kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dødningehovedaber

Dødningehovedaber (Saimiri) er en slægt i familien Cebidae blandt vestaberne. Det er relativt små primater, der lever i store grupper i Mellem- og Sydamerikas skove. Navnet skyldes den maskeagtige ansigtstegning med den sorte snude.

Beskrivelse 
Dødningehovedaber har en kropslængde på 26 til 36 centimeter. Dertil kommer en 35 til 43 centimeter lang hale. Vægten er 700 til 1100 gram. Hanner er tydeligt større og tungere end hunner. Pelsen er tæt og kort. På ryggen er farven alt efter art grøn, brunlig eller grå. Bugen er hvid eller lysegrå. Underarme, underben og poter er ofte orangegul. Hætten på oversiden af hovedet er gråbrun eller sort og kan hos nogle arter være forskelligt farvet hos de to køn. Tommelfingeren er ikke rigtigt modstillet de øvrige fingre. Unge dyr har en gribehale, men evnen til at gribe mistes hos udvoksede dyr.

Udbredelse 
Dødningehovedaber lever overvejende i Sydamerikas amazonområde fra det sydlige Colombia og Fransk Guyana til Bolivia og det centrale Brasilien. Desuden findes en isoleret population i Mellemamerika. De lever i forskellige skovtyper, men er ofte at finde i tidvist oversvømmede flodskove og sekundærskove (forstyrrede urskove).

Føde 
Dødningehovedaber lever især af insekter og frugter, hvis andel varierer i årets løb. Den største del af dagen går med insektjagt (op til 50 %), mens fortæring af frugter kun sker i omkring 10 % af tiden. Desuden æder de anden planteføde som nektar, blomster, knopper og blade eller fugleæg og små hvirveldyr.

Dødningehovedaber og mennesker 

Indtil 1970'erne fangedes mange dødningehovedaber i naturen og blev holdt som kæledyr eller brugt som forsøgsdyr. Nogle steder jages dødningehovedaber stadig for deres kød.

Den marekat, der i Astrid Lindgrens bøger fulgtes med Pippi Langstrømpe, blev i filmatiseringen erstattet af en dødningehovedabe.

Arter 
Indtil 1984 blev alle sydamerikanske dødningehovedaber generelt betragtet som tilhørende den samme vidt udbredte art, og mange zoologer betragtede endda også den mellemamerikanske Saimiri oerstedi som denne art.

 Saimiri ustus
 Saimiri vanzolini
 Sorthovedet dødningehovedabe (boliviansk dødningehovedabe), Saimiri boliviensis
 Centralamerikansk dødningehovedabe, Saimiri oerstedi
 Dødningehovedabe, Saimiri sciureus

Kilder og eksterne henvisninger 

 Thomas Geissmann: Vergleichende Primatologie. Springer-Verlag, Berlin u. a. 2003, .
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. 6th edition. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD 1999, .
 Primate Info Net Saimiri Factsheet  

Pelsaber
Premyer Liqası 2015-16

Premyer Liqası 2015–16 var den 24. sæson af Premyer Liqası, den aserbajdsjanske professionelle fodboldliga, siden dens etablering i 1992. Qarabağ var de forsvarende mestre, efter at have vundet den foregående sæson.

Trænerskifter

Stilling

Referencer 

Fodbold i Aserbajdsjan
Fodboldsæson 2015-16
Made in the A.M.

Made In The A.M. er det femte album af det irsk-britiske boyband One Direction", og blev udgivet den 13 november 2015 af Columbia Records og Syco Music. Made In The A.M. er det første album af One Direction uden bandmedlemmet Zayn Malik, der forlod bandet den 25. marts 2015. De tunerede ikke med Made In The A.M., og det var deres sidste album de udgav, inden deres hiatus i 2016. Albummet indeholder singlerne, "Drag me down" (udgivet 31. juli 2015), "Perfect" (udgivet 16. oktober 2015) og "History" (udgivet 16. december 2015). Alle singler har i en række lande, nået top-10 listen.

