kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
American Federation of Labor

American Federation of Labor (AFL, i dag: American Federation of Labor and Congress of Industrial Organizations (AFL-CIO)) var et af de første fagforbund i USA.

Den blev grundlagt den 8. december 1886 af Samuel Gompers ved en reorganisering af forgængeren "Federation of Organized Trades and Labor Unions", i Columbus, Ohio. Gompers var indtil sin død i 1924 præsident for AFL.

AFL var i den første halvdel af det 20. århundrede det største fagforbund i USA, også efter at den mere radikale "Congress of Industrial Organizations" (CIO) forlod forbundet i 1938.

AFL bedrev en "ganske enkelt" fagforeningspolitik. Dette stod i modsætning til den mere radikale "Industrial Workers of the World" (IWW). AFL koncentrerede sig om arbejderes direkte, aktuelle krav og stillede ikke spørgsmålstegn ved ejerskabet af produktionsmidlerne. Den foretrak taktisk understøttelse af enkeltpolitikere som støttede arbejdernes interesser, frem for hele partier.

I 1955 sluttede AFL sig igen sammen med CIO og eksisterer i dag som AFL-CIO. I juli/august 2005 udtrådte talrige fagforeninger (herunder serviceforbundet SEIU, der var det største enkeltforbund) og dannede den nye paraplyorganisation "Change to win".

Præsidenter for AFL 1886-1955 

 1886-1894: Samuel Gompers
 1894-1895: John McBride
 1895-1924: Samuel Gompers
 1924-1952: William Green
 1952-1955: George Meany, derefter præsident for AFL-CIO

Weblinks 

 Trennung zur Goldenen Hochzeit. US-amerikanischer Gewerkschaftsdachverband AFL-CIO gespalten. Fra: Analyse+kritik Nr. 497 19. august 2005

Kilder 
 Thomas Greven (2006): Nur Bruch oder auch Aufbruch? Die Spaltung der US-Gewerkschaften. I: Das Argument für Philosophie und Sozialwissenschaften 264, 48. Jg., 1/2006, S.85-94 (Schwerpunktheft "Aussichten auf Amerika")
 Malte Meyer (2002): Neuanfang in der Defensive. US-Gewerkschaften unter Handlungsdruck. Hamburg: VSA
 Ingar Solty (2006): Die Spaltung der amerikanischen Gewerkschaften. Niedergangssymptom oder Neuanfang der amerikanischen Arbeiterbewegung? I: Sozialismus, 33. Jg., 1/2006, S.28-35

Organisationer fra USA
Congress of Industrial Organizations

Congress of Industrial Organizations eller CIO var et amerikansk fagforbund, som fortrinsvis rummede ufaglærte industriarbejdere.

CIO havde medlemmer i USA og Canada og havde sin største indflydelse under Depressionen i 1930'erne.

CIO blev grundlagt i 1935 som et radikalt svar på den politik, som blev ført af de faglærtes fagforbund American Federation of Labor (AFL). Indenfor rammerne af den Industrielle revolution var der opstået en ny klasse af ufaglærte arbejdere, såsom montører ved samlebåndene i bilfabrikkerne. Denne nye arbejderklasse blev indtil da ikke slagkraftigt repræsenteret af nogen fagforening.

CIO mistede indflydelse i 1950'erne. I 1955 sluttede CIO sig igen til AFL under navnet American Federation of Labor-Congress of Industrial Organizations (AFL-CIO) som fortsat eksisterer. Et af dens mest kendte medlemmer var den mangeårige leder af det amerikanske kommunistparti CPUSA, Gus Hall, som også organiserede strejker for dem.

Præsidenter for CIO 
 1935–1940 John L. Lewis
 1940–1952 Philip Murray
 1952–1955 Walter Reuther

Kilder 
 Saul D. Alinsky: John L. Lewis: An Unauthorized Biography. Kessinger Publishing 2007, .

Organisationer fra USA
Karantænetalen

Karantænetalen blev holdt af den amerikanske præsident Franklin Delano Roosevelt den 5. oktober 1937 i Chicago hvor han opfordrede til en international "karantæne for aggressorer" som et alternativ til det politiske klima med amerikansk isolationisme som var fremherskende på daværende tidspunkt. Talen intensiverede den isolationistiske tendens, og forårsagede protester fra isolationister og fjender af intervention. Ingen lande blev direkte nævnt i talen, men den blev fortolket som henvendt mod Japan, Italien og Tyskland. Roosevelt foreslog anvendelse af økonomisk pres, et kraftigt svar, men knap så direkte som et egentligt angreb.

