kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grammy for bedste mandelige rock vokalpræstation

Grammy for Best Male Rock Vocal Performance er en amerikansk pris der uddeles af Recording Academy for årets bedste udgivelse af en mandlig rock-sanger. Prisen går til sangeren. Prisen har været uddelt siden 1980. 

Fra 1980 til 1993 hed prisen Grammy Award for Best Rock Vocal Performance, Male. I 1988, 1992, 1994 og 2005 blev prisen kombineret med den tilsvarende for kvindelige sangere, Best Female Rock Vocal Performance, til Best Rock Vocal Performance, Solo Grammy.

Modtagere af Grammy for Best Male Rock Vocal Performance 
 2007: (ingen)
 2006: (ingen)
 2005: (ingen)
 2004: Dave Matthews for Gravedigger
 2003: Bruce Springsteen for The Rising
 2002: Lenny Kravitz for Dig In
 2001: Lenny Kravitz for Again
 2000: Lenny Kravitz for American Woman

 1999: Lenny Kravitz for Fly Away
 1998: Bob Dylan for Cold Irons Bound
 1997: Beck for Where It's At
 1996: Tom Petty for You Don't Know How It Feels
 1995: Bruce Springsteen for Streets of Philadelphia
 1993: Eric Clapton for Unplugged
 1991: Eric Clapton for Bad Love
 1990: Don Henley for The End of the Innocence

 1989: Robert Palmer for Simply Irresistible
 1987: Robert Palmer for Addicted to Love
 1986: Don Henley for The Boys of Summer
 1985: Bruce Springsteen for Dancing in the Dark
 1984: Michael Jackson for Beat It
 1983: John Mellencamp for Hurts So Good
 1982: Rick Springfield for Jessie's Girl
 1981: Billy Joel for Glass Houses
 1980: Bob Dylan for Gotta Serve Somebody

Se også 
 Grammy priserne.

Eksterne henvisninger 
 Grammy prisernes website

Mandelige rock vokalpræstation
Sheffield Murals

Sheffield er en by i Tasmanien, 30 km fra byen Devonport, som gennem en menneskealder har tiltrukket turister fra hele verden med sine vægmalerier, der i dag dominerer hele byen og har været med til at give den sit "nye" navn, Sheffield Murals (Sheffield Vægmalerier).

Nærmest overalt i byen hvor der er en flade ledig, ses imponerende vægmalerier, især om byens tidlige historie. Vægmalerierne findes i dag næsten alle tænkelige steder, selv på byens affaldsspande – hvor det er eleverne fra den lokale skole, som har stået for udsmykningen.

Vægmalerierne blev byens redning. Fra starten af 1960'erne og godt 10 år frem var indbyggertallet steget og beskæftigelsen var høj, primært fordi store anlægsprojekter med kraftværker skabte arbejdspladser. Da projekterne var gennemført, stod mange uden arbejde, og fremtidsudsigterne for byen var dystre.

Vægmalerierne var en gammel tradition, og da bystyret satsede målrettet på at videreudvikle dette, blev efterhånden store dele af den lokale befolkning involveret.

Ekstern henvisning 
 Se mange billeder hos Fotograf Ingvard Pedersen  på www.pdfnet.dk  – ingen copyright.

Byer i Tasmanien
Billie Joe Armstrong

Billie Joe Armstrong (født 17. februar 1972) er en amerikansk singer-songwriter og guitarist, bedst kendt som forsanger i gruppen Green Day.

Tidlige liv og karriere 
Han voksede op i Rodeo, Californien, sammen med sin mor, far og fem ældre søskende. Hans ældste bror, Alen, er 22 år ældre end ham. I skolen blev Billie kaldt 2-dollar-Bill fordi han solgte joints for 2 dollars stykket. Billies far, Andy Armstrong, der var lastbilchauffør og spillede jazz i sin fritid, døde i 1982 af lungekræft. Et par måneder før faderens død, mødte Billie Mike Dirnt. Moren, Ollie Armstrong, giftede sig igen. Udover det begyndte hun også at arbejde som servitrice.

