kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jan Lauridsen

Jan Lyng Lauridsen (født 11. marts 1984 i Gredstedbro) var næstformand for Venstres Ungdoms landsorganisation fra juni 2005 til 14. juli 2007. 

Han bor i Kolding og studerer statskundskab ved Syddansk Universitet i Odense.

Se også 
 Venstre
 Venstres Ungdom

Politikere fra Venstre
Henning Jensen Nyhuus

Henning Jensen Nyhuus (født 19. februar 1950 i Veggerslev ved Grenaa) er formand for Landsforeningen Hjælp Voldsofre. Nyhuus var i perioden 1. januar 2007-31. december 2013 borgmester i Randers Kommune, valgt for Socialdemokraterne.

Han blev uddannet kontorassistent i 1970, hvorefter han kom i militæret. Efter at have været omkring militærpolitiet og været chef for militærpolitiet på Vestre Landsdelskommando i Århus, kom han i 1973 ind på Politiskolen. Efter endt politiuddannelse gjorde han tjeneste i København, men vendte i 1980 hjem til Jylland, hvor han blev kriminalassistent ved Randers Politi. I 1995 mistede han 2/3 af sin erhvervsevne ved et fald fra 1. sal, og han blev i 2001 tilkendt førtidspension.

Nyhuus var første gang medlem af Randers Byråd i slutningen af 1990'erne. Han var ikke involveret i den såkaldte fyringssag, hvor en række medarbejdere i kommunens administration var blevet fyret uretmæssigt. Men da der blev stillet et mistillidsvotum til den daværende borgmester, partifælllen Keld Hüttel, var Nyhuus med til at afvise det.

Kilder 
 Portræt af Henning Jensen Nyhuus på Socialdemokraterne i Randers' hjemmeside 

Personer fra Randers
Borgmestre i Randers
Borgmestre fra Socialdemokraterne
Personer fra Grenaa
Personer i Kraks Blå Bog
Mette Fugl

Mette Fugl (født 3. februar 1949 i Horsens) er en dansk journalist og forfatter og tidligere ansat på DR Nyheder som udenrigskorrespondent i bl.a. Bruxelles.

Mette Fugl blev student i 1967 og arbejdede som journalistelev på dagbladet Politiken i 1969. Hun var politisk medarbejder på Dagbladet Information 1975-1977, hvorefter hun blev ansat på TV-Avisens politiske redaktion.

I 1984 prøvede hun kræfter med et talkshow på den københavnske lokal-tv-station Weekend-tv, indtil stationen lukkede i 1986. Fra 1992 til 2012 var hun udenrigskorrespondent i Bruxelles for TV-Avisen, hvor hun dækkede EU-stoffet.

Mette Fugl har også dækket andre dele af udenrigsstoffet for TV-Avisen. Det er bl.a. blevet til reportager fra krigen i Afghanistan, Pakistan og krigen i Irak. I januar 2005 rapporterede Mette Fugl fra Tsunami-katastrofen i Banda Ache-provinsen i Indonesien.

Hun er datter af tidligere programdirektør ved Danmarks Radio Sven Fugl (1924–2009) og skoleinspektør Grethe Madsen (1927-97). Hun var fra 1970 til 1974 gift med journalist Birger Thøgersen.

Mette Fugl udgav i efteråret 2008 erindringsbogen Er vi de eneste normale her, som hun skrev sammen med journalistkollegaen Karen Thisted.

Mette Fugl har modtaget adskillige hædersbevisninger og priser i sin karriere. Deriblandt Victor Prisen i 1984, Publicistprisen i 1986, Carsten Nielsen Legatet fra Dansk Journalistforbund i 1991, Den Gyldne Havfrue fra Women In Film & Television, WIFT i 2003, Hvass-fondens rejselegat i 2003 og et hæderslegat fra Axel og Magda Fuhrs Fond i 2006. Hun blev Ridder af Dannebrog i 2003.

Kildehenvisninger

Personer fra Horsens
Journalister fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Ansatte i DR
Journalister ved Dagbladet Information
Personer i Kraks Blå Bog
Selvbiografer fra Danmark
Journalister ved Politiken
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Modtagere af Publicistprisen
Jens Kistrup

Jens Kistrup (30. november 1925 i København – 8. januar 2003 på Frederiksberg) var en dansk journalist, anmelder og mag.art.

Han blev student i 1943 og var i langt over 50 år ansat på Berlingske Tidende. Her skrev han talrige artikler og anmeldelser om dansk teater og dets optrædende.