Offentlighedens svar på talen var blandet. Den blev stærkt kritiseret af Hearst-ejede aviser og Robert R. McCormick fra Chicago Tribune, men senere kompendier med ledere viste generel støtte i de amerikanske medier.

Fodnoter

Kilder 
 Franklin D. Roosevelt and American foreign policy, 1932-1945: with a new afterword, Robert Dallek, 1995, Oxford University Press. Page 152. Google Books. .
 No more killing fields: preventing deadly conflict. David A. Hamburg, Cyrus R. Vance, 2003, Rowman & Littlefield. Pages 36-37. Google Books. .

Illinois' historie
USA under 2. verdenskrig
Taler
Begivenheder i 1937
Shine-Dalgarno-sekvensen

Shine-Dalgarno-sekvensen, som først blev beskrevet af de australske forskere John Shine and Lynn Dalgarno er et ribosomalt bindingssted i mRNA, beliggende 16 nukleotider ovenfor startcodon-AUG. Shine-Dalgarno-sekvensen findes kun i prokaryote celler. Den konserverede seks base sekvens er 5´-AGGAGG og den hjælper ribosomet med at binde mRNA og starte proteinsyntesen.

Molekylærbiologi
Risum

Risum kan henvise til flere stednavne i Danmark:
 Risum (Asperup Sogn) – en bebyggelse i Asperup Sogn, Middelfart Kommune
 Risum (Borbjerg Sogn) – en bebyggelse i Borbjerg Sogn, Holstebro Kommune
 Risum (Åsted Sogn) – en bebyggelse og et ejerlav i Åsted Sogn, Skive Kommune
 Se også
 Risum Enge ved Limfjorden er et naturbeskyttelsesområde
 Risum ved Lindholm i Sydslesvig
Derudover findes Risum som personnavn.
Ryan Adams

Ryan Adams (født 5. november 1974) er en amerikansk sanger.

For ham var country-musik en del af hans musikalske opvækst. Som teenager udviklede han imidlertid smag for punk, især Black Flag, og startede som 14-årig sit eget punkband, The Patty Duke Syndrome, opkaldt efter tv-skuespillerinden Patty Duke, som Adams var forelsket i i sine teenage-år.

Efter et par år med punkmusik fik Adams trang til at udvide sit musikalske repertoire, og som 19-årig startede han gruppen Whiskeytown.

Whiskeytown spillede country med et ungdommeligt respektløst og dog hengivent forhold til genren. Gruppen blev et af de største navne indenfor den alternative country, inden de som følge af en kombination af kaotiske personligheder og internt pladeselskabsfnidder gik i opløsning med kun tre albums bag sig.

Solokarriere
Allerede ved gruppens opløsning havde Ryan Adams opnået et vist navn i undergrunds-kredse som en formidabel sangskriver, men det helt store gennembrud for ham kom, da han slog ind på sin solokarriere. Musikalsk har hans soloudgivelser fjernet sig fra country-lyden og været orienteret mod et mere traditionelt rock-udtryk, og Adams mestrer både den intimt bekendende singer-songwriter-stil og den skråsikre støjende og udskejende rock'n'roll.

Solo-debut'en Heartbreaker fik imponerende anmeldelser, og Ryan Adams kunne for en tid sole sig i anmeldernes ubetingede velvilje. Dog har hans stjerne funklet knap så stærkt i den senere tid, ikke mindst grundet den udpræget rockede 'Rock'n'Roll', der bar præg af hastværk og muligvis var et bestillingsarbejde fra pladeselskabets side. Tilliden blev dog genvakt med de to forslåede udgivelser Love Is Hell Part 1 + 2, og senest har han genfundet sine country-rock-rødder på det nys udgivne dobbeltalbum Cold Roses.

Adams har modsat sit forbillede Gram Parsons formået at runde de 30 samt holde den kreative damp oppe: på under et år (fra maj 2005 til januar 2006) udsendte han tre albums på et år, der alle rummer flere stjernestunder.

Ryan Adams holdt i 2006 et års albumpause, hvor han også blev sit stof- og alkoholmisbrug kvit, og udsendte derefter studiealbummet Easy Tiger i juli 2007.