Sangen "Wake Me Up When September Ends" fra albummet American Idiot handler om Billies far Andy Armstrong, som døde i september. Da faderen skulle begraves kunne Billie ikke klare smerten og løb hjem til sit hus. Hans mor kom ind til ham på hans værelse for at trøste ham og bede ham om at komme komme ud igen, men Billie sagde "Wake me up when September ends" og det er det sangen handler om.

Privatliv 
I 1994 blev Billie gift med Adrienne Nesser, der tog hans efternavn. Sammen har de sønnerne Joseph Marciano (født 28. februar 1995) og Jacob Danger (født 5. maj, 1998). I 1995 fastslog Billie til bladet The Advocate at han er biseksuel. Således kysser han også mænd ved sine koncerter. I et senere interview i april 2010 til Out fortalte han, at der var mange, der ikke havde accepteret hans udtalelse fra 1995 og var "homofobiske" (bifobiske?) og sagde at dét faktum, at det var et problem er en slags fobi i sig selv. Han fortalte endvidere, at han nu ikke klassificere sig som noget, i respekt for sin kone.

Noter og referencer

Eksterne henvisninger 

 
 

Green Day
Musikere fra USA
Grammy for bedste solo-vokale rockpræstation

Grammy for Best Rock Vocal Performance, Solo er en amerikansk pris der uddeles af Recording Academy for årets bedste udgivelse af en rock-sanger. Prisen går til sangeren. Prisen har været uddelt siden fem gange: i 1988, 1992, 1994, 2005 og 2006. 

Normalt uddeles separate priser for mandlige (Best Male Rock Vocal Performance) og kvindelige (Best Female Rock Vocal Performance) sangere. I de fire nævnte år er disse to priser blevet kombineret til en enkelt pris til den bedste sanger.

Modtagere af Grammy for Best Rock Vocal Performance, Solo 
2008: Bruce Springsteen for "Radio Nowhere"
2007: Bob Dylan for "Someday Baby"
2006: Bruce Springsteen for "Devils and Dust"
2005: Bruce Springsteen for "Code of Silence"

1994: Meat Loaf for "I'd Do Anything for Love (but I Won't Do That)"
1992: Bonnie Raitt for "Luck of the Draw"
1988: Bruce Springsteen for "Tunnel of Love"

Se også 

 Grammypriserne.

Eksterne henvisninger 
 Grammy prisernes website

Solo-vokale rockpræstation
Mike Dirnt

Mike Dirnt (født 4. maj 1972 i Berkeley, Californien) er bassist i gruppen Green Day.

Hans fødselsnavn er Michael Ryan Pritchard. Han blev bortadopteret kort efter fødselen, fordi hans mor var på heroin og ikke kunne passe på ham. Mike's adoptivmor er sort. Hans adoptivforældre blev skilt og så flyttede han hjem til sin rigtige mor. Mike Dirnt fungerer også som backup sanger i Green Day, han har også skrevet lidt til gruppen, men ikke i samme størrelsesorden, som Billie Joe Armstrong. Hans mest kendte sang er "J.A.R.".

Mike's kunstner-efternavn, Dirnt, opstod da han i highschool gik og øvede bas-linjer til sange, uden sin bas, 'dirnt' var lyden af hans bas.

Eksterne henvisninger 

 

Green Day
Bassister fra USA
Personer fra Californien
EMF

EMF, akronymet kan henvise til flere artikler:

 Electronic Music Foundation – non-profit organisation der arrangerer koncerter, mv.
 Elektromagnetisk felt – fremkommer i al elektrisk apparatur.
 Elektromotorisk kraft (electromotive force) – er en værdi der måles i Volt.
 EMF (orkester) – engelsk orkester.
 Enhanced Metafile (EMF) er en variant af billedfilformaet Windows Metafile
Grammy for bedste vokale rock-præstation af en duo eller gruppe

Grammy for Best Rock Performance by a Duo or Group with Vocal er en amerikansk pris der uddeles af Recording Academy for årets bedste udgivelse med sang af en duo eller en rock-gruppe. Prisen kan gives for et album eller en single, og prisen går til gruppen eller sangerne. Prisen har været uddelt siden 1980. 

i 1980 hed prisen Best Rock Vocal Performance by a Duo or Group.

