kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Medaljen for druknedes redning

Medaljen for Druknedes Redning (forkortet M.f.D.R.), er et kongeligt tildelt hæderstegn.
Hæderstegnet, der blev indstiftet af Kong Frederik 6. den 12. august 1812, kan tildeles for "en helt ekstraordinær redningshandling uden frygt for eget liv, både undsættende og forulykkede skal have været i særlig stor livsfare."

Hæderstegnet sorterer under Justitsministeriet og bliver kun sjældent tildelt.

Medaljens er rund, lavet af sølv, i ekstraordinære omstændigheder kan medaljen tildeles i guld.Forsiden er senere hen præget af et portræt af kong Christian 9. med indskriften "Christian den niende Danmarks konge", mens bagsiden bærer skriften "Af farens svælg fremblomstrer priis og lön" omkranset af maritim fauna.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Den store danske: Medaljen for Druknedes redning

Etableret i 1812
Ordener, dekorationer og medaljer fra Danmark
Chester Gustav Nordik (Nielsen)

Chester Gustav Nordik født Nielsen (4. juli 1909 på Østerbro, død 27. december 1956) var en dansk cykelsmed/cykelhandler.

Han påmønstrede et skib i Finland som 16-årig og sejlede som opvarter. Under opholdet i USA var han i US Navy.
I 1936 vendte han tilbage til Danmark, hvor han aftjente sin værnepligt i Søværnet på Flådestation Holmen.
1939 mødte han Ellen der arbejdede i køkkenet på KFUM; de blev efterfølgende gift.

Under 2. verdenskrig kom han ind i modstandsbevægelsen, under Holger Danske.
Han blev arresteret i 1944 og sendt først til Frøslevlejren og efterfølgende i KZ–lejrene Neuengamme og Sangerhausen.

Ekstern kilde 
 Frihedsmuseets database

Personer fra Østerbro
Modstandsfolk fra Danmark
Zakarpatska oblast

Zakarpatska oblast (, ; ) er en af Ukraines 24 oblaster beliggende i det vestligste hjørne af landet. Oblasten har  indbyggere og et areal på  km².

Oblasten indeholder en del af det historiske landskab Karpato-Rutenien. Det tætbefolkede Karpatho-Rutenien var længe omstridt mellem det tidligere Tjekkoslovakiet, som området tilhørte mellem første og anden verdenskrig, Ungarn og Ukraine som en del af Sovjetunionen. Godt 10.000 indbyggere i området betragter sig selv som rutenere og Zakarpatska oblastrådet anerkendte i 2012 rusinsk som et officielt regionalt sprog i visse områder af oblasten.

Det administrative center i Zakarpatska oblast er Uzjhorod ((2014)). Andre større byer er Mukatjevo ((2014)), Khust ((2014)), Vynohradiv ((2014)) og Berehove ((2014)). De store transportforbindelser fra Ukraine går igennem bjergpassene i Karpaterne til Sydeuropa.

Zakarpatska oblast har statsgrænse til Slovakiet (Prešov og Košice) og Ungarn (Szabolcs-Szatmár-Bereg) mod vest samt Rumænien (Satu Mare og Maramureș) mod syd. I det bjergrige nord grænser oblasten  op til de Polen (Nedrekarpater) i de Ydre Østkarpater, mod nordøst grænser oblasten til Lviv og mod nord Ivano-Frankivsk oblast.

Referencer

Eksterne henvisninger
Playmobil FunPark

Playmobil FunPark er en kæde af forlystelsesparker tilhørende geobra Brandstätter, der fremstiller legetøjet Playmobil. Den første park blev åbnet i 1991 i form af et indendørs område ved Playmobils hovedsæde i Zirndorf i Landkreis Fürth nær Nürnberg og blev udvidet med et udendørsområde i 2000. Udover denne 90.000 m² store park er der fem andre parker i Fresnes ved Paris, Athen, Palm Beach Gardens og ved Ħal-Far på Malta. I Orlando i Florida var der også en Playmobil FunPark, men den blev lukket 22. januar 2007.

