kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Karnapgården (Viborg)

Karnapgården er en gammel historisk bygning som er beliggende i Viborg, i Sct. Mogens Gade  i det gamle latinerkvarter.

Historie 
Bygningen stammer fra 1643 og er i tidens løb blevet udvidet flere gange. Den er opført af dr. med. Christen Schütte. Fundamentet er ældre end den nuværende bygning, hvor en del af stenene, som anvendtes som byggematerialer, stammer fra nogle af byens sognekirker, som blev nedrevet i 1529.

Biskop Henrik Gerners enke købte bygningen i 1701 og blev siden overtaget af sønnen, som var borgmester i 25 år.

Bygningen er en del af af et tidligere tre-længet kompleks, og har gennem tiderne været anvendt som beboelse for forskellige embedsmænd samt fungeret som værksted for lokale håndværkere. 

I dag ejes og udlejes bygningen af Boligselskabet Sct. Jørgen. Blandt beboerne er folketingsmedlem Jens Christian Lund og Viborgs forhåndværende borgmester Johannes Stensgaard.

Ejendommen er forsynet med en karakteristisk vejrhane og husets forside er prydet af stor storkerede, som ikke har huset storke, men er en del af husets facade.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Sagsbeskrivelse hos Kulturarvsstyrelsen

Etableret i 1643
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Viborg Kommune
Fredede palæer, borgerhuse og lejlighedskomplekser i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Viborg
Sct. Mogens Gade
Šiauliai bykommune

Šiauliai bykommune i Šiauliai apskritis i det nordlige Litauen omfatter byen Šiauliai og landsbyen Rėkyva. Kommunale repræsentativ regering – bykommune råd, den udøvende gren – i Šiauliai bykommune administration.

Historie 

I 1236 blev Šiauliai første gang nævnt i Sværdbroderordenens krønike om Slaget ved Saule. I begyndelsen af 1500-tallet blev Šiauliai-regionen etableret og omfattede Šiauliai kommune, Joniškis, Radviliškis og Meškuičiai, med Šiauliai som administrativt center, kaldet "Didieji Šiauliai". I 1589 fik Šiauliai byrettigheder. 

Fra 10. oktober 1795 til september 1915 var Šiauliai en del af det Russiske Kejserrige og hovedby i Šiauliai distrikt (uyezd) i Kovno guvernement. Fra 1865 fik kommunen et byråd, der valgtes for fire år ad gangen.

Under 1. verdenskrig var Šiauliai administrativt center for den tyske besættelsesmagt, og fra 1917 var byen under litauisk militærstyre. Efter Litauens uafhængighedserklæring i 1919 blev byen igen hovedby i Šiauliai apskritis og fik byrettigheder i 1931. Byrådet bestod af 40 medlemmer, efter 1931 21 medlemmer, der blev valgt hvert tredje år. Byrådet valgte det udøvende organ og borgmesteren.

Fra 1946 til 1990, under Sovjetstyret, var byens styrende organ folketrådet. Folketrådet valgtes fra 1978 for 2½ år ad gangen blandt medlemmer af Litauens Kommunistiske Parti, Komiteen for den statslige sikkerhed samt ⅓ blandt arbejderrepræsentanter. Borgmesteren var formand for forretningsudvalget for folketrådet, der bestod af medlemmer af folketrådet.

Šiauliai bykommune efter 1990 
Den 4. april 1990 afholdtes det første valg til byrådet efter Litauens uafhængighedserklæring. Šiauliai bykommune blev formelt en del af Šiauliai apskritis i 1995.

Borgmestre fra 1990 til 2011

Kilder

Eksterne henvisninger 

Šiauliai
Kommuner i Litauen
Anders Lampe

Anders Lampe Jensen (født 1964 i Horsens) er en dansk guitarist, bl.a. uddannet på Musicians Institute of Technology (M.I.T.) i Hollywood. Fra  februar 2008 til januar 2011 fast medlem af Bamses Venner. Medvirker i dag i følgende bands: Stig Rossen & Vennerne, Mister Jack and the Daniels, Rikke Bruhn Duo.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Guitarister fra Danmark
Bamses Venner
Personer fra Horsens
Jim Broadbent

James "Jim" Broadbent (født 24. maj 1949) er en engelsk teater-, film- og tv-skuespiller. Han er bedst kendt for sine roller i Iris, Moulin Rouge!, Topsy-Turvy, og Bridget Jones' dagbog. Han har også medvirket i Harry Potter og Halvblodsprinsen, Harry Potter og Dødsregalierne Del 1 og Harry Potter og Dødsregalierne Del 2.

