kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eastons model

Eastons model er en model for det politiske systems samvirke med omgivelserne. Der er tale om et åbent system, hvor det politiske systems vedtagelser er afhængige af befolkningens opfattelse af den førte politik. Den førte politik ændres løbende, alt efter befolkningens respons. Modellen er altså åben og dynamisk.

Som det kan ses på modellen, er der tale om en cirkulær model. Det politiske miljø (altså borgernes opfattelse af den førte politik) medfører, at der henholdsvis bliver stillet krav og formuleret støtte til beslutningstagerne. Dette medfører, at beslutningstagerne løbende træffer beslutninger. (Hvis der bliver formuleret støtte kan beslutningen være, at man ikke ændrer noget). De beslutninger, der bliver truffet medfører, at den førte, praktiske politik (engelsk: policy) ændres. Dette medfører, at det politiske miljø ændres. ("Politik" skulle nok rettere kaldes "implementering" på dansk)

Samtidig med, at alle elementerne er cirkulært forbundet, så kan hvert af elementerne ændres ved udefrakommende "chok", man kan eksempelvis opfatte oprettelsen af et nyt parti som et chok, der påvirker det politiske miljø. En generel samfundsudvikling (f.eks. overgangen fra industrisamfund til videnssamfund eller den internationale økonomiske udvikling) kan påvirke opfattelsen af den førte politik. Disse "chok" betragtes som eksogene, mens udviklinger indenfor modellens ramme betragtes som endogene. Chok er altså ikke en del af det politiske system, men et tegn på systemets åbenhed.

David Easton mener, at der er tale om en generel teori, der kan anvendes på alle politiske systemer. Kritikere mener imidlertid, at denne model kun kan anvendes på demokratiske systemer, idet autoritære og især totalitære systemer i høj grad vil ignorere det politiske miljø. Easton kunne imødegå denne kritik ved at fremføre, at selv autoritære systemer bliver påvirket af det politiske miljø; hvis formuleringen af krav er stærk nok, så vil også autoritære/totalitære styrer blive påvirket heraf. Lech Wałęsa og fagforeningen Solidaritet i Polen kunne tjene som eksempel herpå. Modellen kan altså forstås som en stærk direkte kausalmodel, eller som svagere påvirkninger, hvor hvert af systemets elementer kan være mere eller mindre påvirkelige af endogene eller eksogene påvirkninger.

Komparativ politik
Samfundsvidenskab
Elite (computerspil)

Elite er en tidlig udgave af et rumhandelsspil. Den blev først gang udgivet af Acornsoft i 1984 til BBC Micro og Acorn Electron hjemmecomputerne og er senere blevet udgivet til mange andre. Elite blev udviklet og programmeret af David Braben og Ian Bell, der kendte hinanden fra studietiden på Jesus College, Cambridge University.

Beskrivelse 
Elite var et af de første spil til hjemmecomputere der brugte 3-D-grafik til skærmbilleder. En anden nyskabelse var den medfølgende novelle "The Dark Wheel" af Robert Holdstock, der gav nye spillere indsigt i den moral og lovgivning der lå til grund for spillets univers. Novellen hævede den, for den tid, meget avancerede software over andre computerspil.

Målet i spillet er at nå til en rang af "Elite" ved hjælp af de midler der måtte være nødvendige. Spillet består af et virtuelt univers med mere end 5000 planeter fordelt på 8 galakser. Udgangspunktet for spilleren, personificeret af Commander Jameson, er 100 intergalaktiske kreditenheder og et let bevæbnet handelsskib af typen Cobra Mark III. De fleste andre rumskibe der optræder i spillet er også navngivet efter slanger. Indtægt, der i starten af spillet er en væsentlig faktor, kan skaffes på flere måder. Heriblandt pirateri, handel, militære missioner, dusørjagt og minedrift på asteroider. Indkomsten herfra kan bruges til at opgradere skibet med bedre våben, skjolde, autopilot etc.