Ideen til Playmobil FunPark kom fra geobra Brandstätters ejer Horst Brandstätter, der blandt andet gerne ville modvirke den stillesiddende livsstil blandt børn. Fokus er derfor ikke på kørende forlystelser men derimod tematiserede legepladser, der fordrer de besøgendes aktive medvirken. Børn skal selv lege aktivt der og ikke leges for.

Eksterne henvisninger 

Playmobil-FunPark

Noter 

Forlystelsesparker i Tyskland
Etableret i 1991
Hæderstegnet for god tjeneste i redningsberedskabet

Hæderstegnet for god tjeneste i redningsberedskabet (Tidligere: Hæderstegnet for god tjeneste i civilforsvaret) er et officielt dansk hæderstegn indstiftet den 25. april 1963 af kong Frederik 9.

Hæderstegnet tildeles enhver, som har forrettet god tjeneste ved redningsberedskabet i 25 år. Efter 40 års god tjeneste tilføjes et sølvegeløv. Efter 50 år udskiftes egeløvet til guld. 

Derudover kan tegnet tildeles personer, der har ydet en særlig indsats for redningsberedskabet. Tegnet kan tildeles alle personelgrupper i redningsberedskabet, frivillige, personel af reserven , ansatte samt samarbejdspartnere uden for beredskabet herunder udenlandske statsborgere. 

Hvis en person har modtaget enten Hæderstegn for god tjeneste ved Københavns Brandvæsen, Jubilæumstegnet for god tjeneste i Frederiksberg Brandkorps eller Hæderstegnet for god tjeneste i brandvæsenet, kan ikke modtage Hæderstegnet for god tjeneste ved redningsberedskabet. 

Hvis en person som tidligere er tildelt hæderstegnet gør sig skyldig i forhold der ellers ville gøre tildeling af hæderstegnet udelukket kan Beredskabsstyrelsen kræve at få tegnet tilbageleveret.

Tildeling af hæderstegnet foregår hvert år i maj måned af direktøren for Beredskabsstyrelsen.

Hæderstegnet er rundt og præget i sølv. På aversen findes Kong Frederik 9.'s kronede initial og på reversen er graveret ordet "fortjent" under civilforsvarets våben.

Eksterne henvisninger 
 retsinformation.dk: Cirkulære om tildeling af Hæderstegnet for god tjeneste i redningsberedskabet
 brs.dk: Hæders- og anciennitetstegn 
 skibden.dk: Hæderstegnet for 25 års god tjeneste i Redningsberedskabet 

Ordener, dekorationer og medaljer fra Danmark
Etableret i 1963
Wilhelmina Stålberg

Carolina Wilhelmina Stålberg, (født 26. november 1803, død 23. juli 1872) var en svensk forfatter, digter, oversætter og tekstforfatter. Hun arbejdede under pseudonymet Wilhelmina.

Eksterne henvisninger 
 

Svenskere i 1800-tallet
Oversættere fra Sverige
Forfattere fra Sverige
Aske (mineralsk)

Aske er den uforbrændelige bestanddel af brændbare materialer, den del, som ikke under forbrændingen ved at forbinde sig med luftens ilt kan overføres til luftform og gå over i den atmosfæriske luft, men som helt eller delvis bliver tilbage som et fast stof på det sted, hvor forbrændingen er foregået.

Eksterne henvisninger 

Affald
Forbrænding
Beredskabsforbundets Hæderstegn

Beredskabsforbundets Hæderstegn (formentligt frem til 1992, Civilforsvarets-Forbundets Hæderstegn, forkortet C.F.F.H.) blev indstiftet den 30. november 1956 af kong Frederik 9., og kan tildeles personer som har ydet en anerkendelsesværdig indsats for redningsberedskabet i Danmark.