Han har bl.a. modtaget Publicistprisen i 1983, Den Berlingske Fonds Journalistpris i 1994 og Kjeld Abell-prisen i 1995. Han var selv uddeler af Otto Benzons Forfatterlegat fra 1965 til 1972.

Han blev gift i 1966.

Bibliografi 
Jens Kistrup skrev følgende bøger:
 Forvirringens tid: kommentarer og klummer (aviscauserier, 1965)
 Vi gjorde aldrig oprør (essays, 1973)
 Teatret (1985)
 Mogensen: til lykke på dagen (festskrift til Harald Mogensen, 1987)
 Jens Kistrup med det hele (essays, 1998)
 Teatrets omrids: set og sket på de københavnske scener gennem et halvt århundrede (2000)

Desuden bidrog han til adskillige andre værker, blandt andet med efterskrifter, redigeringer etc.

Bøger om Jens Kistrup:
 Teatrets fortællinger Jens Kistrups teaterkritik En antologi udgivet og kommenteret af Knud Arne Jürgensen (2012)

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra København
Teaterkritikere fra Danmark
Journalister fra Danmark
Journalister ved Berlingske
Danskere i 1900-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Faglitterære forfattere fra Danmark
Litteraturkritikere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Modtagere af Publicistprisen
Modtagere af Kjeld Abell-prisen
Baneplan

Hvis to himmellegemer kredser om hinanden, nogenlunde uforstyrret af tyngdepåvirkningen fra andre himmellegemer, vil det ene legemes bane, set af en observatør på det andet legemes overflade, synes at ligge i et bestemt, fast plan; dette plan kaldes således for det observerede himmellegemes baneplan.

I såkaldte tolegemeproblemer; "situationer" hvor man isoleret betragter to himmellegemer og ignorerer alle andre himmellegemers indflydelse, vil de to legemers baner altid følge et baneplan, der ligger helt fast og ubevægeligt i rummet, uanset om der er tale om lukkede, cirkel- eller ellipse-formede baner, eller åbne, parabel- eller hyperbel-formede baner (hvor de to legemer kun mødes én gang for derefter at fjerne sig fra hinanden for stedse).

Men i praksis er der langt flere end to himmellegemer "til stede" alene i vores eget solsystem. Derfor vil indflydelsen fra de omkringliggende himmellegemers gravitation påvirke hinandens bevægelser: Den slags "forstyrrende" virkninger på et himmellegemes bevægelser kaldes for perturbering, og konsekvensen af det er, at bl.a. baneplanet for ethvert himmellegeme hele tiden gradvist ændrer sin rumlige orientering.

Himmelmekanik
Mik Schack

Mik Schack (født 1. juni 1952 som Michael Hans greve Schack) – er en dansk journalist, forfatter, musiker, tegner og billedkunstner.

Karriere 
Mik Schack var arving til Schackenborg, men ønskede ikke at overtage godset, som kom i kongehusets besiddelse.

Mik Schack har siden 1977 været ansat ved Danmarks Radio, hvor han i mange år har lavet radio, mest om musik og kultur. I 2001 modtog Mik Schack radioprisen Christian Kryger-prisen.

I januar 2001 blev hans radioprogram Hjemmeservice til et tv-program på DR2 med makkeren Torben Steno ved optiganorglet. Programmet blev optaget i Schacks eget køkken, hvor han havde gæster på besøg til en snak om madlavning og meget andet. Mik Schack var ikke nervøs for at provokere og sige sin mening om dette og hint. Torben Steno stoppede med at lave Mik Schacks Hjemmeservice på DR2, og hans medværtsrolle blev overtaget af Jan Haugaard.

Mik Schack spiller på vaskebræt og optræder i Trioen sammen med Billy Cross og Flemming Ostermann, samt med bandet Peruna Jazzmen. I 1970'erne optrådte han med gruppen Jan Monrad, Mik og Tømrerclaus, hvoraf komikerduoen Monrad & Rislund udsprang.

Han har ligeledes leveret satiriske tegninger til TIPS-Bladet i en årrække. Mik Schack er desuden tintinolog og regnes for en af Danmarks førende eksperter i Tintin og Hergé.

I april 2007 blev han varslet fyret fra DR som led i de driftsbesparelser på 287 mio. kr., der skal bidrage til at dække overskridelserne i DR-byggeriet i Ørestaden. Meddelelsen kom tilfældigvis kort efter, at han i programmet Hjemmeservice lod en gæst betale for et glas fadøl, angiveligt som led i igangværende besparelser i DR.

