kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Andreas Brünniche Schütz

Andreas Brünniche Schütz (7. marts 1805 i København -17. november 1884 sammesteds) var en dansk læge.

Schütz blev student 1822 fra Borgerdydskolen på Christianshavn og tog 1828 kirurgisk, 1830 medicinsk eksamen. Han viste anlæg for litterær virksomhed og var redaktør af sidste del af den 1825-32 udkomne Udvalgt Samling af Kobbere over udvortes Sygdomsformer, anatomiske Præparater og kirurgiske Instrumenter og Bandager (den tidligere del redigeredes af J.F. Reiersen), ligesom han var medredaktør af "Journal for Medicin og Kirurgi" (I-IX, 1833-35) og hertil leverede flere artikler. 
I 1833 blev han distriktslæge i København og erholdt 1838 regimentskirurgs karakter. På en udenlandsrejse i 1830'erne lagde han sig efter øresygdomme og optraadte derefter som den første danske specialist på dette område, hvor han også i den følgende tid virkede litterært i tidsskriftsafhandlinger. Under krigen 1848-50 fungerede han som militær overlæge ved forskellige lasaretter, 1851 blev han hofkirurg hos arveprins Ferdinand, samme år medlem af bestyrelsen for de militære underklassers pensionering og for invalideforsørgelsen, 1852 fik han titel af professor, 1853 blev han livlæge hos arveprinsen og hans gemalinde, 1859 etatsråd og 1881 kommandør af Dannebrog.

Kilder 

 

Øre-næse-halslæger fra Danmark
Redaktører fra Danmark
Etatsråder fra Danmark
Kommandører af Dannebrog
Hofmedici fra Danmark
Titulære professorer fra Danmark
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Studenter fra Københavns Åbne Gymnasium
Vilhelm af Mecklenburg-Schwerin

Hertug Vilhelm til Mecklenburg-Schwerin () (5. marts 1827 – 28. juli 1879) var en tysk prins af Mecklenburg-Schwerin og preussisk officer og general.

Biografi 
Vilhelm blev født den 5. marts 1827 i Ludwigslust i Mecklenburg som tredje barn og anden søn af den senere Storhertug Paul Frederik af Mecklenburg-Schwerin i hans ægteskab med Prinsesse Alexandrine af Preussen. 

Han meldte sig til den preussiske hær og blev chef for det sjette Kyrassér-regiment. I hofkredse i Berlin var han kendt som spillefugl og gik under tilnavnet Prinz Schnaps. Han giftede sig som 38-årig i Berlin i 1865 med sin 15 år yngre kusine Prinsesse Alexandrine af Preussen.

I den Preussisk-østrigske krig i 1866 havde han som generalmajor kommando over en let kavalleri-brigade. I den Tysk-franske krig i 1870-71 havde han som generalløjtnant kommandoen over den sjette kavalleridivision og blev den 9. september 1870 såret ved citadellet i Laons eksplosion. I 1875 blev han afskediget som general.

Vilhelm døde efter en operation den 28. juli 1879 i Heidelberg. Han blev begravet i Schwerin Domkirke.

Ægteskab og børn 
Vilhelm giftede sig 9. december 1865 i Berlin med Prinsesse Alexandrine af Preussen, datter af Prins Albrecht af Preussen og Prinsesse Marianne af Nederlandene. De fik en datter:
 Charlotte (1868-1944)
 ∞ 1886 Prins Henrik 18. af Reuss (1847-1911)
 ∞ 1921 Robert Schmidt (1892-1971)

Se også 
 Mecklenburg

Huset Mecklenburg
Kongelige fra Tyskland
Generaler fra Preussen
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Ludwigslust
Jytte Klausen

Jytte Klausen (født 21. februar 1954), er en dansk faglitterær forfatter samt  forsker med politik som speciale og underviser for nuværende (2013) på Brandeis University i  Massachusetts, USA.

Klausen dimitterede fra Aarhus Universitet, (ph.d.), og har en doktorgrad fra New School for Social Research in New York City USA.

Kontrovers i forbindelse med forfatterskab
I 2009 opstod der en kontrovers  da Yale University Press besluttede  at slette Muhammed-tegningerne, som var vist i Jyllands-Posten, sammen med alle andre tegninger af Muhammed fra bogen med titlen “The Cartoons that Shook the World," skrevet af Klausen.

Bogen Muhammad: The "Banned" Images, en kannibaliseret udgave, blev udgivet i respons  til Klausens bog.

