kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Adolph Ahlefeldt (officer)

Hans Adolph (von) Ahlefeldt (12. oktober 1722 på Dänisch-Lindau – 23. januar 1807) var en dansk officer.

Han var søn af generalløjtnant, kommandant i Glückstadt Balthazar Ahlefeldt og Sophie Hedevig f. von Wohnsfleth og indtrådte tidligt i kavalleriet og blev ritmester ved Livregiment Ryttere 1750, major 1756, oberstløjtnant 1761, oberst 1765, året efter næstkommanderende ved Livgarden til Hest, chef for holstenske Dragoner 1767. 1772-73 var han gesandt i Haag, 1776-1780 gesandt i Rusland. Han blev generalmajor 1774, generalløjtnant 1783, overgeneraladjudant 1784 og general 1802.

I mellemtiden havde han sæde i den øverste militære administration som deputeret, først i Krigsdirektoriet 1765, dernæst året efter i Det høje Krigsråd og endelig i Generalitets- og Kommissariatskollegiet fra 1773 til 1789. Ved regeringsforandringen i 1784, da Guldberg styrtedes, havde den ved denne begivenhed virksomme Schlanbusch påtænkt at gøre Ahlefeldt til medvider i og delagtig i sammensværgelsen, hvilket dog ikke skete.

Han ejede herregården Lindved. Ahlefeldt ægtede 1770 Vibeke Juel (d. 1793), enke efter kammerherre Caspar Christopher Brockenhuus. Han var kammerherre, blev hvid Ridder 1773 og døde 1807.

Kilder 
 S.A. Sørensen, "Ahlefeldt, Hans Adolph", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Generaler fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Hans Adolph 2
Gesandter fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Godsejere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kavaleriofficerer fra Danmark
Hans Adolph Ahlefeldt

Hans Adolph (von) Ahlefeldt er navnet på flere personer:

 Hans Adolph Ahlefeldt (gehejmeråd) (1679-1761) – en dansk gehejmeråd
 Hans Adolph Ahlefeldt (officer) (1722-1807) – en dansk officer og diplomat
Hans Ahlefeldt

Hans (von) Ahlefeldt er navnet på flere personer:

 Hans Ahlefeldt (ridder) (død 1500) – en dansk ridder og godsejer
 Hans Ahlefeldt (officer) (1624-1694) – en dansk officer, amtmand og godsejer
 Hans Ahlefeldt (gehejmeråd) (1710-1780) – en dansk gehejmeråd og amtmand
Desuden:
 Hans Adolph Ahlefeldt (1722-1807) – en dansk officer
 Hans Henrik Ahlefeldt (1656-1720) – en dansk gehejmeråd
Ludvig 6. af Frankrig

Ludvig 6. (), kaldet Ludvig den Tykke (), (1. december 1081 i Paris – 1. august 1137 i Paris) var konge af Frankrig 1108-1137. Han var søn af Filip 1. af Frankrig og Bertha af Holland. 

I 1104 var Ludvig 6. forlovet med Lucienne af Rochefort, datter af Guy I (død 1108), Comte af Rochefort. De blev senere gift men ægteskabet var ikke fuldbyrdet og blev ophævet af Pave Paschalis 2. i Troyes 23. maj 1107. Lucienne giftede sig snart igen med Guichard 3. af Beaujeu.

Ludvig blev gift for anden gang 1115 med Adelheid af Savoyen (1092-1154).

Børn

Med Mary 
Med Mary, datter af Renaud Breuillet Dourdan, var Ludvig 6. far til en datter:

 Isabella (cirka 1101/1104 – døde efter 1175), Lady af Liancourt-Saint-Pierre, gift med Vilhelm Chaumont i Vexin.

