kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Shirin Ebadi

Shirin Ebadi (, født 21. juni 1947 i Hamedan) er en iransk advokat, tidligere dommer, foredragsholder, forfatter og aktivist.

Den 10. oktober 2003 blev Ebadi tildelt Nobels fredspris for sit betydelige og banebrydende arbejde for demokrati og menneskerettigheder, specielt arbejdet for kvinders, børns og flygtninges rettigheder. Hun var den første iraner og den første muslimske kvinde, der modtog prisen, og tusindvis modtog hende i lufthavnen, da hun vendte tilbage fra Paris, efter at modtaget prisen. Reaktionerne i Iran var blandede, entusiastiske støtter hyldede hende i lufthavnen, mens de konservative medier nedtonede prisens betydning og den daværende præsident Mohammad Khatami kritiserede prisen for at være politisk motiveret.

I 2009 offentliggjorde Norges Udenrigsminister Jonas Gahr Støre en udtalelse, der oplyste at Ebadis Nobels fredspris var blevet konfiskeret af de iranske myndigheder og at "Det var første gang at en Nobels fredspris var blevet konfiskeret af en statslig myndighed." Iran afviste anklagerne. 

Ebadi boede i Teheran, men hun har været i eksil i Storbritannien siden juni 2009, på grund af den stigende forfølgelse iranere, der er regimekritiske. I 2004 figurerede hun på Forbes Magazines liste over den "100 mest magtfulde kvinder i verden". Hun figurerer også på en liste over de "100 mest indflydelelsesrige kvinder i historien."

Forfatterskab 
Ebadi er forfatter til flere populære bøger om sit eget liv og sin politiske kamp. To af de bedst kendte er "Iran awakening"/"Iranske erindringer", som beskriver hendes egen opvækst, karriere, familieliv og politiske kamp i et Iran under store forandringer, og "Until we are free", som fokuserer på de forskellige sager, som hun har arbejdet med igennem sin karriere som menneskerettighedsaktivist.

Bibliografi

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 
 
 
 
  (betalingsmur)
 
Interviews
 
 
 
 

Video
 
 
 
Billeder
 

Personer fra Iran
Modtagere af Nobels fredspris
Aktivister fra Iran
Muslimer fra Iran
Æresdoktorer ved University of Cambridge
Fælleskøn

Fælleskøn eller utrum er, når grammatisk hankøn og hunkøn er slået sammen. Dette er eksempelvis sket på dansk, hvor navneord, der bøjes med "en" er fælleskøn, mens ord, der bøjes med "et" er intetkøn.

Navneord med fælleskøn får i bestemt form ental endelsen -en eller -n (bestemthedsmærke) føjet til stammen, fx: en bil – bilen, en pige – pigen.

Fælleskøn påvirker tillige formen af tillægsord, idet denne ikke får nogen tilføjelse (modsat intetkøn, hvor endelsen -t altid føjes til medmindre tillægsordet i forvejen ender på t).

Fælleskøn er en relativt sjælden kategori på indoeuropæiske sprog, da de fleste af de sprog, der har reduceret de oprindelige tre køn til to, har mistet intetkønnet, men det findes også på svensk, norsk og nederlandsk.

Hovedparten af nye navneord på dansk er fælleskøn og i dag er ca. 70% af de danske navneord i Retskrivningsordbogen fælleskøn.

Se også 
 Intetkøn
 Grammatisk køn

Litteratur 

 T. Hoffmann Jensen, N. Bro Mikkelsen, Verner Sørensen: Gjellerups Sproglære 3, 1.-3. real; 5. oplag; Gjellerup, København 1965; s. 33, 41

Grammatik
Fire på stribe

Fire på stribe er et spil for to personer. Brættet er normalt 7 felter vandret og 6 felter lodret, men andre dimensioner findes dog også.

Hver spiller skiftes til at placere en brik i stativet eller brættet. Når en brik sættes ned i stativet vil den lægge sig på det nederste ledige felt i den pågældende lodrette række.