Hjemmeservice genopstod i en ny form som Mik Schacks public service på DK4, ligesom Schack i en årrække har leveret madartikler til Beboerbladet, hvor han tager ud til almindelige mennesker og laver mad og interviewer.

I november 2013 indtrådte Mik Schack i sin egenskab af billedkunstner i bestyrelsen for den forsatte udvikling af Humorismen, en ny retning inden for billedkunst.

Schack er kendt for meget ofte at gå i en kortærmet skjorte med chilifrugter på.

Bøger 
 Simple retter i Verdensklasse, Thaning & Appel, 2008, ,

Note

Eksterne henvisninger 
 
 

Studieværter fra Danmark
Journalister fra Danmark
Jazzmusikere fra Danmark
Mik
Grever fra Danmark
Ansatte i DR
Modtagere af Kryger-prisen
Ångström

Ångström har følgende betydninger:

 Ångstrøm – måleenhed for længde
 Ångström (månekrater)

 Se også
 Anders Ångström (fysiker)
Cykellygte

Cykellygter er lamper, der sættes foran og bagpå en cykel for at de andre trafikanter kan se cyklisten i mørke og for at oplyse vejen for cyklisten.

Ligesom for biler kræver færdselsloven i Danmark, at forlygten er hvid eller gul og baglygten rød – og lygterne må gerne blinke, forudsat det sker med mindst 120 blink i minuttet.

Lyskilden i cykellygter har traditionelt været glødepærer, hvoraf især nogle forlygter har en halogenpære. Dioder benyttes i dag i højere grad – primært til baglygter, men i stadig stigende grad også til forlygter. Strømkilden kan være enten være batteri, dynamo eller en kombination.

Lysdiodelygter 

I løbet af 1990'erne kom de røde og grønne effektive (high-bright) lysdiodeudgaver, hvilket gjorde at de kunne anvendes som cykelbaglygte.

Senere kom højeffektive (ultra high-bright) i blå lysdiodeudgaver. Den blå farve muliggør, at en lille klat fluorescerende stof placeret oven på den blå lysdiodechip omdanner noget af det blå lys til gult. Det er siden ca. 2003 markedsført som en hvid lysdiode, menneskets øjne opfatter en blanding af gult og blåt lys som hvidt. Disse anvendes som cykelforlygter.

Magneter i egerne 
En nyere type cykellygte anvender induktion, som en traditionel dynamo. Men modsat tidligere dynamolygter, er disse lygter fastmonteret ved hjulet, og danner strømmen fra magneter fastmonteret på hjulenes eger. Da der ikke er nogen direkte kontakt mellem magnet og spole, er friktionen lav. Lygterne kan ikke slukkes, så når cyklen kører, er de altid tændt, hvilket svarer til kørelys, som vi kender det fra biler.

Induktionslygterne er testet i en undersøgelse i Odense Kommune, hvor 2000 cyklister i et år cyklede med lygter fra Reelight. Gruppen var involveret i 32 procent færre ulykker end en gruppe af tilsvarende størrelse, der fortsat cyklede med almindelige lygter. Især i tusmørke havde Reelights lygter en effekt på sikkerheden.

Denne type lygte er opfundet af Troels Pedersen på Institut for Produktudvikling på DTU.

Cykellygtehistorie 
Grundet de særegne danske regler, der tillod batteridrevne cykellygter, har Danmark i tidens løb haft en række producenter, hvoraf mange har opgivet produktionen i de sidste år, især efter diodelys fortrængte de gængse glødepærelygter.
 nefa
 basta
 marvi

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger 
 2. okt 2005, ing.dk, Kent Krøyer: Ultimativ dansk cykellygte sælges uden for Danmark  (læg mærke til at visse informationer i denne artikel er forkerte – se dens diskussion).

Lygter og lanterner
Belysning
Cykeludstyr
Privatbanken

Privatbanken A/S, oprindeligt Privatbanken i Kjøbenhavn, var en dansk bank, stiftet 1857 af en kreds af erhvervsfolk fra Grosserer-Societetet, bl.a. D.B. Adler. De to firmaer G.A. Gedalia & Co. (stiftet 1848) og D.B. Adler & Co. (stiftet 1850) fik stærk indflydelse på kreditvæsenet i København, bl.a. ved etableringen af de gennem mere end 100 år tre dominerende københavnske hovedbanker. G.A. Gedalia stod senere bag stiftelsen af Landmandsbanken, mens D.B. Adler senere tog initiativ til stiftelsen af Kjøbenhavns Handelsbank.