Det åbne spilunivers og den revolutionerende brug af 3-D-grafik, sikrede, at Elite blev oversat til stort set alle hjemmecomputere på den tid. Samtidig blev Elite til en af klassikerne indenfor computerspil, og en pioner indenfor genren. ArcElite, udgaven til Acorn Archimedes bliver betragtet som den bedste udgave af Elite. ArcElite tilføjede intelligente modstandere, der kunne udkæmpe slag på egen hånd, og en politistyrke der tog en aktiv del i ordenshåndhævelsen.

Computerspil fra 1984
Amiga-spil
Amstrad CPC-spil
Apple II-spil
Atari-spil
Commodore 64-spil
DOS-spil
MSX-spil
NES-spil
ZX Spectrum-spil
Klokker

Klokker kan henvise til flere ting:

 Klokker, en overordnet kirkebetjent, der er ansvarlig for at ringe kirkeklokker.
 Klokker, formand blandt Regensens studerende, idet han fører Klokkebogen, hvori optegnes begivenheder om livet på Regensen.
 Klokker, en person til stede ved behøvling.
 Klokker, en person der "klokker" i det: er dum, doven eller blot uheldig i tilværelsen.
Holocæn

Holocæn er en geologisk epoke, som strækker sig fra i dag og cirka 11.700 år tilbage (år 9.700 f.Kr.), det vil sige tilbage til sidste istids afslutning. Navnet Holocæn kommer af græsk og betyder "den helt nye tid" (af holos 'hel' og kainos ny). Starten af Holocæn er defineret i en iskerneboring på Grønlands indlandsis, NGRIP2, i 1492,45 m dybde. Målinger af deuterium angiver afslutningen af kuldeperioden Yngre Dryas. På grund af sammenpresningen af sneen er der en usikkerhed på 69 år. Tidligere var starten af Holocæn ikke defineret et bestemt sted, men der var en generel enighed blandt forskerne om at det hurtige og definitive kollaps af indlandsisen i Skandinavien og op til Hudson-bugten for 10.000 kulstof-14-år siden var grænsen mellem Pleistocæn og Holocæn (10.000 BP). Da et kulstof 14-år er forskelligt fra et solår, skal dateringen kalibreres med fx dendrokronologi .

I starten af Holocæn fortsætter smeltningen af Weichsel-istidens gletsjere. Holocæn er den sidste epoke i den kvartære periode. Holocæn er også blevet kaldt Alluvium-epoken. Andre betegnelser er postglacial fordi det er perioden efter sidste istid og Flandern-mellemistid fordi det er tiden mellem sidste istid og den næste.

Geologi 
De kontinentale bevægelser er beskedne gennem epokens 11.700 år – mindre end en kilometer. Men verdenshavene er steget med omkring 35 meter i tidlig Holocæn pga. nedsmeltning af gletsjeris. Derudover er store dele af jordskorpen på breddegrader højere end 40° blevet lettet for det enorme tryk fra de tykke lag af is og pga. smeltningen er områder hævet op til 180 meter. Gennem hele epoken er der kun forekommet en exceptionel geologisk hændelse, der udspillede sig for 8.200 år siden. En enorm smeltevandssø (på størrelse med Sverige) i det indre af USA fandt et udløb til havet, hvorefter hovedparten af det kolde smeltevand løb ud inden for et enkelt år. Det blandede sig med det lunere havvand og påvirkede klodens klima i flere århundreder (tørke og koldere klima). Hændelsen betegnes 8.2ka Eventen.

Se også 
 Holocæne kalender
 Storeggaskredet

Noter 

Tidsnavigation:

 
Kvartær
Stiftamtmand

Stiftamtmand var fra 1692 i Danmark-Norge den officielle betegnelse for den i stiftsbyen fungerende amtmand, det sammen med stiftets (bispedømmets) biskop udgjorde stiftsøvrigheden.