Spillet fortsætter indtil en af spillerne har fire af sine egne brikker placeret på stribe (lodret, vandret eller diagonalt) eller indtil stativet er fyldt op med brikker uden at nogen spiller har fire brikker placeret på stribe.

Fire på stribe blev først solgt under det engelske varemærke Connect Four af Milton Bradley i februar 1974.

Spillet findes også i en mere avanceret 3-dimensionel udgave, der normalt kaldes Sogo.

Se også 
 Sogo
 Gomoku
 Teeko

Referencer

Eksterne henvisninger 

Brætspil
Droptank (flyvning)

En droptank er en aerodynamisk brændstoftank til ekstern montering under en flyvemaskine for at give forøget flyvetid, eller ekstra brændstofbeholdning i forbindelse med buddy refueling (jagerfly, der anvendes som tankfly). Som navnet antyder (to drop betyder 'at tabe' eller 'at slippe' på engelsk) kan en droptank bortkastes fra flyet, når den er tom eller i nødsituationer. 
Brugen af droptanke kan give et fly en større aktionsradius end det ellers havde. Som en tommelfingerregel bruges halvdelen af droptankens brændstof på at overvinde droptankens egen luftmodstand og vægt.

I Danmark stødte man første gang på droptanke i forbindelse med Besættelsen. Luftwaffes droptanke havde påskriften Keine Bombe.

Droptanke er simple og tømmes med overtryk fra flymotorens kompressor, som en spraydåse. Droptanke forsøges undgået, da de optager bombernes plads samt giver flyet et kraftigere radarekko.  

B-52 Stratofortress-bombeflyets droptank er den største droptank anvendt af fly. Af produktionsmæssige årsager, anvender nogle helikoptere droptanke der er designet til større hastigheder. 

Flyvemaskiner
Afløsningsordbog

Afløsningsordbog er en ordbog skrevet af Knud Hjortø og udgivet af foreningen Samfundet Modersmaalet i 1933.
Ordbogen indeholder forslag til danske afløsningsord for omkring 3.000 fremmedord. Afløsningsordbogen er tilgængelig på internettet.

Henvisninger og kilder

Ordbøger
Halenummer

Et halenummer er det nummer, militære flyvemaskiner har påmalet, oftest på – halen. Det svarer til bilernes nummerplade, idet al vedligeholdelse og eftersyn refererer til halenummeret og ikke flyets produktionsnummer.

Se også nationale kendingsbogstaver (fly)

Luftfart
Othello

Othello eller Otello har flere betydninger:

 Otello (Verdi) – en opera af Verdi fra 1887.
 Otello (Rossini) – en opera af Rossini, som første gang blev opført i 1816.
 Othello (skuespil) – en tragedie af Shakespeare fra ca 1603.
 Othello (slot) – et slot på Cypern.
 Othello (brætspil) – et brætspil.
 Othello (film fra 1906) – italiensk stumfilm fra 1906 af Mario Caserini og Gaston Velle
 Othello (film fra 1908) – dansk stumfilm fra 1908 instrueret af Viggo Larsen
 Othello (film fra 1952) – amerikansk film fra 1952 instrueret af Orson Welles
 Othello (film fra 1956) – sovjetisk spillefilm fra 1956 af Sergej Jutkevitj
 Othello (film fra 1965) – britisk film fra 1952 instrueret af Stuart Burge

Andet:
 Othellokage (eller Othellolagkage) – en slags lagkage.
 Othello er navnet på mindst 7 film.
Mikhail Fjodorovitj af Rusland

Mikhail I eller Mikhail Fjodorovitj Romanov (, ; født 12. juli 1596, død 13. juli 1645) var zar af Rusland fra 1613 til 1645. Han var den første zar af Huset Romanov, der regerede Rusland indtil Den Russiske Revolution i 1917. 

