
 Artikel om Den gotiske roman  på Litteratursiden.dk

Litteratur
Max Pelving

Max Andreas Pelving (27. januar 1899 – 28. september 1995) var en af de største stikkere på Dagmarhus.
Han var kriminalbetjent inden for fremmedpolitiet og berygtet stikker.

Han blev udsat for et attentatforsøg af modstandsgruppen Holger Danske den 18. december 1943 på Toldbodgade i København, men overlevede attentatet. Max Pelving overlevede krigen, men blev i oktober 1947 ved retten i Gråsten idømt 16 års fængsel for landsskadelig virksomhed. Den 30. august 1950 blev Pelving benådet og løsladt fra statsfængslet Kærshovedgård. Han var fra 1950 og frem til sin død i 1995 bosiddende i Aabenraa.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 De ni største stikkere på Dagmarhus

Politifolk fra Danmark
Stikkere under Besættelsen
Dømte i Danmark i retsopgøret efter 2. verdenskrig
Georgios Kolettis

Georgios Kolettis (eller Koletis, græsk: Γεώργιος•Κολέτης) var en græsk cykelrytter. Han deltog i de første moderne Olympiske lege i 1896 i Athen.

Kolettis deltog i banecykling ved OL. Han deltog i 100 kilometerløbet, hvor ni ryttere stillede op. Det var tilladt at bruge pace af andre cyklister, der kunne træde til efter behov, men kun grækere og franskmanden Léon Flameng benyttede sig af dette. Kolettis og Flameng var de eneste deltagere, der gennemførte løbet, hvor Kolettis undervejs fik mekaniske problemer. I den situation ventede Flameng på, at han fik løst problemerne, men han vandt dog i sikker stil, mens Kolettis blev toer, elleve omgange efter. Han deltog også i 10 kilometerløbet, men her måtte han udgå efter en voldsom kollision med landsmanden Aristidis Konstantinidis på den tyvende omgang.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Tjek fødsels- og dødsår
Mandlige cykelryttere fra Grækenland
Deltagere for Grækenland ved sommer-OL 1896
Olympiske sølvmedaljevindere fra Grækenland