kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Warren Hastings

Warren Hastings (født 6. december 1732, død 22. august 1818) var en engelsk guvernør i Indien.

Hastings drog 1750 til Indien som skriver i det Ostindiske Kompagnis tjeneste. I flere år brugtes han alene ved handelen, men deltog 1757 frivillig i kampen for at genvinde Kolkata (tidligere Calcutta) og blev 1758 af Guvernør Clive udnævnt til resident i Murchidabad og var 1761—1764 Medlem af Rådet i Calcutta. Her var han i strid med de andre medlemmer, fordi han misbilligede deres jagen efter at tjene penge, og han vendte 1765 tilbage til England med en forholdsvis ringe Formue.

I 1768 drog han igen til Indien for at blive medlem af Rådet i Madras. Han blev 1772 guvernør i Bengalen og 1773 den første generalguvernør i Indien, oprindelig kun indtil 1778, men senere blev embedstiden forlænget, indtil han februar 1785 igen forlod Indien. Også denne Gang havde han i de første år store vanskeligheder at kæmpe med fra rådets andre medlemmer, men fik senere friere hænder og styrede med fremragende dygtighed under yderst farlige forhold.

Det rige, som Clives tapperhed havde grundlagt, fæstnedes af Hastings, og det engelske herredømme udvidedes betydeligt ved heldige krige med franskmændene 1779, Hyder Ali (1780—81) og Mahratterne. Han nedsatte den apanagen til stormogulen med halvdelen, afpressede herskerinden i Oudh en umådelig sum til straf for et oprør, inddrog store områder under Kompagniets umiddelbare styrelse og omdannede forvaltningen af skattevæsenet således, at det både indbragte mere og trykkede indbyggerne mindre.

Dog brugte han også ret skarpe midler for at forøge Kompagniets indtægter, men viste ingen stræben efter personlig vinding og vandt stor yndest både blandt englænderne og hos den indfødte befolkning. Han grundlagde 1784 Asiatic Society og skaffede europæiske videnskabsmænd adgang til at studere sanskrit. Ved sin hjemkomst til England blev han modtaget med stor hæder af Kong Georg III og modtog enstemmig tak fra Kompagniets direktører.

Derimod rettede Edmund Burke meget bitre angreb mod ham for udpresninger og undertrykkelse og udvirkede 1788 anklage for Overhuset; han førte selv klagen her sammen med Charles James Fox og Sheridan. Sagen trak dog i langdrag, og efterhånden slog stemningen helt om, så at man mere så på Hastings fortjeneste af det engelske herredømme i Indien end på mulige uretfærdigheder mod enkeltmand. 1795 blev Hastings helt frifunden, men var ved de umådelige sagsomkostninger (70.000 L. Sterling) alligevel ødelagt.

Da bevilgede det indiske Kompagni ham en årsgage på 4.000 £, med 10 års forudbetaling, og desuden et rentefrit lån på 50.000 £. Hastings hengav sig herefter til at drive landbrug, men var tillige en gavmild beskytter af videnskaben. Da han 1811 gav møde i parlamentet for at give oplysninger om indiske forhold, modtog han i begge huse en meget smigrende hyldest. I 1814 blev han ophøjet til medlem af Geheimerådet.

Bibliografi 
 Hastings' Breve til hans Hustru udgivet 1905.

Indiens generalguvernører
Embedsmænd fra Storbritannien
Personer i oplysningstiden
Kolkata
Briter i 1700-tallet
Briter i 1800-tallet
Henry Addington, 1. viscount Sidmouth

Henry Addington, viscount Sidmouth (født 30. maj 1757, død 15. februar 1844) var en engelsk statsmand.

Formand for Underhuset 
Addington var præstesøn og valgtes 1783 som Mr. Addington til
Underhuset, sluttede sig ivrigt til sin
barndomsven William Pitt den yngre og blev 1789 Husets formand. Han
understøttede vel 1799 loven om Irlands union
med Storbritannien, men var en afgjort
modstander af katolikkernes ligestilling og blev
derfor særlig yndet af Georg III.

