kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sumatraelefant

Sumatraelefanten  (Elephas maximus sumatranus) er en af tre anerkendte underarter af den asiatiske elefant, og er hjemmehørende på øen  Sumatra i Indonesien. I januar 2011 blev den rykket fra "truede dyrearter" til "kritisk truede dyrearter" på IUCNs rødliste.

Eksterne kilder og henvisninger

Truede dyrearter
Elefanter
Indonesien
Piz Gloria

Piz Gloria er navnet på en drejerestaurant på toppen af bjerget Schilthorn nær Mürren i Vestalperne, Schweiz. Restauranten ligger i en højde af 2.970 m.o.h.

Arkitekturen 
Adgang til Piz Gloria sker med svævebanen Schilthornbahn fra Lauterbrunnental. Stedets svævebanestation og restauranten er tegnet af arkitekten Konrad Wolf fra Bern.

Grundet de meget besværlige topografiske og klimatiske forhold på stedet blev bygningen i videst muligt omfang præfabrikeret. De ydre vægge med de store glaspartier er fremstillet af aluminiumbeklædt træ. Der er en rotationsmekanisme, som får gulvet i øverste etage til at dreje 360 grader rundt på 55 minutter, så alle restaurantens gæster får mulighed for at få det optimale view. Det roterende gulv har en diameter på 12 meter og har plads til ca. 400 gæster.

Navnets oprindelse 
Restaurantens navn Piz Gloria stammer fra James Bond-filmen On Her Majesty's Secret Service fra 1969 med George Lazenby i hovedrollen. I filmen bruger skurken, Ernst Stavro Blofeld, Piz Gloria som udgangspunkt for sine forbrydelser. Bygningen på den fjerne bjergtop rummer en klinik for allergibehandlinger. I filmen er stedet klippet ind til at ligge nær St. Moritz, hvor "Piz" på den lokale dialekt betyder "spids" (bjergtop). Så til trods for, at Piz Gloria ligger i Berner Oberland, hvor sproget er tysk og "Piz" ikke anvendes, har stedet altså beholdt sit navn fra filmen.

Filmens produktionsteam havde fundet frem til den kun delvist byggede restaurant oppe på bjerget og fik aftalt, at man, mod at færdiggøre byggeriet, kunne filme det man havde behov for til On Her Majesty's Secret Service. Det resulterede i såvel mange som flotte billeder fra Piz Gloria.
Selv om det i slutningen af filmen lykkes for James Bond at sprænge Piz Gloria bort fra bjerget, ligger den her fortsat den dag i dag.

Efter filmen fik restauranten lov til at beholde navnet Piz Gloria og har på den måde fået meget PR. Der lægges heller ikke skjul på tilhørsforholdet på stedet, idet der i underetagen findes en James Bond-udstilling hvor der også vises udvalgte scener fra filmen.

Billedgalleri

Links 
 Schilthorn/Piz Gloria Hjemmeside 
 James Bond Lifestyles site om Piz Gloria

Berner Oberland
Alperne
Restauranter i Schweiz
James Bond
Eino Leino

Eino Leino (6. juli 1878 – 10. januar 1926) var en finsk digter, oversætter og journalist, der regnes som en af pionererne i finsk digtning. I sine digte kobler han moderne elementer med finske folkelige elementer, og stilen i mange af hans værker læner sig op ad Kalevala og folkesange. Naturen, kærlighed og desperation forekommer ofte i Leinos arbejder. Han er fortsat i dag kendt og elsket i Finland.

Opvækst 
Eino Leino blev født i Paltamo i Kainuu og fik navnet Armas Einar Leopold Lönnbohm. Han var den syvende og yngste søn i en familie med ti børn. Leinos far havde ændret sit efternavn fra det finske Mustonen til det svenske Lönnbohm for at fremme sin karriere i en tid, hvor svensk stadig var den herskende klasses sprog. 

Leino fik trykt sit første digt som tolvårig, og som attenårig udgav han digtsamlingen Maaliskuun lauluja.