Unge år 
Broadbent blev født i Lincoln, som søn af Doreen "Dee" (født Findlay), en billedhugger, og Roy Laverick Broadbent, en kunstner, billedhugger, indretningsarkitekt, og møbelsnedker, der omdannede en tidligere kirke til et teater opkaldt efter sig. Broadbents forældre var begge amatørskuespillere og var med til at grundlægge Holton Players acting troupe i Holton cum Beckering. De blev begge af BBC betegnet som militærnægtere der "worked the land" i stedet for at deltage i 2. verdenskrig. Han havde en tvillingesøster, der døde ved fødslen. Broadbent fik sin uddannelse på Leighton Park School, en kvækerskole i Reading, og gik kortvarigt på art college før han kom på London Academy of Music and Dramatic Art, hvorfra han tog eksamen i 1972.

Karriere 
Broadbents første teaterarbejde tæller en række productioner for The National Theatre of Brent som den forkuede assistent Wallace, til Patrick Barlows rolle som den selvhøjtidlige skuespiller/manager, Desmond Olivier Dingle.
Broadbent fik sin filmdebut i 1978 med en lille rolle i Jerzy Skolimowskis The Shout, og fik sin tv-debut året efter.

Broadbent spillede titelrollen i Channel 4 dramaet Longford i oktober 2006, hvilket indbragte ham en BAFTA TV Award, en Golden Globe og en Emmy nomination i 2007 for hans optræden. Broadbent spillede Inspector Frank Butterman i Hot Fuzz i 2007.

Han optrådte i den originale radioproduktion af Hitchhiker's Guide to the Galaxy, i rollen som Vroomfondel. Han var ligeledes en hyppig gæst i Stephen Frys radio comedy show Saturday Night Fry, der havde premiere på BBC Radio 4 i 1988.

Broadbent spillede Dean Charles Stanforth i den fjerde Indiana Jones film, Indiana Jones og Krystalkraniets Kongerige, og Horatio Schnobbevom i den sjette Harry Potter film, Harry Potter og Halvblodsprinsen.

Filmografi

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 Biografi på Broadbent Theatre

Filmskuespillere fra England
Oscar for bedste mandlige birolle
Teaterskuespillere fra England
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Vrams Gunnarstorp slot

Vrams Gunnarstorp slot  er et slot i det tidligere Luggude herred i Bjuvs kommun, Skåne, Sverige.

Historie
Gundestrup (stavemåde Gwnderstorppe 1491, Wrambs Gunnestrup 1688) slot forpantedes under navn af Vramsgaard 1517 til ridderen Hans Skovgaard af ærkebiskop Birger Gunnersen i Lund. Det kom 1620 gennem giftemål i rigsadmiral Jørgen Vinds eje, som 1633-44 lod opføre det nuværende slot. Sønnen Holger solgte det 1665 til sin svoger Christoffer Giedde. Efter denne ejedes det af medlemmer af slægten Berch til 1838, da det byttedes mod Össjö gård og 17 tønder guld til Rudolf Viktor Tornérhjelm. Han lod i Gunnarstorp 1850'erne gennemgribende restaurere og ombygge ved M.G. Bindesbøll. Det har siden da været i arvingernes eje.

Eksterne henvisninger 
Sylve Åkesson: Om Vrams Gunnarstorp slot  
Slottsguiden.info: Om Vrams Gunnarstorp 

Slotte i Skåne
Byggnadsminnen i Skåne län
Gottlieb Bindesbøll
Osimotraktaten

Osimotraktaten (italiensk: Trattato di Osimo, kroatisk: Osimski sporazum, slovensk: Osimski sporazumi) er en traktat som blev underskrevet 10. november 1975 af Jugoslavien og Italien i Osimo i Ancona. Denne fastslog den endelige deling af Fristaten Trieste. Traktaten er skrevet på fransk og trådte i kraft 11. oktober 1977.