Mikhail Fjodorovitj Romanov var søn af Fjodor Nikítitj Romanov (senere kendt som patriark Filaret af Moskva) og Ksenija Ivanovna Sjestova (senere kendt som "den store nonne" Martha). Han blev valgt til zar af zemskij sobor (det første russiske parlament, ~ "landsmøde") den 7. februar 1613, efter at Moskva havde fordrevet den polske invasionshær.

Han var en gennemgående godmodig og yderst religiøs mand, men ingen stærk hersker. Under ham genopbyggedes landet efter mange års uro og kaos, mens man udadtil måtte gøre indrømmelser over for både Sverige og Polen. Faderen Filaret, der var patriark for den russisk-ortodokse kirke, ledte en væsentlig del af kejserrigets styre indtil sin død i 1633.

Eksterne henvisninger 

Regenter af Rusland
Huset Romanov
Den ingermanlandske krig
Personer knyttet til de urolige tider
Jan Garbarek

Jan Garbarek (født 4. marts 1947) er en norsk jazzmusiker af polsk afstamning, der spiller på en række forskellige instrumenter, men har sopransaxofonen som sit hovedinstrument. Han opfattes af mange som det mest udprægede eksempel på det, der kaldes en nordisk tone.

Garbarek opnåede verdensberømmelse for sin medvirken i Keith Jarretts europæiske kvartet. Derefter begyndte han at gøre sig bemærket på egen hånd. Foruden sin let genkendelige personlige klang, er han også kendt for at have inddraget inspiration fra mange forskellige musikalske stilarter i sin musik.

Blandt de mange musikere, som Garbarek har spillet sammen med, kan nævnes:

 Mari Boine
 Rainer Brüninghaus
 Bill Frisell
 Don Cherry
 Chick Corea
 Charlie Haden
 Hilliard Ensemble
 Zakir Hussain
 Keith Jarrett
 Manu Katché
 Gary Peacock
 Miroslav Vitous
 Eberhard Weber

Reference

Eksterne henvisninger 
 

Musikere fra Norge
Jazzsaxofonister
Victoriakorset

Victoriakorset (eng. Victoria Cross, officiel forkortelse VC) er den højeste militære britiske orden, der kan blive tildelt en person fra de britiske eller Commonwealths styrker for tapperhed udvist i fjendens nærvær. Ordenen kan tildeles tjenestegørende af enhver rang eller civile, der står under militær kommando.

Korset bærer inskriptionen "FOR VALOUR" (for tapperhed) på forsiden og på bagsiden modtagerens navn, rang, nummer, enhed og dato for handlingen, der resulterede i tildeling af ordenen. Victoriakorset, der altid overrækkes af monarken, er uddelt 1.355 gange, siden den blev indført i 1856 under Krimkrigen. Efter 1945 er ordenen kun blevet uddelt 13 gange senest i 2006 under kampene mod Taliban i Helmand-provinsen i Afghanistan. 
Alle Victoriakors støbes af bronze fra to kanoner, der blev erobret fra russerne under belejringen af Sevastopol. Ordenen er udformet som et kors med en krone, en løve og en inskription.

Victoriakorset kan aldrig fratages en modtager, uanset hvilken forbrydelse han har udøvet. En dødsdømt Victoriakors-modtager kunne bære sin dekoration under eksekvering af dommen.

Tilsvarende ordener 
 Den tilsvarende orden for andre civile og for handlinger, der ikke udføres over for en fjende, er George Cross.

Danske modtagere af Victoriakorset 

 Percy Howard Hansen, 1915, Gallipoli, Tyrkiet
 Jørgen Christian Jensen, 1917, Noreuil, Frankrig 
 Thomas Dinesen, 1918, Parvillers, Frankrig
 Anders Lassen, 1945, Comacchio, Italien (tildelt posthumt)

Se også 
 Tapperhedskorset
 Medal of Honor
 Jernkorset

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Victoria Cross Reference 

Ordener, dekorationer og medaljer fra Storbritannien
Småbladet buksbom

Småbladet Buksbom (Buxus microphylla) er en stedsegrøn busk.