Bibliografi
 The Cartoons that Shook the World –  Yale University Press, 2009.
 The Islamic Challenge: Politics and Religion in Western Europe. Oxford University Press (UK and US),   publikation dateret 27. oktober  2005.   
 Has Liberalism Failed Women? Assuring Equal Representation in Europe and the United States, sammen med  Charles S. Maier – Palgrave, 2001.
 War and Welfare: Europe and the United States, 1945 to the Present. St. Martin's Press (U.S.) and Macmillan (U.K.), anden udgave 1998 –   Palgrave, 2001.
 European Integration in a Social and Historical Perspective, 1850 to the Present, sammen med    Louise A. Tilly –  Rowman & Littlefield, 1997.

Noter/ kilder/ henvisninger

Noter

Kilder og eksterne henvisninger
Brandeis University  - fakultetets hjemmeside 

Politologer fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Engelsksprogede forfattere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Alumni fra Aarhus Universitet
Myofascial pain syndrome

Myofascial pain syndrome (myofascielle smertesyndrom) forkortet MPS er en tilstand med muskel- og ledsmerter præget af lokal og henvist smerte, der opfattes som dyb og smertefuld og med tilstedeværelsen af myofascielle trigger/øm punkter i alle dele af kroppen.

Historie    
Janet G. Travell og hendes senere samarbejde med David G. Simons. startede pioner-arbejdet [2, 3] I 1983, kombineret med de deres kliniske erfaring og detaljeret beskrivelse af de mange smerte syndromer, de tilskrive denne lidelse. Dermed yderligere defineres de de store kliniske komponenter, der er karakteristiske for myofascial smerte, den vigtigste er den TRP, der udvikle en vigtigt finger-teknik til at finde TrP(trigger point på dansk udløser punkt), hvor man strammer båndet og lokale spjælt/smerte punktet.

Kilder 

Syndromer
Sygdomme med ukendt ætiologi
Vossevangen

Vossevangen eller Vossavangen, ofte omtalt bare som Vangen, er en by der er administrationscenter i Voss kommune i Vestland fylke i Norge. Byen har 5.993 indbyggere (2012). Voss kirke, Vangskyrkja, ligger på Vossevangen.

Folk fra Voss kaldes vesser.
  
Vangsvatnet ligger ved Vossevangen. Jernbanen Bergensbanen har station i byen. Stationen ligger 56,5 meter over havet, og blev åbnet i 1883, da Vossebanen fra Bergen var fuldført, som det første skridt på vejen til en jernbaneforbindelse mellem Bergen og Oslo.

Som kommunens "tusindårssted" valgte man Vangskyrkja (Voss kirke), der er en stenkirke fra 1277, og det tilgrænsende Prestegardslandet (Præstegårdslandet) ved Vangsvandet - efter traditionen det sted, hvor Olav den hellige samlede vesserne til ting – og overtalte dem til at opgive asetroen og i stedet tro på Hvidekrist. Stenkorset, han fik rejst i 1023, står der endnu og kaldes "Olavskrossen".

Kirken var oprindeligt i træ, sandsynligvis en stavkirke; men i et kongebrev fra 1271 takker Magnus Lagabøte vesserne fordi de lyttede til hans far Håkon Håkonssons råd om at rejse en stenkirke.

På Vossevangen der vil jeg bo er en sang om Vossevangen.

Byen Skulestadmoen ligger lidt nord for Vossevangen, men er defineret som selvstændig by af Statistisk sentralbyrå.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Om Voss station

Byer i Vestland
Vangen
Vosso

Vosso eller Bolstadelven er en elv i Voss kommune i Vestland fylke i Norge. Elven løber gennem Vangsvatnet og Evangervatnet før den munder ud i Bolstadfjorden ved Bolstadøyri. Elven har et afvandingsområde på 1.497 km².
Den har navnet Vosso fra sammenløbet af Raundalselven og Strandaelven i Vossevangen.

Kilder og henvisninger

Vandløb i Vestland
O
Vangsvatnet

Vangsvatnet er en 9 km lang sø som ligger i Voss kommune i Vestland fylke i Norge. Den ligger 47 moh. og har et areal på 7,69 km². Det strækker sig fra kommunecenteret Vossevangen, hvor blandt andet Raundalselven munder ud i det, til Bulken, hvor udløbet er starten til elven Vosso, som først løber ud i Seimsvatnet, derefter i Evangervatnet. Vangsvatnet er uregulert. Europavej E16 går langs norsiden af søen.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Vangsvatnet på Store Norske Leksikon

Søer i Vestland
Voss
R.B. Leth

Rasmus Balslev Leth (2. januar 1839 i Lille Heddinge Præstegård – 19. marts 1920) var en dansk overførster, hofjægermester og kammerherre.