Karriere som skribent 
Allerede i en ung alder blev Leino prist af kritikken. Han havde derfor relativt let ved at komme ind i litteratur- og aviskredsene i landet, og han blev ligeledes politisk aktiv i det Ungfinske Parti. Blandt hans venner var kunstneren Pekka Halonen samt Otto Manninen, der blev kendt som digter og oversætter.

Efter den finske borgerkrig mistede Leino den idealistiske tro på en national enhed i landet, og han mistede efterhånden sin indflydelse som journalist og polemiker. Han blev i 1918 tildelt en statspension som forfatter i en alder af 40 år. Trods dette og flid med udgivelsen af flere egne samt oversatte værker havde han økonomiske problemer, og dertil kom, at hans helbred blev dårligt. "Livet er altid en kamp med de evige magter" skrev han i et brev i 1925 til sin ven Bertel Gripenberg.

Leino udgav over 70 bøger med digte og historier. De mest kendte er de to bind digtsamlinger Helkavirsiä (1903, 1916), hvori han i udstrakt grad anvender den finske mytologi og folklore. Som oversætter gjorde han blandt andet bemærket ved at være den første, der oversatte Dante Alighieris Den guddommelige komedie til finsk. 

Eino Leino var gift tre gange og far til en datter, Helka. Han døde som 46-årig i Tuusula i Nyland i 1926.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Værker af Leino , Projekt Gutenberg

Digtere fra Finland
Journalister fra Finland
Oversættere fra Finland
Andreas Tanberg Gløersen

Hans Andreas Tanberg Gløersen (16. februar 1836 i nordre Aurdal i Valdres—1. september 1904 i Kristiania) var en norsk forstembedsmand og forfatter.

Gløersen blev student 1853, cand. jur. 1858, studerede forstvidenskab i Giessen, ansattes i forstvæsenet i Vestlandet og var forstmester 1866—95. Han var i Norge en foregangsmand på sit område, han foretog de første rationelle skovanlæg, anlagde planteskoler og arbejdede på flyvesandsdæmpning og kunstig frøavl. Han udfoldede en betydelig forfattervirksomhed på skovvæsenets og landbrugets område, men også i andre retninger (for eksempel jernbanevæsenet; han udkastede således den første plan om anlæg af en bane fra Bergen til Kristiania). Gennem "Landbrugstidende for Vestlandet" og gennem sine "Skovtraktater" bidrog han meget til den vestlandske bondes oplysning, særlig på skovvæsenets område. Han er ret træffende blevet kaldt for Norges Dalgas.

Kilder 

 

Forstmænd fra Norge
Faglitterære forfattere fra Norge
Norsksprogede forfattere fra Norge
Nordmænd i 1800-tallet
Salmonsens
Finlands statsministre

Finlands statsministre og Finlands regeringer fra og med selvstændigheden, giver en oversigt over navne, datoer og sammensætningen af koalitionsregeringer.

I perioden fra 1822 til 1917, hvor Finland var i personalunion med Rusland, udøvedes den faktiske ledelse af regeringsmagten (statsministeren) af næstformanden for økonomidepartementet. En liste over disse regeringschefer findes i artiklen Det kejserlige senat for Finland.

Liste over Finlands statsministere

Se også 
 Politiske partier i Finland
 Finlands præsidenter

Litteratur 
 Ossmo Jussila, Seppo Hentilä, Jukka Nevakivi: Finlands politiska historia 1809-1998, Schildts, Esbo 1998

Statsministre
 
Lister over regeringsledere
Svend Lindenberg

født 1954
Svend Lindenberg er leder af Copenhagen Fertility Center, der er Danmarks største fertilitetsklinik, og aktiv i en forskningsenhed i samarbejde med Københavns Universitet. Lindenberg var tidligere professor ved Københavns Universitet 1999-2006 i faget human reproduktion. Han har siden 1979 arbejdet med fertilitet og fertilitetsbehandling. Svend Lindenberg er uddannet gynækolog og leder overlæge på fertilitetsklinikken på Herlev Hospital indtil 2006.

