kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nationalpark Bøhmisk Schweiz

Nationalpark Bøhmisk Schweiz (tjekkisk: Národní park České Švýcarsko; tysk: Nationalpark Böhmische Schweiz) er en nationalpark i det nordlige Tjekkiet. Parken blev oprettet i 2000 og omfatter en del af Elbens Sandstensbjerge.

Geografi  
Mod vest glider nationalparken over i naturparken CHKO Labské pískovce som også ligger i Elbens Sandstensbjerge. Mod nordvest, på den tyske side, hænger de to fredninger sammen med Det Sachsiske Schweiz, som består af Nationalpark Sächsische Schweiz og det beskyttede landskab naturpark Sächsische Schweiz. Tilsammen udgør de fire fredninger et område på ca. 710 km² og omtales også som Det Bøhmisk-Sachsiske Schweiz.  

Længere mod sydvest, fortsætter Elbens Sandstensbjerge som Malmbjergene (Erzgebirge) og mod øst fortsætter de som Lausitzer Gebirge, den vestligste del af Sudeterne.

Galleri 

Landemærker og faciliteter

Naturen og landskabet

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Nationalparker i Tjekkiet
Elbsandsteingebirge
Etableret i 2000
Erzgebirge
Valentin von Eickstedt

Valentin von Eickstedt er navnet på flere personer:

 Valentin von Eickstedt (kansler) (1527-1579) – pommersk kansler
 Valentin von Eickstedt (officer) (1669-1718) – dansk officer og overkrigssekretær, pommersk godsejer
Give It All

Give It All er en single af Rise Against spillet og udgivet i 2004 på albummet Siren Song of the Counter Culture.

Singler fra 2004
Rise Against
Rise Against-sange
Overkrigssekretær

Overkrigssekretær var fra 1688 titlen på den dansk-norske embedsmand, som havde en funktion svarende til krigsminister. Titlen blev afskaffet som led i Johann Friedrich Struensees reformer 1770.

Liste over overkrigssekretærer

For Landetaten (Hæren) og Søetaten (Flåden) 
 1688-1699: Jens Harboe (krigssekretær fra 1678)
 1699-1710: Christian von Lente, overceremonimester og overhofmester
 1710-1717: Valentin von Eickstedt, generalmajor
 1717-1725: Christian Carl Gabel, viceadmiral
 1725-1726: Johan Christoph von Körbitz, generalmajor
 1727-1730: Ditlev Revenfeld, generalmajor
 1730-1740: Poul Vendelbo Løvenørn, general (overkrigssekretær for Søetaten indtil 1735)

For Landetaten 
 1740-1746: Michael Numsen, general
 1746-1753: Greve Christian Lerche, general
 1753-1755: Greve Werner von der Schulenburg, feltmarskal
 1755-1763: Greve Conrad Ahlefeldt, general
 1762-1765: Andreas Hauch, generalmajor (kun for 1. departement)
 1763-1766: Greve Claude-Louis de Saint-Germain, feltmarskal (med titel af præsident)
 1766-1770: Frederik Christian Rosenkrantz, gehejmeråd

For Søetaten 
 1735-1746: Greve Frederik Danneskiold-Samsøe, gehejmeråd, generaladmiral-løjtnant
 1746-1763: Carl von Holstein, gehejmeråd
 1763-1766: Frederik Christian Rosenkrantz, gehejmeråd
 1766-1767: Greve Frederik Danneskiold-Samsøe, gehejmeråd, generaladmiral-løjtnant
 1767-1770: Greve Christian Conrad Danneskiold-Laurvig, admiral, gehejmeråd

Kilder 
 Fredsakademiet

Titler
Lister over personer fra Danmark
 
Danmarks forsvarspolitik
Johan Christoph von Körbitz (overkrigssekretær)

Johan Christoph von Körbitz (død 24. december 1726) var en dansk officer og overkrigssekretær.