Stiftamtmanden er den verdslige leder af folkekirken i et stift, men har ikke selvstændige beføjelser efter den kirkelige lovgivning.

I løbet 1700-tallet blev stillingen ofte anvendt overfor politikere og statsmænd, der var blevet udmanøvreret af magthaverne, som en bekvem måde at skaffe dem væk fra København uden ligefrem at afskedige dem i unåde. Således blev grev Adolph Sigfried von der Osten stiftamtmand i Ålborg efter sin afskedigelse i 1773, og Ove Høegh-Guldberg stiftamtmand i Århus efter kuppet mod ham i 1784.

I Norge var der fire stiftamtmænd, én i Christiania (der også kunne titulere sig "Vice-stadholder" og stod noget over de andre), Christiansand, Bergen og Trondhjem. Under disse stod amtmændene; under disse igen fogderne.

Efter Strukturreformen er det Statsforvaltningens fem regionale direktører (eller vicedirektører), der er stiftamtmænd for de stifter, der er i deres respektive områder.

Henvisninger

Ekstern henvisning 
 Kirkeministeriets ressortområde  – oplysninger fra Kirkeministeriet om folkekirkens organisation
 Jørgen Bloch, Stiftamtmænd og amtmænd i kongeriget Danmark og Island 1660-1848, 1895 findes digital tilgængelig på Internet Archive.

Folkekirken
Titler i Rangfølgens klasse 2
Marselisborg

Marselisborg kan, alt efter sammenhæng, være:

 Marselisborg slot – slottet
 Marselisborg (herregård) – herregården
 Marselisborg Gymnasium
 Marselisborgskovene
 Baroniet Marselisborg – et tidligere baroni
 Marselisborgkvarteret
M.P. Bruun

Mads Pagh Bruun (født 5. september 1809 i Fredericia, død 23. september 1884 på Jægergården, Aarhus) var en dansk cand.phil., fabrikant og politiker.

Mads Pagh Bruun var søn af storkøbmanden Bertel Bruun og dermed bror til Peter Daniel Bruun, grundlægger af klædefabrikken Bruunshaab ved Viborg, som M.P. Bruun senere blev leder af. Medlem af sogneråd, amtsråd og fra 1847 af den rådgivende stænderforsamling i Viborg. Medlem af Den grundlovgivende Rigsforsamling. Folketingsmand for Sønder Vingekredsen 1854-1855. Medlem af Landstinget 1849-1854 og 1857-1874. Landstingsformand 1862-1869.

Etablerede sig i Aarhus-området i 1852 og anlagde en ny klædefabrik hér, kaldet 'Ny Bruunshaab'. Købte i 1857 'Jægergården' i Aarhus, hvor han boede til sin død i 1884. Forærede grunden til opførelsen af Sankt Pauls Kirke i Aarhus. Fik opkaldt gaden M.P. Bruuns Gade og Bruunsbro i Aarhus efter sig. Det moderne forretningscenter i Aarhus, Bruuns Galleri, har ligeledes navn efter M.P. Bruun.

Se også

Kilder 
 Jægergården – fra landsted til byhus, Kurt Lundskov (red), Kenn Tarbensen m.fl., Aarhus Kommune Magistratens 1. Afdeling 2001
 Århus – Byens borgere 1165-2000, Ib Gejl (red), Aarhus Byhistoriske Udvalg 2000

Eksterne henvisninger 
 

Amtsrådsmedlemmer
Kommunalpolitikere fra Danmark
Personer fra Fredericia
Folketingsmedlemmer i 1850'erne
Landstingsmedlemmer i 1840'erne
Landstingsmedlemmer i 1850'erne
Landstingsmedlemmer i 1860'erne
Landstingsmedlemmer i 1870'erne
Landstingsformænd
Riddere af Dannebrog
Medlemmer af Den Grundlovgivende Rigsforsamling
Fabrikanter fra Danmark
Personer fra Viborg
Personer fra Aarhus
Politikere fra De Nationalliberale
Litteratursøgning

Litteratursøgning er en form for informationssøgning, der omfatter søgning efter dokumenter (litteratur) om et bestemt emne. Hovedredskaberne til at udføre en litteratursøgning er dels forskellige former for bibliografier eller bibliotekskataloger, dels er det de litteraturhenvisninger, man støder på i bøger og artikler om emnet (såkaldt kædesøgning). 