Made In The A.M. var det anden-hurtigst sælgende album i 2015, og det sjette bedst sælgende album i 2015, med 2.4 millioner kopier solgt i hele verden.

Referencer 

One Direction
Album fra 2015
Kampenlinjen

Kampenlinjen var en del af Oslos sporveje, der betjente kvarteret Kampen i det østlige Oslo.

Kampenlinjen blev oprettet af Kristiania Sporveisselskab i 1900 som en sidelinje til Gamlebylinjen fra Grønland ad Motzfeldts gate, Tøyengata og Hagegata til Brinken. Strækningen var enkeltsporet indtil 1921.

I 1957 fik Gamlebylinjen en ny strækning ad Schweigaards gate som et hurtigere alternativ til den gamle strækning ad Grønland. Denne blev imidlertid nedlagt i 1960 ligesom Kampenlinjen. Strækningen betjenes nu af buslinie 60.

Eksterne henvisninger 

 Trikkens historie, Sporveien Trikken.

Oslos sporveje
Etableret i 1900
Ophørt i 1960
Sagene ring

Sagene ring var en del af Oslos sporveje, der eksisterede i forskellig udstrækning fra 1899 til 1998.

Historie 
Linjen blev oprindeligt åbnet af Kristiania Kommunale Sporveie 24. november 1899 og gik da fra Athenæum til Sagene kirke. Selskabet og linjen blev overtaget af Kristiania Sporveisselskab i 1905. 28. december 1914 blev linjen forlænget til Torshov og fra 1915 blev Sagene betjent af ringlinjen Sagene ring, der kombinerede Sagenelinjen med Grünerløkka–Torshov-linjen. I 1924 blev driften overtaget af Oslo Sporveier. Fra samme år og indtil 1949 var der desuden en sidelinje fra Bentsebruagata, Korsvolllinjen. Sagene ring ophørte som linje i 1957. I 1966 nedlagdes Sinsenlinjen mellem Stortorvet og Sagene som en del af en planlagt afvikling af sporvejsnettet. Afviklingen blev dog ikke gennemført i fuld udstrækning, så strækningen mellem Sagene til Torshov overlevede indtil 1998.

Mens Sagene ring eksisterede som en selvstændig ringlinje gik den fra sporvognsremisen bag Sagene kirke ad Nordre gravlund, Geitmyrsveien‚ Colletts gate, Ullevålsveien, Akersgata og Karl Johans gate, over Stortorvet og videre ad Storgata, Thorvald Meyers gate og Bentsebrua tilbage til Sagene.

Sagene ring i dag 
Strækningen mellem Sagene og Storgata trafikeres i dag af buslinje 37, mens strækningen mellem Sagene og Thorvald Meyers gate, der blev trafikeret af sporvogne indtil 1998, i dag trafikeres af buslinje 20.

Den gamle sporvognsremise i Sagene fra 1899 blev solgt fra i 1994 og blev efterfølgende ombygget til moderne kontorlokaler. På det gamle sporområder rundt om remisen opførtes der fire boligblokke med ca. 250 lejligheder i 1996-1998.

Foran Sagene kirke har en ny brostensbelægning erstattet den gamle vendeløjfe, men et kort stykke er blevet bevaret som et minde. I Bentsebrugata kunne det meste af dobbeltsporet mellem Vogts gate og Hegermanns gate tilsvarende ses så sent som i 2013, 15 år efter nedlæggelsen.

Eksterne henvisninger 

Oslos sporveje
Etableret i 1899
Ophørt i 1998
Johannes' Breve

Johannes' Breve er en samlingsbetegnelse for Johannes' Første, Andet og Tredje Brev, tre af Det Nye Testamentes skrifter.