Da Johan Caspar von Körbitz, hertugelig sachsisk gehejmeråd og arveskænk i grevskabet Henneberg, efter sin broder rigsmarskallen havde arvet Hellerup, drog han til Danmark, hvor han blev etatsråd og døde 1691. I sit 2. ægteskab, med Sophie Elisabeth Thoss von Erlebach, var han bl.a. fader til Johan Christoph von Körbitz, som blev herre til Hellerup og efter tidligere at have været i fremmed tjeneste 1700 blev major ved Rodsteens nyhvervede dragonregiment, som han fulgte til Sachsen og Italien. Allerede 1702 tog han afsked, men fik 1708 oberstløjtnants karakter og trådte 1710 atter i aktiv tjeneste ved 1. Sjællandske Rytterregiment. 1712 blev han oberst, 1717 chef for 1. Fynske Rytterregiment, 1723 generalmajor. Han må have været vel set og velanset hos Frederik IV, thi da Christian Carl Gabel i oktober 1725 faldt i unåde, valgte kongen Körbitz til hans efterfølger som overkrigssekretær for Hær og Flåde. Kun et års tid efter, juleaften 1726, "ramtes han af en brat Død for Kongens Øjne i allerhøjstsammes Kabinet, just som han refererede for Monarken". Som rimeligt er, har Körbitz' korte virksomhed i spidsen for forsvarsstyrelsen ikke sat dybe spor, men gør i øvrigt heller ikke indtryk af, at han har været nogen betydelig mand.

1700 havde han ægtet Charlotte Sophie von Harstall (født i januar 1680), datter af overstaldmester Christian Ulrik von Harstall. Hun medbragte Berritsgård på Lolland, men måtte sælge denne gård 1728 og Hellerup 1739. Siden levede hun i meget små kår på Ferritslevgård i Rolfsted Sogn på Fyn, hvor hun døde i august 1760.

Kilder 
 H.W. Harbou, "Johan Christoph von Körbitz", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Generalmajorer fra Danmark
Overkrigssekretærer fra Danmark
Personer i Den Store Nordiske Krig fra Danmark-Norge
Kavaleriofficerer fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
MYSecurityCenter

MYSecurityCenter Ltd. (ofte forkortet MSC) er en virksomhed, der producerer sikkerheds- og optimeringssoftware til personlige computere. Virksomheden blev grundlagt af Janus Rægaard Nielsen i 2003, og har i dag kontorer i adskillige europæiske lande. Virksomheden har sit juridiske hovedsæde på Cypern. MYSecurityCenter har på tværs af 15 aktive markeder over 17 millioner brugere, hvoraf over 500.000 er betalende abonnenter.

Produkter 
MYSecurityCenter markedsfører en række programmer til Microsoft Windows-baserede computere. Fælles for alle produkterne er at alle funktioner styres fra et kontrolpanel, hvor brugeren kan justere forskellige indstillinger og overvåge sit system.

Tidslinje 

 2003 – MYSecurityCenter grundlægges
 2005 – Man når 100.000 betalende kunder
 2011 – MYSecurityCenter skifter det problematiske samarbejde med Computer Associates ud med Bitdefender

Kritik 

MYSecurityCenter blev i 2010 anmeldt på den danske hjemmeside spywarefri.dk. Anmeldelsen var yderst negativ over for både virksomhedens forretningsmetoder og et af produkterne, sikkerhedsprogrammet MYInternetSecurityPLUS.

Firmaet følte sig udsat for en smædekampagne, og valgte efterfølgende at tage personen bag anmeldelsen i fogedretten. Her endte det med et forlig, der blandt andet betød, at den pågældende anmeldelse af MYSecurityCenter ikke måtte vises på spywarefri.dk.

Personen bag anmeldelsen, der indgik forlig med MYSecurityCenter, mener at han ved en eventuel retssag sandsynligvis ville være blevet dømt for overtrædelse af markedsføringsloven. Han var, ud over at være anmelder på spywarefri.dk, også indehaver at et firma, der solgte sikkerhedssoftware på hjemmesiden spywarefri-shop.dk.

Noter

Eksterne henvisninger
 Officiel hjemmeside 

Etableret i 2003
It-virksomheder i Danmark
Kulturlandskabet Søndre Øland

Kulturlandskabet Søndre Øland () blev optaget på UNESCO's i verdensarvsliste i 2000. Området er på 56.000 hektar, og det omfatter det meste af Mörbylånga kommun. Dog er de fem nordligste sogne ikke en del af verdensarvsområdet.