Kontroverser 
Ryan Adams er af flere kvindelige samarbejdspartnere og sin ekskone Mandy Moore blevet beskyldt for at have udnyttet sin position i musikmiljøet til at manipulere kvindelige kunstnere seksuelt. Sangskriveren Phoebe Bridgers har skrevet flere sange, der handler om hans grænseoverskridende adfærd på sit album Punisher(2020).

Diskografi

Albums 
 2000: Heartbreaker
 2001: Gold
 2002: Demolition
 2003: Love Is Hell pt. 1 - ep
 2003: Love Is Hell pt. 2 - ep
 2003: Rock'n'Roll
 2005: Cold Roses
 2005: Jacksonville City Nights
 2006: 29
 2007: Easy Tiger
 2008: Cardinology
 2010: Orion
 2010: III/IV
 2011: Ashes & Fire
 2014: Ryan Adams
 2017: Prisoner

Referencer 

Sangere fra USA
Fra DR's Musikleksikon
Vandspir

 
Vandspir (Hippuris vulgaris) eller Hestehale er en 20-80 cm høj vand- eller sumpplante, der vokser i vandhuller, søer, vandløb og fjorde. Den er velegnet til havedamme.

Beskrivelse 
Vandspir er en flerårig, urteagtig plante med en opret eller opstigende og med tiden fladedækkende vækstform. Stænglen er rund, svagt furet og ofte rødligt anløbet forneden. Den bærer kranse med 8-12 blade i hver. Bladene er ustilkede, linjeformede og helrandede. Undervandsblade er båndformede og mange gange længere end dem oppe i fri luft. Blomstringen foregår i juni-august, hvor man finder blomsterne i de øverste bladhjørner. De er uregelmæssige og så stærkt reducerede, at de udelukkende består af én støvdrager og én griffel. Frugterne er nødder.

Rodsystemet består af en vandret krybende jordstængel og et stort antal trævlerødder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,75 x 0,10 m (75 x 10 cm/år), heri ikke medregnet skud fra aflæggere.

Hjemsted 

Vandspir hører hjemme i Mellemøsten, Nordamerika (inklusive Grønland), Chile og Europa (inklusive Svalbard og Jan Mayen). Den er knyttet til lysåbne eller let skyggede og fladvandede steder, hvor den spredes både ved frø og ved sine jordstængler, der kryber frem gennem bundlaget. Man finder den i damme, småsøer, fjorde og langsomt strømmende vandløb.

I Danmark er Vandspir temmelig almindelig i det meste af landet.

I vandhuller ved Kangerlussuaq i det sydlige Vestgrønland findes arten sammen med bl.a. bukkeblad, fjeld-pindsvineknop, krybende ranunkel, nåle-sumpstrå, rust-vandaks, sylblad og trådvandaks.

Anvendelse 
Vandspir er en vandplante, som er særdeles velegnet til havedamme i alle størrelser. Planten gror på dybder fra 0-100 cm, hvilket giver den en enorm fordel i forhold til andre mere krævende eller sarte undervandsplanter. Vandspir fungerer som en vandrensende og iltgivende plante, og den kan sammenlignes med alm. vandpest og tornfrøet hornblad. Når den skal plantes i havedammen, kan vigtigheden ved at bruge trådkurve ikke understreges nok, idet den ligesom vandpest har tendenser til at dominere andre planter ved sin voldsomme spredning.

Fodnote

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Vandplanter
Flerårige urter
Sumpplanter
Afrika Bambaataa

Afrika Bambaataa er en amerikansk hiphop-DJ, der blev født i Bronx i 1957 under det borgerlige navn Kevin Donovan. Dette navn blev dog skiftet ud med det gamle zulu-høvdinge navn i slutningen af 70'erne, da han begyndte at arrangere block-parties og breakdance-konkurrencer.

I 1980 udsendte han sammen med The Soul Sonic Force singlen 'Zulu Nation Throwdown', der for første gang præsenterede den afroamerikanske organisation Zulu Nation, der var en samling af musikere, breakere og graffitikunstnere, der var – og er – stærkt inspireret af afrikanske legender og historie. 

Efterfølgende udsendte Afrika Bambaataa en række singler, men det var først med 'Planet Rock' fra 1982, at der for alvor kom opmærksomhed på ham. Nummeret samplede den tyske gruppe Kraftwerk's 'Trans-Europe Express' og 'Numbers', og fusionen mellem hiphopbeats og techno skaffede en placering i toppen af hitlisterne – og ikke mindst en gudestatus i breakdance-miljøerne.