Med Adelaide 
Med Adelaide fik han ni børn:

 Filip (1116 – 13. oktober 1131), var medkonge af Frankrig (1129–1131) sammen med sin far Ludvig 6. Han døde efter et fald fra en hest. Havde en bror med samme navn.
 Ludvig 7. (1120 – 18. september 1180), konge af Frankrig (1131–1180). 
 Henrik (1121–1175), ærkebiskop i Reims.
 Hugues (født cirka 1122), døde som barn.
 Robert (cirka 1123 – 11. oktober 1188), Greve af Dreux
 Constance (cirka 1124 – 16. august 1176), gift første gang med Eustace 4., greve af Boulogne og anden gang med Raymond 5. af Toulouse.
 Filip (1125–1161), biskop i Paris. Havde en bror med samme navn.
 Peter af Courtenay (cirka 1125–1183), gift med Elizabeth, lady af Courtenay.
 En datter som døde som barn. Begravet i Saint-Victor i Paris.

Slægtstræ

Eksterne henvisninger 

Konger af Frankrig
Huset Capet
Personer fra Paris
Dunakanyar-Vác FC

Dunakanyar-Vác FC er en fodboldklub hjemmehørende i den ungarske by Vác, der ligger lidt nord for Budapest i regionen Újbuda.
Indtil 1948 hed klubben Váci SE, siden har den skiftet navn ikke mindre end 16 gange.
Klubbens storhedsperiode var i starten af 1990'erne, hvor det blev til det hidtil eneste mesterskab, samt 3 gange deltagelse i pokalfinalen. Alle dog tabt.
Nu frister klubben en tilværelse i den næstbedste række.

Titler 
 Ungarske mesterskaber (1): 1994
 Ungarske pokalturnering (0):

Europæisk deltagelse 

Fodboldklubber i Ungarn
Etableret i 1899
Vác
Eiler Christopher Ahlefeldt

Eiler Christopher Ahlefeldt (18. maj 1736 – 9. maj 1806 i Altona) var en dansk amtmand.

Han var søn af Christian Frederik Ahlefeldt til Nordskov (d. 1749) og Regitse Sophie Afhlefeldt (født Güldencrone). Han blev hofjunker i 1755, kammerjunker hos prinsesse Sophie Magdalene i 1758, auskultant i Kammerkollegiet i 1760, kammerherre i 1767, samt amtmand over Kalundborg, Dragsholm, Sæbygård og Holbæk Amter i 1768. To år efter, i 1770, blev han dog afskediget, og tog derefter til Frankrig, hvor han konverterede til katolicismen og blev abbed og kannik i Soissons. Den franske revolution tvang ham dog til endnu engang at emigrere, denne gang til Altona, hvor han døde 9. maj 1806.

Kilder 
 P. Brock, "Ahlefeldt, Eiler Christopher", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Eiler Christopher
Amtmænd fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Præster fra Frankrig
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Personer der er konverteret
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Europavej E67

E67 er en europavej der begynder i Helsinki i Finland og ender i Prag i Tjekkiet med en samlet længde på 970 kilometer. Undervejs går den blandt andet gennem Tallinn i Estland, Riga i Letland, Panevėžys og Kaunas i Litauen; Warszawa, Piotrków Trybunalski, Wrocław og Kłodzko i Polen; Náchod og Hradec Králové i Tjekkiet. Strækningen fra Tallinn til Warszawa kaldes også Via Baltica.

Referencer

Eksterne henvisninger 

67
Veje i Estland
Veje i Letland
Veje i Litauen
Veje i Polen
Veje i Tjekkiet
Adam Czerniaków

Adam Abram Czerniaków (født 30. november 1880, død 23. juli 1942) var en polsk-jødisk ingeniør og senator i Sejm. Han var født i Warszawa, Polen og begik selvmord i Warszawaghettoen den 23. juli 1942. 

Han uddannede sig til ingeniør. Fra 1927 til 1934 tjenestegjorde han som medlem af Warszawas byråd, og i 1931 blev han valgt til det polske senat. Den 4. oktober 1939, få dage efter byens overgivelse til nazisterne, blev han gjort til leder af det 24 medlemmer-store Judenrat og blev gjort ansvarlig for at implementere nazistiske ordre i det jødiske samfund.

Eksterne henvisninger 

 Biografi 

Personer der har begået selvmord
Ingeniører
Ofre for Holocaust
Jøder fra Polen
Politikere fra Polen
Benedikt von Ahlefeldt

Benedikt (også Bendix) von Ahlefeldt (født 11. november 1679 i Seestermühe, død 10. juni 1757 i Uetersen) var en holstensk godsejer og dansk gehejmeråd.