Buske
Mari Boine

Mari Boine, tidligere kendt som Mari Boine Persen (født 8. november 1956 i Gámehisnjárga, Karasjok, Finnmark) er en samisk joik-sangerinde og formodentlig den internationalt bedst kendte repræsentant for sit folk. Hun har fornyet jojken ved at optage elementer fra bl.a. jazz, rock og folkemusikalske traditioner fra en række forskellige kulturer. Hun har optrådt over hele Europa samt i USA.

Boine har flere gange modtaget priser for sin kunst, som for eksempel kulturprisen fra hendes eget fylke, (Finnmark). Hun har desuden vundet tre Spellemanspriser, og i 2003 modtog hun Nordisk Råds Musikpris. 
18. september 2009 blev hun udnævnt til ridder første klasse av St. Olavs Orden for hendes artistiske mangfold.

Hun genopdagede den samiske kultur, mens hun arbejdede som lærerinde, og som dens repræsentant har hun spillet en vigtig rolle ved at knytte tættere bånd mellem de samiske befolkninger i Norge, Sverige, Finland og Rusland. Dette har hun blandt andet gjort gennem koncerter i Lowosero, samefolkets vigtigste bosættelse på den russiske Kolahalvø.

Hun blev inviteret til at optræde ved de olympiske vinterlege i Lillehammer i 1994 men afslog det, fordi hun så invitationen som et forsøg på at give det norske samfund et kulturelt alibi.

Mari Boine har også medvirket på andre musikeres indspilninger, bl.a. hos Jan Garbarek. Hun har videre givet vigtige bidrag til fredsprojektet One People.

Priser 
 1989 Spellemannprisen (åben klasse) for albummet Gula Gula
 1991 Finnmark fylkes kulturpris
 1993 Spellemannprisen (åben klasse) for albummet Goaskinviellja
 1993 Gammleng-prisen
 1994 Nordlysprisen
 1994 Brobyggerprisen
 1996 Spellemannprisen (åben klasse) for albummet Eallin
 2003 Nordisk Råds Musikpris

Diskografi 
Omfatter desuden remixer og coverversioner
 Jaskatvuoða Maŋŋá – Etter stillheten (1985)
 Gula Gula – Hør stammødrenes stemme (1989) (den oprindelige skandinaviske udgaven)
 Gula Gula (1990) (udgivet på ny af Peter Gabriels selskab "Real World")
 Salmer på veien hjem (1991) (med Kari Bremnes og Ole Paus)
 Mari Boine med Band Allians – Møte i Moskva (1992)
 Goaskinviellja – Eagle Brother (1993)
 Leahkastin – Unfolding (1994)
 Eallin/Live (1996)
 Radiant Warmth (1996)
 Bálvvoslatjna – Room Of Worship (1998)
 Eight Seasons – Gávcci Jahkejuogu (2001)
 Mari Boine Remixed By Odda Hámis (2001)
 Mari Boine/Inna Zhelannaya/Sergey Starostin: Winter In Moscow (2001 indspilt i 1992)
 Idjagieđas – In The Hand Of The Night (2006)
 Vuoi Vuoi Me – Henrik-Schwarz-Remix*Jaskatvuođa maŋŋá'' (2006, 1985)

Referentier

Eksterne henvisninger 

 
 
 
 Interview med Mari Boine på rootsworld.com  

Samer
Sangere fra Norge
Stor blåtop

 
Stor blåtop (Molinia litoralis) er en flerårig, urteagtig græsart med en tueformet vækst. Græsset kaldes også Pibegræs.