Der har været drevet landbrug på Øland siden Stenalderen. Indlandet består af Stora Alvaret, der er en hedeagtig slette på kalkgrund. Landsbyerne og det opdyrkede land ligger langs kysterne.

Inde på Stora Alvaret ligger Eketorp, der er en borg fra Folkevandringstiden.

Eksterne henvisninger 
 UNESCO World Heritage Centre - Agricultural Landscape of Southern Öland
 Riksantikvarieämbetet - Södra Ölands odlingslandskap

Verdensarvsområder i Sverige
Öland
Etableret i 2000
Seværdigheder i Kalmar län
Christoph von Eickstedt

Christoph lensbaron von Eickstedt (1684 – 1730) var en dansk officer og godsejer, halvbror til Valentin von Eickstedt.

Han var en yngre søn af en pommersk adelsmand, Alexander Ernst von Eickstedt (1634-1693), og dennes 2. hustru. 

Han var generalmajor og blev ved ægteskab med Juliane Margrethe von Winterfeldt friherre af Baroniet Wintersborg.

Kilder 
 H.W. Harbou, "Valentin von Eickstedt", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Christoph
Generalmajorer fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Godsejere fra Danmark
Lensbaroner fra Danmark
Gråbrødre Kloster

Gråbrødre Kloster eller Gråbrødrekloster kan henvise til flere Franciskanerklostre i det daværende Danmark (inklusive Sønderjylland og Skåne):
(Stiftelsessår)
 Gråbrødre Kloster (Ribe) – Franciskanerklostret i Ribe (1232)
 Gråkloster (Slesvig) – Franciskanerklostret i Slesvig by (1234)
 Gråbrødre Kloster (Viborg) – Franciskanerklostret i Viborg (1235)
 Gråbrødre Kloster (Randers) – Franciskanerklostret i Randers (1236)
 Gråbrødre Kloster (Svendborg) – Franciskanerklostret i Svendborg (1236)
 Gråbrødre Kloster (Roskilde) – Franciskanerklostret i Roskilde (M: 1237, K: 1256)
 Gråbrødre Kloster (København) – tidligere Franciskanerkloster, hvor Gråbrødretorv er nu. (M: 1238, K: 1505)
 Gråbrødre Kloster (Lund ) – Franciskanerklostret i Lund (1238)
 Gråbrødre Kloster (Tønder ) – Franciskanerklostret i Tønder (1238)
 Gråbrødre Kloster (Kalundborg) – Franciskanerklostret i Kalundborg (1239)
 Gråbrødre Kloster (Næstved) – Franciskanerklostret i Næstved (1240)
 Gråbrødre Kloster (Aalborg) – Franciskanerklostret i Aalborg (1250)
 Gråbrødre Kloster (Horsens) – Franciskanerklostret i Horsens (1261)
 Gråbrødre Kloster (Flensborg) – Franciskanerklostret i Flensborg (1263)
 Gråbrødre Kloster (Trelleborg ) – Franciskanerklostret i Trelleborg (1267)
 Ystad Kloster – Franciskanerklostret i Ystad (1267)
 Gråbrødre Kloster (Odense) – Franciskanerklostret i Odense (M: 1279, K: 1521)
 Gråbrødre Kloster (Nysted) – Franciskanerklostret i Nysted (1286)
 Gråbrødre Kloster (Kolding) – Franciskanerklostret i Kolding (1288)
 Gråbrødre Kloster (Malmø) – Franciskanerklostret i Malmø (1419)
 Gråbrødre Kloster (Nykøbing Falster) – Franciskanerklostret i Nykøbing Falster (1419)
 Gråbrødre Kloster (Helsingør) – Franciskanerklostret i Helsingør (1420)
 Gråbrødre Kloster (Køge) – Franciskanerklostret i Køge (1484)
 Gråbrødre Kloster (Torkø) – Franciskanerklostret på Torkø (ca. 1489)
 Gråbrødre Kloster (Halmstad) – Franciskanerklostret i Halmstad (1494)
 Gråbrødre Kloster (Husum) – Franciskanerklostret i Husum (1494)

 Se også
 Gråbrødre
Joachim Bernt von Eickstedt

Joachim Bernt von Eickstedt (1663 – 1711) var en dansk officer.

