Haakon 7. af Norge

Haakon 7. (født Christian Frederik Carl Georg Valdemar Axel; 3. august 1872 – 21. september 1957) var Norges konge fra 1905 til 1957. Han blev valgt til Norges Konge ved en folkeafstemning efter opløsningen af unionen med Sverige i 1905.

Han var den næstældste søn af kong Frederik 8. af Danmark og var kendt som Prins Carl, før han i forbindelse med sin tronbestigelse tog det norske kongenavn Haakon. Han var ældste bror til kong Christian 10. af Danmark, hans storebror. Farfaren var kong Christian 9. af Danmark, mens morfaren var kong Karl 4. af Norge (Karl 15. af Sverige).

Som norsk konge regerede Kong Haakon strengt konstitutionelt og vandt ved sin tilslutning til demokratiet det norske folks tillid. Under 2. verdenskrig, hvor kong Haakon var i eksil i London fra 1940 til 1945, blev kongen og kongefamilien et vigtigt symbol på norsk modstand mod den tyske besættelsesmagt.

Kong Haakon var gift med sin kusine Maud af Storbritannien. Han blev efterfulgt som konge af deres eneste barn, Olav 5.

Biografi

Tidlige liv

Fødsel og familie 

Prins Carl blev født den 3. august 1872 på Charlottenlund Slot nord for København i sin farfar Kong Christian 9.s regeringstid. Hans far var Kronprins Frederik af Danmark (den senere Kong Frederik 8.), der var ældste søn af Kong Christian 9. og Dronning Louise. Hans mor var Kronprinsesse Louise (den senere Dronning Louise), der var den eneste datter af Kong Karl 15. af Sverige, som tillige var konge af Norge som Karl 4. Han blev døbt den 7. september 1872 af Sjællands biskop Hans Lassen Martensen på Charlottenlund Slot med navnene Christian Frederik Carl Georg Valdemar Axel men var kendt under navnet Carl, der også var navnet på hans morfar. Prins Carl havde en ældre bror, Christian (den senere Christian 10. af Danmark), og seks yngre søskende. Ved sin fødsel var han således nummer tre i tronfølgen til den danske trone efter sin far og storebror, dog uden egentlig udsigt til at arve tronen.

Opvækst 

Prins Carl voksede op med sine søskende i forældrenes residenspalæ, Frederik VIII's Palæ på Amalienborg i København, og i familiens sommerresidens Charlottenlund Slot nord for København. Kronprinsparrets børn blev opdraget af deres mor, hvad der var usædvanligt for tiden, hvor opdragelsen af kongelige børn som regel blev varetaget af guvernanter. Under deres mors opsyn modtog kronprinsparrets børn en forholdsvis streng kristent domineret opdragelse, som lagde vægt på nøjsomhed, pligtopfyldelse, regelmæssighed, flid og orden. Prins Carl havde et særligt tæt forhold til sin mindre end to år ældre storebror, Prins Christian, og de to prinser blev konfirmeret sammen i Christiansborg Slotskirke i 1887.

Som en yngre søn i kongefamilien var det forventet, at han fik en karriere inden for militæret. Han blev uddannet til søofficer på Søofficersskolen i København fra 1889 til 1893. Fra 1893 og frem til sin udnævnelse til norsk konge i 1905 gjorde han tjeneste i Den Kongelige Danske Marine, fra 1893 som sekondløjtnant og blev i 1896 forfremmet til premierløjtnant. I denne periode deltog han i flere sejltogter, blandt andet i 1904–1905 med krydseren Heimdal til Middelhavet og Atlanterhavet. I 1905 blev han udnævnt til admiral.

Ægteskab 

Den 28. oktober 1895 forlovede Prins Carl sig 23 år gammel med sin tre år ældre kusine Prinsesse Maud af Wales. Hun var den yngste datter af den britiske tronfølger, den senere Kong Edvard 7. af Storbritannien, og Prins Carls faster Alexandra af Danmark, den senere Dronning Alexandra. Brylluppet fandt sted den 22. juli 1896 i Det Private Kapel på Buckingham Palace i London og blev overværet af brudens farmor, den 77-årige Dronning Victoria af Storbritannien.