Han var søn af Hans Hinrich von Ahlefeldt. 1711 blev han landråd i Slesvig og Holsten. Han synes at have opholdt sig meget i Hamborg, hvor han var virksomt medlem af bestyrelsen for et tysk operaselskab, hvis indkaldelse til København i året 1721 han foranledigede. Ved Christian VI's salving 1731 blev han Ridder af Dannebrog, 1732 udnævntes han til provst for klosteret i Uetersen og 1734 til gehejmeråd. Han var den drivende kraft bag opførelsen af den store, rigt udsmykkede nye kirkebygning til klosteret, som blev rejst 1747-51 ved arkitekterne Otto Johann Müller og Jasper Carstens.

Han var to gange gift, 1. med Anna Margrethe von Rantzau, f. von Buchwald, enke efter Frands Rantzau, 2. med Christine von Blome, f. Rantzau. Med sin første hustru fik han godset Jersbek, som han forskønnede meget, og hvor han havde et kostbart bibliotek, over hvilket der 1735 udkom en trykt katalog. Han døde 10. juni 1757.

Kilder 
 
 Moller, Nachricht von dem Geschlecht derer von Ahlefeldt, s. 326 f.

Benedikt
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Personer fra Holsten
Danskere i 1700-tallet
Bogsamlere fra Tyskland
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Gehejmeråder fra Danmark
It Happened At The World's Fair (album)

It Happened At The World's Fair er et album fra april 1963 med Elvis Presley, udgivet af RCA med nummeret RCA LPM/LSP-2697. (LPM/LSP er RCA's angivelse af, om albummet er indspillet i hhv. Mono eller Stereo).

Albummet, i form af en LP, kom på gaden samtidig med Presley-filmen It Happened At The World's Fair og rummer filmens soundtrack.

Personerne bag albummet 
Folkene bag LP'en er:

 Elvis Presley, sang
 Scotty Moore, guitar
 Billy Strange, guitar
 Tiny Timbrell, guitar og mandolin
 Dudley Brooks, klaver
 Don Robertson, klaver
 Ray Siegel, bas
 D.J. Fontana, trommer
 Frank Carlson, trommer
 Clifford Scott, saxofon
 The Mello Men, kor
 The Jordanaires, kor

Sangene 
Filmen var uden en titelmelodi men manglede dog ikke af den grund sange, idet der undervejs var indlagt ti. Det, at der ikke var nogen titelmelodi, hænger sammen med, at filmens titel – uvist af hvilken grund – først på et sent tidspunkt ændredes til det kendte, idet planen ellers var, at filmen skulle have heddet Take Me To The Fair, – og så havde der jo været en titelmelodi.

Soundtracket rummede samtlige ti sange, der alle blev sunget af Elvis Presley. Sangene blev indspillet hos Radio Recorders i Hollywood. De ti sange var:

Side 1 
 "Beyond The Bend" (Ben Weisman, Dolores Fuller, Fred Wise)
 indspillet 22. september 1962
 "Relax" (Roy C. Bennett, Sid Tepper)
 indspillet 30. august 1962
 "Take Me To The Fair" (Roy C. Bennett, Sid Tepper)
 indspillet 22. september 1962
 "They Remind Me Too Much Of You" (Don Robertson)
 indspillet 22. september 1962
 "One Broken Heart For Sale" (Otis Blackwell, Winfield Scott)
 indspillet 22. september 1962

Side 2 
 "I'm Falling In Love Tonight" (Otis Blackwell, Winfield Scott)
 indspillet 22. september 1962
 "Cotton Candy Land" (Bob Roberts, Ruth Bachelor)
 indspillet 22. september 1962
 "A World Of Our Own" (Bernie Baum, Bill Giant, Florence Kaye)
 indspillet 22. september 1962
 "How Would You Like To Be" (Ben Raleigh, Mark Barkan)
 indspillet 22. september 1962
 "Happy Ending" (Ben Weisman, Sid Wayne)
 indspillet 30. august 1962

"How Would You Like To Be" og "Happy Ending" var begge duetter, som Elvis sang sammen med hhv. Vicki Tiu og Joan O'Brien, der begge havde roller i filmen.