Han startede som student på kromosomlaboratoriet på Rigshospitalet, hvor han var med i det team, som satte det første reagensglasbarn-laboratorium op, hvor han siden medvirkede til at etablere dyrkningerne. Sammen med Dr. Suzan Lenz og Dr. Jørgen Lauritsen var han den tredje part i at frembringe den første IVF graviditet i Danmark i 1982, der imidlertid endte med en abort, men allerede i 1983 havde dette team det førstefødte barn i Danmark efter reagensglasmetoden. Svend Lindenberg er således en af de læger i Skandinavien med længst erfaring i fertilitetsbehandling.

Svend Lindenberg skrev disputats  om implantation og var den første i verden, der så hvordan det menneskelige æg sætter sig fast i en livmoderslimhinde. Dette arbejde blev startet på forskningslaboratoriet på kromosomlaboratoriet på Rigshospitalet, og han har siden været leder af et forskningslaboratorium, hvor der selv i dag sidder laboranter, der var med dengang. De arbejder nu på Copenhagen Fertility Center med forskning og behandling.

Lindenberg er medlem af bestyrelsen i flere videnskabelige selskaber.

Eksterne henvisninger 

Inforside Svend Lindenberg  
Publikationer
Google Scholar

Læger fra Danmark
Professorer fra Københavns Universitet
Tjek fødselsår
Gérard Philipe

Gérard Philipe (født Gérard Philip 4. december 1922 i Cannes – 25. november 1959 i Paris) var en fransk skuespiller.

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Skuespillere fra Frankrig
Personer fra Cannes
Ærescesar
Skålans benzinstation

Skålans benzinstation () er en nedlagt benzinstation i byen Skålan i Jämtland i det nordlige Sverige, der blev erklæret for byggnadsminne i 2000. Bygningen opførtes i 1953 af ejeren Zachris Handler og var oprindeligt en Nynäs-tankstation, der overførtes til BP i 1974. Den nedlagdes i 1996, og er den eneste benzinstation i Sverige, der er blevet erklæret byggnadsminne. De tre bezinstandere er fra tiden omkring 1960 og fremsilledes af Ljungmans i Malmø.

Galleri

Eksterne henvisninger 
 Skålans bensinstation hos Riksantikvarieämbetet 
 Skålan hos Länsstyrelsen i Jämtlands län 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Sverige
Transport i Sverige
Byggnadsminnen i Jämtlands län
Etableret i 1953
Peter Fischer-Møller

Peter Fischer-Møller (født 29. juni 1955 i Charlottenlund) er en dansk cand.theol. der fra 2008-2022 var den 7. biskop over Roskilde Stift.

Karriere

Uddannelse 
Fischer-Møller blev student i 1973 på Øregård Gymnasium, hvor han gik på den matematisk-fysiske linje. Han tog til Oxford for at studere engelsk litteratur. Selv om det lå i kortene at Fischer-Møller skulle være jurist som sin far, valgte han teologistudiet ved Københavns Universitet. I sommeren 1983 blev studiet afsluttet med et 13-tal. Peter Fischer-Møller var cand.theol. med speciale i Grundtvig.

Præst 
I 1984 blev Peter Fischer-Møller ordineret som sognepræst i Terslev- og Ørslev Sogne nord for Haslev. Han blev i 1999 provst for Ringsted-Sorø Provsti sideløbende med jobbet som sognepræst.

Samtidig med præstegerningen fungerede Fischer-Møller som underviser på Haslev Seminarium og Præsternes Efteruddannelse.

Biskop 
Da biskop for Roskilde Stift Jan Lindhardt skulle pensioneres i 2008, opstillede Peter Fischer-Møller som én af fem kandidater. Ved første valgrunde fik Fischer-Møller og Henrik Wigh-Poulsen, redaktør og leder af Grundtvig-Akademiet, flest stemmer med 562 hver. Poul Joachim Stender fik tolv stemmer mindre og protesterede over valgresultatet, da der var flere stemmekuverter end stemmesedler. Kirkeministeren Birthe Rønn Hornbech gik ind i sagen, og valgbestyrelsen lod valget gå om. Ved omvalget fik Peter Fischer-Møller 693 stemmer og Poul Joachim Stender 669 stemmer. Henrik Wigh-Poulsen fik 625 stemmer, men kun to kandidater gik videre til den afgørende valgrunde. Ved 2. valgrunde fik Fischer-Møller 1174 stemmer mod Poul Joachim Stenders 1055 stemmer.