Han var fætter til Christoph og Valentin von Eickstedt. Han blev oberstløjtnant og kommandør for Garden til Fods.

Kilder 
 H.W. Harbou, "Valentin von Eickstedt", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Joachim Bernt
Officerer fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Eggers (adelsslægt)

von Eggers er en tysk adelsslægt. Slægten lever i Danmark, men er ikke naturaliseret. ‘Eckers’ er en gren af den Mecklenburgske slægt, med dertilhørende eget våbenskjold. 

Navnet Eggers er gammelt i Hamborgs patriciat; allerede 1286 træffes i Hamborg en rådsherre og foged Johan Eggers, der opstilles som stamfader for en i Mecklenburg, Hannover, Holsten og Sønderjylland udbredt slægt. Den holstenske linjes stamfader
magister Henning Eggers (1626-1679), sognepræst i Süderau, var fader til landskriver i Meldorf, justitsråd Hans Hinrich Eggers (1663-1736), hvis søn, konferensråd Heinrich Friedrich von Eggers (1722-1798) til Sarlhusen, der var administrator af Grevskabet Rantzau, 1790 blev optaget i adelstanden af kejseren. Han var fader til de tre brødre, geografen og historikeren Heinrich Peter von Eggers (1751-1836), juristen og forfatteren Friedrich Ludwig von Eggers (1763-1812) og nationaløkonomen, overpræsident i Kiel, konferensråd Christian Ulrich Detlev von Eggers (1758-1813) til Gaarz og Rosenhof m.m., der 1806 blev optaget i rigsfriherrestanden.

Denne sidste var fader til politimester i Slesvig by, rigsfriherre Oluf Friedrich (Fritz) von Eggers (1800-1856), blandt hvis sønner var dyrlægen, rigsfriherre Oluf Christian Tønnis von Eggers (1836-1907)
og botanikeren, rigsfriherre Heinrich Franz Alexander von Eggers (1844-1903), der var fader til forfatterinden, rigsfriherreinde Olga Antoinette Eggers (1875-1945).

Kilder 
 Albert Fabritius, "Gabel", i: Povl Engelstoft & Svend Dahl (red.), Dansk Biografisk Leksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1932-44.
 H.K. Eggers: Geschichte des Geschlechtes Eggers, I—III, 1879-1907.
 Theodor Hauch-Fausbøll: Slægthaandbogen, 1900, s. 156-159.
 Genealogisches Handbuch bürgerlichen Familien, XIV-XV, 1908-09.

 
Adelsslægter fra Slesvig og Holsten
Adelsslægter fra Mecklenburg
Christian Ulrik von Harstall

Christian Ulrik von Harstall (5. november 1645 i Nykøbing Falster – 4. september 1719) var en dansk hofmand og godsejer.

Hans forældre var Hans Vilhelm von Harstall til Pederstrup og Berritsgård, der var kommet til Danmark som kammerpage hos prins Ulrik, og Sibylle Cathrine Metzsch. I sin ungdom færdedes Harstall i forskellige lande og tjente derefter ved det sachsen-altenburgske hof som staldmester og kammerjunker, indtil han 1680 gik i Christian V's tjeneste som staldmester; han forfremmedes senere til overstaldmester, fra hvilket embede han i foråret 1699 tog sin afsked og trak sig tilbage til sit gods Berritsgård, hvor han tilbragte sin tid «med al berømmelige, højadelige Idrætter». 1707 skænkede Frederik IV ham det hvide bånd. Død 4. september 1719.

Gift 1. gang 1669 med Marie Cathrine von Einsiedel; 2. gang 1673 med Eleonore Helene von Pfuhl (død 1680) og 3. gang 1681 med Dorothea Sophie von Offenberg (1648-1724).