Bibliografier bliver i stigende grad gjort tilgængelige via internettet, men en stor del kræver en form for abonnement. Og der er stadig en hel del bibliografier, som kun eksisterer i trykt form.

Et andet redskab kan være forskningsoversigter eller en kommenteret bibliografi. Sådanne rummer en kommenteret oversigt over forskningen og/eller litteraturen indenfor et givet emne og vil således ofte være en stor hjælp til at finde frem til væsentlige værker og sætte disse ind i en sammenhæng. Et eksempel er Bibliografi for plantekendskab.

De fleste folkebiblioteker og forskningsbiblioteker har en eller flere bibliotekarer ansat, som kan hjælpe med litteratursøgning. Den mest specialiserede vejledning fås i forskningsbibliotekerne.

Litteratursøgning i forskning og undervisning 
Litteratursøgning kan man have behov for i mange situationer, men det er især forskning og selvstændige opgaver i forbindelse med undervisning, der for alvor stiller krav til kvaliteten af litteratursøgninger. 

Karakteren af litteratursøgning kan være forskellig fra fag til fag og også variere med typen af forskningsspørgsmål. Medicinsk forskning stiller som regel store krav til udtømmende litteratursøgninger efter meget eksplicitte kriterier, fordi fx publicerede forskningsresultater om behandlingers mulige bivirkninger ikke må overses. 

Kvalificerede forskningsspørgsmål kan kun sjældent stilles uden et godt forhåndskendskab til litteraturen på området. Der er således en vis cirkularitet mellem det, man vil undersøge, og den måde, man søger litteratur på. I løbet af litteratursøgningsprocessen lærer man ofte noget, der gør det nødvendigt at modificere forskningsspørgsmålet og derefter litteratursøgningen.

Se også 
 Metabibliografi.
 Emnesøgning

Litteratur

Eksterne henvisninger 
 National- og Fagbibliografier – oversigt fra Det Kongelige Bibliotek.
 Specialdatabaser – oversigt fra LIBRIS, det svenske nationale biblioteksdatasystem, over en række svenske national- og fagbibliografier. 
 bibliotek.dk – database over hvad der findes på danske offentlige biblioteker. Materiale fra databasen kan bestilles til det bibliotek, man ønsker.tabibliografi
 Biblioteksvagten – foretager ikke fuldstændige litteratursøgninger, men vil ofte kunne hjælpe med litteraturhenvisninger.

Biblioteks- og informationsvidenskab
Ulrik Christian Gyldenløve, greve af Samsø

Ulrik Christian Gyldenløve (24. juni 1678 – 8. december 1719 København) var søn af Christian 5. og Sophie Amalie Moth. Han var greve af Samsø og friherre til Marselisborg.

Han delte navn med sin farfars halvbror.

Ulrik Christian Gyldenløve blev født i 1678 på Brattingsborg på Samsø. Hans mor var grevinde af Samsø, Sophie Amalie Moth. I 1693 tog han til Holland, hvor han fik en ny (1650), dyr og grundig uddannelse i søofficersgerningen. Den eneste dansker før ham var Niels Juel). Efter opholdet i Holland tog han på studieophold i Frankrig og supplerede uddannelsen med forelæsninger i navigation. Da han vendte tilbage til Danmark i 1696, blev han udnævnt til admiral. I 1700 blev han udnævnt til General-Admiralløjtnant og overtog kommandoen over hele flåden. Kort efter indsendte han på baggrund af erfaringerne fra Holland og Frankrig et forslag til kongen om oprettelse af et Søe-Academi, hvor unge mænd kunne modtage egentlig undervisning i sømandskab, militær træning, taktik og navigation (hidtil var søofficerer enten uddannet ved mesterlære eller havde modtaget graderne fx ved adling).