Efter deres bryllup bosatte parret sig i København, hvor Prins Carl fortsatte sin karriere som søofficer. De fik bolig i Bernstorffs Palæ i Bredgade i København, og Prins Edvard og Prinsesse Alexandra af Wales gav desuden deres datter og svigersøn Appleton House, et hus under godset Sandringham i Norfolk, i bryllupsgave. Prinsesse Maud kedede sig i København og led af hjemve, og parret opholdt sig ofte både i Danmark og England.

Deres eneste barn, Prins Alexander (den senere kong Olav 5.), blev født den 2. juli 1903 på Appleton House under et af prinsesse Mauds ophold i England.

Konge af Norge

Valget til norsk konge 

Efter flere år med uenigheder mellem Norge og Sverige om flere forhold blev unionen mellem Norge og Sverige, der havde eksisteret siden 1814, opløst i 1905. Den 7. juni 1905 opsagde Stortinget ensidigt unionen, hvorefter det norske folk ved en folkeafstemning den 13. august ligeledes stemte for unionens opløsning. Efter flere ugers forhandlinger, anerkendte Sverige opløsningen af unionen i Karlstad-konventionen af den 23. september, der blev formidlet af de europæiske stormagter, og hvis bestemmelser omfattede fuld anerkendelse af Norges uafhængighed og den svenske kong Oskar 2.'s abdikation fra den norske trone. En måned senere blev unionen formelt opløst, da kong Oskar 2. den 26. oktober underskrev dokumenterne, der anerkendte Norge som en selvstændig stat, og abdicerede som norsk konge senere samme dag.

Efterfølgende udpegede en komité nedsat af den norske regering flere prinser fra europæiske kongehuse som kandidater til den nu ledige norske trone. Regeringen regnede med, at et tilbud om at gøre kong Oskar 2.'s søn prins Carl af Sverige til norsk konge ville blive afslået fra svensk side, hvilket det også blev. Dermed var vejen banet til at gøre den danske prins Carl til konge af Norge. Prins Carl forlangte dog en folkeafstemning for at sikre sig, at den norske befolkning ønskede hans kandidatur. Dette var ikke nødvendigvis i regeringens interesse, men den gik med til det. Denne Folkeafstemning om Prins Carl af Danmark som norsk konge blev holdt den 12. og 13. november, og resultatet viste et klart flertal for regeringens ønske om at tilbyde tronen til prins Carl. Herefter blev prins Carl enstemmigt valgt af Stortinget til Norges konge den 18. november 1905, og Stortingets præsident Carl Berner sendte samme dag en formel forespørgsel til prins Carl, om han ønskede at blive norsk konge. Prins Carl modtog valget samme aften, efter hans bedstefar Christian 9. havde givet sit samtykke, og kundgjorde i et 55 ord langt telegram fra København til Stortingets præsident, at han tillagde sig det gamle norske kongenavn Haakon, mens sønnen Alexander fik navnet Olav.