Historie 
Den 8. oktober 1953 sendte Foreningen for Politimestre i Danmark et brev til Civilforsvarsstyrelsen hvor man ytrede et ønske om at indstifte et hæderstegn til civile der havde ydet Politiet stor hjælp. Styrelsen delegerede opgaven til Civilforsvars-Forbundet (CFF) og den 6. april 1955 blev ideen om et hæderstegn godkendt af kongen og arbejdet med at indføre den gik i gang. Den første tildeling fandt sted den 17. juni 1957, på hofjægermester Torben Foss fødselsdag. Torben Foss var stifter af Dansk Luftværnsforening og Civilforsvars-Forbundet fra 1938-1952.

Tildeling 
Tildelingen hæderstegnet kan opdeles i tre forskellige grupper:
 Personer, som over en længere periode har tjent redningsberedskabet anerkendelsesværdigt.
 Denne gruppe består af frivillige og ansatte under redningsberedskabet.
 "En længere periode" betyder normalt mindst 15 år.
 "Anerkendelsesværdig tjeneste" menes tjeneste der er hvor man skiller markant ud fra gennemsnittet.
 5-6 hæderstegn kan tildeles til denne gruppe årligt.
 Personer som i speciel grad har har gjort dem selv bemærket i redningsberedskabets tjeneste.
 Dette kunne, eksempelvis, være en brandchef, som over en længere periode har arbejdet for at forbedre det frivillige beredskab.
 4-5 hæderstegn kan gives til denne gruppe årligt. Beredskabskorpset råder over henholdsvis 2 og 3 hæderstegn hvert andet år.
 Andre personer som har gjort anerkendelsesværdigt arbejde for beredskabsforbundet.
 Denne gruppe er som oftest politikere og andre offentlige nøglefigurer.
 1-3 hæderstegn kan årligt tildeles denne gruppe.

Det tildeles årligt op til 10 hæderstegn årligt. Siden indstiftelsen er over 700 personer i Danmark og udland blevet tildelt hæderstegnet.

Hæderstegnet tildeles hvert år i forbindelse med årsmødet i juni måned af præsidenten for redningsberedskabet i Danmark.

Referencer 

Ordener, dekorationer og medaljer fra Danmark
Etableret i 1956
Kvindefodbold

Kvindefodbold er fodbold som spilles af kvinder. Kvindefodbold kendes siden slutningen af 1700-tallet. Til at begynde med blev kvindefodbold især forbundet med velgørenhed og motionsidræt, inden gennembruddet for den organiserede fodbold på damesiden kom i 1970'erne. Fodbold gik hen og blev den dominerende holdsport også blandt kvinder og piger.

Det er primært i Norden, Vesteuropa, Nordamerika og Østasien at organiseret kvindefodbold nu om dage er udbredt. Mange lande i Mellemøsten og Sydasien har ingen kvindehold, hvilket FIFA prøver at få ændret. Blandt de største udfordringer regnes dannelsen af kvindelandshold i Iran og Afghanistan.

Af verdens totalt mere end 120 millioner registrerede fodboldspillere er lidt mere end 10 millioner kvinder. En stor del af dem findes i USA, hvor der også er en professionel liga, NWSL, som 2009 erstattede den hensygnende WUSA.

Kvindefodbold spilles med samme bold- og banemål som herrefodbold.

Historie 

Fodbold er historisk især blevet spillet af mænd, og det er også primært fodbold spillet af mænd, der er dokumenteret fra middelalderen og frem. Det findes belæg for at kvinder spillede fodbold i Skotland i 1790'erne. De første dokumenterede fodboldkampe mellem kvinder fandt sted i Glasgow i 1892.

I Storbritannien blev fodbold populær blandt kvinder under første verdenskrig, eftersom mobiliseringen af mænd til det britiske militær gjorde at mange kvinder begyndte arbejde i industrien. Kvindefodbolden trak et publikum som undertiden var større end herrefodboldens, men den 5. december 1921 stemte det engelske fodboldforbund for at stoppe kvindefodboldkampe på forbundets medlemsklubbers baner. Forbuddet blev afskaffet i juli 1971.