Modtagere af Grammy for Best Rock Performance by a Duo or Group with Vocal 

 2008: The White Stripes for Icky Thump
 2007: Red Hot Chili Peppers for Dani California
 2006: U2 for Sometimes You Can't Make It On Your Own
 2005: U2 for Vertigo
 2004: Bruce Springsteen & Warren Zevon for Disorder in the House
 2003: Coldplay for In My Place
 2002: U2 for Elevation
 2001: U2 for Beautiful Day 
 2000: Everlast & Santana for Put Your Lights On

 1999: Aerosmith for Pink
 1998: The Wallflowers for One Headlight
 1997: Dave Matthews Band for So Much to Say
 1996: Blues Traveler for Run-Around
 1995: Aerosmith for Crazy
 1994: Aerosmith for Livin' on the Edge
 1993: U2 for Achtung Baby
 1992: Bonnie Raitt & Delbert McClinton for Good Man, Good Woman
 1991: Aerosmith for Janie's Got a Gun
 1990: Traveling Wilburys for Traveling Wilburys Vol. 1

 1989: U2 for Desire
 1988: U2 for The Joshua Tree
 1987: Eurythmics for Missionary Man
 1986: Dire Straits for Money for Nothing
 1985: Prince & the Revolution for Purple Rain
 1984: The Police for Synchronicity
 1983: Survivor for Eye of the Tiger
 1982: The Police for Don't Stand So Close to Me
 1981: Bob Seger & the Silver Bullet Band for Against the Wind
 1980: Eagles for Heartache Tonight

Se Også 

 Grammy priserne.

Eksterne henvisninger 
 Grammy prisernes website

Vokale rock-præstation af en duo eller gruppe
Grammy Award for bedste rockalbum

Grammy for bedste rockalbum (Best Rock Album) er en amerikansk pris der uddeles af Recording Academy for årets bedste rock-album. Prisen gives til kunstner(e), producer(e) og tekniker(e). Prisen har været uddelt siden 1995.

Vindere 
 2010: Green Day for 21st Century Breakdown
 2008: Foo Fighters og Gil Norton (producer) for Echoes, Silence, Patience & Grace
 2007: Red Hot Chili Peppers for Stadium Arcadium
 2006: U2 for How To Dismantle An Atomic Bomb
 2005: Green Day for American Idiot
 2004: Jim Scott (teknik), Dave Grohl, Taylor Hawkins, Nate Mendel, Chris Shiflett, Nick Raskulinecz (producer) & Foo Fighters for One by One
 2003: Nick Didia (teknik), Brendan O'Brien (teknik & producer) & Bruce Springsteen for The Rising
 2002: Richard Rainey (engineer), Brian Eno, Daniel Lanois (producer) & U2 for All That You Can't Leave Behind
 2001: Adam Kasper (teknik & producer) & Foo Fighters (producer & kunstner) for There Is Nothing Left to Lose
 2000: Steve Fontano (teknik), Clive Davis (producer) & Santana for Supernatural

 1999: Tchad Blake, Trina Shoemaker (teknik) & Sheryl Crow (producer & kunstner) for The Globe Sessions
 1998: John Fogerty (producer & kunstner) for Blue Moon Swamp
 1997: Sheryl Crow (producer & kunstner) for Sheryl Crow
 1996: Glen Ballard (producer) & Alanis Morissette for Jagged Little Pill
 1995: The Rolling Stones for Voodoo Lounge

Se også 
 Grammy priserne.

Eksterne henvisninger 
 Grammy prisernes website

Rockalbum
Grammy Award for bedste rocksang

Grammy for bedste rocksang (Best Rock Song) er en amerikansk pris der uddeles af Recording Academy for årets bedste rock-sang. Prisen gives til komponist(er) og tekstforfatter(e). Prisen har været uddelt siden 1992.