"One Broken Heart For Sale" blev udsendt samtidig med LP'en som A-side på en single med "They Remind Me Too Much Of You" som B-side.

Elvis Presley-albums
Album fra 1963
King of the Whole Wide World

"King of the Whole Wide World" er en komposition af Bob Roberts og Ruth Batchelor fra 1961.

Sangen er sunget af Elvis Presley til filmen Kid Galahad fra 1962 og blev indspillet hos Radio Recorders i Hollywood den 27. oktober 1961. "King Of The Whole Wide World" blev udsendt på EP'en Kid Galahad, der rummede samtlige filmens sange.

"King of the Whole Wide World" er endvidere på CD'en fra 18. juli 1995 Command Performances – The Essential 60's Masters, vol. 2, som er en samling af de bedre af Elvis' filmsange fra 1960'ernes mange spillefilm.

En alternativ indspilning af sangen fra den 26. oktober 1961 blev i 1990 udsendt på albummet The Last Temptation Of Elvis.

Sangens titel 
Sangens titel, "King Of The Whole Wide World", der betyder "Konge over hele den vide verden", er meget rammende for Elvis Presleys situation på daværende tidspunkt. I 1961-62 var der endnu ingen, der havde hørt om beat-musik eller The Beatles, og Elvis' position på toppen af underholdningsindustrien syntes urørlig.

Dansksproget udgave 
Den danske gruppe Bamses Venner indspillede sin version af sangen med dansk tekst af Bjarne Gren Jensen. Den danske version hed "En fattig sang" og blev udsendt på albummet Mælk og vin fra 1976.

Referencer 

Elvis Presley-sange
Sange fra 1961
Rock and roll-sange
Jens Klok

Jens Christian Jensen Klok (25. januar 1889 i Vinderslev – 16. juni 1974 i Varde) var en dansk arkitekt. Som ansat ved Søværnets Bygningsvæsen og fra 1935 leder af Marinens arkitektursektion har han præget Søværnets bygningsmasse med en række bygninger i funkisstil.  

Jens Klok var søn af husmand Laurits Klok og Karoline Adolfsen, stod i murerlære, blev bygningskonstruktør og gik på Teknisk Skole. Dernæst gik han på Kunstakademiets Arkitektskole, hvorfra han tog afgang 1929. Han modtog Akademiets rejsestipendium 1925 og K.A. Larssens Legat 1927 og var på rejser i Italien, Frankrig og England. 

Klok har tegnet Luftmarinestationen i Avnø (1937) og på Holmen i København var han arkitekt for Luftmarinestationen (1939, senere udvidet af Holger Sørensen), Søofficersskolen og kontorbygningen for bygningstjenesten (1940, sammen med Holger Sørensen) og motortorpedoværkstedet (1953, s.m. samme). 

Han udstillede på Charlottenborg Forårsudstilling 1942-43.

Kilder 
 Erik Ejlers, "Jens Klok",  i: Sys Hartmann (red.), Weilbachs Kunstnerleksikon, København: Rosinante 1994-2000.
 

Arkitekter fra Danmark
Modernistiske arkitekter
Danskere i 1900-tallet
Civile ansatte i Søværnet
Grenaderkorpset

Grenaderkorpset var en enhed i den danske hær som eksisterede mellem 1701 og 1763. Korpset blev oprettet 1701 ved en sammenlægning af de hvervede infateriregimenters grenaderkompagnier. Enheden bestod af 12 kompagnier, hvis størrelse svingede gennem perioden, og var to i rangordningen efter Livarden til Fod. Af omkostningsmæssige årsager opløstes Grenaderkorpset i 1763. Mandskabet blev derefter fordelt mellem Livgarden til Fods og det nyoprettede Danske Livregiment.

En grenader var en høj og langlemmet soldat, der kunne kaste langt med en (hånd)granat (fr. grenades). Granaterne var små kugler med krudt i, som skulle antændes via en lunte, inden de blev kastet. Grenadererne bar granaterne i en dertil indrettet taske, som sad fast i et skråbælte. For at have frit sving ved kast gik grenadererne ikke med trekantet hat, men bar en rundpullet hat, hvor der foran sad et bemalet messingskilt. Efterhånden mistede grenadererne i mange hære deres funktion som granatkastere, og mange grenaderkorps blev omdannet til eller indlemmet i garderkorps.