Premierminister 
Efter Pitt’s afgang marts 1801 blev S. førsteminister og
sluttede n. å. Freden i Amiens; men da krigen med
Frankrig udbrød på ny 1803, viste han kun
liden kraft i sine rustningsbestræbelser og blev derfor fortrængt i maj 1804.

Finansminister 
Henry Addington var også finansminister fra 1801 til 1804.

Formand for Geheimerådet 
Derimod blev han 1805 ophøjet til peer som viscount S. og var en kort
tid Formand for Geheimeraadet under Pitt samt
paa ny i Grenville’s ministerium febr. 1806—marts 1807.

Indenrigsminister 
Endelig blev han juni 1812 indenrigsminister, viste stor strenghed i udøvelsen af
de politiske tvangslove, men opgav jan. 1821
indenrigsministeriet og trak sig juli 1824 helt
tilbage, fordi han misbilligede Cannings
godkendelse af de nyspanske staters uafhængighed.

Bibliografi 
E. Pellew udgav 1847 hans Liv og Brevveksling (3 bind).

Viscounts fra Det Forenede Kongerige
Premierministre fra Storbritannien
Finansministre fra Storbritannien
Lord Presidents of the Council
Indenrigsministre fra Storbritannien
Lords Keeper of the Privy Seal
Ledere af Underhuset
Formænd for Underhuset
Ludwig Bohnstedt

Ludwig Bohnstedt (27. oktober 1822 i Sankt Petersborg i Russiske Kejserrige – 3. januar 1885 i Gotha i Sachsen-Coburg og Gotha) var en tysk arkitekt. Bohnstedt studerede arkitektur i Berlin ved Humboldt-Universität zu Berlin, og blev i 1851 kaldt til Rusland af Storfyrstinde Helene Paulovna som overarkitekt for hendes palæ og blev i 1858 professor ved kunstakademiet i Sankt Petersborg, hvor han udførte talrige bygninger, blandt andet det kinesiske palæ, et nonnekloster, rådhuset og forskellige adelige palæer. I 1863 bosatte han sig i Gotha, hvor han også ledede betydelige byggeforetagender. I 1872 vandt han førstepræmien i konkurrencen til en ny rigsdagsbygning i Berlin, som dog ikke kom til udførelse.

Kilder 

Arkitekter fra Tyskland
Historicistiske arkitekter
Personer fra Sankt Petersborg
Norman Reedus

Norman Mark Reedus (født 6. januar 1969) er en amerikansk skuespiller. Han er bl.a. kendt for sin rolle som Murphy MacManus i filmen The Boondock Saints fra 1999 og for rollen Daryl Dixon i AMC's TV-serie The Walking Dead. Han har også instrueret flere videoer og været model for forskellige modedesignere.

Liv og karriere 
Reedus blev født i Hollywood, Florida. Da han var nogle få måneder gammel, flyttede familien til Los Angeles i Californien. Efter at have flyttet hjemmefra i en alder af 12 år, rejste og boede han i flere lande, heriblandt England, Spanien og Japan. Han blev først opdaget til en fest i Los Angeles. Imens han var i Los Angeles, arbejdede han i en Harley-Davidson-shop i Venice og bidrog til flere udstillinger som maler, fotograf, skulptør og video-artist. Han  debuterede som skuespiller i stykket Maps for Drowners på Tiffany Theater på Sunset Boulevard.  Han har været model for Prada, Alessandro Dell´Acqua og Durban.
Reedus er bedst kendt for at spille rollen som Murphy MacManus i kultfilmen The Boondock Saints, skrevet og instrueret af Troy Duffy, hvor han spillede sammen med Sean Patrick Flanery og Willem Dafoe. Han spillede også sammen med Flanery i efterfølgeren The Boondock Saints II: All Saints Day. Optagelserne begyndte i sommeren 2008 og blev udgivet Allehelgensdag (1. November) 2009. Han har haft roller i skuespillene Floating, Six Ways to Sunday, Deuces Wild, Blade II, den amerikanske film Gossip, Mimic, 8mm, American Gangster, Hero Wanted og Moscow Chill. I 2008 var han med i filmen Red Canyon som figuren Mac.  