Det Nye Testamente
Óláfs saga Tryggvasonar en mesta

Óláfs saga Tryggvasonar en mesta eller Den større Saga om Olav Tryggvason er en hybrid af flere typer sagaer, der er samlet fra flere kilder i 1300-tallet, men er hovedsageligt en kongesaga. Det er en udvidet biografi om kong Olav Tryggvason med en detaljeret samtale mellem Tryggvason og Hallfreðr vandræðaskáld om kristendommen.
Den tager udgangspunkt i Óláfs saga Tryggvasonar fra Snorri Sturlusons Heimskringla, men udvider fortællingen meget med indhold fra tidligere biografier om Olav Tryggvason skrevet af Oddr Snorrason og Gunnlaugr Leifsson samt mere eller mindre relateret materiale.

Sagaen findes bevaret i flere manuskripter; en tidlig udgave findes i manuskripterne AM 53 fol., AM 54 fol., AM 61 fol., Bergsbók og Húsafellsbók. I den senere udgave findes i AM 62 fol. og Flatøbogen.

Sagaen rummer flere Þáttr og korte sagaer, som ikke er bevaret andre steder.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 The Saga of King Olaf Tryggwason En engelsk oversættelse fra 1895
 Hèr hefr upp Sögu Ólafs konúngs Tryggvasonar Text based primarily on AM 61 fol.

Nordiske sagaer
Gabriel Gottfried Bredow

Gabriel Gottfried Bredow (født 14. december 1773 i Berlin, død 5. september 1814 i Breslau) var en tysk historiker.

Bredow blev 1804 professor i historie i Helmstedt, 1809 i Frankfurt an der Oder og 1811 i Breslau. Hans mest bekendte arbejder er skolebøgerne Umständliche Erzählungen der merkwürdigsten Begebenheiten aus der allgemeinen Weltgeschichte (1810, 15. udgave 1866) og Merkwürdige Begebenheiten aus der allgemeinen Weltgeschichte (1810; 37. udgave 1880).

Kilder 
 

Historikere fra Tyskland
Professorer fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Berlin
Ugglan
Juda

Juda (, moderne hebraisk Yehuda) var ifølge Første Mosebog Jakob og Leas 4. søn og grundlæggeren af den israelitiske stamme Juda. Juda har lagt navn til det senere Kongeriget Juda, landet Judæa og ordet jøde.

Ifølge Første Mosebog er Juda med hustruen Tamar forfader til Kong Davids slægt.

Bibelforskere som J.A. Emerton vurderer fortællingen om Juda som en eponymisk metafor eller en ophavsmyte, som har fremmet en begrundelse for at knytte Judas stamme til de andre stammer i det israelitiske forbund.

Juda fik sønnerne Er, Onan og Shela med den kanaanæiske købmand Shuas datter, og tvillingerne Peres og Sera med Ers hustru Tamar.

Noter 

Første Mosebog
Personer i Det Gamle Testamente
Hebraiske ord og vendinger
Vippetangenlinjen

Vippetangenlinjen var en del af Oslos sporveje, der gik fra Tollbugata i centrum til Vippetangen mellem 1900 og 1967. Fra 1918 og indtil nedlæggelsen blev den trafikeret af Korntrikken, særlige sporvogne til transport af korn.

Historie 
Linjen blev åbnet som den tredje og sidste af det kommunale selskab Kristiania Kommunale Sporveis (KKS) linjer 28. august 1900. Linjen gik gennem centrum til Anetheum og St. Hanshaugen. I 1905 blev KKS overtaget Kristiania Sporveisselskab (KSS), der forlængede linjen fra Festningsbryggen til Vippetangen 8. november 1905. Vippetangen var dengang et voksende havneområde med skibstrafik til ind- og udland, hvilket gav passagerer til linjen. Linjen selv fulgte med KSS, da det blev overtaget af Oslo Sporveier i 1924. Persontrafikken på linjen ophørte i august 1964 som en del af en planlagt afvikling af Oslos sporveje.

I 1918 begyndte KSS at transportere korn med sporvogne fra siloerne på Vippetangen til møllerne i Grünerløkka og Sandaker. Til at begynde med ombyggedes fire almindelige sporvogne til formålet, men i 1932 anskaffedes to specielt byggede vogne. Driften var meget rentabel, og mølleselskabet Bjølsen Valsemølle ønskede at fortsætte med den, men vejarbejde gjorde at sporvejen måtte fjernes efter sidste driftsdag, 15. februar 1967.