Den 27. april 2008 blev Peter Fischer-Møller i Roskilde Domkirke viet som Roskilde Stifts 7. biskop siden stiftets oprettelse i 1922. 1. maj 2008 overtog han formelt embedet som biskop efter Jan Lindhardt.

Fischer-Møller gik på pension den 31. august 2022.

1. januar 2010 blev han Ridder af 1. grad af Dannebrog.

Privat 
Peter Fischer-Møller voksede op i Charlottenlund nord for København. Faren var jurist og moren var skrædder. Fischer-Møller blev 5. juni 1982 gift med biologen Bente Munk. Sammen har de sønnen Mads.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Biskoppen på Roskilde Stifts hjemmeside

Personer fra Charlottenlund
Biskopper over Roskilde Stift
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Personer i Kraks Blå Bog
Riddere af 1. grad af Dannebrog
Kronvikke (Coronilla)

Kronvikke (Coronilla) er en slægt med ca. 10 arter, der er udbredt i Nordafrika, Mellemøsten og Europa. Det er en- eller flerårige, urteagtige planter eventuelt buske med spredtstillede, siddende og uligefinnede blade. Småbladene er helrandede og afrundede eller ofte med en indskæring ved spidsen ("udrandet"). Løvfarven er oftest blågrøn. De nikkende blomster sidder i en endestillet halvskærm. Blomsterne er 5-tallige og uregelmæssige (typiske ærteblomster) med gule eller hvide kronblade. Frugterne er trådformede bælge med mange frø.

 Enårig kronvikke (Coronilla scorpioides)
 Skedekronvikke (Coronilla vaginalis)

 Coronilla coronata
 Coronilla juncea
 Coronilla minima
 Coronilla repanda
 Coronilla valentina
 Coronilla viminalis

Bemærk, at en anden slægt også kaldes "Kronvikke" på dansk. Beskrivelsen af dens arter skal søges under Kronvikke (Securigera).

Ærteblomst-familien
Prop (flertydig)

Prop kan betyde flere ting:

 prop - er et beslag, der skubbes, skrues eller fikseres ind i noget - der lukker et hul.

Andet brug 
Når man bruger f.eks. en vinprop til noget andet end dens oprindelige formål, får denne sin egen betegnelse:
 en fiskeprop, når man bruger en prop til at holde fiskekrogen i en bestemt højde i vandet

Et navn 
 på en film fra 2000 af Per Fly: Prop og Berta

Udsagnsord 
Prop kan også bruges som udsagnsord: At proppe:
 når man spiser så meget, at man ikke har plads til mere, har man proppet sig
 når man sætter en prop i en flaske, så propper man den
Oslohumanisterne

Oslohumanisterne, også kaldet Østlandshumanisterne, var betegnelsen på en lærd kreds af kirkefolk tilknyttet domkapitlet ved Hallvardskatedralen og Oslo katedralskole (Oslo Latinskole) mellem 1580 og 1610. Takket være kontakter med det europæiske – især tyske – åndsliv fremvoksede et lille men virkefuldt humanistisk miljø i Oslo, der gennem deres litterære virksomhed (på latin) gjorde Oslo til Norges kulturcentrum.