Om formiddagen den 20. november samlede der sig en stor folkemængde uden for kong Haakon og dronning Mauds bolig i Bernstorffs Palæ i Bredgade. De fremmødte hilste på kongeparret, da de viste sig i vinduet, og sang Ja, vi elsker dette landet. Senere samme dag modtog kong Christian 9. en delegation fra Stortinget i audiens i Christian VII's Palæ på Amalienborg. Delegationen overbragte budskabet om, at kongens sønnesøn var valgt som Norges konge, mens Christian 9. udtrykte sit samtykke til valget af prins Carl. Delegationens ordfører, stortingspræsident Berner, overbragte en hilsen og lykønskning fra det norske folk, og udtalte folkets ønsker om et lykkelig samarbejde. Kong Haakon svarede følgende: {{citat|Hr. Storthingspræsident, mine Herrer. Den første Hilsen fra Repræsentanterne for det norske Folk, som ved sin enstemmige Storthingsbeslutning den 18. November har valgt mig til sin Konge, har rørt mig dybt. Folket har herved vist mig en Tillid, som jeg forstaar at paaskjønne, og som jeg haaber stadig maa voxe sig stærkere, efterhaanden som det lærer min Hustru og mig at kjende. Som det vil være Dem, mine Herrer, bekjendt, var det paa mit Forlangende, at den netop afsluttede Folkeafstemning fandt Sted. Jeg vilde have Sikkerhed for, at det var et Folk og ikke et Parti, som ønskede mig til Konge, da min Opgave fremfor alt bør være at samle, ikke splitte. Mit Liv vil jeg hellige Norges Vel, og det er min Hustrus og mit inderlige Ønske, at det Folk, der har valgt os, vil enigt samarbeide og stræbe frem imod dette store Maal, og med fuld Fortrøstning kan jeg da som mit Valgsprog tage: ALT FOR NORGE}}

 Ankomst til Norge 

Den 23. november forlod kong Haakon og hans familie København om bord på det danske kongeskib, hjuldamperen Dannebrog. Afrejsen fra København blev dokumenteret i filmen Kong Haakons Afrejse. To dage senere, den 25. november, ankom han til Norge, hvor han ved Oscarsborg fæstning ud for den lille by Drøbak ved Oslofjorden byttede skib til det norske orlogsfartøj Heimdal. Det sejlede kongen den sidste del af strækningen fra Drøbak til Kristiania, hvor han blev budt velkommen af statsminister Christian Michelsen på havnen.

På dækket af Heimdal holdt statsministeren følgende tale til kongen:To dage senere, den 27. november, aflagde kongen i Stortinget ed på Norges grundlov som norsk konge.

 Kroning 

Den 22. juni 1906 blev Kong Haakon og Dronning Maud salvet og kronet af Trondhjems biskop Vilhelm Andreas Wexelsen ved en højtidelig ceremoni i Nidarosdomen i Trondhjem. Kroningen fandt sted i overensstemmelse med bestemmelserne i Norges grundlov, men mange norske statsmænd betragtede kroningsritualet som "udemokratisk og arkaisk". Kroningsparagraffen blev slettet fra Norges grundlov i 1908, og selvom en kroning ikke er udtrykkeligt forbudt i henhold til gældende norsk lovgivning, blev dette den sidste kroning af en norsk monark. I forbindelse med kroningen foretog kongeparret en omfattende kroningsrejse gennem Norge.

Kongeparret flyttede ind på Kongeslottet i Oslo. Kong Haakon var den første norske monark, der boede permanent på slottet, og slottet blev derfor sat i stand i to år, før han, Dronning Maud og Kronprins Olav kunne flytte ind. Mens kongeslottet blev renoveret, boede kongen og dronning Maud deres første år i Norge på Bygdøy kongsgård i Oslo, som de efterfølgende fortsatte med at anvende som sommerresidens. Efter kroningen modtog Kong Haakon og Dronning Maud også i 1906 ejendommen Kongesæteren på Voksenkollen i Oslo som en gave fra det norske folk.

 Tidlige regeringstid 
Som konge bestræbte Haakon sig på at omdefinere kongehusets rolle i det egalitært orienterede Norge og finde en balance mellem den uformelle norske omgangsform og monarkiets behov for formel repræsentation. Selv om Norges grundlov formelt indebar en ret betydelig magt til kongen, regerede Kong Haakon strengt konstitutionelt og vandt ved sin tilslutning til demokratiet det norske folks tillid. Han foretog omfattende rejser gennem Norge og deltog i de nordiske kongemøder i Malmö i 1914 og Oslo i 1917.

Kong Haakon blev enkemand, da Dronning Maud døde den 20. november 1938 af hjertesvigt i London nogle dage før sin 69-års fødselsdag og tre dage efter en operation.