Fremtidsplaner 
Der har gennem flere år været planer om at etablere en ny sporvej, der vil betjene Vippetangen. Den nye sporvej, der vil blive en del af Fjordbanen, vil følge halvøens kyst i stedet for at gå gennem den. Der er ikke fastsat noget nærmere tidspunkt for, hvornår den i givet fald kan blive det primære transportmiddel i byfornyelsesområdet, der går under navnet Fjordbyen.

Kilder

Noter

Eksterne henvisninger 

Oslos sporveje
Etableret i 1900
Ophørt i 1967
John Rutter

John Milford Rutter, CBE (født 24. september 1945) er en britisk komponist, dirigent, redaktør, arrangør og producer, hovedsagelig af kormusik.

Biografi 
Rutter blev født i London som søn af en industriel kemiker og hans hustru. Han blev uddannet på Highgate Skolen og undervist i musik af Norman Collie. Efterfølgende studerede han musik på Clare College, Cambridge, hvor han var medlem af koret. Han var musikdirektør på Clare College fra 1975 til 1979 og har ført koret til international berømmelse.

I 1981 grundlagde Rutter sit eget kor, Cambridge Singers, som han dirigerer og har lavet mange indspilninger af kirkemusik med (herunder hans egne værker), navnlig under sit eget plademærke Collegium Records. Han er bosat i Duxford, Cambridgeshire og dirigerer jævnligt forskellige kor rundt omkring i verden.

Kilder

Eksterne henvisninger 
Officiel hjemmeside

Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Klassiske komponister fra det 21. århundrede
Personer tildelt Commander of the Order of the British Empire
Dirigenter fra England
Komponister fra England
Isolde Oschmann

Isolde Oschmann (født 20. maj 1913 i Berlin) er en tysk politiker (KPD/SED). Hun var undervisningsminister i staten Thüringen.

Politikere fra SED
Jakob Ammann

Jakob Ammann (også skrevet Jacob Amman) (født 12. februar 1644, død mellem 1712 og 1730) var en anabaptistleder og den første leder af den religiøse bevægelse Amish.

Fødsel og død
Jakob Ammann blev født i 1644, i Erlenbach im Simmental i Kanton Bern, Schweiz, men flyttede senere til Alsace som en del af Anabaptistisk emigration fra kantonen Bern. Hans præcise fødselsdato er ukendt, han var sandsynligvis leder af menigheden indtil sin død. Hans døds dato er også ukendt, dog indikerer kilder at han døde efter 1712 og før 1730. Ammanns navn er fundet i en offentlig Alsace liste som mennoniter måtte underskrive i 1708. En Erlenbach-kilde i forbindelse med hans datters dåb i 1730 nævner at han var død før denne hændelse.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Jakob Ammann på Global Anabaptist Mennonite Encyclopedia Online

Anabaptister
Pacific Division

Pacific Division har flere betydninger: 

 Pacific Division (NBA)
 Pacific Division (NHL)
Spotlight (film)

Spotlight er en amerikansk biografisk dramafilm fra 2015. Filmen er instrueret af Tom McCarthy, skrevet af Tom McCarthy og Josh Singer, og har Mark Ruffalo, Michael Keaton, Rachel McAdams, Liev Schreiber, John Slattery og Stanley Tucci i hovedrollerne.

Filmen modtog en Oscar for bedste film ved Oscaruddelingen.

Handling 

Historien om, hvordan avisen The Boston Globe afslørede den massive skandale om børnemisbrug, og hvordan det blev skjult af det lokale katolske ærkebispedømme, noget der rystede hele den katolske kirke.