Kilder

Fodnoter

Trykte kilder 
 

Nedlagte militære enheder fra Danmark
Etableret i 1701
Ophørt i 1763
Carl Friedrich Ulrich von Ahlefeldt-Dehn

Carl Friedrich Ulrich von Ahlefeldt-Dehn (ved dåben Ahlefeldt) (30. marts 1750 på Klein-Nordsee – 3. marts 1829 i Itzehoe) var en slesvig-holstensk amtmand og godsejer.

Han var en søn af Wilhelm von Ahlefeldt til Klein-Nordsee (d. 1754) og Benedicte Christine Charlotte f. von Schmettau. Ahlefeldt blev kornet reformé 1759 og kaptajn 1763, naturligvis uden at gøre tjeneste. 1767-69 studerede han ved Carolinum i Braunschweig og blev 1769 kammerjunker. Han forsøgte sig derefter i udenrigstjenesten, gik som attaché til Paris 1773, men vendte hjem 1775 og blev samme år kammerherre.

Han blev dernæst provst ved Sankt Hans Kloster i Slesvig 1777, Ridder af Dannebrog 1803, gehejmekonferensråd 1815. 1805-20 var han amtmand over Steinburg Amt. Ved sit giftermål (1776) med Sophie Charlotte Friederike friherreinde (Freiin) von Dehn (1759-1813) kom han i besiddelse af stamhuset Ludwigsburg, og 25. juni 1783 fik han tilladelse til at kaldes Ahlefeldt-Dehn og føre familiernes forenede våben. Hustruen havde arvet Ludwigsburg efter sin faders onkel, gehejmeråd grev Friedrich Ludwig von Dehn.

Hans økonomiske forhold var slette og tiderne vanskelige. Han måtte jævnligt optage lån i Ludwigsburg, og det endte med, at hovedgården med underliggende avisgårde afhændedes ved tvangssalg 1823 og et nyt Ahlefeldt-Dehnsk fideikommis blev oprettet af omliggende bøndergods. Han døde 3. marts 1829.

Noter

Kilder 
 P. Brock, "Ahlefeldt-Dehn, Carl Frederik Ulrik", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Castenskiold, Supplement til Adelslexicon, s. 6.

Carl Friedrich Ulrich
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Amtmænd fra Holsten
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Diplomater fra Danmark
Officerer fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Jens Juel Ahlefeldt-Laurvig

Jens Juel greve Ahlefeldt-Laurvig(en) (født 10. juni 1764 på Bjørnemose, død 20. november 1794 i Slesvig by) var en dansk politisk forfatter, bror til Frederik Ahlefeldt-Laurvig.

Han var søn af generalmajor, greve Christian Ahlefeldt-Laurvig (1732-1791) og Elisabeth Juel (1742-1803) og fødtes på den fynske herregård Bjørnemose. Han levede uden embedsstilling, sysselsat med politiske og litterære studier. Han døde i Slesvig 20. november 1794, altså kun 30 år gammel. Han ægtede 1788 Sophie Dorothea Hedemann (d. 17. februar 1820) og blev fader til Frantz Vilhelm Ferdinand Ahlefeldt-Laurvig.

Begavet med levende politisk sans, blev han som så mange her hjemme stærkt grebet af de ideer om den rette ordning af stat og samfund, som det 18. århundredes oplysningslitteratur og derefter Den franske Revolution satte i bevægelse. Flere mindre skrifter, som han udgav på tysk, men som tillige blev oversat til dansk, vidner derom. Det i 1791 udgivne arbejde Hingeworfene Gedanken über Regierung viser ham som en tilhænger af den oplyste enevælde med tanken om betydningen af pressefrihed, offentlighed i finansstyrelsen, standslighed og ophævelse af privilegievæsenet, ligesom han havde stærk sans for at hæve landalmuen. I andre småskrifter (se Rasmus Nyerups Lit. Lex.) fører han snart ordet for et nøje forsvarsforbund imellem de skandinaviske stater, snart fremhæver han betydningen af almindelig værnepligt og af at vende tilbage til simple, enkle sæder.