Det første uofficielle Europamesterskab for damer blev spillet i Italien 1969 og 1979 og vundet af Italien, henholdsvis Danmark. Det første officielle Europamesterskab i fodbold for kvinder med kvalifikationsrunde, blev spillet 1982-1984 og vundet af Sverige.

Det første officielle verdensmesterskab for kvinder spilledes i Folkerepublikken Kina i november 1991, hvor USA vandt, altså 61 år efter første herre-VM i fodbold. 1996 kom kvindefodbold på det olympiske program.

VM i Kina 2007 blev det første med pengepræmier.

Referencer

Noter

Eksterne links 

Sport for kvinder
Hæderstegn for 25 års god tjeneste i politiet

Hæderstegn for 25 års god tjeneste i Politiet er et hæderstegn der kan tildeles ansatte i politietaten efter 25 års tjeneste efter det fyldte 21. år.

Hæderstegnet er indstiftet af kong Frederik 9. den 18. juni 1959 og den 27. juni 1959 blev der udsendt et cirkulæreskrivelse fra Justitsministeriet vedrørende de nærmere bestemmelser for hæderstegnet.

Hæderstegnet er præget i sølv. På aversen er politiets våbenskjold og på reversen er graveret i kanten "Danmarks Politi" og i midten påskriften Fortjent omkranset af laurbær. Selve medaljen er ophængt i et grønt krydsbånd med en hvid stribe i midten.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 medals.org.uk
skibden.dk: Hæderstegnet for 25 års god tjeneste i Politiet

Etableret i 1959
Ordener, dekorationer og medaljer fra Danmark
Vejen Miniby

Vejen Miniby er en dansk miniby i Vejen som blev grundlagt i 2004. Ideen bag minibyen er at genskabe en kopi i en målestok ca. 1:10 af Vejen, som den så ud fra 1900 til omkring 1930. Arbejdet med at bygge husene udføres af frivillige. Minibyen har åben hele året mellem mandag og fredag klokken 09:00-12:00.

Eksterne henvisninger 

 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Vejen Kommune
Museer i Region Syddanmark
Museer etableret i 2004
Minibyer i Danmark
Maria Theresia Ahlefeldt

Maria Theresia Ahlefeldt, prinsesse af Thurn og Taxis (født 28. februar 1755, død 20. december 1810), var en dansk (oprindelig tysk) komponist. Hun er Danmark første kvindelige komponist.

Værker 
 La Folie, ou quel Conte! (libretto) 1780-talet
 Telemak paa Calypsos Øe (musik, aria, korsang), 1792
 Veddemaalet (musik), 1793
 Romance de Nina 1794/98

Eksterne henvisninger 

Maria Theresia
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Komponister fra Danmark
Prinsesser
Kvindelige komponister
Kjøge Mini-By

Kjøge Mini-By er en dansk miniby i Køge, som opføres som en kopi af byen i målestoksformatet 1:10 og som byen så ud omkring 1865. Husene bygges af foreningen Kjøge Mini-By Laug der blev stiftet i marts 1987, foreningen står selv for historiske undersøgelser af hvordan husene så ud i 1865, for at fremstille materialer til byggeriet og administrer og vedligeholde minibyen. Minibyen har åben alle dage i månederne fra maj til september klokken 10:00-16:00.

Eksterne henvisninger 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Køge
Museer i Region Sjælland
Museer etableret i 1987
Minibyer i Danmark
Kultur i Køge
Anna Amalie af Preussen

Prinsesse Anna Amalie af Preussen (født 9. november 1723 i Berlin; død 30. september 1787 i Berlin) var en tysk komponist og yngre søster af kong Frederik den Store af Preussen.

Liv og virke
Hendes far, soldatkongen (Frederik Vilhelm 1.), var ingen musikven, så Amalie fik først musikundervisning fra da hun var 17 år. Hun lærte at spille cembalo og klaver, og da hun var 21 år fik hun også undervisning i komposition. Hun lærte også orgel og violin. Af en af Johann Sebastian Bachs studenter, Johann Philipp Kirnberger, lærte hun videre kompositionteknikker.