Reedus var i 2010 med i musikvideoen til Lady Gagas single Judas, hvor han spiller Judas.

Privatliv 
Reedus havde et længevarende forhold til den danske model Helena Christensen. Parret gik fra hinanden i 2003. Christensen og Reedus fik sammen sønnen Mingus Lucien Reedus (født 13. oktober 1999), opkaldt efter den legendariske jazzmusiker Charles Mingus. Reedus bor i New York sammen med Mingus.

Filmografi

Instruktør 
Reedus har instrueret flere kortfilm og musikvideoer. Hans 3 kortfilm hedder ”The Rub”, ”I Thought of You” og ”A Filthy Little Fruit”. Hans debut som instruktør af en spillefilm var i 2008. Han driver et New York-baseret filmproduktionsselskab ved navn Bigbaldhead.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Norman Reedus – The Official Website : Actor : Producer : Photographer : Artist
 
 Production company
 Norman LJ community/gallery
 Norman unofficial russian website 

Skuespillere fra USA
Waterloo Station (London Underground)

Waterloo Station er en London Underground-station beliggende på Waterloo fjerntogsstation. Det er den næsttravleste station i netværket og blever betjent af Bakerloo, Jubilee, Northern og Waterloo & City lines. Stationen er i takstzone 1.

Historie 
Den første underjordiske station ved Waterloo blev åbnet den 8. august 1898 af Waterloo & City Railway (W&CR), et datterselskab til fjerntogsstationens ejerselskab, London and South Western Railway (L&SWR). W&CR, populært kaldet The Drain (engelsk: Afløbet), blev det eneste af L&SWR's oprindelige plan, om indførelsen af sine spor den korte vej mod nordøst til City of London, der blev udført.

Den 10. marts 1906 åbnede Baker Street and Waterloo Railway (BS&WR, nu Bakerloo line). Den 13. september 1926 åbnede forlængelsen af Hampstead & Highgate line (som Northern lines Charing Cross-gren hed dengang) fra Embankment til den eksisterende City & South London Railway-station Kennington med en ny station på Waterloo.

Som datterselskab i L&SWR og selskabets efterfølger Southern Railway var W&CR ikke en del af London Underground-systemet. Efter nationaliseringen af hovedbaneselskaberne i 1948 blev det en del af British Railways (senere British Rail). Efter en lukningsperiode i 1993, blev banen konverteret til London Undergrounds firskinne-strømsystem, blev ejerskabet af Waterloo & City line overdraget til The Underground den 1. april 1994. På grund af påsken begyndte banens London Underground-betjening først den 5. april 1994.

Den 24. september 1999 åbnede Jubilee line-stationen som en del af banens forlængelse mod øst. Stationen var midlertidigt den vestlige endestation for forlængelsen fra Stratford i Østlondon, indtil den sidste del, der forbandt forlængelsen med den oprindelige bane, åbnede mellem Waterloo og Green Park den 20. november 1999. Jubilee-perronerne er i den modsatte ende af stationskomplekset i forhold til Bakerloo og Northern lines, men de to ender er forbundet af et 140 m langt rullende fortov (en af kun to steder i The Underground – de andre giver forbindelse til Waterloo & City line-perronerne på Bank Station).