Han var søn af sognepræst Lars Balslev Leth og hustru født Bredsdorff, blev forstkandidat 1861, sekondløjtnant i Krigen 1864, assistent ved 1. Overførsterinspektion 1865-73, skovrider for Sorø Akademis 2. Skovdistrikt 1873-89 og havde tilsyn med de private skove i Sorø og Præstø Amt 1882-89. 1889 blev Leth overførster, hvilket han var til 1909. Han var formand for Plejehjælpsforeningen for Frederiksborg Amt. 

Han var Kommandør af 1. grad af Dannebrogordenen, Dannebrogsmand, bar Erindringsmedaljen for Krigen 1864 og Sankt Annas Orden.

Han blev gift 8. maj 1873 i Vor Frue Kirke med Emmy Antoinette Moltke (15. august 1843 i København - 8. april 1938 på Frederiksberg), datter af Ludvig Moltke.

Kilder 

 

Overførstere fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Hofjægermestre fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Officerer fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
S.H. Bagge

Svend Henrik Olufsen Bagge (29. juli 1817 i København – 3. april 1895 sammesteds) var en dansk læge og veterinær, far til Frederik Bagge.

Efter at have taget lægeeksamen 1842 var Bagge en tid prosektor ved universitetet, men blev ved Carl Viborgs død 1844 ansat som lektor ved Veterinærskolen. De to følgende år anvendte Bagge til studier ved udlandets veterinære anstalter og overtog efter sin hjemkomst forelæsningerne over husdyrenes indvortes sygdomme samt ledelsen af den stationære klinik, i hvilken stilling han virkede indtil efteråret 1889. 1847-50 var han tillige forstander for den ambulatoriske klinik. I 1851 blev han medlem af — senere formand for — det veterinære sundhedsråd, og i tolv år (1880-92) fungerede han som veterinærfysikus. I Tidsskrift for Veterinærer, af hvilket Bagge var medstifter — i mange år (1853-76) tillige medredaktør —, har han skrevet en række mindre artikler; men foruden disse har han 1863 offentliggjort en større afhandling om Snivesygdommens Forekomst i Danmark. Ved siden af sin virksomhed som lærer ved Veterinærskolen har Bagge en årrække med interesse taget del i ledelsen af landets hesteavl, først som konstitueret landstutmester (1861-62), siden (1862-74) som medlem af stuterikommissionen, ved hvilken han en tid lang var Sekretær. Endelig har Bagge i væsentlig grad medvirket ved oprettelsen og bestyrelsen af forskellige, dels filantropiske, dels almennyttige, dels industrielle selskaber og foreninger.

Han er begravet på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

Hæder 
 Titulær professor 1859
 Ridder af Dannebrogordenen 1867, Dannebrogsmand 1878, Kommandør af 2. grad 1888
 Etatsråd 1892

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

 
 

Dyrlæger fra Danmark
Ansatte ved Den Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Titulære professorer fra Danmark
Etatsråder fra Danmark
Kommandører af Dannebrog
Faglitterære forfattere fra Danmark
Redaktører fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Studenter fra Østre Borgerdyd Gymnasium
Ethylen-vinylacetat

Ethylen-vinylacetat (også kendt som EVA) er et copolymer af ethylen og vinylacetat.Vægtprocenten vinylacetat varierer sædvanligvis fra 10 til 40%, idet resten er ethylen.

Det er et polymer, der er et elastisk materiale, som er blødt og fleksibelt. Materialet har god klarhed og glans, lav temperatur sejhed, stress-brud bestandighed, vandtæt og bestandigt over for UV-stråling. EVA har en karakteristisk eddikelugt.

Henvisninger

Ekstern links
 List of EVA tradenames 

Estere (kemi)
Buntpapir

Buntpapir kaldes med en tysk benævnelse
undertiden al slags farvet papir, men som
regel - og rigtigere - kun papir, der er
farvet på overfladen, men ikke gennem hele
massen. Til buntpapir hører således tapeter,
bogbindernes forsatspapir, glanspapir, guld- og sølvpapir og meget andet.