Med 'Looking for the Perfect Beat' og 'Unity' holdt Afrika Bambaataa fast i sin popularitet. I 1984 udgav han sit første album 'Shango Funk Theology', der blev fulgt af' Beware (The Funk is Everywhere)' året efter samt 'The Light', der med gæsteoptrædener af bl.a. George Clinton, Boy George og UB40 pegede i nye kunstneriske retninger.

Fra slutningen af 80'erne fokuserede Afrika Bambaataa mest på The Zulu Nation, før han i 1997 vendte tilbage med albummet 'Zulu Groove'.

Det seneste udspil fra den gamle mester var i 2004, hvor 'Dark Matter of Moving at the Speed of Light' kom på gaden.

Diskografi

Albums 
 1980: Zulu Nation Throwdown 12"
 1982: Planet Rock 12" 1983: Looking for the Perfect Beat 12" 1984: Unity 12" 2004: Dark Matter Moving at the Speed of Light''

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fra DR's Musikleksikon
Hiphoppere fra USA
Ringeklokke

En ringeklokke er en anordning til signalering i trafikken; ses hyppigt anvendt i forbindelse med cykling.
Farver, størrelser samt tonehøjde veksler fra anordning til anordning. Enkelte mere dyre modeller ses også med en flerklang, der, jf. producenterne, kan høres på lang afstand. Placeres på styret, så den er inde for cyklistens rækkevidde.

Jf. den danske lovgivning skal anordningen kunne høres på lang afstand med en høj, klar tone og jf. borger.dk må anordningen ikke erstattes af for eksempel et båthorn.

Se også
 Cykelklokke

Køretøjsteknologi
Cykeludstyr
Skid Row

Skid Row er et amerikansk hard rock-band, der blev dannet i 1986 i Toms River, New Jersey. De havde deres storhedstid i slutningen af 80'erne og starten af 90'erne, hvor de toppede de amerikanske hitlister med sange som "18 And Life", "Youth Gone Wild" og "I Remember You".

Historie
Skid Row blev dannet i 1986 i Toms River, New Jersey af guitaristen Dave Sabo og bassisten James Southworth. Navnet Skid Row er taget efter Phil Lynotts og Gary Moores irske band af samme navn, men Phil Lynott og Gary Moore valgte af sælge rettighederne til det nye Skid Row. 3 år senere udkom deres debutalbum, som blev en kæmpe succes og opnåede en imponerende 5. plads på den amerikanske albumliste. Albummet var især præget af den karakteristiske glam metal-lyd, som var meget populær i 80'ernes USA. I 1991 udkom så bandets andet album, Slave To The Grind, som endte som nummer 1 på den amerikanske albumliste. Dette album var dog mere præget af den nye Groove metal-lyd, som vandt frem i starten af 90'erne. Dog havde albummet også den karakteristiske Skid Row-lyd, som man kendte fra debutalbummet. Fire år senere udkom deres tredje album, Subhuman Race. Dette blev dog ikke nær så succesfuldt som de to forgående og opnåede således kun en 35. plads på den amerikanske albumliste. Året efter valgte forsangeren, Sebastian Bach, at forlade bandet, hvilket fik resten af bandet til at trække stikket. Tre år senere blev bandet dog gendannet med en ny forsanger, Johnny Solinger. Efterfølgende har bandet udgivet to albums yderligere, Thickskin og Revolutions per Minute, men disse har end ikke nået en placering på den amerikanske albumliste.

Bandmedlemmer
ZP Theart (Forsanger)
Dave Sabo (Guitarist)
Scotti Hill (Guitarist)
Rachel Bolan (Bassist)
Rob Hammersmith (Trommeslager)

Diskografi
Skid Row (1989)
Slave To The Grind (1991)
Subhuman Race (1995)
Thickskin (2003)
Revolutions per Minute (2006)
The Gang's All Here (2022)

Eksterne henvisninger 

Den officielle hjemmeside
 

Heavy metal-grupper
Metalgrupper fra USA
Musikgrupper fra 1986
All Saints

All Saints var et engelsk pigeband, der var aktive i perioden 1996-2001 og igen fra 2006-2009. Selv om All Saints kun nåede at udgive to album, inden gruppen blev opløst i 2001, opnåede gruppen alligevel en vis popularitet.