Anna Amalie skal have haft en kærlighedsaffære med baron Friedrich von der Trenck, som var af østpreussisk afstamning og en tidligere ven, yndling og adjudant af hendes ældre broder Fredrik. De var kortvarig forenede før og under den anden schlesiske krig, men Trenck blev arresteret i 1745 og mistænkt for spionage for østrigerne. Trenck blev senere løsladt på kong Fredriks ordre, efter Amalies bøn, og flygtede til Østrig. Han blev til sidst henrettet under den revolutionære terror i Paris i 1794 som angivelig aristokratisk spion.

Amalie blev, efter som hun nægtede at gifte sig, gjort til abbedisse af Quedlinburg i 1755 efter pres fra broren.

Når hun var i Berlin, boede hun om sommeren i det Vernezobreiske palæ i Berliner Wilhelmstraße, og om vinteren i sit palæ i Unter den Linden 7.

Da hun blev gammel, blev Anna Amalie blind. Hun døde efter længere tids sygdom.

Hun var tante til komponisten Anna Amalie, hertuginne af Sachsen-Weimar-Eisenach.

Værker
Anna Amalie ligger musikalsk mellem barokmusik og tidlig klassisisme. Under indflydelse fra den konservative Kirnberger befattede hun sig med de gamle komponister. Selv holdt hun imidlertid mere af den "ædle enkelhed" i den tidlige klassiske musik mere end den gamle barokmusik.

Hendes store forbillede var Johann Sebastian Bach, og hun samlet manuskripter af ham. I dag er hun særlig berømt for denne samling, som nu ejes af Staatsbibliothek zu Berlin (Stiftung Preußischer Kulturbesitz).

Selv komponerede hun kantater, koraler, lieder, kammermusik og marcher.

Litteratur
Dagboksutdrag i: Georg von Holzbrinck (red.): Fridericus Rex, Geschichte und Geschichten um den großen König, Stuttgart 1941 
Tornius, Valerian: Berühmte Frauen im Spiegel, Leipzig, 1940 

Anna Amalie
Kvindelige komponister
Komponister fra Tyskland
Wienerklassikkens komponister
Prinsesser
Personer fra Berlin
Kongelige fra Preussen
Tyskere i 1700-tallet
Anna Amalie af Sachsen-Weimar-Eisenach

Anna Amalie af Sachsen-Weimar-Eisenach (født 24. oktober 1739 i Wolfenbüttel, død 10. april 1807 i Weimar) var en tysk komponist og hertuginde.

Eksterne henvisninger 

 Biografi i Musik und Gender

Adel fra Tyskland
Kvindelige komponister
Komponister fra Tyskland
Tyskere i 1700-tallet
Cloviskulturen

Cloviskulturen var en palæoindiansk kultur i Nordamerika, hvis tidligste vidnesbyrd i form af en karakteristisk form for flint-spydspids findes i forbindelse med rester af megafauna og kan dateres til ca. 9500 fvt.

Kulturen er opkaldt efter fundsstedet nær Clovis i Curry County i delstaten New Mexico, hvor de karakteristiske spydspidser blev fundet i 1929. De første spydspidser, fra en lidt senere kultur opkaldt Folsom kulturen, var fundet nær Folsom, New Mexico i 1927, sammen med knogler af Bison antiquus - forfaderen til den moderne bisonokse. Siden er der fundet tusindvis af spydspidser af Clovistypen i alle 48 stater i det kontinentale USA syd for Canada (altså ikke i Alaska) samt i Mexico, Belize og Costa Rica.