De benyttede farver kan være
af meget forskellig art, men anvendes altid
udrørt med et bindemiddel, oftest lim,
undertiden blandet med alun, og anbringes på
papiret enten manuelt, især med pensler og
børster, eller ved hjælp af sådanne maskiner,
der anvendes ved farvetryk, eller undertiden
på ganske særlige måder. Efter farvningen
følger en tørring og derefter undertiden en
glitning, for eksempel med kalander,
satinering ved indgnidning med talkum eller en
fernisering, overtrækning med et lag gelatine,
kaseinopløsning og lignende.

Buntpapir kan enten være
ensfarvet og da forsynet med farve,
bladmetal eller brokatfarver (bronzefarver), mat, glittet, satineret
eller lakeret, eller det kan være mønstret.
Det almindeligste mønstrede buntpapir er
marmorpapir med alle dets forskellige varieteter.
En simplere sort
fremstiller man ved at trykke svampe med de
forskellige farver efter hinanden ned mod papiret.

Af andre sorter kan nævnes året buntpapir, med
efterligninger af årerne i de forskellige træsorter,
som enten fremstilles på fri hånd eller ved
trykning med særlige valser, og
herrnhuterpapir, der fås ved at trykke to
stykker papir, forsynede med farve udrørt i
klister, med farvesiderne mod hinanden, hvorved
farverne, når papirerne tages fra hinanden,
ordner sig i mange forskellige tegninger.

Irispapir har striber af to til seks farver, hvis rande
griber ind over hinanden, og fremstilles ved at
påføre farverne med en pensel, delt i
afdelinger, som forsyner hver med sin farve, idet
man har disse, udrørte med lidt oksegalde, i
en række smalle kasser ved siden af hinanden,
hvorpå udviskningen af randene foretages
med en tør børste; eller man benytter sig af
skabeloner eller påtrykker farverne med en
maskine, på hvis form udviskningen er
foretaget.

Katunpapir kaldes alt buntpapir, som har
bestemte mønstre på hvid eller farvet bund; det
fremstilles ved trykning på samme måde som
katun. Presses det fugtige papir mellem
forme, beholder det de derved modtagne indtryk
efter tørringen, og dette benyttes ofte til
forsiring af buntpapir.

Se også 
 Ådring
 Marmorering

Kilde 
  af kemiker Karl Meyer

Litteratur 
 Karl Meyer: "Buntpapir" i Vareleksikon, 1924

Eksterne henvisninger 

 "Buntpapier-Terminologie" fra Buntpapier.org med omfattende dækning af emnet
 "Normbegriffe Buntpapier" fra Tysk portal for buntpapir (Staatsbibliothek zu Berlin, Stiftung Preußischer Kulturbesitz)
 "Buntpapiere für das Waisenhaus Varel des 17. bis 19. Jahrhunderts"  fra Schlossmuseum Jever
 Decorated and Decorative Paper Collection fra University of Washington Libraries

Noter



Papir
Bøger
Salmonsens
Erik Thomsen

Erik Thomsen er navnet på flere personer:

 Erik Thomsen (fløjtenist) (1908-1986) – dansk fløjtenist og kgl. kapelmusikus
 Erik Thomsen (direktør) (1909-?) – dansk direktør, mag.art.
 Erik Thomsen (dommer) (1909-2002) – dansk dommer
 Erik Risbjerg Thomsen (1914-1988) – dansk ingeniør
Ditlev Martens

Hans Ditlev Christian Martens (født 26. juli 1795 i Kiel, død 1864 sammesteds), var en dansk-tysk maler.

Liv og kunst 
Martens blev uddannet som malersvend i Kiel; gik derefter på Kunstakademiet København som elev af C.W. Eckersberg, og modtog en kort tid undervisning hos Karl Friedrich Schinkel i Berlin 1825. Fra Frederik VI modtog han en månedlig støtte på 20 rigsdaler 1820-24, fra Fonden ad usus publicos 1825, 1828, 1832 og fra kongens chatolkasse 240 rigsdaler årligt 1825-27.

Ditlev Martens ankom den 31. december 1825 til Rom uden midler. Her opsøgte han straks Bertel Thorvaldsen, som tog sig af ham. Kort tid efter påbegyndte han en skitse af det indre af Thorvaldsens atelier, et arbejde, der dokumenterede det pavelige besøg hos Thorvaldsen. Han tegnede og malede flittigt, især interiører fra Roms kirker og klostre, men også veduter, der har inspiration fra  hans læremeter C.W. Eckersbergs tid i Rom. Thorvaldsen købte flere af disse arbejder for at støtte ham.