Medvirkende 
 Mark Ruffalo som Michael Rezendes
 Michael Keaton som Walter 'Robby' Robinson
 Rachel McAdams som Sacha Pfeiffer
 Liev Schreiber som Marty Baron
 John Slattery som Ben Bradlee Jr.
 Stanley Tucci som Mitchell Garabedian
 Brian d'Arcy James som Matt Carroll
 Gene Amoroso som Stephen Kurkjian
 Jamey Sheridan som Jim Sullivan
 Billy Crudup som Eric MacLeish
 Maureen Keiller som Eileen McNamara
 Len Cariou som Peter Conley
 Neal Huff som Phil Saviano
 Michael Cyril Creighton som Joe Crowley

Kilder

Eksterne henvisninger 

 
"The story behind the Spotlight movie" fra The Boston Globe
Spotlight på History vs. Hollywood
Criticism of Spotlight på TheMediaReport.com

Amerikanske film fra 2015
Oscar for bedste film
Dramafilm fra USA
Biografiske film fra USA
Engelsksprogede film
Jo Cox

Helen Joanne "Jo" Cox (født 22. juni 1974, død 16. juni 2016) var en britisk politiker og parlamentsmedlem for Labour Party. Hun blev valgt ind i 2015.

Lidt før kl. 13 torsdag 16. juni 2016 blev hun skudt og knivstukket adskillige gange i Birstall, West Yorkshire, hvor hun havde holdt møde med nogle vælgere forud for Folkeafstemningen om Storbritanniens EU-medlemskab. Hun var kritisk såret og døde omkring en time senere af sine sår. En 52-årig mand blev kort efter arresteret i forbindelse med drabet.

Referencer 

Britiske politikere fra Labour
Personer der er blevet myrdet
Chrysler Stratus

Chrysler Stratus var en personbilsmodel fra den amerikanske bilfabrikant Chrysler.

Bilen, som fandtes som sedan og cabriolet (Convertible), var i produktion fra august 1995 til april 2001 og blev efterfølgende afløst af Chrysler Sebring.

Sedan 
I Europa blev den lukkede version af Stratus kun markedsført med fire døre. Bilen kom på markedet i USA i 1995 under navnet Chrysler Cirrus; med sin platform JA var den med undtagelse af mindre udstyrsdetaljer identisk med Plymouth Breeze og Dodge Stratus. Chrysler-versionen fik navnet Stratus til det i sommeren 1995 startende salg i Europa. Ved sin europæiske introduktion svarede karrosseridesignet i vidt omfang til den nordamerikanske Dodge Stratus; kun emblemerne og skrifttrækkene var unikke for Chrysler. De stive sidespejle på den amerikanske version blev til det europæiske marked erstattet af en fleksibel udførelse.

Teknikken på de til Europa producerede biler blev tilpasset de lovmæssige bestemmelser samt de øgede belastninger som følge af de højere hastigheder. Dermed fik Chrysler Stratus som standard skivebremser også på baghjulene, strammere afstemte støddæmpere, en oliekøler på versionerne med automatgear, sideblinklys samt den lovmæssigt påkrævede lyslængderegulering på forlygterne.

Ved et facelift i 1998 blev frontgrillen fra Dodge udskiftet med den fra den ligeledes reviderede Chrysler Cirrus. Den var nu udstyret med forkromet ramme og det på den sorte grill på en kromstribe monterede nye Chrysler-emblem. På bagklappen bortfaldt de fra Dodge kendte pyntestriber, som blev udskiftet med et med Dodge identisk Stratus-skrifttræk.

Kabineudstyret i Chrysler Stratus orienterede sig mod Chrysler Cirrus, som i forhold til Dodge Stratus og Plymouth Breeze var bedre udstyret.

Cabriolet 
Chrysler Stratus Cabriolet gjaldt som efterfølger for Chrysler LeBaron. Modellen, som i Europa blev markedsført som Stratus Cabriolet, var identisk med den amerikanske Chrysler Sebring Convertible.

Cabrioletversionen, som kom på markedet i august 1996, blev bygget på en modificeret JA-platform (JX). Ud over et stort bagagerum på 300 liter, også ved åben kaleche, havde bilen tilstrækkelig plads til fire personer. Bilen fik i 1999 et facelift, som kunne kendes på den større kølergrill. Efterfølgeren fik i år 2001 i Europa ligeledes navnet Sebring.