Transportforbindelser 
London buslinjer 1, 4, 26, 59, 68, 76, 77, 139, 168, 171, 172, 176, 188, 211, 243, 341, 381, 507, 521, RV1, X68 og natlinjer N1, N68, N76, N171, N343 og N381 betjener alle stationen og næromgivelserne.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger 

 London Transport Museum fotografisk arkiv 
 Indgangen til Baker Street & Waterloo Railway fra York Road, 1907 
 Bakerloo line-perron, 1923 
 Forhalsindgang, 1957 
 York Road-indgang, 1962 

Bakerloo line-stationer
Jubilee line-stationer
Northern line-stationer
Waterloo & City line-stationer
Lambeth
Elisa von der Recke

Elisa von der Recke (født 20. maj 1754 i Schönberg i Hertugdømmet Kurland og Semgallen, død 13. april 1833 i Dresden i Kongeriget Sachsen) var en tyskbaltisk digterinde og datter af rigsgreve Friedrich von Medem.

Elisa von der Recke var født på godset Schönberg i Semgallen, og var stedsøster til hertuginde Dorothea af Kurland, og blev i 1771 gift med kammerherre Georg von der Recke, men skilt fra ham i 1776 og levede derpå i Mitau, hvor hun omgikkes Alessandro Cagliostro, Johann Caspar Lavater og Jung Stilling. Efter tabet af sin datter henfaldt hun i religionssværmeri, og bekendtskabet med Grev Cagliostro havde en uheldig indflydelse på hendes sindstilstand. Men et ophold i Østrig og Tyskland hjalp hende til atter at nå sjælelig ligevægt, og hun udgav den opsigtsvækkende bog "Der entlarvte Cagliostro" i Berlin i 1787, som Katharina 2. takkede hende for ved at skænke hende det kurlandske gods Pfalzgrafen. Senere levede hun mest i Dresden sammen med Tiedge. Hendes "Geistliche Lieder", som Johann Adam Hiller udgav i 1781, og "Gedichte", udgivet af Tiedge i 1806 og 1816. Hun øvede indflydelse på mange af århundredskiftets mænd ved sin åndfulde og begejstrende personlighed.

I 1804-06 opholdt hun sig i Italien og Rom sammen med Tiedge. Her stiftede hun bekendtskab med billedhuggeren Bertel Thorvaldsen, der udførte portrætbuster i marmor af hende (på Thorvaldsens Museum).

Kilder 
 

Digtere fra Tyskland
Debattører
Tyskbaltere
Salmonsens
Salmedigtere fra Tyskland
Romantikken
Gwardia Ludowa WRN

Gwardia Ludowa WRN (oversættelse: Folkets hær af WRN) var en del af den polske modstandsbevægelse under 2. verdenskrig, organisationen blev dannet i 1939 af Polens Socialist Parti, organisationen talte i 1944 omkring 42.000 personer og blev ved den sovjetiske befrielse af Polen fra nazismen nedlagt tidligt i 1945.

 

Polen under 2. verdenskrig
Modstandsbevægelser under 2. verdenskrig
Elephant & Castle Station

Denne artikel omhandler fjerntogsstationen. For London Underground-stationen, se Elephant & Castle Station (London Underground).

Elephant & Castle Station betjener Elephant & Castle-området i London, England. Station bestyres af First Capital Connect, og der køres tog, der opereres af både First Capital Connect og Southeastern. Stationen, og den tilhørende Underground-station, er beliggende i distriktet Southwark og ligger både i takstzone 1 og 2.

Transportforbindelser 
London buslinjer 1, 188 og natlinje N1 passerer stationen, mens linjerne 12, 35, 40, 45, 53, 63, 68, 100, 133, 148, 155, 168, 171, 172, 176, 196, 333, 343, 360, 415, 453, 468, C10, P5 og natlinjerne N35, N63, N68, N89, N133, N155, N171 og N343 standser 5 minutters gang fra stationen.

Layout 
National Rail-stationen er anlagt på en murstensviadukt og er fra 1863. Den har to indgange, en på Elephant Road og en forbundet til den øverste etage i Elephant and Castle-shoppingcenteret. Der er en afgangstavle inde i shoppingcenteret, ligesom der er separate skærme for hvert spor inde i billethallen. Der er fire perronspor og to sideliggende perroner og en ø-perron. Stationen er ikke direkte forbundet til London Underground-stationen. For at skifte fra The Underground er det nødvendigt at forlade Underground-stationen (udgangen fra Northern line er den nærmeste), passere gennem billetbommene og herefter gå enten gennem eller rundt om shoppingcenteret. Der er adgang til perronerne gennem fire trapper, og der er hverken elevatorer eller rulletrapper.