I modsætning til det dominerende pigeband i 1990'erne,  Spice Girls var All Saints ikke skabt og sammensat af en producer. All Saints blev dannet af de to korsangerinder Melanie Blatt og Shazney Lewis. Oprindeligt havde de et tredje medlem Simone Rainford, og gruppen hed All Saints 1.9.7.5. efter pigernes fødselsår, men pigerne blev uenige om den musikalske linje, og Simone forlod gruppen.

I stedet kom søstrene Natalie og Nicole Appleton med, og i 1997 var debuten All Saints klar. Gruppens første single "I Know Where Its At" klarede sig pænt, men det helt store gennembrud kom med "Never Ever".

I forbindelse med Leonardo DiCaprio-filmen The Beach lavede All Saints nummeret "Pure Shores", der var produceret af William Orbitt. Nummeret blev et af gruppens største hits, og blev i 2000 fulgt op af gruppens andet album Saints and Sinners, der blandt andet indeholdt nummeret "Black Coffee".

Melanie Blatt mødte Jamiroquai-bassisten Stuart Zender, som siden forlod funk-gruppen for at bruge tid på Melanie og deres fælles barn. Nicole Appleton nåede at date Robbie Williams, hvilket resulterede i nummeret "Bootie Call", før hun fandt sammen med Liam Gallagher fra Oasis, og søsteren Natalie dannede par med Liam Howlett fra The Prodigy.

I 2001 gik kvartetten hver til sit, angiveligt efter længere tids skænderier. Alle fire medlemmer forsøgte sig efterfølgende med solo-karrierer uden den store succes.

Efter flere års barsel til alle gruppens medlemmer blev All Saints gendannet i 2006, og det tredje album Studio 1 udkom i november måned med førstesinglen "Rock Steady". Selvom singlen opnåede en 3. plads, opnåede albummet kun en 40. plads i sin første uge på den engelske hitliste.

Gruppen blev igen opløst i 2009, og den 25. maj døde Simone Rainford af nyresvigt som følge af cancer i en alder af 38 år.

I november 2013 blev det offentliggjort, at gruppen igen ville blive gendannet på en turne, hvor de var opvarmning til Backstreet Boys ved fem koncerter i Storbritannien og Irland i 2014.  De indspillede deres fjerde studiealbum Red Flag, som udkom den 8. april 2016.

Diskografi

Albums 
1997 All Saints
2000 Saints & Sinners
2006 Studio 1
2016 Red Flag
2018 Testament

Opsamlingsalbums 
 2001 All Hits
 2007 Pure Shores: The Very Best of All Saints

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

 
Musikgrupper fra 1993
Fra DR's Musikleksikon
Popgrupper fra Storbritannien
Jim Sheridan

Jim Sheridan (født 6. februar 1949) er en irsk filminstruktør og manuskriptforfatter, kendt for sine Oscarnominerede film Min venstre fod og I faderens navn.

Filmografi i udvalg 
 Min venstre fod (1989)
 I faderens navn (1993)
 The Boxer (1997)
 In America (2003)

Eksterne henvisninger 
 

Manuskriptforfattere fra Irland
Filminstruktører fra Irland
Amerikanske krigsministre

Krigsministeren eller Secretary of War var et medlem af den amerikanske præsidents kabinet helt fra George Washingtons embedstid. En tilsvarende stilling, med titlen "Secretary at War" eller "Secretary of War" blev udpeget til at tjene Konføderationskongressen under den forudgående forfatning mellem 1781 og 1789. Benjamin Lincoln og senere Henry Knox beklædte denne post. Da Washington blev indsat som den første præsident efter vedtagelsen af USA's forfatning, udpegede han Knox til at fortsætte. 

Krigsministeren ledede det amerikanske krigsministerium. I starten havde han ansvar for alle militære forhold. I 1798 blev flådeministeren optaget i kabinettet, og krigsministerens opgaver blev indskrænket til at vedrøre hæren. I 1947 blev de to poster igen slået sammen under Forsvarsministeren. Krigsministeren blev udskiftet med en minister for hæren og en minister for luftvåbnet, som sammen med ministeren for flåden blev underlagt forsvarsministeren – hvilket betød at de ikke havde sæde i kabinettet.

Krigsministre

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Secretaries of War and Secretaries of the Army: Portraits and Biographical Sketches

Krigsministre
La Liga 2006-07

La Liga 2006–07 var den 76. sæson oprettelsen af ligaen. Den fandt sted fra den 27. august 2006 til den 17. juni 2007. Real Madrid vandt La Liga på en bedre head to head mod FC Barcelona. Celta de Vigo, Real Sociedad and Gimnàstic de Tarragona rykkede med de tre laveste placeringer ned i Segunda División.