Beskrivelse 
Bladene er buet overhængende, flade med tydelig midterribbe og en hårløs bladskede. Oversiden er græsgrøn, mens undersiden er mere grågrøn. Om efteråret farves bladene smørgule. Ved den nederste ende af strået findes tre-fire knudeformede overvintringsorganer. Stråene har blade og "knæ", men kun helt nede i bladtuen. Det øverste, lange led er derimod bladløst. 

Blomstringen sker i juli-september. Blomsterne sidder endestillet i en løs top med sidegrene, som er op til 20 cm lange. De enkelte blomster er reducerede og mangler kron- og bægerblade, men de er overtrukket med et violet vokslag. Frøene er nødder.

Rodnettet er kraftigt, vidt udbredt og dybtgående med mange grove og trævlede rødder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 2,00 x 1,00 m (200 x 100 cm/år).

Hjemsted 

Stor blåtop er udbredt fra Lilleasien og Kaukasus til det meste af Europa. I Danmark er den ikke vildtvoksende. Den foretrækker voksesteder i fuld sol eller let skygge på en kalkholdig og gruset, men fugtig bund med et ringe næringsindhold. 

I det beskyttede vådområde Kolkheti nær søen Paliastomi i Georgien finder man arten på et sumpet bund sammen med flere tørvemosser: Sphagnum imbricatum, Sphagnum papilosum og Sphagnum acutifolium samt alm. fredløs, kongebregne, bukkeblad, Carex lasiocarpa (en art af star), guldazalea, hvid næbfrø, liden ulvefod, pontisk rododendron, rundbladet soldug, Solidago turtosa (en art af gyldenris), Smilax excelsa (en art af sarsaparil), tormentil og tørst

Note 

Blåtop
Flerårige urter
SUA

SUA har flere betydninger:

 Network Address Translation – også kaldet Source Network Address
 Specialklubben for abyssinier og somali
Scientisme

Begrebet scientisme dækker over en stærk tro på naturvidenskaben eller på bestemte videnskabelige forklaringer, eventuelt ud over disse forklaringers bæreevne.

Ligesom andre trosretninger kan scientisme række fra passioneret idealisme til fastfrossen dogmatik, der ikke tåler forandring og afviser al ny erkendelse. Dette kan komme til udtryk som et karaktertræk hos den enkelte person, eller være indbygget i en kultur via de bøger, der bruges i undervisningssystemet.

Scientisme kan opstå som modtræk til religion eller overtro, eller som modtræk til radikalt nye former for videnskab (se også paradigmeskift). På grund af scientisme tog det mange år at anerkende, at lyset har en hastighed, og at masse er energi.

Religion
Filosofi
Jaguar

Jaguaren (Panthera onca) er en af de store katte i kattefamilien. Den lever i Syd- og Mellemamerika og er tæt beslægtet med løven, tigeren og leoparden. Jaguaren er det største kattedyr i Amerika.


Beskrivelse 
En jaguar kan blive 1,1-1,9 meter lang, 70 cm høj til skulderen med en vægt på omtrent 55-110 kg. Den har den stærkeste kæbestruktur af alle kattedyr, og kan løbe op til 80 km/t. Den er i stand til at bide igennem flodskildpadders tykke skjold. I modsætning til de andre store katte, dræber jaguaren sit bytte med et bid gennem kraniet.

Deres levesteder varierer fra regnskove i Syd- og Mellemlamerika til mere åbent land, mens de sjældent ses i bjergrige områder. De er kendt for deres gode svømme- og klatreegenskaber og foretrækker ofte at leve ved floder og sumpe.

Jaguaren som mytologisk væsen 
Ligesom andre kattedyr, har jaguaren en central plads i indiansk religion, hvor den forbindes med både ild og vand, og derfor regnes den både som ødelæggende og frugtbarhedsgivende.

Mest omfattende og betydningsfuld er dog formentlig myten om Jaguarmennesket, som blev dannet af olmekerne, der levede i og omkring den sydlige del af den Mexicanske Golf (i dag områderne Istmo de Tehuantepec, La Venta og Tres Zapotes). Det ejendommelige ved myten er at den bredte sig til stammer som aztekerne, mixtekerne, zapotekerne og mayaerne hvor jaguaren faktisk kun har levet og lever i det sidstnævnte område.