Den 24. okt. 1708 blev han gift med Charlotte Amalie Krabbe (1689 København-1709 smst.), datter af Otte Krabbe og 3. hustru Birgitte Skeel.

Gyldenløve ledede igen flåden, da der på ny udbrød krig i 1709, og han var til søs som flådechef 1709-1712 og igen i 1715. Han var chef for marinen til sin død i 1719.

Kilder 

 

Danskere i 1700-tallet
Danske kongers uægte børn
Admiraler fra Danmark
Amtmænd over Island
Lensgrever fra Danmark
Lensbaroner fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Ulrik Christian Gyldenløve (søn af Christian 4.)

Ulrik Christian Gyldenløve (født 7. april 1630 på Jægersborg Slot, død 11. december 1658 i København) var uægte barn af Christian 4. og Vibeke Kruse, hans 2. hustru Kirsten Munks kammerpige. 

Ulrich Christian, som han altid er benævnt i samtidige dokumenter, fik i februar 1645 overdraget Skinnerup af sin far kong Christian IV, der havde købt den i sønnens navn 26. februar 1632. Det blev drengens mor Vibeke Kruse, der administrerede godset. Godset blev vurderet, og da selve hovedgården var meget 'brøstfældig', gav kongen 1636-37 ordre om at påbegynde byggeriet af en hovedbygning, der stod færdig i 1639, og 27. november 1643 besluttede kongen, at godset skal kaldes Ulriksholm. Ulrich Christian var da 13½  år gammel.

Ulrich Christian Gyldenløve var generalløjtnant og havde den delvise kommando over Danmarks hær under Karl Gustav-krigen sammen med blandt andre rigsmarsk Anders Bille og chefen for hæren i Skåne Axel Urup. Da svenskerne stormede Kalvebod Strand i København, var Ulrich Christian allerede død (af malaria, kaldet tredjedagsfeber), og hans svoger Claus Ahlefeldt holdt Ulrich Christians del af volden. Her blev der udkæmpet en blodig kamp mellem den dansk-hollandske hær og den svensk-tyske hær.

Gyldenløvesgade i København og Odense er opkaldt efter ham.

Christian 5. havde også en søn med dette navn.

Han er begravet i Vor Frue Kirke.

Danske kongers uægte børn
Danskere i 1600-tallet
Generalløjtnanter fra Danmark
Personer i Karl Gustav-krigene fra Danmark-Norge
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Tobaksvare

Tobaksvarer er nydelsesprodukter fremstillet af tobaksplanten.

Tobakken kom til Danmark i slutningen af 1500-tallet, men blev først for alvor udbredt omkring år 1600. I 1920'erne var der 1.518 tobaksvirksomheder i landet med næsten 10.000 beskæftigede. Man dyrkede også tobak her i landet, og i 1778 pålagde regeringen tobaksspinderierne at drive tobaksplantager. I de år blev København nærmest omkranset af tobaksmarker, og de franske huguenotter, der bosatte sig i Fredericia i 1720 gjorde det til deres hovederhverv.

At tygge skråtobak tog fart i Danmark i begyndelsen af 1800-tallet, og holdt sig til midten af 1900-tallet. Snustobakken, som man snusede op i næseborene, havde sin storhedstid i Danmark i 1700-årene frem til begyndelsen af 1800-tallet. Den blev især populær blandt kvinderne men blev dog senere betragtet som uæstetisk for det feminine væsen.

Oprindeligt blev tobakken betragtet som en lægeplante og havde sin plads i urtehaven. Den guddommelige urt blev brugt i salver, som pulver eller balsam. Den var god mod alt ondt – heraf kaldenavnet den helbredende tobak.