Betjeninger 
Togene fra National Rail-stationen bliver opereret af First Capital Connect (Thameslink-forstadsrute) og Southeastern.

På hverdage udenfor myldretiden betjenes stationen pr. 23. marts 2009 som følger:

 2 tog pr. time til Kentish Town via St Pancras (Southeastern)
 2 tog pr. time til St Albans City via St Pancras (First Capital Connect)
 2 tog pr. time til Luton via St Pancras (First Capital Connect)
 2 tog pr. time til Sevenoaks via Catford (Southeastern)
 2 tog pr. time til Wimbledon via Sutton (First Capital Connect)
 2 tog pr. time til Sutton via Wimbledon (First Capital Connect)

I myldretiden er der en eller to ekstra Southeastern-tog fra eller til andre, fjernrere destinationer, så som Ashford (Kent) og Rochester.

Oyster card Pay-as-you-go kan benyttes på denne station for alle betjeninger op til Elstree & Borehamwood Station.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Togtider  og stationsinformation  for Elephant and Castle Station fra National Rail (Stationskode: EPH)

Jernbanestationer i Storbritannien
Southwark
Jakob Michael Reinhold Lenz

Jakob Michael Reinhold Lenz (født 23. januar 1751 i Sesswegen i Hertugdømmet Livland, død 4. juni 1792 i Moskva i Russiske Kejserrige) var en tyskbaltisk forfatter.

Lenz studerede teologi i Königsberg og udgav her et stort digt på heksametre Die Landplagen. Derefter blev han hovmester for to unge kurlandske adelsmænd i 1771 og rejste med dem til Strasbourg, hvor han gjorde bekendtskab med Goethe og med Friederike Brion, som han blev heftig forelsket i, uden dog at finde sine følelser gengældte. I Strasbourg oversatte han Shakespeares Loves labour lost og viste sig ved sin kraftgeniale udtryksmåde som et ægte barn af "Sturm und Drang"-perioden. Hans komedier Der Hofmeister (1774), Der neue Menoza (1774) og Die Soldaten (1776) danner en underlig blanding af virkelighedsindtryk og forskruet karakterskildring og ubehersket sprog. Han bearbejdede også nogle af Plautus' komedier for den tyske scene. I 1776 rejste han til Weimar og opsøgte Goethe, som anstrengte sig for at hjælpe ham. Men da hele hans væsen var uroligt og ustyrligt, blev det vanskeligt for Goethe at omgås ham. Da han skrev et smædedigt imod Goethe, fru von Stein og selve hertuginde Anna Amalia, måtte han fjernes. Lenz rejste nu til Schweiz, hvor Johann Caspar Lavater tog sig kærligt af ham, men han viste allerede her spor til sindssyge. Da han i 1778 opholdt sig hos Goethes svoger Schlosser i Emmendingen, brød vanviddet ud i lys lue. Han måtte anbringes hos en skomagermester, hvor han af en af svendene lod sig undervise i professionen. I 1779 måtte han sendes til sin hjemstavn Livland og levede i Sankt Petersborg i uhelbredeligt vanvid, dog af og til afbrudt af lyse øjeblikke, til sidst i og ved Moskva, hvor han døde i den yderste elendighed. Efter hans død udkom flere af hans dramatiske digte: Dramatischer Nachlass, udgivet af Karl Weinhold i 1884. Han skrev også en roman Der Waldbruder (pendant til "Werther", i Die Horen, 1797, ny udgave i 1882), Gesammelte Schriften, tre bind, udgivet af Tieck i 1828; et udvalg i Kürschners Nationallitteratur (80. bind), en ny kritisk udgave ved Franz Blei, fire bind i 1910.