 Anden Verdenskrig 

Da Tyskland invaderede Danmark og Norge den 9. april 1940, blev den norske regering og Kong Haakon VII selv præsenteret for et ultimatum: At vælge mellem fuld overgivelse eller krig. De valgte at afvise de tyske krav og greb til våben mod besætterne. Under 2. verdenskrig fra 7. juni 1940 til 1945 var kong Haakon i eksil i London. Kongen og kongefamilien blev et vigtigt symbol på norsk modstand mod den tyske besættelsesmagt. Efter Tysklands kapitulation den 8. maj 1945 vendte kongefamilien og eksilregeringen tilbage til Norge i løbet af maj og juni samme år.

 Senere regeringstid 
 Sidste år som konge 
De politiske opgaver, som Haakon havde påtaget sig under krigen, fortsatte han ikke efter sin hjemkomst men indskrænkede sig til sine forfatningsmæssige pligter som statsoverhoved. I sensommeren 1945 tog han på en omfattende rejse rundt i Norge for at besigtige krigsskaderne og trøste befolkningen. På grund af sin rolle under krigen samt sin personlige integritet blev Kong Haakon betragtet som den højeste moralske autoritet i landet og nød stor agtelse i alle befolkningsklasser.

 Død og tronfølge 
Kong Haakon 7. døde på Kongeslottet i Oslo den 21. september 1957 efter at have regeret Norge i mere end 50 år. Hans ligtog den 1. oktober 1957 blev fulgt af en stor menneskemængde. Kongen blev gravsat i Det Kongelige Mausoleum i Akershus Slot ved siden af Dronning Maud. Han blev efterfulgt som konge af sin søn Olav, der besteg tronen som Olav 5. Eftermæle 
Kong Haakon VII Hav ved Antarktis er opkaldt efter Kong Haakon, ligesom hele plateauet rundt om Sydpolen blev døbt Kong Haakon VII Vidde af Roald Amundsen, da han i 1911 blev den første til nå frem til Sydpolen (i dag kaldet Det Antarktiske Plateau). I 1914 blev Haakon County i den amerikanske delstat South Dakota opkaldt efter kongen.

 Kunstneriske gengivelser 
 Harry & Charles – en norsk historisk drama-TV-serie fra 2009, hvor Prins Carl spilles af den dansk-svenske skuespiller Jakob Cedergren.
 Kongens valg () – en norsk biografisk film fra 2016, som er co-produceret af Nordisk Film, hvor kongen spilles af den danske skuespiller Jesper Christensen.
 Atlantic Crossing – en norsk historisk drama-TV-serie fra 2020, hvor kongen spilles af den danske skuespiller Søren Pilmark.

 Titler, prædikater og æresbevisninger 

 Fuld officiel titel 
Af Guds Nåde Norges Konge

 Titler og prædikater fra navngivning til død 
 7. september 1872 – 18. november 1905: Hans Kongelige Højhed Prins Carl til Danmark
 18. november 1905 – 21. september 1957: Hans Majestæt Haakon VII, Norges Konge

 Æresbevisninger 
 Udenlandske dekorationer 
 : Ridder af Elefantordenen (R.E.)  (1890)
 : Storkommandør af Dannebrogordenen (S.Kmd.)  (1912)
 : Storkors af Finlands Hvide Roses Orden 
 : Storkors med kæde af Den Islandske Falkeorden 
 : Ridder af Hosebåndsordenen  (1906)
 : Ridder af Serafimerordenen (S.Sph.)  (1893)