Kilder 
 G.L. Wad, "Christian Ulrik von Harstall", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Erik Pontoppidan, Marmora Dan. II, 321.
 Der Deutsche Herold, 1890, nr. 2.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Godsejere fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Staldmestre fra Danmark
Personer fra Nykøbing Falster
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Ove Conrad Hanssen

Ove Conrad Hanssen (født 22. april 1942 i Arendal, død 25. juni 2012) var førsteamanuensis emeritus i praktisk teologi og Det nye testamente ved Misjonshøgskolen i Stavanger, hvor han var ansat fra 1974 til 2011. Han havde sin doktorgrad i teologi fra Universitetet i Lund.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Ove Conrad Hanssens side hos Misjonshøgskolen  
 Ove Conrad Hanssens blog 

Teologer fra Norge
Birka og Hovgården

Birka og Hovgården et verdensarvsområde i Ekerö kommun på Björkö og Adelsö i søen Mälaren nordvest for Stockholm. Birka og Hovgården blev optaget på UNESCOs liste over verdensarv i 1993.

Birka var Sveriges første by og området omkring Mälaren spillede en stor rolle i Vikingetiden. Det var her, at kong Bjørn modtog den frankiske missionær Ansgar i 830 og anlagde en kirke i 831.

Kilder 
Artiklen bygger helt eller delvist på Svensk Wikipedia.

Se også 
 Birka
 Hovgården

Eksterne henvisninger 

 UNESCO World Heritage Site listing

Verdensarvsområder i Sverige
Stockholms län
Uppland
Etableret i 1993
Helligdom

En helligdom er indenfor mange religioner en betegnelse for de begreber som er hellige, f.eks. hellige skrifter, steder, bygninger, genstande, martyrer og profeter.

Indenfor kristendommen betragtes særligt biblen og ikke mindst kirker som helligdomme. I Europa var en kirkes status som hellig oprindeligt stærkt forbundet med at den blev opført på et helligt sted som ofte var lig med at et mirakel eller martyrium angiveligt havde fundet sted på stedet, eller en hellig person var begravet i eller ved kirken. Et eksempl på en sådan stor helligdom er f.eks. Peterskirken i Rom som markerer den, første pave, sankt Peters martyrium. 

I Romerskkatolske kirker indeholder alteret ofte en kasse, som indeholder en helligdom bestående af levn fra en helgen. Fælles for alle kristne kirker er at området omkring alteret betragtes som særligt helligt pga. guds tilstedeværelse i kraft af nadveren som sker under messen.

I andre religioner findes ligeledes helligdomme. I islam findes det hellige skrift Koranen og moskéen Al-Haram med Ka'ba i Mekka. I jødedommen findes bl.a. Toraen og Grædemuren som markante helligdomme.

Nordisk religion 

Indenfor nordisk religion betegner en helligdom en kultplads, som formodentlig oprindeligt har været et åbent sted med et stenalter hvor der foregik ofringer til guderne og tilbedelse af opstillede gudebilleder.

Religion
Det Preussiske Videnskabsakademi

Det Preussiske Videnskabsakademi (tysk Königlich-Preußische Akademie der Wissenschaften) blev oprettet i 1700 og bestod helt frem til 1945.

Videnskabsakademiet blev stiftet af kurfyrste Frederik 3. af Brandenburg som Kurfürstlich-Brandenburgische Societät der Wissenschaften ("Det kurfyrstelige videnskabsselskab i Brandenburg"). Efter at Frederik var blevet kronet til konge af Preussen kaldte selskabet sig "det kongelige preussiske videnskabsakademi". Den første præsident for selskabet var Gottfried Wilhelm Leibniz.

Under Frederik den Store havde akademiet en blomstringstid. Blandt medlemmerne fandtes berømte forskere som Leonhard Euler, Jean le Rond d'Alembert, Maupertuis, Lagrange, Voltaire, Montesquieu, Denis Diderot, Gotthold Ephraim Lessing, Christoph Martin Wieland og Immanuel Kant. I denne periode havde akademiet egne forskningsinstitutioner, som et observatorium, en botanisk have og et laboratorium, men måtte overlade disse til det nystiftede universitet i Berlin i 1812. I stedet blev der oprettet egne kommissioner for de forskellige grene af videnskaben.