Tekniske data

Tekniske data

Noter

Litteratur 
 Automobil Revue. Katalog 2000 (på tysk og fransk).

Eksterne henvisninger 

Stratus
Øvre mellemklassebiler
Cabrioleter
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 1995
Biler fra 1990'erne
Biler fra 2000'erne
Aarhus Museum

Aarhus Museum var et aarhusiansk lokalhistorisk museum, der eksisterede fra 1861 til 1969. Museet rummede historiske genstande, antikke gipsafstøbninger, malerier og oldsager, der dog gradvist blev skilt ud og fordelt mellem købstadsmuseet Den Gamle By, Antikmuseet i 1949, Aarhus Kunstmuseuem i 1968 (i dag ARoS) og Moesgaard Museum i 1969. Det betød, at Aarhus fra 1969 stod uden et lokalt bymuseum, indtil oprettelsen af Aarhus Bymuseum i 1993.

Historie 
Aarhus Museums historie begyndte, da en kreds af borgere i 1861 oprettede Den historisk-antikvariske Samling i Aarhus (= ”Oldkammeret”). Samlingen var det tredje museum uden for København efter oprettelsen af museerne i Ribe og Odense og fik med tiden det mere mundrette navn Aarhus Museum. Museet var med til at styrke 1800-tallets nationale vækkelse gennem oplysning om historie og var med til at bryde det københavnske monopol på kulturinstitutioner herunder med Oldnordisk Museums (i dag Nationalmuseet) monopol på museumsdrift i Danmark.

Museet fremviste fra starten sin samling af oldsager sammen med Kunstforeningen af 1847 i det daværende rådhus (nu Kvindemuseet). De to samlinger flyttede i løbet af 1870'erne og 1880'erne sammen til et nyopført hus i Mølleengen. Bygningen kendes i dag under navnet Huset. Her havde museet adresse indtil dets nedlæggelse i 1969.

Kilder 
 Aarhus Museum på AarhusWiki.dk

Museum
Historiske museer i Danmark
Museer etableret i 1861
Ophørt i 1969
Birstall

Birstall er et metropolitan borough til Kirkless. Området blev redifineret inden folketællingen i 2011 og bliver nu kaldt Birstall og Birkenshaw. Der var 16.298 indbyggere i 2011. Historisk har det været en del af West Riding of Yorkshire, og det ligger omkring 10 km sydvest for Leeds. Landsbyen ligger nogenlunde i midten mellem Leeds, Bradford, Huddersfield og Wakefield, og tæt på M62 motorway,

I juni 2016 blev det britiske parlamentsmedlem Jo Cox skudt og stukket flere gange med en kniv efter et vælgermøde på et bibliotek. Hun døde efterfølgende af sine kvæstelser..

Referencer 

Byer i England
West Yorkshire
Dróttkvætt

Dróttkvætt (dróttkvæðr háttr, 'drotkvædet versemål') 
er det oldnordiske versemål, der ansås for at være det ypperste, og som især blev anvendt til
høvdingedigte og lignende kvad, draper.

Drotkvædet betyder det versemål, der anvendtes i de for drótt, det vil sige hirden eller krigerskaren, fremsagte digte.
En strofe i dróttkvætt bestod af otte linjer på seks stavelser eller flere ved opløsning af en lang stavelse: − = U − 

Hvert linjepar var indbyrdes forbundet med tre rimbogstaver, to i den første, en i begyndelsen af den sidste linje (stuðlar, 'støttestave', höfuðstafr, 'hovedstav'), jævnfør allitteration. 

Foruden disse rimstave skulle enhver linje have to rimstavelser (hendingar),
der enten dannede halvrim eller helrim med hinanden. 
Halvrim findes som regel i de ulige, helrim skulle stå i de lige linjer. 
Et halvvers i fuldt udviklet drotkvædet versemål kunne se således ud
- i oversættelse af Carl Rosenberg (1829-1885):

Tit gjordes Tiden ved jeg
tung for Kvinden den unge;
tungere tror jeg og længer
traar dog Manden ad aare 

Dette system har efterhånden udviklet sig;
de ældste digte (Brage Boddasons) er endnu ikke så
fuldkomne, hvad rimstavelserne angår. 
Strengt taget er de heller ikke nødvendige til at
versemålet kan kaldes drotkvædet. Fra ca. 900
er det som her beskrevet.