Under sit ophold i Hamborg fra 1837 til 1842 modtog Martens mange bestillinger og blev en velstående mand. Hans hjem blev ødelagt under byens brand i 1842, og kort tid efter rejste han sandsynligvis til København. Her knyttede han sig til portrætmaleren N.P. Holbech, som han kendte fra Rom. Martens var i nogle år beskæftiget med at dekorere Holbechs bolig i Kronprinsessegade. Hans produktion fra årene i København er sparsom. Han blev betragtet som en original og kaldtes i folkemunde "den gale maler". I København blev han optaget af forskellige projekter, bl.a. byens udvidelse og forskønnelse samt Marmorkirkens fuldførelse. Han forlod byen i fattigdom og døde i sin fødeby Kiel 1864. Martens' speciale var arkitekturmaleriet, hans veduter kendetegnes af præcise gengivelser i perspektivet, der ofte dominerer over de maleriske kvaliteter.

Eftermæle 
Martens er blandt andet omtalt i baronesse Ursula Dahlerups erindringer. Hun var datter af N.P. Holbech, og Martens hjalp hende med at lære at tegne. I sine erindringer har hun omtalt Martens som betænksom og venlig, men også som flamboyant og forfængelig:

Noter

Ekstern henvisning og kilde 
 

Malere fra Danmark
Personer fra Kiel
Danskere i 1800-tallet
Carl Graeb

Carl Georg Anton Graeb (født 18. marts 1816 i Berlin, død 8. april 1884 sammesteds) var en tysk arkitekturmaler. 

Graeb, der var elev af svigerfaderen Johann Gerst, dyrkede dekorationsfaget og oplærtes på akademiet i arkitektur- og landskabsgenren. Han blev 1851 hofmaler og 1855 professor ved Berlins Akademi. Han hører til Tysklands betydeligste arkitekturmalere og har fornemmelig malet gotisk bygningskunst (interiører), i olie og vandfarve, med dygtigt malerisk foredrag, der udpenslende gør rede for alle enkeltheder, men samtidig sikkert fastholder den perspektiviske helhed og samler alle detaljer i fint clairobscur: Korsgang i domkirken i Regensburg (1853), Kor i Halberstadt Domkirke (1854, den Ravenéske samling i Berlin, som også ejer Fontana Medina i Napoli), Scaligernes grave i Verona (1859), Mansfelds grave i Andreaskirken i Eisleben (1860), Koret i Sankt Georg i Tübingen, Synagoge i Prag (1876) og mange flera. Til Berlins Museum malede han vægbillederne Det gamle Athen og Olympia (1850'erne); fra samme tid findes smukke akvarelprospekter fra Potsdam m. v. for den kongelige familie. Sønnen Paul Graeb (1842—92) uddannede sig efter faderen som arkitekturmaler og udførte senere fine arkitektoniske interiører.

Kilder 

 

Malere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Berlin
Salmonsens
Lars Mikkelgaard-Jensen

Lars Mikkelgaard-Jensen (født 5. august 1954) var administrerende direktør for IBM Danmark indtil 2014 samt bestyrelsesformand for DI - Dansk Industri.

Han er uddannet cand. polit. og blev ansat i IBM i 1983. Inden udnævnelsen til administrerende direktør i 2004 var han ansvarlig for IBM's Business Partner-forretning i Norden, og før det ledede han afdelingen med nordisk ansvar for IBM's store kunder inden for handel, distribution og transport. Endvidere har han haft en række lederjobs i IBM inden for bl.a. IBM's Global Services-forretning, Small and Medium Business og Industri-sektoren. I 1995-96 var han udstationeret ved IBM's europæiske hovedkontor i Paris.

Lars Mikkelgaard-Jensen blev i april 2012 valgt til bestyrelsesformand i DI - Organisation for erhvervslivet. Han har været medlem af DI's hovedbestyrelse siden 2004. I perioden 2005-2011 var han samtidig medlem af forretningsudvalget og har siden 2007 siddet i DI's Erhvervspolitiske Udvalg.

Lars Mikkelgaard-Jensen har derudover haft en række tillidsposter og er i dag formand for Dansk Design Center og medlem af Erhvervsministeriets Vækstfond. Han har tidligere været formand for Videnskabsministeriets Råd for Teknologi og Innovation. Han blev i 2012 optaget i Kraks Blå Bog.