Kilder 
 Edvard Holm, "Ahlefeldt-Laurwigen, Jens Juel", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Grever fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Personer i oplysningstiden
Jens Juel
Personer fra Fyn
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Christian Ahlefeldt-Laurvig (flertydig)

Christian Ahlefeldt-Laurvig(en) kan henvise til flere personer:

 Christian Ahlefeldt-Laurvig (1732-1791) (1732-1791) – en dansk lensgreve, officer og godsejer (ved dåben: Christian Ahlefeldt)
 Christian Ahlefeldt-Laurvig (1789-1856) (1789-1856) – en dansk lensgreve, officer og godsejer (ved dåben: Christian Johan Frederik Ahlefeldt-Laurvig)
 Christian Ahlefeldt-Laurvig (1844-1917) – en dansk lensgreve, politiker og godsejer (ved dåben: Christian Johan Frederik Ahlefeldt-Laurvig)
Frederik Ahlefeldt-Laurvig (flertydig)

Frederik Ahlefeldt-Laurvig(en) er navnet på flere personer:

 Frederik Ahlefeldt-Laurvig (1760-1832) – dansk lensgreve, godsejer og officer
 Frederik Ahlefeldt-Laurvig (1817-1889) (1817-1889) – dansk lensgreve og godsejer
 Frederik Ahlefeldt-Laurvig (1834-1888) (1834-1888) – dansk greve, hofjægermester, godsejer og officer
 Frits Ahlefeldt-Laurvig (1870-1947) – dansk lensgreve, godsejer, diplomat og forfatter
(ved dåben: Frederik Ludvig Vilhelm Ahlefeldt-Laurvig)
Christen Pedersen Aaberg

Christen Pedersen Aaberg (15. september 1819 på Aaberggaard ved Vemb – 17. oktober 1897 sammesteds) var en dansk gårdejer og politiker.

Han var søn af gårdejer Peder Christensen Aaberg (1796-1873) og Maren Christensdatter (ca. 1794-1876), deltog i Treårskrigen 1848-50 og var fra 1860 eneejer af fædrenegården, medlem af Møborg Sogneråd fra 1853 med få afbrydelser til sin død, dets formand fra 1855. Han stillede op til Folketinget i Lemvig 1859, valgtes 1861 og repræsenterede kredsen til sin død, var endvidere 1864-66 medlem af Rigsrådets Folketing.

Han var oprindelig bondeven, forlod under grundlovskampen 1865-66 J.A. Hansen som en af de »syv vise Bønder« og tilhørte siden Mellempartiet og fra midt i 1870'erne Højre. Han var ikke nogen betydelig taler og blev aldrig fører i storpolitik, men han havde solid saglig viden inden for sit område og var medlem af Folketingets Finansudvalg 1868-77, 1879-84 og 1887-97. Han interesserede sig især for jernbaner (havde væsentlig del i loven om Vemb-Lemvig-banen 1874 og i gennemførelsen af Lemvig-Thyborøn-banen 1894), kystsikring, hedesag og plantning, sejladsen på Limfjorden, Ringkøbing Fjords udløbsforhold etc. og ansås på sin egn for autoritet i disse spørgsmål. Han stod hele sit liv Lars Dinesen nær, tog del i forligsforhandlingerne 1893-94 og var 1897 en af dem inden for Højre, der var ivrigst for at bevare ministeriet Reedtz-Thott. 1890 blev han som den første egentlige bonde Ridder af Dannebrog. 

Han blev gift 8. december 1851 i Møborg med Kirstine Zilstorff (født 9. september 1816 på Agergaard, Bøvling Sogn, død 5. februar 1903 på Aaberggaard), datter af musiker, senere proprietær Niels Sørensen Zilstorff (ca. 1778-1843) og Hanne Harpøth (1789-1848).

Han er begravet i Møborg. Der er rejst et mindesmærke for ham ved Lemvig 1899. Han er afbildet i bronzereliefportræt på gravstenen 1907 og i samtidige træsnit, bl.a. fra 1877.