Traktaten bygger på en gensidig forståelse som blev indgået i London i 1954, som gav en midlertidig civil administration over zone A og zone B, henholdsvis til Italien og Jugoslavien. Osimotraktaten er en formalisering af denne midlertidige aftale. Zone A, som inkluderer byen Trieste, blev til den italienske provins Trieste, men Jugoslavien blev garanteret fri adgang til havnen i Trieste.

Kritik i Italien 
Den italienske regering mødte stærk kritik for at have underskrevet traktaten. Italienske nationalister afviste idéen om at opgive områderne på Istrien-halvøen som længe havde haft en stor italiensk befolkning og været en del af Italien i 25 år, i tiden mellem 1. verdenskrig og slutningen af 2. verdenskrig. Endvidere blev det hævdet at traktaten ikke gav nogen beskyttelse af de italienske minoriteter på jugoslavisk side, som den heller ikke gjorde for den slovenske minoritet i den italienske zone. Spørgsmålet om minoriteternes situation blev udsat til senere behandling.

Slovensk og kroatisk uafhængighed 
Den tidligere zone B er i dag delt mellem Slovenien og Kroatien. Slovenien erklærede sig uafhængige af Jugoslavien i 1991 og blev international anerkendt året efter. Slovenien erklærede at landet opfattede sig som bundet af Osimotraktaten og anerkendte denne. Dette var også en forudsætning for, at Slovenien kunne blive medlem af EU.

Kroatien har ikke udstedt en tilsvarende erklæring som Slovenien, men dette bliver ikke opfattet som problematisk fra italiensk side. De kroatiske myndigheder har heller ikke opfattet Osimotraktaten som problematisk.

Italiens historie
Jugoslaviens historie
Sloveniens historie
Kroatiens historie
Traktater
Agon

Agon (gr. ἀγών, væddekamp) kaldtes hos grækerne
i Oldtiden væddekampe af forskellig art, og de hørte til den
mest yndede fornøjelse. De faldt i tre
grupper: musiske, omfattende musik, poesi,
deklamation, dans og lignende, gymniske, hvorunder
de forskellige legemsøvelser henhørte, og hippiske, dvs. hestevæddeløb
– der dog forekom forholdsvis sjældent – og væddekørsel.

Væddekampe afholdtes ved mægtige mænds
begravelse (allerede i den homeriske tid; i Iliadens
23. sang fortælles om dem, der holdtes til ære
for Patroklos), til tak for vunden sejr og lignende, men
knyttede sig især til de store, regelmæssigt
tilbagevendende fester, af hvilke de berømteste
var de olympiske, pythiske, isthmiske og
nemeiske.

Romernes gladiatorlege er væsentlig forskellige
fra grækernes væddekampe; men disse fandt i
kejsertiden også indgang i Rom (ivrig herfor
var især Nero og flere af de senere kejsere). I
den antikke kunst personificeredes Agon og
fremstilledes som en yngling med springvægte i
hænderne eller i færd med at sætte sejrskransen
på sit hoved.

Kilde 
 Opslag af museumsinspektør C. Blinkenberg i Salmonsen (Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bd. 1, s. 319)

Sport i Grækenland
Grækenland i antikken
Kultur i Grækenland
Slipshavn

Slipshavn er en halvø, der danner en naturhavn ved Nyborg Fjord på sydsiden af Knudshoved sydøst for Nyborg. I 1656-57 opførtes en skanse til base for de danske orlogsfartøjer og til beskyttelse af trafikken til Sjælland. I 1916 oprettedes en station for flyvebåde og undervandsbåde. I dag er der hjemmeværnsskole for Marinehjemmeværnet på halvøen.

Eksterne henvisninger 
 Slipshavn 1945 – en orlogsgasts erindringer
 Hjemmeværnsskolens folder med oplysninger om stedet 

Halvøer i Danmark
Nyborg
Bo Setterlind

Bo Alf Ingemar Bardeen (24. august 1923 i Växjö – 24. januar 1991 i Strängnäs) var en svensk forfatter, først og fremmest digter. 

Setterlind, der var troende, er repræsenteret i den svenske salmebog af 1986 med ti originale salmer (nr. 49, 236, 287, 303, 309, 357, 461, 480, 633, 749). Setterlind var også medlem af den svenske frimurerorden.