Det er endvidere påfaldende, at den olmekiske mytiske jaguar-skikkelse dukker op igen i flere af de senere højkulturer hos andre folkegrupper. Det drejer sig ganske vist til dels om geografiske egne, hvor der lever aldeles virkelige jaguarer. Så at dens inddragelse i ritualer og myter ikke behøver at skyldes en fjern tids olmekiske forestillinger. Men et ganske bestemt træk viser, at der er en sammenhæng. Hos olmekerne var jaguaren og den mytiske menneske-jaguar, forbundet med forestillinger om vand og regn, hvad der religionshistorisk set er en højst usædvanlig forbindelse.

Se også 

 Hybridkat

Eksterne henvisninger 
A-Z Animals 

Mellemamerikas fauna
Sydamerikas fauna
Amarant-familien

Amarant-familien (Amaranthaceae) er vidt udbredt på kloden. Det er mere eller mindre sukkulente urter, som ofte har opsvulmet bladfod. De foretrækker lysåbne og tørre eller saltholdige levesteder: strandbredder, stepper, buskstepper eller ørkener. De små blomster har ofte kun få frugtanlæg. Frugterne er kapsler.

 Amarant (Amaranthus)
 Mælde (Atriplex)
 Bede-slægten (Beta)
 Celosia
 Gåsefod (Chenopodium) – også (men fejlagtigt) kaldet "Mælde"
 Ungkarleknap-slægten (Gomphrena)
 Salturt (Salicornia)
 Sodaurt (Salsola)
 Spinat (Spinacia)

Noter 

Nellike-ordenen
Gåsefod

Gåsefod (Chenopodium) er en planteslægt, der ofte kaldes for "Mælde" ligesom Atriplex (der rettelig hedder det). Det er en stor slægt med mange arter. I Danmark er der fundet knap 40 arter. Her nævnes kun de, som ses jævnligt, eller som har relevans som afgrødeplanter.

 Hvidmelet gåsefod (Chenopodium album)
 Jordbærspinat (Chenopodium capitatum)
 Druegåsefod (Chenopodium chenopodioides)
 Figenbladet gåsefod (Chenopodium ficifolium)
 Aksjordbærspinat (Chenopodium foliosum)
 Blågrøn gåsefod (Chenopodium glaucum)
 Hjertebladet gåsefod (Chenopodium hybridum) 
 Kaniwa (Chenopodium pallidicaule)
 Mangefrøet gåsefod (Chenopodium polyspermum)
 Chenopodium purpurascens
 Quinoa (Chenopodium quinoa) eller "Kvinoa"
 Rød gåsefod (Chenopodium rubrum)
 Grøn gåsefod (Chenopodium suecicum)
Sneleopard

Sneleoparden (Panthera uncia  syn. Uncia uncia) er en af de store katte. Den lever i bjergene i det centrale Asien. Sneleoparden kan veje op til 75 kg, den kan skelnes fra andre arter på dens forholdsvis lange hale, der sikrer den balancen på selv stejle overflader. Derudover bruges halen til at dække dyrets næse og mund, når det er meget koldt.

Sneleoparden er den eneste kat under Panthera-familien, som ikke kan brøle.

Bestand 
På grund af dens sky natur er bestandens eksakte størrelse ikke kendt, men det estimeres at der lever mellem 3500-7000 individer i bjergegnene i Centralasien, samt mellem 600 og 700 individer i zoologiske haver rundt om i verden.

Taksonomi 
Indtil for nylig blev sneleoparden henført til sin egen slægt Uncia, men tilhører nu slægten Panthera sammen med mange af de andre store kattedyr.