Kilder 

 
 Ringkjøbing Amts Avis, 18. oktober 1897.
 Holstebro Avis, 18. og 25. oktober 1897.

 

Folketingsmedlemmer i 1860'erne
Folketingsmedlemmer i 1870'erne
Folketingsmedlemmer i 1880'erne
Folketingsmedlemmer i 1890'erne
Kommunalpolitikere fra Danmark
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Politikere fra Bondevennerne
Politikere fra Mellempartiet
Riddere af Dannebrog
Landmænd fra Danmark
Medlemmer af Rigsrådets Folketing
Folketingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Verdo

Verdo er en energikoncern fra Randers.Verdo forsyner varme, vand og el til private og erhvervsvirksomheder.

Verdo fremstiller energianlæg til industri og forsyning og handler med biomasse og anden brændsel. Inden for teknisk infrastruktur udskifter Verdo traditionel gadebelysning til LED-lys.

Verdo har 550 medarbejdere og en omsætning på 2,4 mia. kroner.

Morten Birch blev i april 2019 udnævnt til konstitueret direktør, efter at Kim Frimer var blevet fyret, og hvor forsyningstilsynet pålagde Verdo at tilbagebetale penge til varmekunderne i Randers, pga. en række kritisable sager vedr. overfakturering. Posten som administrerende direktør overtages af Jakob Flyvbjerg Christensen pr. 1. januar 2020.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Energiselskaber i Danmark
Virksomheder i Randers
Klemi Saban

Rahamin "Klemi" Saban (på hebraisk: רחמים 'קלמי' סבן) (født 17. februar 1980 i Netanya, Israel) er en israelsk tidligere fodboldspiller, der spillede som forsvarsspiller. Gennem karrieren spillede han for blandt andet Maccabi Netanya, Maccabi Tel Aviv,  Hapoel Be'er Sheva og Maccabi Haifa samt det rumænske storhold Steaua Bukarest.

Landshold 
Saban nåede at spille 25 kampe og score ét mål for Israels landshold, som han debuterede for i 2004.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Israel
Fodboldspillere fra Steaua Bukarest
Fodboldspillere fra Maccabi Haifa
Personer fra Netanya
Bibras Natkho

Bibras Natkho (på hebraisk: ביברס נאתכו) (født 18. februar 1988 i Kfar Kama, Israel) er en israelsk fodboldspiller, der spiller som offensiv midtbanespiller hos CSKA Moskva. Tidligere har han spillet for Hapoel Tel Aviv, PAOK og Rubin Kazan.

Landshold 
Natkho står (pr. april 2018) noteret for 49 kampe og 1 mål for Israels landshold, som han debuterede for den 3. marts 2010 i en venskabskamp mod Rumænien.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Israel
Fodboldspillere fra Rubin Kazan
Fodboldspillere fra PAOK F.C.
Arik Benado

Ariel "Arik" Benado (på hebraisk: אריאל "אריק" בנאדו) (født 5. december 1973 i Haifa, Israel) er en tidligere israelsk fodboldspiller og nuværende fodboldtræner, der med 94 kampe besidder landskampsrekorden for Israel, som han debuterede for i 1995. Han er i øjeblikket træner for barndomsklubben Maccabi Haifa.

Han spiller på klubplan som midterforsvarer hos Ligat ha'Al-klubben Maccabi Haifa i sin fødeby, hvor han har spillet i tre omgange gennem sin karriere. Han har desuden spillet i sammenlagt seks sæsoner for ligarivalerne Beitar Jerusalem

Benado har gennem sin karriere vundet ikke mindre end otte israelske mesterskaber. Heraf er de seks blevet vundet med Maccabi Haifa, og de to med Beitar Jerusalem.

Titler 
Israelske Mesterskab
 1994, 2001, 2002, 2004, 2005 og 2006 med Maccabi Haifa
 2007 og 2008 med Beitar Jerusalem

Israelske Pokalturnering
 1994, 2002 og 2006 med Maccabi Haifa
 2010 med Beitar Jerusalem

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Israel
Fodboldtrænere fra Israel
Fodboldspillere fra Maccabi Haifa
Personer fra Haifa