Cloviskulturen anses traditionelt for at repræsentere de første menneskelige vandringer ind i det Amerikanske kontinent efter isens tilbagetrækning ved sidste istid, og for at være stamkultur til alle senere indianske kulturer. I dag er der voksende tilslutning blandt arkæologer til at et antal arkæologiske fundssteder i USA og Sydamerika kan dateres tidligere end de første daterede clovisfund. Hvis disse dateringer accepteres repræsenterer cloviskulturen ikke den første migration ind i kontinentet, men er blot en blandt flere tidlige palæolitiske kulturer på kontinentet som spredte sig efter krydsningen af landbroen over Beringstrædet.

At Clovis folket er blandt de tidligste forfædre til moderne Indianere støttes også af af Anzick-fundet fra Montana, de begravede rester af en to-årig clovisdreng og de eneste biologiske levn af clovismenneskene. Analyse af drengens DNA viser at Clovismenneskene kan anses som repræsenterende kilden til 80% af DNA der er karakteristisk for indianske folk, hvor de resterende 20% stammer fra senere migrationer fra Asien.

I 2016 argumenterede et studie af plante-DNA fra istidens Canada for at den isfri korridor først åbnede adskillige århundreder efter de første mennesker, uanset om de var Clovis eller en mulig tidligere migrationsbølge var ankommet syd for ismuren. Dermed kunne de ikke have brugt den isfri korridor gennem Canada, men snarere benyttet en rute langs stillehavskysten.

Litteraturhenvisninger

Litteratur 
 Bruce A. Bradley, Michael B. Collins, Andrew Hemmings: Clovis Technology (= Archaeological Series. Vol. 17). International Monographs in Prehistory, Ann Arbor MI 2010, .
 Brian M. Fagan: Ancient North America. The Archaeology of a Continent. Thames and Hudson Ltd, London / New York NY 1991, 
 Gary Haynes: The early settlement of North America. The Clovis Era. Cambridge University Press, Cambridge 2002,  (Reprinted edition. ebenda 2009, ).
 Kenneth B. Tankersley: Clovis Cultural Complex. In: Guy Gibbon: Archaeology of Prehistoric Native America. An Encyclopedia (= Garland Reference Library of the Humanities. 1537). Garland Publishing, New York NY 1998, , S. 161ff.

Eksterne henvisninger 
 Gravstedet i Montana

Nordamerikas historie
Amerikas oprindelige folk
Arnarsaq

Arnasaq (født ca. 1716, død efter 1778) var en grønlandsk missionsmedhjælper.

Hun er den eneste kvinde som nævnes i tidlige skriftlige grønlandske kilder. Blandt andet skriver Poul Egede om hende i sine beretninger. Poul Egede var søn af Hans Egede, og var Nord-Grønlands første missionær. Han tjenestegjorde i Qasigiannguit i Diskobugten. Arnasaq var også fra dette området.

Arnasaq arbejdede sammen Poul Egede i hans missionærvirksomhed, og lod sig efter tre måneder døbe som kristen. Da Egede begyndte med oversættelsen af Bibelen til grønlandsk hjalp Arnasaq og en af hans andre elever, Hans Punngujooq, ham i dette arbejdet. Hun påvirkende ham stærkt i dette arbejdet, og argumenteret blandt andet imod at oversætte 1. Mosebog på grund af den virkningen denne ville have på grønlænderne. Han startet derfor i stedet med Det Nye Testamente. Poul Egede vendte tilbage til Danmark på grund af en øjesygdom, og tog Arnasaq med sig. Hun blev i Danmark i to år.

Arnasaq nævnes i B.S. Ingemanns roman Kunuk og Naja fra 1842, der hun nævnes som en blid og sød kvinde, men mistænkes for at være en ilisiitsoq, dvs en heks.

Eksterne henvisninger 

Personer fra Grønland
Husby Sø

Husby Sø er en lavvandet sø  beliggende vest for Ulfborg  i Husby Sogn i Holstebro Kommune. Husby sø, er på 168 ha. og  har en middeldybde på 1,1 meter, en største dybde på 2,1 meter og et vandvolumen på 1,85 millioner m³. Den er mod syd forbundet med Nørresø, og de to  søer blev oprindelig afvandet til Ringkøbing Fjord. I forbindelse med et større landvindingsprojekt fra 1940-1949, blev de inddiget, og forbindelsen mod syd  blev  afbrudt, og de har nu afløb mod nord til Nissum Fjord via en gravet kanal - Staby Kast.