Kilder 

 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Uncia uncia

Dyr fra Centralasien
Store katte
Panter

Panteren er en betegnelse for genetiske varianter af forskellige kattedyr. Som oftest menes en sort leopard  (Panthera pardus), en sort jaguar (Panthera onca) eller en sort puma, men det kan også være - oftest sorte - varianter af andre kattearter.

På nogle sprog er det ikke den sorte farve der er afgørende. Her er det den klassiske grå farve som man også kender fra de noget mindre huskatte. 

Kattefamilien
Puma

Pumaen (latin: Puma concolor) er et kattedyr, der findes i Nord- og Sydamerika. Dyret er gul-brunt med sorte ører og hale. Pumaen kan løbe op til 50 km/t, hoppe 6 m langt fra stående position, 13 m i fart samt 2,5 m op i luften og vejer ofte over 70 kg. Hanner kan blive over 2,5 meter lange, inklusiv hale, og hunner kan blive 2 meter lange og veje omkring 35-40 kg. Trods deres størrelse tilhører de underfamilien Felinae (små katte), grundet deres udformning af tungebenet. 
Pumaer bliver i naturen omkring 10 år gamle, mens de i fangenskab kan nå 25 års alderen.

Eksterne henvisninger 

Sydamerikas fauna
Pumaslægten
Nordamerikas fauna
Romulus Augustus

Romulus Augustus (formentlig født omkring 461 e.Kr., død efter år 511 e.Kr.) var den sidste af det Vestromerske Riges kejsere.

Han blev født under navnet Flavius Romulus som søn af den romerske politiker, militærleder og diplomat Flavius Orestes (død 476).

Flavius Romulus blev proklameret som kejser under kejsernavnet Romulus Augustus den 31. oktober 475 e.Kr. Den 4. september 476 blev han tvunget til at abdicere af Odoaker, en handling, som længe er blevet set som slutningen på Det Vestromerske Rige (derimod fortsatte Det Østromerske Rige helt til 1453). Men på den tid havde Rom allerede mistet sit herredømme over provinserne, og germanske generaler som Odoaker havde længe den virkelige magt bag den kejserlige trone.

Han er tit kendt under øgenavnet "Romulus Augustulus" Den latinske endelse -ulus formindsker ethvert navneord; herfra "Augustulus", som betyder "Den lille Augustus." Hans virkelige kejsernavn var dog Romulus Augustus.

Modsat mange af de tidligere vestromerske kejsere levede Romulus godt efter tronfrasigelsen. På grund af hans ungdom skånede Odoaker ham, selvom om Romulus' far, Orestes – som havde sat ham på tronen – blev henrettet. Romulus blev sendt til Campanien for at leve med nogle slægtninge. Han blev også tildelt en årlig indkomst, som senere blev godkendt af Odoakers besejrer Theoderik den Store i 507 e.Kr. og igen i 511. Romulus grundlagde et kloster, der overlevede i flere århundreder, men han synes ikke at have overlevet til genoprejsningen af romersk herredømme i Italien i 536 e.Kr.

Hans legitimitet som den sidste kejser er der ofte sat spørgsmålstegn ved. Han blev aldrig anerkendt af den østromerske kejser Zenon, som vedblev at anerkende Julius Nepos som kejser, selv efter Orestes' deportation af ham i 475. Dog har moderne udsagn vedkendt Romulus, og ikke Nepos, som den sidste kejser af det Vestromerske Rige.

Romulus Augustus i fiktion 
Romulus Augustus er den centrale karakter i Friedrich Dürrenmatt's stykke Romulus der Große, som handler om de sidste dage af Romulus' kejsertid og forholder sig ret frit til historiske fakta. Han er også en af personerne i Valerio Massimo Manfredis bog, Den sidste Legion, der i 2007 blev filmatiseret af Zephyr Films instrueret af Doug Lefler.

Noter

Eksterne henvisninger 

Tjek fødsels- og dødsår
Kejsere fra Romerriget