Kilder 

 

Tyskbaltere
Personer fra Livland
Digtere fra Letland
Dramatikere fra Letland
Romanforfattere fra Letland
Tysksprogede forfattere
Oversættere fra Letland
Slyk Bro

Slyk Bro er en fredet bro ved Vemb og herregården Nørre Vosborg. Broen er opført 1857 og blev fredet som fortidsminde i 2011.

Den 5. maj 1855 indgik 19 lodsejere og 1 godsejer fra Sønder og Nørre Vosborg, Vemb og Gørding aftale om at opføre en bro over Damhus Å. Den ledende skikkelse i projektet var godsejer, etatsråd Andreas Evald Meinert Tang på Nørre Vosborg, for han påtog sig at betale en fjerdedel af udgifterne til broens opførelse, og teglstenene til den nye bro blev fremstillet på Nørre Vosborg Teglværk, der lå nord for godset. Tang var selv aktivt involveret i hele forløbet og har muligvis skitseret broen ud fra indhøstede erfaringer fra rejser i Italien. Tang fik sin bygmester, Neubarth, til at fremstille bygningstegningerne. Neubarth har blandt andet tegnet Vosborglille og indgangspartiet til familien Tangs gravhøj på Ulfborg Kirkegård.

Den nye bro stod færdig 1857. Efter en udvidelse i bredden i 1934 er broen seks meter bred og 12 meter lang. Udvidelsen blev pietetsfuldt udført med mursten fra det oprindelige teglværk.

Broen er et eksempel på, at mursten i midten af 1800-tallet havde en kvalitet, der gjorde materialet velegnet som afløser for granit og træ.

Eksterne henvisninger 
 

Fredede broer og viadukter i Danmark
Etableret i 1857
Fredede fortidsminder i Danmark
Lokaliteter i Holstebro Kommune
Stenhvælvsbroer
Nørrestrand

Nørrestrand er en  3 km lang og 400-500 m bred ferskvandssø i den nordlige udkant af Horsens, med et areal på 132 ha. 
Nørrestrand er en fjordarm  af Horsens Fjord, som den er forbundet med den gennem det smalle Stensballe Sund. Indtil 1915 var  Nørrestrand en brakvandssø , men en sluse ved Sundbroen gjorde Nørrestrand fersk. Søen, der er omgivet af rørskove, enge og krat, er  delt i to dele af halvøerne Loddentot og Lindskov Knude. 
Når der er højvande i fjorden, kan ferskvandet ikke komme ud, hvilket kan medføre oversvømmelser i Nørrestrands bagland. Nørrestrand er den yderste del af tunneldalen med Store Hansted Å, der afvander 150 km² og løber ud i søens vestlige ende. I den østlige halvdel løber Fiskebæk ud fra nord.
 
Søen og dens omgivelser, et areal på 390 ha, blev fredet i 1983. Den har et rigt fugleliv og en varieret flora med bl.a syv forskellige orkide-arter.

Eksterne kilder og henvisninger

 Fredningen, Danmarks Naturfredningsforening
Folder fra Horsens Kommune 

Fredede arealer i Danmark
Søer i Horsens Kommune
Adolfas Mekas

Adolfas Mekas (født 30. september 1925 i Semeniškiai, Biržai i Litauen, død 31. maj 2011) var en amerikansk  filminstruktør af litauisk oprindelse og bror til Jonas Mekas.

Mekas og hans bror Jonas Mekas drev tilsammen et teater før 2. verdenskrig. Senere, i en flygtningelejr, studerede de hos en underviser i Stanislavskijs system. Brødrene emigrerede til USA i 1949, hvor de studerede hos Hans Richter før de etablerede filmmagasinet Film Culture i 1955. Adolfas Mekas instruerede et antal film, heriblandt "Hallelujah The Hills" og "Going Home", hvor begge anses som milepæle indenfor New American Cinema-bevægelsen. I 1971 tilsluttede Adolfas Mekas sig den nyoprettede filmafdeling ved Bard College, som hurtigt fik tilnavnet "folkets filmafdeling" under hans formandsskab. Mekas fortsatte at undervise til han gik på pension i maj 2004.