Privatbankens første direktør blev den unge grosserer C.F. Tietgen, som var direktør frem til 1897 og derefter æresformand for bankrådet (bestyrelsen) frem til 1901. Efter Tietgen var Axel Heide direktør.

Privatbanken introducerede en række nye bankydelser, bl.a. indlån på anfordring, kassekredit (kontokuranten) og checks.

1901-04 lod banken sit hovedsæde (nu C.F. Tietgens Hus) opføre ved siden af Børsen. Bygningen er tegnet af Axel Berg.

Privatbanken fusionerede i 1990 med Sparekassen SDS og Andelsbanken under navnet Unibank. Unibank fusionerede i 2000 med MeritaNordbanken, der nogle år tidligere var dannet ved fusion af finske Merita Bank og svenske Nordbanken, og dannede Nordea.

Ledelse

Direktion 
 1857-1867 Nicolai Fugl, 1. direktør (døde i embedet)
 1867-1896 C.F. Tietgen, 1. direktør (2. direktør siden 1857)
 1867-? Charles Aumont, 2. direktør
 1870-1888 Peter Damm, 3. direktør
 1897-1909 Julius Larsen, 1. direktør
 1897-1915 Axel Heide, 2. direktør (døde i embedet)
 1908-1928 C.C. Clausen
 1916-1928 Peter Reyn
 1926-1937 Valdemar Eigtved
 1937-? Poul Andersen (direktør fra 1928)
 1937-? Frederik Aarup Hansen
 1937-? Thorkild Maare

Bestyrelsesformænd (opr. formænd for bankrådet) 
 Eigil Bramsen, direktør

Se også 
 Telefonvæsenets historie i Danmark

Kilder og eksterne henvisninger 
 Cohn, Einar: Privatbanken i Kjøbenhavn gennem Hundrede Aar 1857-1957, København 1957.
 Schovelin, Julius: Privatbanken i Kjøbenhavn 1857-1907, København 1907. Online hos Google Books

Tidligere banker i Danmark
Etableret i 1857
Ophørt i 1990
G.A. Gedalia

Gottlieb Hartvig Abrahamson Gedalia (13. april 1816 i København – 10. marts 1892 smst) var en dansk vekselerer.

Gedalia tilhørte det jødiske trossamfund som søn af købmand Hartvig Abrahamson Gedalia og Jette f. Jacobsen. Han var oprindelig sadelmager, men etablerede sig 1849 som vekselerer med firmaet G.A. Gedalia & Co. Til denne virksomhed medbragte han et utvivlsomt talent og en rastløs aktivitet og energi; derimod manglede han anlæg for den mere formelle side af forretningslivet (fx rationelt bogholderi, korrespondance o.l.), ligesom hans alt for livlige fantasi ofte forhindrede ham fra at se klart og nøgternt på forholdene. Fra en beskeden begyndelse drev han sin forretning op til et betydeligt omfang og knyttede heldige forbindelser i udlandet.

Den store bekendtskabskreds, han på denne måde fik, førte endog til, at han indblandedes i diplomatiske affærer (spørgsmålet om besættelsen af den spanske kongetrone i 1870). I hjemlandet fik han en stor kreds af private kunder, hvorimod det aldrig lykkedes ham fuldt ud at erhverve sig den københavnske børs' tillid. Af større foretagender, hvortil hans navn var knyttet, kan nævnes stiftelsen af Den danske Landmandsbank (1871-72).

Han investerede i entreprise på jernbane- og havneanlæg og det første af disse foretagender (Vendsysselbanen) gav et betydeligt overskud, men senere var han mindre heldig og led store tab på anlægget af den nordvestsjællandske jernbane Roskilde-Kalundborg, hvor koncessionen var erhvervet fra Privatbanken, og gik fallit 1875.

Efter sin fallit levede han en kort tid i Nordamerika, men vendte tilbage og drev senere atter vekselerervirksomhed i København. En kriminel anklage, som i 1878 på privat foranledning rejstes i anledning af hans forretningsvirksomhed, viste sig i alle væsentlige punkter ugrundet.