Det var universalmidlet for at lindre sult og tørst, den gav kroppen styrke, forfriskede ånden, og så gav den en behagelig ro og rus.

Tobakken kunne også helbrede smerter i hoved, bryst, mave og lever. Hundegalskab, vorter og ligtorne var den også god imod. Og så mente man at røgen var gavnlig og desinficerende mod pest. Derfor købte man dengang tobak på apoteket.

Men i begyndelsen af 1800-tallet blev den mere og mere betragtet som ren og skær nydelsesmiddel.

Eksterne henvisninger 
 2005-01-14, Sciencedaily: Environmental Tobacco Smoke Linked To Reading, Math, Logic And Reasoning Declines In Children Citat: "...The study is the largest ever to look at the effects of environmental tobacco smoke on children's health...Surprisingly, Dr. Yolton and colleagues at Cincinnati Children's also found greater decreases in cognitive skills at lower levels of exposure..."
 Nudansk ordbog med etymologi, 1. udgave, Politikens Forlag 2000
Skala (musik)

En skala betegner en trinvis tonerække, som regel løbende over en oktav. 

I tonal musik er det de toner i et musikstykke, der har højest prioritet i stykket og som oftest høres ved improvisation.

Almindelige skalaer

Syvtone-skalaen 
Traditionelt har de syv toner i grundskalaen været mest anvendt, også som udgangspunkt til dannelse af nye skalaer.

Mest kendte syv-tone skalaer: 
 Dur-skalaen,
 mol-skalaen 
 Afledte skalaer.

Femtone-skala 
En pentaton skala har fem toner. En heltoneskala har seks toner, med et toneinterval på en hel tone.

Kromatisk skala 
Den kromatiske skala har tolv toner, med et toneinterval på en halv tone i alle skalens toner.
I tolvtone-kompositionen er alle toner ligestillet og giver mange gange en fornemmelse af fraværet af en bestemt toneart.

Oversigt over kirketoneskalaer 

I nutidig musik er de viste skalaer de mest anvendte. 

T: Heltone s: Semi-tone(halvtone) 

Alle kirketonearterne er afledt af grundskalaens toner som grundtone i en ny skala. Populært sagt svarer det til at starte en skala fra hvilken som helst tone fra de hvide tangenter og derefter fortsætte tonerækken vha. de hvide tangenter. Det er de intervaller, der fremkommer, der er grundlaget for skalaerne.

Blues-skalaen er et eksempel på, hvordan oprindelsen af "blå noder" (det vil sige ikke helt rene toner) får indflydelse på vores musik, og bruges i dag; f.eks. i rock.

Se også 
 Skala (guitar)
 Harry Partch (43 skala)

Noter 

Musikteori
Skalaer
Norlan

Norlan er et album fra 1989 og Allan Olsens første plade.

Numre
 "Rimmerby Strand" [4:07]
 "Norlan" [3:06]
 "Op til Alaska" [5:49]
 "Mergelgraven" [4:40]
 "Jamie Lomax fra West Tennessee" [5:38]
 "Turki Tonki" [4:55]
 "Kamma" [5:40]
 "49" [4:45]
 "Det grøøn' græs" [4:10]

Eksterne henvisninger 

Debutalbum fra 1989
Allan Olsen-album
Folkalbum
Debutalbum fra Danmark
Guitarteknik

En guitarteknik er som navnet antyder en teknik man kan anvende på en guitar. Teknikkerne på en guitar bruges eksempelvis til at krydre eller variere det man spiller.

Guitargreb

Det grundlæggende i teknikken er de greb, guitaristen anvender i gribehånden, normalt venstrehånden. Fingrene er i begynderbøgerne normalt nummererede fra 1 til 4, hvor nr. 1 er pegefingeren og nr. 4 er lillefingeren, idet tommelfingeren normalt ikke anvendes til grebene. Akkorderne er i grundtonen stemt således.