Efter 2. verdenskrig omdannede den sovjetiske militæradministration i Tyskland videnskabsakademiet til "Det tyske videnskabsakademi" i Berlin. I 1972 blev dette omdøbt til Videnskabsakademiet i DDR. Efter Tysklands genforening blev dette omdannet til Videnskabsakademiet i Berlin-Brandenburg. 60 tidligere medlemmer af DDR-akademiet stiftede i 1993 det konkurrerende Leibniz-selskab.

Organisationer fra Tyskland
Videnskabsakademier
Etableret i 1700
Ophørt i 1945
Videnskab i 1700
Videnskab i 1945
Ambohimanga

Kongehøyden Ambohimanga, 21 km nord for hovedstaden Antananarivo på Madagaskar regnes af mange lokale som nationens vugge og et helligt sted, en status området har haft i 500 år.

Området, som er på 59 hektar, med en bufferzone på 425 hektar omkring, ligger 1.468 moh., mens landskabet omkring ligger på ca 1.300 moh. I 1500-tallet, da Ambohimanga først blev bebygget var øen inddelt i småkongedømmer, og sådanne befæstede højder var lokale magtbaser. I 1700-tallet var stedet landets hovedstad, og efter at Antananarivo blev hovedstad i 1794 vedblev Ambohimanga at være kongelig gravplads og helligdom. Dronning Ranovalona 1. lod to nye porte opføre ca. 1830. Paladset Fandriampahalemana og glaspavillonen Tranofitaratra kom 1871. I 1897 blev de kongelige grave flyttet fra stedet, til Antananarivo af de franske konlonimyndigheder. Hensigten var at svække Ambohimangas betydning som nationalt symbol, og okkupanterne fulgte op ved at rasere bygninger og opføre en militærlejr på samme sted. Dette virkede, forståeligt nok, mod sin hensigt, og Ambohimanga blev et valfartssted for befolkningen gennom 1900-tallet og er fremdeles en nationalhelligdom.

Området består af 10 forskellige anlæg af betydning: bakken og skoven; mure som omkransede et 2,5 km² stort område og med op til 12 ton tunge porte; den befæstede kongeby hvor gravkamrene var indtil 1897; kongelige træer; dommersædet; en hellig kilde; den hellige søen Amparihy (kunstig); en hellig skov; dyrkningsterrasser i skråningerne nedenfor; og diverse andre hellige steder.

Området blev optaget på UNESCOs verdensarvliste i 2001. Begrundelsen er at stedet er det tydeligste symbol for det madagassiske folks identitet, og at stedet rummer kulturhistoriske anlæg fra flere århundreder.

Eksterne kilder og henvisninger 

 Royal Hill of Ambohimanga på World Monuments Funds websted
 Le Rova Ambohimanga 

Madagaskars geografi
Verdensarvsområder i Afrika
Sejergaardens Musikefterskole

Sejergaardens Musikefterskole i Tølløse er Sjællands eneste musikefterskole, og er dannet i 1992. Udover efterskolen er der en dagskole og en musikskole (som kun er for skolens elever). Skolen blev grundlag som en selvstændig del af Sejergaardsskolen.

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

Musikorganisationer i Danmark
Efterskoler
Musikuddannelse
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Holbæk Kommune
Glassalen

Glassalen i Tivoli er en koncertsal og teaterbygning i Tivoli. Den er oprindeligt fra 1863, men nedbrændte helt ved schalburgtagen i 1944. Glassalens arkitektoniske særpræg og specielle atmosfære er skabt af Poul Henningsen, der genopførte Glassalen i 1946. Efter 1902 er den blevet brugt til teater, revy m.m. Glassalen kan rummer op til 967 siddepladser.

Historie 

Glassalen blev opført i 1863. Den blev oprindeligt benyttet som koncertsal, hvor der blandt andet blev spillet musik af H.C. Lumbye. Fra 1902 til 1917 var bygningen kendt som Teatersalen. I begyndelsen af 1940'erne var Glassalen tilholdssted for swingpjatterne.

Glassalen blev udsat for schalburgtage i 1944 og blev efterfølgende genopbygget af Poul Henningsen. Stig Lommer var kunstnerisk leder af de årlige sommerrevyer fra 1949. Der blev lagt ud med Festfyrværkeri med Hornbækrevyen. Lommer forlod Glassalen i slutningen af 1950'erne. I tiden frem til 1973 var Osvald Helmuth og Max Hansen at finde blandt skuespillerne. Otto Lington ledede orkestret i 1951-1952 og igen fra 1958 til 1973.