Vindere 
 2008: Bruce Springsteen for Radio Nowhere
 2007: Red Hot Chili Peppers for Dani California
 2006: Bono, Adam Clayton, The Edge & Larry Mullen for City of Blinding Lights indspillet af U2
 2005: Bono, Adam Clayton, The Edge & Larry Mullen for Vertigo indspillet af U2
 2004: Jack White for Seven Nation Army indspillet af The White Stripes 
 2003: Bruce Springsteen for The Rising
 2002: Charlie Colin, Rob Hotchkiss, Pat Monahan, Jimmy Stafford & Scott Underwood for Drops of Jupiter indspillet af Train
 2001: Scott Stapp & Mark Tremonti for With Arms Wide Open indspillet af Creed
 2000: Flea, John Frusciante, Anthony Kiedis & Chad Smith for Scar Tissue indspillet af Red Hot Chili Peppers

 1999: Alanis Morissette for Uninvited
 1998: Jakob Dylan for One Headlight indspillet af The Wallflowers 
 1997: Tracy Chapman for Give Me One Reason
 1996: Glen Ballard & Alanis Morissette for You Oughta Know indspillet af Alanis Morissette
 1995: Bruce Springsteen for Streets of Philadelphia
 1994: Dave Pirner for Runaway Train indspillet af Soul Asylum 
 1993: Eric Clapton & Jim Gordon for Layla indspillet af Eric Clapton
 1992: Sting for Soul Cages

Se også 

 Grammy priserne.

Eksterne henvisninger 
 Grammy prisernes website

Rocksang
Socialistisk Internationale

Socialistisk Internationale (SI) er en international organisation af socialdemokratiske og socialistiske politiske partier samt arbejderpartier. Formand er grækeren Georgios Andrea Papandreou.

Efter Andet Internationales sammenbrud under Første Verdenskrig oprettedes Socialistisk Arbejderinternationale i 1923 – dette varede dog kun til 1940. Efter 2. verdenskrigs slutning etableredes SI i 1951 som afløseren med det danske socialdemokrati som et af de stiftende medlemmer.

Socialistisk Internationale spaltedes i 2013, da det tyske socialdemokrati, SPD, brød ud og dannede den nye internationale Progressive Alliance. I 2017 opsagde det danske socialdemokrati sit medlemskab af Socialistisk Internationale og tilsluttede sig i stedet Progressive Alliance.

Formænd 

 1951-1957: Morgan Phillips (Storbritannien)
 1957-1962: Alsing Andersen (Danmark)
 1963: Erich Ollenhauer (Vesttyskland)
 1964-1976: Bruno Pittermann (Østrig)
 1976-1992 Willy Brandt (Vesttyskland/Tyskland)
 1992-1999 Pierre Mauroy (Frankrig)
 1999-2005 António Guterres (Portugal)
 2006: Georgios Papandreou (Grækenland)

Se også 
 Første Internationale
 Anden Internationale
 Fjerde Internationale
 Kominform
 Komintern

Referencer

Eksterne henvisninger 
SI's websted  ,  og 

Socialdemokratiske organisationer
Mikkel Rud til Vedby

Mikkel Rud til Vedby ( død o. 1464), dansk ridder.

Han var søn af Jørgen Mikkelsen Rud og Ingeborg Ovesdatter Hase. Faderen havde i 1429 mageskiftet sin ejendom Skjoldenæs til kronen for Vedbygård i Løve Herred, og da faderen samme år døde, arvede Mikkel Rud gården.

Han var væbner i 1442, men i 1444 ridder, så det er sandsynligt, at han er blevet slået til ridder ved kong Christoffers kroning i Ribe i 1443. 1446-1448 nævnes han som lensmand på Kalundborg, og 1453-1460 er han muligvis lensmand på Korsør. I perioden 1458-1462 optræder han flere gange som medlem af rigsrådet.

Han blev gift med Cathrine, datter af Knud Andersen Panter til Svanholm, og fik derved, efter først hustruens og siden en datters død, en tredjedel af Svanholm, som han imidlertid senere solgte.

Efter sin første hustrus død giftede sig han sig med Elsebe Ottesdatter, datter af Otte Jensen (af den såkaldte Markmand-slægt fra Falster) og Gyde Pedersdatter (Jernskæg).

Han levede endnu 1462, men er formentlig død før 1464.