Tillidsposter
DI - bestyrelsesformand (2012- )
DI - medlem af forretningsudvalget (2012- )
Dansk Design Center - bestyrelsesformand  (2012- )  
Erhvervsministeriet - bestyrelsesmedlem, Vækstfonden (2010- )
DI - medlem af erhvervspolitisk udvalg (2007- )
Videnskabsministeriet - formand for Rådet for Teknologi og Innovation (2005 - 2012)
DI - medlem af forretningsudvalget (2005 - 2011)
Erhvervsministeriet - bestyrelsesmedlem, Program for Brugerdreven Innovation (2007 - 2009)
Undervisningsministeriet - medlem af "Kaffeklubben for IT-kompetencer" (2006 - 2009)
Undervisningsministeriet - medlem af IT-ekspertpanelet (2007 - 2010)
Ligestillingsministeriet - ambassadør for flere kvindelige topledere (2007 - 2009)
Alexandra Instituttet - bestyrelsesmedlem (2004 – 2006)

Kilder/henvisninger

Eksterne henvisninger 
Biografi om Mikkelgaard-Jensen på IBMs hjemmeside

Personer i Kraks Blå Bog
Erhvervsfolk fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Økonomer fra Danmark
Jens August Wille

Jens August Wille (født 18. marts 1966) er en dansk sceneinstruktør og teaterdirektør bosat i Roskilde. Han er uddannet på Statens Teaterskole i København 1992-1996. 

Jens August Wille er fra Roskildeområdet og blev matematisk-musisk student fra Roskilde Katedralskole i 1985.

Jens August Wille blev i 1999 tilknyttet Odense Teaters daværende teaterchef Kasper Wiltons dramaturgiat. Det virke fortsatte fra 2010 under teaterdirektør Michael Mansdotter frem til 2013, hvorefter Jens August Wille fra 1. september 2013 fungerede som teaterdirektør på Odense Teater.

I perioden 2002 til 2005 var Wille sammen med Simon Boberg og Mads Wille leder af teatret Plan B i København. Derudover fungerede han fra 2004 til 2005 som dramaturg for Radio Drama (DR).

I 2005 blev Jens August Wille rektor for Skuespillerskolen ved Odense Teater. Fra 2010 - efter fusionen med Det Fynske Musikkonservatorium og Vestjydsk Musikkonservatorium - blev han udnævnt til institutleder for skuespillerskolen ved Syddansk Musikkonservatorium og Skuespillerskole (SMKS).

I 2011 forlod han SMKS til fordel for et år som kunstnerisk leder af Teater Momentum i Odense sammen med Caroline McSweeney.

I 2012 til 2013 fungerede Jens August Wille som ekstern konsulent for Kunststyrelsen ved vurdering af egnsteatre.

Privat 
Jens August Wille er gift med antropologen Stine Brynskov. Han er bror til skuespillerinden Marie Louise Wille og fætter til Mads Wille.

Eksterne henvisninger 
 Berlingske: Nyhedsoverblik - Jens August Wille  Hentet 23. oktober 2013.
 Søgaard, Jannie Iwankow: Chefen er både ny og hjemmevant Kristeligt Dagblad (16. august 2013) Hentet 23. oktober 2013.

Teaterinstruktører fra Danmark
Teaterledere fra Danmark
Personer fra Roskilde
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Personer i Kraks Blå Bog
Søren Birkelund

Søren Birkelund (født 14. marts 1942 i København) er en dansk klarinettist og fhv. kgl. kapelmusikus.

Han er søn af kolonialhandler Gunnar Nielsen og ekspeditrice Gudrun født Jørgensen. 1953-59 var han i Tivoligardens Musikkorps, blev 1961 student fra Østersøgades Gymnasium og 1966 uddannet klarinettist fra Det Kongelige Danske Musikkonservatorium, hvor han også har undervist.

Birkelund blev soloklarinettist i Danmarks Radios Underholdningsorkester 1966, blev i 1983 soloklarinettist i Det Kongelige Kapel og har været formand for Kapellet 1998-2004. Han er desuden medlem af Den Danske Blæserkvintet. Han er Ridder af Dannebrog (tildelt 17. juni 1998) og bærer Mindemedaljen i anledning af hundredårsdagen for Kong Frederik den IX.s fødsel.

Siden 28. december 1963 har han været gift med Bessi Chodak (født 26. februar 1941 i København), datter af kornkontrollør Israel Chodak og ekspeditrice Jochebed født Sobol. Hans datter Tanja Birkelund har to børn med Uffe Savery.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Kraks Blå Bog 2005.

Personer i Kraks Blå Bog
Klarinettister fra Danmark
Kongelige kapelmusici fra Danmark
Personer fra København
Ansatte ved Det Kgl. Danske Musikkonservatorium
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Riddere af Dannebrog