Baggrund 

Baggrunden for Oslohumanisternes fremkomst var Frants Berg, der var født i Odense og som rejste til Rostock i 1521, hvor han blev grebet af reformationen, som han siden blev talsmand for i både Danmark og Norge. Han blev efter tur rektor i Odense i 1531, rektor i Viborg i 1533, læsemester i Vestervig Kloster i 1536, sognepræst i Ribe i 1540, sognepræst i Nikolaj Kirke i København 1546 og 12. juni 1546 superintendent i Oslo og Hamar stift, som han efter 1555 forenede med den indbringende stilling som provst i Tønsberg. Under sin lange tid som biskop forestod Berg et afgørende virke for reformationens gennemslag på Østlandet, og udviste en særlig interesse for Oslo Latinskole, til hvilken blev knyttet Frants Bergs to svigersønner Rasmus Hjort og Jens Nilssøn samt Hallvard Gunnarssøn (alle Oslohumanister). Eleverne strømmede til skolen i stigende tal takket være den af Berg pålagte kongelige bestemmelse i 1557, at 10-12 fattige elever skulle underholdes af Akershus Slot. Berg fik udvirket, at alle Østlandets menigheder fik evangelske præster, og han var flittig i visitatsen og virkede fremmende for den lutherske kirkeordning, hvorigennem han fik bugt med almuens tidligere modvilje mod reformationen. Blandt hans sidste tiltag var at få åbnet en boghandel i Oslo.

Kredsen 

Til kredsen af Oslohumanister henregnes flere rektorer ved Oslo katedralskole efter reformationen:
 Rasmus Hjort, rektor 1557/58–1562, der anses som den første Oslohumanist;
 Jens Nielssøn, rektor 1563 og siden biskop efter, at Frants Berg havde taget sin afsked i 1580, som blandt andet skrev den første skolebog skrevet af en nordmand (bogen blev skrevet til eleverne ved katedralskolen);
 Mads Nielsen Gram, rektor 1571 (eller tidligere)–1579;
 Jacob Jacobsen Wolf, rektor 1584–1594.
Desuden må nævnes den produktive latinpoet og historiker Hallvard Gunnarssøn, der var teologisk lektor ved skolen, og som skrev flere lærebøger, desuden Claus Berg, der var kantor ved Oslo domkirke.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Oslo Katedralskoles hjemmeside 
 Artikkel om Oslohumanistene og bergenshumanistene av Jon Gunnar Jørgensen 
 Omtale af Claus Berg
 Omtale af Frants Berg
 Biskop Jens Nilssøns latinske skrifter, ved Egil Kraggerød (PDF)

Oslos historie
Norges historie
Simon Patrick Stewart

Simon Patrick Stewart (født 28. januar 1980 i Pierre, South Dakota, USA) er en dansk-amerikansk træner og tidligere kuglestøder.

Stewart træner Trine Mulbjerg og stod også bag Joachim B. Olsen i dennes sidste to sæsoner.

Stewart bor i Aarhus.

Danske mesterskaber 
  2005 Kuglestød 18,10
  2005 Kuglestød – inde 17,91
  2004 Kuglestød 18,54

Træner karriere 
Teknisk træner
 Kuglestød: Trine Mulbjerg, træner Elite Center Vest
 Diskoskast træner Elite Center Vest
 Hammerkast træner Elite Center Vest
 
Fysisk træner
 Bakken Bears basketball.
 Martin Kirketerp Olympisk guldvinder, 2008 Beijing, 49er-klassen
 Dansk Bueskytteforbund Elite træner.

Eksterne henvisninger 
 Statletik.dk Profil – Simon Stewart 

Atleter fra Aarhus 1900
Dansk-amerikanere
Personer fra South Dakota
Trænere fra Danmark
Diskoskastere fra Danmark
Hammerkastere fra Danmark
Kuglestødere fra Danmark
Skedekronvikke

 
Skedekronvikke (Coronilla vaginalis), også skrevet Skede-Kronvikke, er en halvbusk eller staude med en krybende til noget opadstræbende vækst. Hele planten er blågrøn i farven, mens blomsterne er klart gule. De tiltrækker masser af insekter, herunder også honningbier.

Beskrivelse 
Skedekronvikke er en flerårig, urteagtig plante eller halvbusk med en nedliggende til opstigende vækstform. Skuddene er hårløse og runde i tværsnit, og de bærer bladene spredtstillet. Bladene er kortstilkede og uligefinnede med 3-4 par småblade, som er omvendt ægformede og helrandede. Begge bladsider er blågrønne. 