Danskere i 1400-tallet
Lensmænd fra Danmark
Rigsråder fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Riddere fra Danmark
Mikkel 02
Mikkel Rud

Mikkel Rud er navnet på to personer:

 Mikkel Rud til Skjoldenæs (død o. 1401) – dansk ridder
 Mikkel Rud til Vedby (død o. 1464) – dansk ridder
Orciano Pisano

Orciano Pisano er en kommune i Toscana i Italien, med omkring  indbyggere.

Kommuner i Toscana
Pisa (provins)
Grammy for bedste hard rock-præstation

Grammy for Best Hard Rock Performance er en amerikansk pris der uddeles af Recording Academy for årets bedste hard rock udgivelse. Prisen kan gives for et album eller en single, og prisen går til gruppen eller sangeren. Prisen har været uddelt siden 1990.

Fra 1992 til 1994 blev prisen kaldt Grammy Award for Best Hard Rock Performance with Vocal.

Modtagere af Grammy for Best Hard Rock Performance

Se også 

 Grammy priserne.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Grammy prisernes website

Hard rock-præstation
Grammy for bedste instrumentale rock-præstation

Grammy for Best Rock Instrumental Performance er en amerikansk pris der uddeles af Recording Academy for årets bedste rock udgivelse uden sang. Prisen gives normalt for et enkelt nummer, men kan også gives for et helt album, og prisen går til gruppen eller kunstneren. Prisen har været uddelt siden 1980. 

Fra 1986 til 1989 blev prisen kaldt Best Rock Instrumental Performance (Orchestra, Group or Soloist).

Modtagere af Grammy for Best Rock Instrumental Performance 
 2009: Zappa Plays Zappa Featuring Steve Vai & Napoleon Murphy Brock for "Peaches En Regalia"
 2008: Bruce Springsteen for "Once Upon A Time In The West"
 2007: The Flaming Lips for "The Wizard Turns On ..."
 2006: Les Paul & friends for "69 Freedom Specials"
 2005: Brian Wilson for "Mrs. O'Leary's Cow"
 2004: Jeff Beck for "Plan B"
 2003: The Flaming Lips for "Approaching Pavonis Mons By Balloon (Utopia Planitia)"
 2002: Godsmack for "Vampires"
 2001: Michael Kamen (dirigent), Metallica & San Francisco Symphony for "The Call of Ktulu"
 2000: Eric Clapton & Santana for "The Calling"

 1999: Pat Metheny Group for "The Roots of Coincidence"
 1998: The Chemical Brothers for "Block Rockin' Beats"
 1997: Eric Clapton, Robert Cray, Buddy Guy, Dr. John, B. B. King, Art Neville, Bonnie Raitt & Jimmie Vaughan for "SRV Shuffle"
 1996: The Allman Brothers Band for "Jessica"
 1995: Pink Floyd for "Marooned"
 1994: Steve Vai for "Sofa"
 1993: Stevie Ray Vaughan & Double Trouble for "Little Wing"
 1992: Eric Johnson for "Cliffs of Dover"
 1991: Vaughan Brothers for "D/FW"
 1990: Jeff Beck, Terry Bozzio & Tony Hymas for "Jeff Beck's Guitar Shop with Terry Bozzio & Tony Hymas"

 1989: Carlos Santana for "Blues for Salvador"
 1988: Frank Zappa for "Jazz from Hell"
 1987: The Art of Noise & Duane Eddy for "Peter Gunn"
 1986: Jeff Beck for "Escape"
 1985: Yes for "Cinema"
 1984: Sting for "Brimstone and Treacle"
 1983: A Flock Of Seagulls for "D.N.A."
 1982: The Police for "Behind My Camel"
 1981: The Police for "Reggatta de Blanc"
 1980: Paul McCartney & Wings for "Rockestra Theme"

Se også 
 Grammy priserne.