Fra 1973 var Aage Stentoft direktør for teatret. I hans tid medvirkede blandt andet Ulf Pilgaard, Per Pallesen, Marguerite Viby og Dirch Passer i Tivoli Revyen. Passer faldt om bag scenen under en forestilling i Glassalen 3. september 1980 og døde efterfølgende i ambulancen. Stentoft trådte tilbage kort tid derefter. Efterfølgende fungerede Klaus Pagh som instruktør for Tivoli Revyen fra 1981 til 1987. Tivoli Revyen blev genoplivet i 2003 i samarbejdet med teatret Dr. Dante. I 2004 skiftede den navn til Tivoli Variete med Søren Østergaard som kunstnerisk leder.

Glassalen blev renoveret i 1998. Den bruges fortsat til teater, revy mv. Hvert år i december spilles for eksempel London Toast Theatre's Crazy Christmas Cabaret.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Glassalens hjemmeside 
 Henrik Lyding: Tivolirevyen i Gyldendals Teaterleksikon, Alette Scavenius (red.), 2007, Gyldendal. Hentet 21. juni 2018.

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Københavns Kommune
Forsvundne bygninger, konstruktioner og anlæg i København
Indre By (København)
Koncertsale i Danmark
Tivoli
Etableret i 1863
Ophørt i 1944
Etableret i 1946
Else Holmelund Minarik

Else Holmelund Minarik (13. september 1920 – 12. juli 2012) var en dansk-amerikansk børnebogsforfatter. Som 4-årig flyttede hun til USA med sin familie. Efter universitetsuddannelse i New York arbejdede hun som journalist og lærer. I 1957 udgav hun den første af syv bøger i en serie om Little Bear. I USA er der solgt 6 mio. bøger i serien. Fra 1995 blev en tegnefilmsversion af Little Bear-fortællingerne vist på Nickelodeon.

Referencer 

Børnebogsforfattere fra USA
Dansk-amerikanere
Albaniens distrikter

Albanien var tidligere  opdelt i 36 distrikter, på albansk rrethe  der dog blev opløst i 2000.. Distrikterne var samlet i 12 præfekturer eller amter.

Albaniens distrikter 

1. Berat
2. Bulqizë
3. Delvinë
4. Devoll
5. Dibër
6. Durrës
7. Elbasan
8. Fier
9. Gjirokastër
10. Gramsh
11. Has
12. Kavajë
13. Kolonjë
14. Korçë
15. Krujë
16. Kuçovë
17. Kukës
18. Kurbin

19. Lezhë
20. Librazhd
21. Lushnjë
22. Malësi e Madhe
23. Mallakastër
24. Mat
25. Mirditë
26. Peqin
27. Përmet
28. Pogradec
29. Pukë
30. Sarandë
31. Shkodër
32. Skrapar
33. Tepelenë
34. Tirana
35. Tropojë
36. Vlorë

Historie 
I 1920'erne havde Albanien 39 distrikter, og i 1939 var der 26. Også i perioden 1959-1991 var der 26 distrikter, men i 1991 blev ti nye distrikter udskilt: Bulqizë (fra Dibër), Delvinë (Vlorë), Devoll (Korçë), Has (Kukës), Kavajë (Durrës), Kuçovë (Berat), Kurbin (Krujë), Malësi e Madhe (Shkodër), Mallakastër (Fier) og Peqin (Elbasan). I 1978 skiftede Ersekë navn til Kolonjë. 

 Berat
 Dibër
 Durrës
 Elbasan
 Fier
 Gjirokastër
 Gramsh
 Kolonjë
 Korçë
 Krujë
 Kukës
 Lezhë
 Librazhd

 Lushnjë
 Mat
 Mirditë
 Përmet
 Pogradec
 Pukë
 Sarandë
 Shkodër
 Skrapar
 Tepelenë
 Tirana
 Tropojë
 Vlorë

External links 
 Districts in 1959

References 

Distrikter
Distrikter