Husby Sø   er botanisk en af landets artsrigeste søer, og en  del af  Natura 2000 -område nr. 72 Husby Sø og Nørresø.
 
I 2005 blev der fundet  54 plantearter, hvoraf  der var 41 undervandsplanter, 6 arter af kransnålalger, 1 art af mos og 7 arter af 
flydebladsvegetation. Der blev registreret 14 af landets 19 
vandaksarter samt 3 krydsninger af Vandaks. 10  arter af blomsterplanterne er med på den danske gulliste, dvs. arter med tilbagegang på landsplan de seneste år. Desuden findes arten vandranke 
der er på den danske rødliste (sårbar) og EU-ansvarsart.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Basisanalysen 2007

Søer i Holstebro Kommune
Arnarulunnguaq

Arnarulunnguaq (født 1896, død 2. oktober 1933) var en grønlandsk ekspeditionsdeltager.

I 1921 da Knud Rasmussen skulle begynde sin femte Thuleekspedition, var fangeren Iggiannguaq og hans kone Arnarulunnguaq, blandt ekspeditionsdeltagerne der skulle ledsage Knud Rasmussen. Lige før ekspeditionens afrejse fra Nuuk døde Iggiannguaq af lungebetændelse, og Arnarulunnguaq blev spurgt om hun ville rejse hjem, eller deltage i ekspeditionen. Da første del af ekspeditionen sluttede 1923 i Hudson Bay, vendte de fleste af deltagerne hjem, mens Knud Rasmussen sammen med Arnarulunnguaq og hendes fætter Qaavigarsuaq Miteq, fortsatte med hundeslæde gennem Nordvestpassagen til Beringstrædet. En tur, der varede to år, forløb under ekstremt krævende forhold og førte holdet gennem ukendte arktiske egne med lige så lidt kendte inuitstammer.

Knud Rasmussen fik efterfølgende fortjent ære og opmærksomhed, mens den grønlandske kvinde, som fulgte Knud Rasmussen på den 18.000 kilometer lange slæderejse, tilberedte mad og holdt det livsnødvendige skindtøj i orden, stort set er ukendt udenfor Qaanaaq.

Noter

Eksterne henvisninger 

Opdagelsesrejsende fra Grønland
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Ivalo Abelsen

Ivalo Abelsen (født 1971) er en grønlandsk maler og grafiker

Abelsen studerede på Arkitektskolen i Aarhus i Danmark, så på Kunstskolen i Nuuk ( Grønland ), hvor hun Bachelor eksamen i Inuit-Kultur fra.

Ivalo Abelsen arbejder med de grafiske muligheder, i typiske nordiske eller grønlandske materialer. I flere år trækker har hun designet grønlandske frimærker.

Eksterne henvisninger 

Grafikere fra Danmark
Malere fra Grønland
William Stubbs

William Stubbs (født 21. juni 1825 i Knaresborough, død 23. april 1901 i Cuddesdon ved Oxford) var en engelsk historiker.

Stubbs blev 1848 ordineret til præst, men vandt snart et stort navn som lærd historiker og blev 1866 professor i
modern history i Oxford; senere trådte han dog atter i kirkens tjeneste og blev 1884 biskop i Chester, 1888 i Oxford. Hans hovedværk er The constitutional history of England in its origin and development (3 bind, 1874—78 ff.), den grundigste fremstilling af den ældre engelske forfatningshistorie, og han har meget fremmet studiet ved sine Select charters and others illustrations of English constitutional history (1870 ff.). Desuden har Stubbs leveret mange fortræffelige udgaver af engelske middelalderhistorikere.

Kilder 

 

Biskopper af Chester
Biskopper fra England
Historikere fra England
Faglitterære forfattere fra England
Engelsksprogede forfattere
Briter i 1800-tallet