Blomstringen foregår i maj-juli, hvor man finder blomsterne samlet i endestillede halvskærme med 5-10 blomster i hver. De enkelte blomster er formet som ærtefamiliens blomster plejer at være, de er 5-tallige og har gule kronblade. Frugterne er leddelte, sekskantede bælge med vinger på de fire af kanterne.

Rodsystemet består af en kraftig og dybtgående pælerod og et udbredt netværk af siderødder. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,25 x 0,75 m (25 x 25 cm/år).

Hjemsted 

Skedekronvikke hører hjemme i Syd- og Centraleuropa. Den findes voksende i sortfyr-dominerede skovstepper, egentlige steppeområder og tørre enge. Overalt foretrækker den let skygge til fuld sol og en jord, der er tør, varm og kalkrig, men næringsfattig. 

På de stejle, nordlige skråninger af Baglyashegy oven for Hideg-völgy finder man større og mindre bevoksninger med duneg som den dominerende træart og med Bromus pannonicus og jordstar som dominerende i urtevegetationen. Her vokser arten sammen med bl.a. sankthansurt, svalerod, bakkesoløje, farvemysike, grenet edderkopurt, gul rundbælg, Hypericum elegans (en art af perikon), mannaask, opret galtetand, Polygala major (en art af mælkeurt), rundbladet bærmispel, rundhovedrapunsel, rød dværgmispel, stendafne,vissetorskemund og ædelkortlæbe

Giftighed 
Planten indeholder det mildt giftige stof, kumarin.

Note 

Gule blomster
Biplanter
Tørketålende planter
Vilnis Baltiņš

Vilnis Baltiņš (født 30. april 1942 i Ugāles pagasts) er Letlands Olympiske Komités tidligere præsident og dennes nuværende ærespræsident.

Sammen med familien var han blandt de deporterede letter i Sibirien fra 1951 til 1955. Baltiņš har en ikke afsluttet videregående uddannelse. Han beskæftigede sig med kanosport og blev verdensmester i 1967. Som 30-årig begyndte han at arbejde som sportstræner. Desuden var han været Letlands Filmfonds direktør og medlem af Letlands Folkefronts første og andet råd. I 1980'erne genoplivede Baltiņš den lettiske olympiske bevægelse. Den 19. november 1988 blev han præsident for Letlands Olympiske Komité, et embede han havde i fire perioder frem til 2004,  hvor den tidligere generalsekretær Aldons Vrubļevskis valgtes til præsident. Dernæst blev Baltiņš valgt til komitéens ærespræsident.

Vilnis Baltiņš udnævntes den 12. april 1995 til Kommandør af Trestjerneordenen. Han er den første der har modtaget Litauens olympiske orden, ligesom han har modtaget den estiske Terra Mariana-korsets orden. Han modtog i 2008 Letlands årlige sportspris for sin livslange indsats for sport. I 2011 var Vilnis Baltiņš den første lette til at modtage den Internationale Olympiske Komités højeste æresbevisning – Den Olympiske Orden.

Kildehenvisninger 

Sportsfolk fra Letland
Kommandører af Trestjerneordenen
George C. Grøn

Ludvig George Curtois Grøn (16. november 1864 i København – 10. februar 1923) var en dansk journalist og redaktør; cand.phil. og søn af grosserer Ludvig Jens Tønnes Grøn og hustru Ada Curtois.

George C. Grøn var bestemt til sammen med sine brødre at videreføre Grøn-familiens virksomheder. På forældrenes landsted Rolighed traf han mange af datidens kulturpersonligheder og besluttede sig i forlængelse af dette at fravælge en fremtid i familiekoncernen og i stedet at hellige sig litterær virksomhed.