Ved Guitargreb forstås den måde, hvorpå fingrene sættes på gribebrættet, hvorved der fremkommer en akkord. Med den anden hånd frembringes ved fingerspil eller ved hjælp af et plekter den ønskede tone.

I enkelte akkorder kan det være nødvendigt at aktivere alle seks strenge med pegefingeren; dette betegnes som et Barre-greb.

Grebene for enkle akkorder 

Tilsvarende kan der udarbejdes modeller over de enkelte greb i de andre tonearter.

Teknikker  
De mest almindelige teknikker er som følgende:

 Slide
 Hammer on
 Pull-off
 Bend
 Palm Muting

Grundlæggende er de fleste teknikker relativt enkle at lære, men det kræver stadig øvelse at bruge dem ordentligt.

Guitarsoli 
En guitarsolo fremkommer, når guitaristen lader gribehånden løbe op og ned af gribebrættet og samtidig anslår eller imiterer en melodistemme. Soloen vil ofte være udbyggede riffs, der gentages i flere positioner på guitaren. De fleste anvender 3 fingre (finger 2-4) i løbene, evt, ved at anslå en basgang med den ”løse finger”  En fire-finger solo beherskes af relativt få guitarister. 

I mange tilfælde vil guitarsoloen være ledsaget af eller suppleret med et andet instrument,  ligesom soli kan veksle mellem forskellige instrumenter, der efterfølger hinanden.

Heavy metal er bl.a. karakteriseret ved, at der ofte er to (eller endog tre) guitarister, der spiller solo samtidig, hvor den ene f.eks falder ind på kvinten til den andens grundtone.

Noter 

Teknik
Hutuer

Hutuer, også kendt som Abahutuer, er en befolkninggruppe, der lever i området omkring Afrikas Store Søer. De er hovedsageligt bosat i Rwanda, Burundi, og den østlige del af Den Demokratiske Republik Congo, hvor de udgør en af de vigtigste befolkningsgrupper sammen med tutsier og twa-pygmæer.

Demografi 

Hutuerne er den største af de fire vigtigste befolkningsgrupper i Burundi og Rwanda. Ifølge CIA er 84% af indbyggerne i Rwanda og 85% af indbyggerne i Burundi hutuer. Tutsierne er den næststørste etniske gruppe på 15% af indbyggerne i Rwanda og 14% af indbyggerne i Burundi, andre kilder afviger med flere procent.

Twa-pygmæerne, den mindste af de to landes vigtigste befolkningsgrupper, deler sprog og kultur med hutuer og tutsier. men er kendetegnet ved en betydelig kortere vækst.

Sprog 

Hutuer taler Rwanda-rundi som modersmål. Rwanda-rundi er et Bantusprog i Niger-Congo sprogæten. Rwanda-rundi er opdelt i de Kinyarwanda og Kirundi dialekter, der er blevet standardiseret som officielle sprog i Rwanda og Burundi. Kinyarwanda og Kirundi tales også som modersmål af tutsierne og twa-pygmæerne.

Derudover er der mange hutuer, der taler fransk, det andet officielle sprog i Rwanda og Burundi, som lingua franca.

Postkolonial historie 

Det belgiskindsatte Tutsimonarki overlevede indtil 1959, da Kigeli V blev forvist fra kolonien (dengang kaldet Ruanda-Urundi). I Burundi, fastholdt tutsier, der var i mindretal, kontrollen over regering og militær. I Rwanda blev den politiske magt overført fra tutsimindretallet til flertallet hutuer.

I Rwanda førte dette til den "sociale revolution" og hutu vold mod tutsier. Titusinder af tutsier blev dræbt og mange andre flygtede til nabolandene, bl.a. Burundi, Uganda og forøgede gruppen af tutsier i den sydlige Kivu-region i Belgisk Congo. Senere forvistes tutsierne fra Burundi og  flygtede til Rwanda, hvilket fik Rwanda om at lukke grænsen til Burundi.

Referencer 

Rwanda
Burundi
Folkeslag i Afrika