Bibliografi

Digtsamlinger 
 1948 – Månvagga
 1949 – Resa i ditt inre
 1950 – Brev
 1950 – Poeternas himmel
 1951 – 
 1954 – Dikter från San Michele: en bok om döden
 1955 – Flickan och hinden
 1956 – Svävande över paniken
 1957 – Jag har två själar
 1958 – Via tomheten
 1959 – Den förvandlade blomman
 1961 – Det ljusnar: dikter och psalmer
 1961 – Några ord att fästa på siden
 1962 – Herrens moder: dikter om Jungfru Maria
 1963 – Dikter från Gotland
 1964 – Främling på stranden
 1964 – Via Dolorosa
 1965 – Den stund då du faller
 1965 – Schola Strengnensis: Strängnäsmotiv
 1967 – Rapport från Madame Tussaud's vaxkabinett och trettioåtta andra dikter 
 1968 – Nefertites visdom och andra dikter
 1969 – Förnekarens bild
 1970 – Ögon av aska: dikter och tolkningar
 1970 – Maria och barnet: en lovsång i dikt
 1971 – Himlen har landat
 1972 – Landet i höjden
 1974 – På detta stoftkorn
 1976 – Det ringer på dörren
 1978 – Mörkret och lovsången: ballader och dikter
 1979 – Också fåglarna är fångar i sorgespelet
 1979 – Stryk molnet från din panna
 1980 – Mörkret förgår
 1982 – Till en musiker
 1984 – Stjärnklart
 1986 – Den tid det tar att gå längs floden
 1988 – Blomman i snön
 1988 – Hirundo: dikter och psykiska blad
 1990 – Ros bland törnen tuktad
 1991 – Målaren och ängeln
 1993 – Den inre himlen

Øvrige værker 
 1951 – Hallelúja!: roman
 1952 – Alexandrine: roman
 1953 – Hamlet i Strängnäs: läsebok för amatörer
 1954 – Tabu: roman
 1954 – Poeten och samhället
 1955 – Därför är jag monarkist
 1955 – Ett underligt sällskap och andra noveller
 1957 – Pandoras ask : en roman om den hemska lusten att fylla tomrum
 1958 – Paus i snöskottningen och andra noveller
 1959 – Ekarna: en fabel
 1959 – Fjorton dagar på jorden
 1960 – Ekegårdens sagor
 1960 – Det gömda Japan
 1962 – Pojken som trodde på djävulen (selvbiografisk værk)
 1967 – Gloria: liturgiskt kyrkospel
 1977 – Det andra Nya Zeeland: Autearoa
 1985 – Från dörr till dörr: memoarer

Digtere fra Sverige
Romanforfattere fra Sverige
Novelleforfattere fra Sverige
Faglitterære forfattere fra Sverige
Selvbiografer fra Sverige
Salmedigtere fra Sverige
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Personer fra Växjö
Morten Andersen

Morten Andersen er et almindeligt dansk navn, og bæres bl.a. af:

 Morten Andersen (rigsdagsmedlem) (1814-1896) – lærer, medlem af Folketinget og Landstinget
 Morten Andersen (borgmester) (født 1975) – borgmester i Nordfyns Kommune
 Morten Andersen (amerikansk fodbold-spiller) – en dansker, der har gjort karriere i NFL
 Morten Andersen (billedkunstner) (født 1976) – en dansk billedkunstner
Michelle Monaghan

Michelle Lynn Monaghan (født 23. marts 1976 i Winthrop, Iowa) er en amerikansk skuespiller. Hun er det yngste af tre børn og den eneste datter af Sharon og John Robert Monaghan. Michelle Monaghan havde sin debut på tv i 2000 i serien Young Americans og slog igennem med serien Boston Public i 2002. Monaghan har blandt andet spillet i filmene Kiss Kiss Bang Bang, Mission: Impossible III og Gone Baby Gone.

Hun studerede journalistik i tre år ved Columbia College i Chicago og arbejdede som model for at få råd til studierne. I 1999 stoppede Monaghan på college og flyttede til New York for at arbejde som model på heltid.

Hun er gift med grafisk designer Pete White.