Grøn var elev på Herlufsholm hvor han lærte Peter Nansen at kende. Efter skolegang drog han udlands nogle år. I 1889 var Grøn tilbage i Danmark og sammen med sin bror A.N. Grøn gik han ind i forsikringsbranchen, først som direktører i forsikringsselskabet New York Life Insurance og i 1892 oprettede de G.C. og A.N. Grøn i samarbejde med Wilhelm Witzke.

George C. Grøn var indehaver af C.A. Reitzels forlag fra 1893 til 96 under navnet Det Reitzelske Forlag (George C. Grøn), blandt andet udgav Grøn Henrik Cavlings Fra de dybe Dale i 1893.

I 1899 overtog Grøn det illustrerede ugeblad Hver 8. Dag, der lagde hovedvægten på biografier og noveller, men måtte om sommeren 1900 sælge bladet til Odin Drewes. Grøn opholdt sig i Paris i fra 1900 til 1910. I 1911 overtog Grøn igen bladet som udgiver og chefredaktør.

George C. Grøn udgav i 1907 romanen Napoleon Smith, den danske Millionær.

Referencer

Litteratur 
 Johan Severin, Hver 8. Dag : Illustreret Ugeblad : om en bladudgiver og hans bogtrykker, Danmarks Grafiske Museum/Dansk Pressemuseum, 1998. , side 49-52

Eksterne henvisninger 
 

George C.
Forlæggere fra Danmark
Chefredaktører fra Danmark
Romanforfattere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Forsikringsdirektører fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Journalister fra Danmark
Personer fra København
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kirsten Malling Biering

Kirsten Malling Biering (født 19. december 1951 i Varde) er en dansk diplomat.

Karriere 
Biering dimitterede fra Københavns Universitet i 1980 som cand.mag. i russisk og kunsthistorie. Efter at have været sekretær i Udenrigsministeriet 1980-1981 og fuldmægtig sammesteds 1981-1985 blev hun i 1985 1. ambassadesekretær ved Danmarks NATO-repræsentation i Bruxelles. I 1988-1991 var hun sekretær i Folketingets Udenrigspolitiske Nævn og medlem af det såkaldte Nathan-udvalg for dansk udenrigspolitisk forskning.

Første ambassadør i Letland 
Hun har været Danmarks første ambassadør i Letland efter landets selvstændighed fra 1991 til 1995. 

I årene 1995-2001 var hun kontorchef i Udenrigsministeriet.

Formand for OSCE-gruppe om terrorisme 
Dernæst var hun ambassadør ved Den Danske OSCE-delegation i Wien fra 2001 til 2005. Her var hun formand for den arbejdsgruppe, som skulle vurdere, hvorledes organisationen bedst kunne bidrage til den nye internationale koalition mod terrorisme.

Hun var ambassadør i Nederlandene fra 2005 til 2010, dernæst i Sverige fra 2011 til 2015 og i Frankrig fra 2015.

Ambassadør i Frankrig 
Hun havde kun været ambassadør i Frankring i tre måneder, da Islamisk Stat foretog sine terrorangreb i Paris. Hun har i et interview oplyst, at hun var på arbejde, da nyheden om angrebene nåede hende. Ambassaden fik hurtigt etableret kontakt til de franske myndigheder, hvis informationer blev formidlet videre til Udenrigsministeriet i København. Som en første prioritet blev der iværksat undersøgelser af, om der var danskere blandt de døde og sårede. Det viste sig ikke at være tilfældet, men en del danskere havde været tæt på begivenhederne og havde brug for hjælp på forskellig måde.

I november 2018 forlød det at Biering ville blive afløst af Michael Starbæk Christensen som ambassadøren i Frankrig.

Hædersbevisninger 
Kirsten Malling Biering udnævntes til Kommandør af Trestjerneordenen den 12. april 1995, blev Kommandør af Dannebrogordenen i 2007 og modtog Oranje-Nassau Ordenen (Ne.O.N.1.) i Nederlandene 2010.

Noter

Eksterne henvisninger
 Profil hos KVINFOs Ekspertdatabase

Ambassadører fra Danmark
Kommandører af Trestjerneordenen
Kommandører af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog
Personer fra Varde