Eksterne henvisninger 
 Grammy prisernes website

Instrumentale rock-præstation
Grammy for bedste hard rock/metal-præstation - vokalt eller instrumentalt

Grammy for Best Hard Rock/Metal Performance Vocal or Instrumental var en amerikansk pris der uddeles af Recording Academy for årets bedste hard rock eller metal udgivelse. Prisen blev kun uddelt en enkelt gang, i 1989. Året efter blev der intriduceret separate prisen for hard rock (Best Hard Rock Performance) og metal (Best Metal Performance).

Modtagere af Grammy for Best Hard Rock/Metal Performance Vocal or Instrumental 
 1989 – Jethro Tull for Crest of a Knave.

Se også 
 Grammy priserne.

Ekstern henvisning 
 Grammy prisernes website

Hard rock/metal-præstation - vokalt eller instrumentalt
Grammy for bedste moderne blues album

Grammy for Best Contemporary Blues Album er en amerikansk pris der uddeles af Recording Academy for årets bedste moderne blues-album (i modsætning til Best Traditional Blues Album). Prisen gives til kunstneren, idet den dog fra 2001 til 2003 også blev givet til tekniker og producer. Prisen har været uddelt siden 1988, dog første år til en sang og ikke et album.

Fra 1988 til 1992 hed prisen Best Contemporary Blues Performance.

Modtagere af Grammy for Best Contemporary Blues Album 
 2010: The Derek Trucks Band for Already Free

 2009: Dr. John og The Lower 911 for City That Care Forgot
 2008: J.J. Cale og Eric Clapton for The Road to Escondido
 2007: Irma Thomas for After the Rain
 2006: Delbert McClinton for Cost Of Living
 2005: Keb' Mo' for Keep It Simple
 2004: Etta James for Let's Roll
 2003: Joe Henry (producer), S. Husky Höskulds (teknik) & Solomon Burke for Don't Give Up On Me
 2002: Gary Nicholson (producer), Richard Dodd, Don Smith (teknik) & Delbert McClinton (producer & kunstner) for Nothing Personal
 2001: Tony Braunagel (producer), Joe McGrath, Terry Becker (teknik), Taj Mahal & Phantom Blues Band for Shoutin' In Key
 2000: The Robert Cray Band for Take Your Shoes Off

 1999: Keb' Mo' for Slow Down
 1998: Taj Mahal for Señor Blues
 1997: Keb' Mo' for Just Like You
 1996: Buddy Guy for Slippin' In
 1995: Pops Staples for Father Father
 1994: Buddy Guy for Feels Like Rain
 1993: Stevie Ray Vaughan & Double Trouble for The Sky Is Crying 
 1992: Buddy Guy for Damn Right, I've Got The Blues 
 1991: Jimmie Vaughan & Stevie Ray Vaughan for Family Style
 1990: Stevie Ray Vaughan & Double Trouble In Step

 1989: The Robert Cray Band for Don't Be Afraid of the Dark
 1988: The Robert Cray Band for Strong Persuader

Se også 

 Grammy priserne.

Eksterne henvisninger 
 Grammy prisernes website

Moderne blues album
Sophienholm

Sophienholm er et landsted ved Bagsværd Sø, som blev bygget i 1768-69. I dag huser bygningen en kunsthal der viser skiftende udstilnger med samtidskunst og ældre kunst, og laver live events som krydsfelt og workshops.

Ejendommen er opkaldt efter Sophie Holmskjold, gift med bygherren generalpostamtdirektør Theodor Holmskjold. I 1790 overtaget af agent og storkøbmand Constantin Brun (1746-1836), der 1800-1805 fik ombygget bygningen i streng fransk klassicistisk stil af Joseph-Jacques Ramée. Sophienholm er et af arkitektens hovedværker. Ramée omlagde også parken i engelsk landskabsstil, og der opførtes et norsk hus, en kinesisk pavillon samt et schweizerhus og en portnerbolig. 

Constantin Brun og hans hustru, digterinden Friederike Brun, samlede om sommeren forfattere på Sophienholm. Det har sat spor i digtningen: Oehlenschlägers digt "Til Frøken Ida Brun" ("Sophienholm! hvi mørkner du din Himmel?") 

Landstedet blev i 1882 overtaget af bladudgiver Carl Aller.

Sophienholm blev i 1963 overtaget af Lyngby-Taarbæk Kommune og er i dag en kunsthal.