Udvalgt filmografi 

 The Bourne Supremacy (2004) – Kim
 Mr. & Mrs. Smith (2005) – Gwen
 Kiss Kiss Bang Bang (2005) – Harmony Faith Lane
 Mission: Impossible III (2006) – Julia Meade
 Gone Baby Gone (2007) – Angie Gennaro
 The Heartbreak Kid (2007) – Miranda
 En ægte mand (2008) – Hannah
 Eagle Eye (2008) – Rachel Holloman
 Somewhere (2010) – Rebecca
 Due Date (2010) – Sarah Highman
 Source Code (2011) – Christina Warren
 Machine Gun Preacher (2011) – Lynn Childers
 The Best of Me (2014) – Amanda Collier

Tv-serier 
 Young Americans (2000) – Caroline Busse
 Boston Public (2002-03) – Kimberly Woods
 True Detective (2014) – Maggie Hart

Hædersbevisninger 
Saturn Award: Monaghan blev nomineret som bedste kvindelige birolleskuespillerinde for filmen Kiss Kiss Bang Bang i 2006.

Satellite Award: Hun blev nomineret som fremstående skuespillerinde i birolle, komedie eller musical, for filmen Kiss Kiss Bang Bang i 2005.

Eksterne henvisninger 

 

Filmskuespillere fra USA
Personer fra Iowa
Sjælsø

Sjælsø er en sø, der ligger nord for Birkerød og danner grænse mellem Rudersdal, Allerød og Hørsholm Kommuner. Sjælsø ejes af Gentofte Kommune, der via Sjælsø Vandværk  har benyttet søen som drikkevandsreserve.

Sjælsø er på 293 hektar og den største sø i Nivå-systemet. Den har fem tilløb fra blandt andet Kajerød Å, samt kilder i Eskemose Skov. Udløbet ligger i det nordøstlige hjørne i form af Usserød Å, der syd for byen Nivå løber ud i åen Nivå. Søen er temmelig lavvandet med en største dybde på 5,5 meter.

Rundt om søen ligger (startende fra sydsiden, med uret rundt): Jægerhytten i Eskemose Skov, villakvarteret Stenløkken, Høvelte Skov og Høvelte Kaserne, Sjælsø Lund, Næbbegård, Isterød, Næbbegård Plantage og villakvarteret Ravnsnæsset.

Det er muligt at bade ved Sjælsø Strand øst for Jægerhytten og det er tilladt at fiske fra bredden, men sejlads på søen kræver tilladelse fra Gentofte Kommunes vandforsyning.

Anlæg af vandre- og cykelsti rundt om Sjælsø er var i december 2013 til høring. 

Hvert år bliver der afholdt cykelløbet Sjælsø Rundt, der starter på Danmarks Tekniske Universitet og går rundt om søen.

Referencer 

Søer i Allerød Kommune
Søer i Rudersdal Kommune
Søer i Hørsholm Kommune
Vejstrup Kirke (Svendborg Kommune)

Vejstrup Kirke er sognekirke i Vejstrup Sogn (Svendborg Kommune).
Kirken fremtræder som en gotisk langhusbygning med et lille tårn bygget på piller mod vest og med våbenhus mod syd.

Kirkeskib 
Kirkeskibet ’Saga’ er doneret af skibsreder A.E. Sørensen og er en model af hans første skib: barkentine Saga af Marstal. Skibet er indviet i kirken 12. december 1982. Modellen er udført af maler Ove Andersen, Slagelse.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Vejstrup Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Svendborg Kommune
Kirker i Fyens Stift
Kirker i Svendborg Amt
Carson McCullers

Carson McCullers (født 19. februar 1917, død 29. september 1967) var en amerikansk forfatter. Hun skrev romaner, noveller, og to skuespil, samt poesi og essays.

McCullers første roman The Heart is a Lonely Hunter udforsker den åndelige isolation af afvigere og udstødte i Sydstaterne. Hendes øvrige romaner har lignende temaer og udspiller sig i alle Sydstaterne.

Værker 
 Hjertet er en ensom vandrer (1941) (The Heart is a Lonely Hunter, 1940)
 Balladen om den bedrøvelige café (The ballad of the sad cafe'', 1951)

Eksterne henvisninger 

Romanforfattere fra USA
Novelleforfattere fra USA
Dramatikere fra USA
Digtere fra USA
Essayister fra USA
Biberach an der Riß

Den tidligere frie rigsstad Biberach an der Riß ligger i den nordlige del af Oberschwaben i den tyske delstat Baden-Württemberg. Den er administrationsby og den største by i landkreisen af samme navn, Landkreis Biberach.

Biberach er forenet i et Verwaltungsgemeinschaft med nabokommunerne Attenweiler, Eberhardzell, Hochdorf, Maselheim, Mittelbiberach, Ummendorf og Warthausen.