 Anetavle 

 Haakon VII's afstamning fra nogle norske og danske konger 
Ser man på Haakon VII's (prins Carls) forfædre, vil man se et eksempel på, hvor nært sammenknyttede gennem forskellige ægteskabsforbindelser, at kongehusene i Danmark, Norge og Sverige var, men i modsætning til Danmark, hvor alle kongerne (pånær en enkelt) kan føre deres slægtsrække direkte tilbage til kongerne fra det 10. århundrede (Hardeknud, Gorm den Gamle og Svend Tveskæg), så tegner den norske og den svenske kongerække et meget mere broget billede, hvor ikke nødvendigvis alle kongerne nedstammer fra forgængerne, og hvor der gennem tiden har været tale om mange forskellige slægter, der har styret disse to lande.
Ikke desto mindre kan man dog i Haakon VII's stamtræ finde adskillige linjer, der går hele vejen tilbage til såvel nogle af de ældste kendte danske konger som til den første konge, der samlede Norge til én nation, Harald Hårfager.
Her præsenteres én linje fra Haakons mødrene side, der gennem mange forskellige led og ca. 40 generationer går tilbage til nogle af såvel middelalderens som vikingetidens norske og danske konger:

Eksempel på slægtslinje mellem kong Haakon VII og tidligere norske og danske konger

 Harald, danernes konge (- 754 -)
 N.N.
 Harald Klak, konge af Danmark og Viken (812 – 813, 819 – 823 & 826 – 827)
 Thyrni Haraldsdatter
 Ragnhild Sigurdsdatter, d. ca. 858
 Harald Hårfager, 1. konge af Norge, ca. 850-931/32
 Ålof Årbot Haraldsdatter
 Bergljot Toresdatter
 Håkon jarl, regent af Norge, ca. 935-995
 Erik Håkonsson Ladejarl, 957-1024
 Håkon Eriksson Jarl, ca. 998 - ca. 1029
 Bodil Håkonsdatter
 Thrugot Ulfsen Fagerskind, d. ca. 1070
 Dronning Bodil, ca. 1056-1103
 Knud Lavard, ca. 1096-1131
 Valdemar den Store af Danmark, 1131-1182
 Valdemar Sejr af Danmark, 1170-1241
 Erik Plovpenning af Danmark, 1216-1250
 Ingeborg af Danmark, ca. 1244-1287
 Håkon 5. af Norge, 1270-1319
 Ingeborg af Norge, 1301-1360/64
 Eufemia Eriksdatter af Sverige, 1317-1370
 Ingeborg af Mecklenburg-Schwerin, 1344/45-1395
 Gerhard 6. af Holsten, ca. 1367-1404
 Hedevig af Holsten, ca. 1400 - ca. 1436
 Christian I af Danmark, Norge og Sverige, 1426-1481
 Frederik I af Danmark og Norge, 1471-1533
 Christian III af Danmark og Norge, 1503-1559
 Frederik II af Danmark og Norge, 1534-1588
 Augusta af Danmark og Norge, 1580-1639
 Hedvig af Slesvig-Holsten-Gottorp, 1603-1657
 Christian August af Pfalz-Sulzbach, 1622-1708
 Theodor Eustach, pfalzgreve af Pfalz-Sulzbach, 1659-1732
 Joseph Karl af Pfalz-Sulzbach, 1694-1729
 Maria Franziska af Pfalz-Sulzbach, 1724-1794
 Maximilian 1. Joseph af Bayern, 1756-1825
 Augusta af Bayern, 1788-1851
 Josefine, dronning af Norge og Sverige, 1807-1876
 Karl 4. af Norge og Sverige, 1826-1872
 Lovise af Norge og Sverige, dronning af Danmark, 1851-1926
 Haakon 7. af Norge, 1872-1957 Se også 
 Norges historie
 Norges regenter
 Det norske kongehus

 Noter 

 Litteratur 
 
 
 
 
 
 
 
 

 Eksterne henvisninger 
 

 Kongehuset.no om Kong Haakon
 NRK Skole'': "Kongens 17. majs-tale" fra Tromsø radio, 17. maj 1940

Huset Glücksburg
Regenter af Norge
Prinser fra Danmark
Protestantiske monarker
Søofficerer fra Danmark
Nordmænd i 1900-tallet
Nordmænd i 2. verdenskrig
Personer fra Charlottenlund
Storkommandører af Dannebrog
Storkors af Den Hvide Løves Orden
Riddere af Serafimerordenen
Frimurere fra Norge
Modtagere af Holmenkollmedaljen
Danske prinser/kongesønner der er blevet konger af Norge