Udvalgt filmografi 
Hallelujah the Hills (1963)
The Brig (1964) (med Jonas Mekas)
Skyscraper (1965)
The Double-Barreled Detective Story (1965)
Windflowers (1968)
Campeneras and Campaneros (1970)
Going Home (1971)

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 
 
Hallelujah Editions  

Filminstruktører fra USA
Kommunen.dk

Kommunen.dk er et uafhængigt medie målrettet kommunale ledere, heriblandt kommunaldirektører, forvaltningschefer og afdelingsledere såvel som borgmestre, byrådspolitikere og udvalgsformænd.

Kommunen blev stiftet af Dagbladet Information i 1958 og har i et halvt århundrede været den kommunale sektors foretrukne specialmedie. I oktober 2009 blev avisen relanceret under nye ejere, en ny redaktion og med et nyt prisvindende design.

31. maj 2011 køber dknyt Rasmus Nielsen's halvpart og bliver derved eneejer af Kommunen.

Oktober 2017 skiftede Kommunen navn til kommunen.dk som led i en digital oprustning.

Referencer 

Etableret i 1958
Aviser fra Danmark
Ludvig 2. af Württemberg

Ludvig 2. af Württemberg (ca. 1137, død 1181) var greve af Württemberg. Han regerede fra 1158 til sin død i 1181. Han var gift med Willibirg (1142–1179), datter af Hartmann 3. greve af Kirckberg.

Se også 
 Liste over Württembergs regenter

Personer fra Tyskland
Grever af Württemberg
Hartmann af Württemberg

Hartmann af Württemberg (født 1160 – død 1240) var greve af Württemberg. Han regerede fra 1181 til sin død i 1240.

Se også 
 Liste over Württembergs regenter

Personer fra Tyskland
Grever af Württemberg
James Grayman

James Grayman (født 11. oktober 1985) er en højdespringer fra Antigua og Barbuda. Han er født og opvokset i byen Parham på øen Antigua.

Hans personlige rekord 2,27 meter og rekorden blev sat den 7. juli 2007 i Pergine Valsugana. Det er også den nuværende højdespringerrekord i Antigua og Barbuda.

Meritter
Commonwealth Games i Australien: Niendeplads.
Central American and Caribbean Games i Colombia: Fjerdeplads.
De panamerikanske lege 2007 i Brasilien: Tredjeplads.

Eksterne henvisninger 

http://www.cartagena2006.gov.co/SP/Resultados/atletismo/ATL_Res_13_Salto_de_Altura_Masculino_(M)_Final_Series_1.html

Atleter fra Antigua og Barbuda
Konsortiet (Holbæk)

Konsortiet er et kvarter i det centrale Holbæk. Bydelen blev udviklet i starten af 1900-tallet omkring den nybyggede Centralskole, af et konsortium bestående af købmændene Anders Larsen, Julius Mortensen og Carl Reffs. Vejene i kvarteret har fået navn efter legatstiftere fra Holbæk Købstad.

Det første byggeri i kvarteret var arbejderboligerne på Chr. Hansens Vej, der blev opført af købmand Chr. Hansen i 1884. Kvarterets udvikling tog for alvor fart med anlægget af Centralskolen (Den nuværende Østre Skole) i årene 1903-15, og kvarteret udbyggedes i årene herefter. Kvarterets markante byggerier er, udover Østre Skole, plejehjemmet "Holbækhus" (opført som "De Gamles Hjem" i 1903) og den tyrkiske moske på Smithsvej. Sidstnævnte blev oprindeligt opført som soldaterhjem for den nærliggende kaserne.

Referencer 

Bydele i Holbæk