Gedalia var fra 1866-75 portugisisk generalkonsul og blev i 1870 af den italienske republik San Marino udnævnt til baron (titlen ærligt og redeligt købt og betalt, ifølge Søren Mørch). Han var desuden Ridder af Dannebrog. Hans hustru var Helene f. Lundquist (d. 1888), datter af smedemester Lundquist. Ægteparret fik sønnerne Waldemar og Oscar. Gedalia døde i 1892.

Kilder 
 E. Meyer, "Gedalia, Gottlieb Abrahamson", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 G.A. Gedalia, Til Medborgere, 1881.
 Dagbladet, 4. januar 1890.

Litteratur 
 Hansen, Svend Aage: Økonomisk vækst i Danmark. Bind 1: 1720-1914, Akademisk Forlag 1976. 
 Mørch, Søren: Det store bankkrak. Landmandsbankens sammenbrud 1922-1923, Gyldendal 1986.

Eksterne henvisninger 
 

Danskere i 1800-tallet
Riddere af Dannebrog
Personer fra København
Jøder fra Danmark
Bankierer fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Stopur

Et stopur er et måleinstrument, et specialiseret ur beregnet til at udmåle vilkårlige tidsrum: Modsat normale ure der "går" hele tiden, og idéelt set følger det samme klokkeslæt, er et stopur indrettet så det kan startes og stoppes på vilkårlige tidspunker. Og mens normale ure oplyser om det aktuelle klokkeslæt, viser et stopur det tidsrum der er forløbet fra uret blev startet til det blev stoppet igen.

Håndholdte stopure 

Et stopur er almindeligvis et håndholdt instrument, enten mekanisk (med en fjeder der skal trækkes op med jævne mellemrum), eller elektronisk (drevet af et elektrisk batteri). Uret startes ved et tryk på en knap når det målte tidsinterval starter, og det er som regel også samme knap der skal bruges igen når det målte interval slutter.

Mange af de håndholdte stopure, herunder næsten samtlige af den elektroniske slags, har endnu en knap som bruges til at tage "mellemtider": Mens uret er i gang, kan man med denne knap "lyn-fryse" udlæsningen og aflæse den forløbne tid i nogenlunde "ro og mag", mens tidtagningen fortsætter. Dette kan bruges til at måle to tidsrum der starter samtidigt.

Elektronisk udløsning 
Nøjagtigheden af de manuelt betjente håndholdte stopure afhænger af hvor præcist "operatøren" får trykket på de relevante knapper. For at slippe af med denne kilde til måleusikkerhed, kan man i stedet for knapper bruge forskellige former for sensorer der direkte registrerer når det udmålte tidsrum starter og slutter.

Ure
Oluf Aarestrup

Oluf Aarestrup (2. december 1871 – 16. april 1942) var en dansk søofficer og direktør.

Oluf Aarestrup var søn af overlæge, titulær professor Andreas Theodor Aarestrup og hustru Marie Frederikke Francisca (kaldet Fanny), som var datter af lægen Oluf Lundt Bang (Herman Bangs farfader).

Militær karriere 
Aarestrup blev kadet i 1889, sekondløjtnant i marinen 1893, premierløjtnant 1898, kaptajn 1900, udenfor nummer 1912. 1914-15 var han souschef ved Flådens Overkommando. 24. november 1918 tog han sin afsked fra Søværnet.

Aarestrup arbejdede fra 1902 og frem for indførelsen af undervandsbåde i det danske forsvar, og 1909-10 var han chef for den første danske undervandsbåd, Dykkeren.

Civil karriere 
1912-1914 var Aarestrup direktør i et amerikansk undervandsbådsfirma, Electric Boat Co., i Paris. 1915 blev han bestyrer af Dansk Kulbureau og medlem af bestyrelsen af Transatlantisk Kompagni. 1918 blev han administrerende direktør i Transatlantisk Kompagni.

Dekorationer 
Ridder af den preussiske Røde Ørns Orden 1901, Ridder af Dannebrog 1909. Dannebrogsmændenes Hæderstegn 2. april 1926.

Privat 
Oluf Aarestrup giftede sig 7. april 1898 med Ellen Severin født Neergaard, der var søster til Oluf Aarestrups svoger. Parret adopterede Ellens datter, Alice. Ægteskabet opløstes 1910.

7. maj 1910 giftede kaptajn Aarestrup sig med Eleonore Stempfle. Året efter fik parret en datter, Marie Eleonore.

Oluf Aarestrup er begravet på Garnisons Kirkegård.