Slutstillingen 

K = Kampe spillet; V = Vundne kampe; U = Uafgjorte kampe ; T = Tabte kampe; Mål+ = Mål for; Mål- = Mål imod; +/- = Mål forskel; Point = Point
Regler for klassifikation: 1. point; 3. head-to-head; 3. mål difference; 4. mål scoret
1 Real Madrid og Barcelona er rangeret efter deres head-to-head rekord. I deres to kampe mod hinanden, har Real 4 point og Barcelona har 1 point:
Real Madrid 2 – 0 Barcelona (22. oktober 2006, Santiago Bernabéu)
Barcelona 3 – 3 Real Madrid (10. march 2007, Camp Nou)
2 Real Zaragoza og Atlético de Madrid er også rangeret efter deres head-to-head rekord. Zaragoza vandt alle kampe mod Atlético denne sæson:
Atlético de Madrid 0 – 1 Real Zaragoza (29. oktober 2006, Vicente Calderón)
Real Zaragoza 1 – 0 Atlético de Madrid (18. march 2007, La Romareda)
3. Da Getafe var finalist i Copa del Rey sammen med Sevilla FC, som kvalificerede sig til UEFA Champions League i 3. kvalifikationsrunde, bliver Getafe tildelt en plads i UEFA Cup.

Forfremmet til La Liga 
 Real Valladolid
 Real Murcia
 UD Almería

Topscorerlisten (El Pichichi) 
 Last updated 17 June 2007

Zamora trofæ 

Sidst opdateret 17. juni 2007

2006–07 resultater 
Sidst opdateret 17. juni 2007 

hjemmeholdet er opført i venstre kolonne. Blå viser en sejr til hjemmeholdet, mens en rød repræsenterer et tab for hjemmeholdet.

Stadium

Geografisk placering 

Fodboldsæson 2006-07
Tony Allen

Tony Oladipo Allen (født 12. august 1940 i Lagos, Nigeria, død 30. april 2020 i Paris) var en nigeriansk trommeslager, komponist og sangskriver.

I forhold til langt de fleste andre af jazzens store instrumentalister var Tony Allen noget af en sen starter. Det var først omkring de 18 år, at Allen på egen hånd kastede sig over trommerne for ved hjælp af stakke af lp’er og musikmagasiner at udvikle sin egenartede stil og teknik.

Blot seks år senere blev Allen inviteret til audition hos den aspirerende bandleder Fela Kuti, der straks faldt for trommeslagerens egenartede stilistiske sammenblanding af jazz og den vestafrikanske dansegenre ’Highlife’, og Tony Allen blev medlem af Kutis tidlige band ’Koola Lobitos’.

Allen var en fast del af den karismatiske multi-instrumentalists band, indtil han gik sine egne veje i 1978, og hans unikke og stilskabende trommespil dannede fundamentet for genren ’Afrobeat’. Efter sigende måtte Kuti hente ikke mindre end fire nye trommeslagere til bandet efter Allen gik, for stadig at kunne bygge sine lange groovy forløb op omkring den slags skævvredne rytmiske teksturer, som Allen var
mesteren af.

Tony Allen dannede sit eget band efter at have forladt Fela Kutis, men ud over albummet No Discrimination fra 1980 blev der temmelig stille omkring den ellers så larmende trommeslager i årene efter tiden med Kuti. Han flyttede til Paris i løbet af 80’erne og gled ud af det musikalske rampelys, indtil Fela Kuti døde af AIDS i 1997, og ’Afrobeat’-musikken gjorde comeback i skyggen af dens største kreative krafts død.

I 1999 udgav Allen comeback albummet Black Voices efter et 10-årigt hul i en ellers konstant strøm af udgivelser. Siden blev Tony Allen igen centrum i den genopblomstrende Afrobeat-bevægelse, uden at man dog på nogen måde kan beskylde den gamle funk mester for blot at holde fast i gamle dyder. I tiden efter sit comeback kastede den nu nogen og tresårige trommeslager sig således gladelig ud i eksperimenter med sammenblandinger af Afrobeat, hip-hop og dub såvel som nu-Jazz og R&B.

Diskografi

Albums 
 1970: Afro Beat
 2000: No Accomodation For Laos – No Discrimination
 2002: Home Cooking
 2006: Lagos No Shaking

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Trommeslagere
Fra DR's Musikleksikon
Musikere fra Nigeria