Se også 
 Versemål − Fornyrðislag − Skjaldekunst
 Afsnit "Drottkvætt" i artiklen om kenninger, flerleddede poetiske omskrivninger

Noter

Kilde 
  af professor Finnur Jónsson

Eksterne henvisninger 
 "The Structures of Dróttkvætt"  fra Notendur.hi.is
 VI. Versemaal i Brages Digte; dróttkvæðr háttr i sit Forhold til málaháttr af Sophus Bugge 1894, fra Heimskringla.no
 "Norrøn kultur", afsnittet 'Versemål' af Adam Hyllested og Jonna Louis-Jensen hos DSD, Den Store Danske og "Skjaldedigtning" af Finn Stefánsson



Skjaldekunst
Litteratur fra Island
Nordisk litteratur fra middelalderen
Salmonsens
Ørkild Slot

Ørkild Slot eller Ørkilde er et tidligere middelalderligt slot og nuværende voldsted i Svendborg på Fyn. Det er blandt de store voldsteder fra middelalderen, og blandt landets største voldsteder. 

Ørkild Slot blev opført som en træborg i 1200-tallet og blev siden forbedret, og ejet af Odenses bispesæde i flere omgange. Den var i kronens eje fra Valdemar Atterdag annekterede borgen i 1350'erne og omkring 50 år frem. Siden havde Odense biskopper den, frem til 1534 hvor den blev ødelagt under Grevens Fejde. I dag findes kun lidt fundament og de store borgbanker.

Historie 
Fæstningen blev opført engang i 1200-tallet, muligvis med Valdemar Sejr som bygherre. Den nævnes første gang i 1264 og har i flere periode været i Odense bispesædes eje. I 1350'erne brugte inddrog Valdemar Atterdag borgen, og kronen ejede den fremtil omkring år 1400. Herefter havde Odenses bisp atter borgen i flere omgange.

I 1534, under Grevens Fejde, ledede Grev Christoffer af Oldenburg de oprørske borgere fra Svendborg mod borgen, der på dette tidspunkt var i Odense biskops eje og blev brugt som bispestolens fæstning. Flere af de lokale byrådsmedlemmer støttede oprørerne der endte med at borgen blev indtaget og brændt ned, idet byens indbyggere støttede Christian II, og de mente at borgen havde negativ indvirken på byens næringsliv gennem ulovlig handel og sejlads. Efter borgen var indtaget forsatte oprørerne til Odense, hvor man plyndrede bispegården. Det endte med at gruppen blev slået under Slaget ved Øksnebjerg af Johan Rantzau i 1535.

Stenene blev ad åre brugt i andre byggerier i området, og i dag findes kun sporadiske rester af fundamentet bevaret. 

I 1951 blev området fredet. På trods af dette udlejede kommunen alligevel jorden i løbet af 1950'erne og 1960'erne, hvor der blev opført en række kolonihavehuse. Naturklagenævnet besluttede i 1998, at disse skulle være fjernet ved udgangen af 2005, og i dag er området blot udlagt til græs, så man kan se borgbanken tydeligt.

Beskrivelse 

Ørkild Slot ligger på en bakke der strækker sig i en blød bue et stykke rundt om byen. Selve borgbanken er 75x75 meter. Mod nord er en voldgrav der adskiller hovedborgen fra en forborg. Foran dette ligger to tørre voldgrave med en vold imellem. I første omgang har borgen været opført i træ, men er senere blevet ombygget i munkesten.

Hele området omfatter omkring 25.000 m2.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fæstningsanlæg i Danmark
Voldsteder i Svendborg Amt
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Svendborg Kommune
Borgruiner i Danmark
Fredede fortidsminder i Danmark