Kilder 
 http://www.sydfyn-info.dk/historie/Bang/1077.html
 http://www.sadolins.com/genealogy/getperson.php?personID=I49463&tree=onetree 
 http://www.navalhistory.dk/Danish/Officererne/A_AA/Aarestrup_Oluf.htm

Riddere af Dannebrog
Søofficerer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Erhvervsfolk fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Fodboldtræner

En fodboldtræner er en person, der står for træning, udvikling og håndtering af et fodboldhold.

Fodboldhold af en vis størrelse og betydning har ofte et træner-team tilknyttet bestående af to eller flere personer. Personerne vil i denne forbindelse typisk være opdelt i:

 en eller flere cheftrænere (med det overordnede ansvar for træningen, sammensætningen af startopstillingen og beslutninger under en fodboldkamp)
 en eller flere assistenttrænere (assisterer cheftræneren i dennes jobfunktioner)
 en decideret angrebstræner (med henblik på at træne angrebsspillernes afslutninger og andre relevante og vigtige færdigheder og evner)
 en decideret målmandstræner (med henblik på at træne målmandens målmandstekniske færdigheder)
 en decideret forsvarstræner (med henblik på at træne forsvarspillernes færdigheder såsom opdækning, tacklinger)

Indenfor fodbold findes også den såkaldte sportschef-post. Denne post betyder, at man har ansvaret for køb og salg af spillere. I nogle lande er posten dog forenet med træner-posten. Hvis man er både træner og sportschef, kan man kalde sig for manager.

Stillingsbetegnelser
 Træner
George Clooney

George Timothy Clooney  (født 6. maj 1961 i Lexington, Kentucky, USA) er en amerikansk skuespiller, instruktør og producer. Han fik sit gennembrud i TV-serien ER (Skadestuen, på dansk) i 1994–99.

Clooney bor fortsat i USA, men i 2001 købte skuespilleren en større luxuriøs villa midt i byen Laglio, helt nede ved bredden af Comosøen i Italien.

Filmografi

Skuespiller

Instruktør 
 The Monuments Men (2013)
 Kamæleonen (original titel: The Ides of March) (2011)
 Leatherheads (2008)
 Good Night, and Good Luck (2005)
 Unscripted (2005)
 Confessions of a Dangerous Mind (2002)

 Producent 

Listen ufuldstændig
 Michael Clayton (2006)
 Garland Bunting Project (2005)
 Tishomingo Blues (2005)
 PU-239 (2006)
 A Scanner Darkly (2006)
 Rumor Has It (2005)
 Syriana (2005)
 The Jacket (2005)
 Unscripted (2005)
 The Big Empty'' (2005)

Henvisninger 

 

Skuespillere fra Kentucky
Filminstruktører fra USA
Tv-skuespillere fra USA
Oscar for bedste mandlige birolle
Comosøen
Tok tok tok

tok tok tok er et soulband som kommer fra Tyskland.
Sangeren Tokunbo Akinro og saxofonisten Morten Klein begyndte med tok tok tok i 1998.
De spillede som trio med kontrabas i begyndelsen.

Senere er den blinde 
Jens Gebel der spiller Fender Rhodes, bassisten Christian Flohr, som spiller både kontrabas og basguitar kommet med i gruppen

I 2005 vandt de den franske "grand prix SACEM vocal/composition" og 
den tyske "deutscher jazz award"

Eksterne henvisninger 
 
 http://www.toktoktok.net

Musikgrupper fra Tyskland
Ed Powers

Ed Powers (født 25. oktober 1954 som Mark Krinsky) er en amerikansk filmproducer, filminstruktør og pornomodel, der sammen med John Stagliano var med til at udvikle og popularisere den såkaldte gonzo-porno.

Han er bedst kendt for Bus Stop-serien og Dirty Debutantes-serien, som han begge har lavet siden 1989.

Powers har produceret, instrueret og haft hovedrollen i over 600 films, samt foran kameraet haft sex med over 2.000 forskellige kvinder – flere end nogen anden aktiv pornomodel.

Ed Powers har desuden haft et radioprogram, Bedtime Stories, hvor han interviewede forskellige personer inden for sex-industrien og tog imod opkald fra lytterne.

Litteratur / kilder 
 Johnny Alucard: Video Sex: Ed Powers (PS Pige-Special nr. 10, 1994 + nr. 4, 1995 + nr. 5, 1997)
 Nicolas Barbano: Pro-am: Novicer i søgeren (Virus nr. 2, 1998)

Eksterne henvisninger

Noter 

Filminstruktører fra USA
Pornoskuespillere fra USA
Pornomodeller fra USA