Ejere af Sophienholm 

 (1767-1790) Johan Theodor Holm de Holmskiold
 (1790-1820) Constantin Brun
 (1820-1835) Friederike Brun født Münter
 (1835-1836) Adelaide Caroline Johanne Brun
 (1836-1842) Ph. Jul. Knudsen
 (1842-1853) greve Siegfred Raben
 (1853-1863) Claus Moltzen
 (1863-1882) Rogert Fønss
 (1882-1926) Carl Aller
 (1926-1943) Axel Aller / Valdemar Aller / Rigmor Aller gift Rand / Ragna Aller
 (1943-1953) Valdemar Aller / Rigmor Aller gift Rand / Ragna Aller
 (1953-1963) Rigmor Aller gift Rand / Ragna Aller
 (1963-) Lyngby-Taarbæk Kommune

Sophienholm er fredet.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Sophienholm
 Lyngby-Taarbæk Kommune 
 Netgallery.dk 
 Københavns Amt  (pdf)
 H.J. Lemche: Lyngby-Bogen 1974-1975 : Sophienholm og familien Aller

Fredede enfamiliehuse, rækkehuse og landsteder i Danmark
Parker i Danmark
Kongens Lyngby
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Lyngby-Taarbæk Kommune
Grammy for bedste traditionelle blues album

Grammy for Best Traditional Blues Album er en amerikansk pris der uddeles af Recording Academy for årets bedste blues-album inden for traditionel blues (i modsætning til Best Contemporary Blues Album). Prisen gives til kunstneren, idet den dog fra 2001 til 2003 også blev givet til tekniker og producer. Prisen har været uddelt siden 1983.

Fra 1983 til 1992 hed prisen Best Traditional Blues Performance og den blev to gange givet for en sang i stedet for et album.

Modtagere af Grammy for Best Traditional Blues Album 
 2010: Ramblin' Jack Elliott for A Stranger Here

 2009: B.B. King for One Kind Favor
 2008: Henry James Townsend, Joe Willie "Pinetop" Perkins, Robert Lockwood, Jr. og David Honeyboy Edwards for Last of the Great Mississippi Delta Bluesmen: Live in Dallas
 2007: Ike Turner for Risin' with the Blues
 2006: B.B. King & Friends for 80
 2005: Etta James for Blues to the Bone
 2004: Buddy Guy for Blues Singer
 2003: Anthony Daigle, John Holbrock (teknik) & B. B. King (producer & kunstner) for A Christmas Celebration of Hope 
 2002: John P. Hampton, Jared Tuten (teknik) & Jimmie Vaughan (producer & kunstner) for Do You Get the Blues?
 2001: Simon Climie (producer), Alan Douglas (teknik), Eric Clapton (producer & kunstner) & B. B. King for Riding With the King
 2000: B. B. King for Blues on the Bayou

 1999: Otis Rush for Any Place I'm Going
 1998: John Lee Hooker for Don't Look Back
 1997: James Cotton for Deep in the Blues
 1996: John Lee Hooker for Chill Out
 1995: Eric Clapton for From the Cradle
 1994: B. B. King for Blues Summit 
 1993: Dr. John for Goin' Back to New Orleans
 1992: B. B. King for Live at the Apollo
 1991: B. B. King for Live at San Quentin
 1990: Bonnie Raitt & John Lee Hooker for I'm In the Mood

 1989: Willie Dixon for Hidden Charms
 1988: Professor Longhair for Houseparty New Orleans Style
 1987: Albert Collins, Johnny Copeland & Robert Cray for Showdown!
 1986: B. B. King for "My Guitar Sings the Blues"
 1985: Sugar Blue, John P. Hammond, J.B. Hutto & the New Hawks, Luther 'Guitar Junior' Johnson, Koko Taylor & the Blues Machine & Stevie Ray Vaughan & Double Trouble for Blues Explosion
 1984: B. B. King for Blues 'N' Jazz
 1983: Clarence Gatemouth Brown for Alright Again

Se også 

 Grammy priserne.

Eksterne henvisninger 
 Grammy prisernes website

Traditionelle blues album