Geografi 
Biberach i den nordlige del af Oberschwaben  mellem 524 og 653 moh. Den ligger omkring 40 kilometer syd for Ulm og omkring 40 kilometer vest for Memmingen. Byen ligger på begge sider af floden Riß, som har givet navn til en istidsperiode samtidig med Saale-istiden i Donauområdet.

Nabokommuner 
Følgende byer og kommuner som alle ligger i Landkreis Biberach, grænser til Biberach an der Riß. Nævnt med uret, fra nord: Warthausen, Maselheim, Ochsenhausen, Ummendorf, Hochdorf, Ingoldingen, Mittelbiberach, Bad Schussenried, Oggelshausen, Tiefenbach og Attenweiler.

Inddeling 
Biberach består ud over hovedbyen af de ved områdereformen i 1970'erne indlemmede kommuner Mettenberg, Ringschnait, Rißegg og Stafflangen.

 I hovedbyen er der bydelene og bebyggelserne : Bachlangen, Bergerhausen, Birkendorf, Burren, Fünf Linden, Gaisental, Hagenbuch, Jordanbad, Mumpfental, Reichenbach og Wolfentalmühle
 I Mettenberg ligger Hochstetter Hof og Königshofen
 I Ringschnait: Bronnen, Schlottertal, Stockland, Winterreute og Ziegelhütte
 I Rißegg: Halde og Rindenmoos
 I Stafflangen: Aymühle, Eggelsbach, Eichen, Hofen, Maierhof, Mösmühle og Streitberg

Venskabsbyer 
Biberach er vanskabsby med
 Valence (Frankrig)
 Distrikt Tendring, Essex (England)
 Asti (Italien)
 Świdnica/Schweidnitz (Polen)
 Telawi (Georgien)
 Guernsey (Kanaløerne)

Trafik 

Biberach er et trafikknudepunkt, hvor B 30 (Ulm – Friedrichshafen) og B 312 (Stuttgart – Berkheim) og B 465 passerer hinanden. B 30 fører fra sydenden af byen til motorvejen A 7, der ender ved Kreuz Hittistetten.

Jernbanen Württembergische Südbahn Ulm–Friedrichshafen, der åbnede 26. maj 1849, går gennem byen med en dobbeltsporet strækning. Stationen „Biberach (Riß)“ er holdeplads for IC 118 Innsbruck-Dortmund.

Biberach har med „Flugplatz Biberach a.d. Riß“ en offentlig flyveplads i Kategori A.

Eksterne henvisninger 

 Stadt Biberach
 Ortsteil Mettenberg
 Ortsteile Rissegg und Rindenmmos

Frie rigsstæder
Riß

Riß er en ca. 50 km lang biflod til Donau i delstaten  Baden-Württemberg i det Sydvesttyskland. Den har sit udspring i det øvre Schwaben mellem Bad Waldsee og Bad Schussenried. Floden løber mod nord gennem  Biberach an der Riß. Riß munder  ud i Donau mellem Ehingen og Erbach omkring 20 km fra Ulm. Der er en højdeforskel fra udspring til munding på  102 m.

Riß har givet navn til en istidsperiode Rißistiden der var samtidig med Saale-istiden.

Donaus bifloder
Floder i Baden-Württemberg
Francis Hackett

Francis Hackett (21. januar 1883 i Kilkenny, Irland – 25. april 1962 i Gentofte) var en irsk-født forfatter. 

Hackett, der var søn af læge John Byrne H. og Bridget Doheny, er mest kendt for at have skrevet en detaljeret bog om Henry VIII. Han var også en kendt kritiker, der har udgivet flere andre bøger, hvoraf de fleste var enten ikke-fiktion eller biografier. 

Han blev gift med den danske forfatter Signe Toksvig, og parret boede i Irland i de første år af deres ægteskab, og flyttede derefter til Danmark, og senere til USA under 2. verdenskrig, og igen tilbage til Danmark.

Eksterne henvisninger 
 

Faglitterære forfattere fra Irland
Engelsksprogede forfattere
Biografiforfattere
Kritikere fra Irland
Suicide Silence

Suicide Silence er et amerikansk ekstremmetal band fra Riverside, Californien, dannet i 2002. Bandet består af Hernan "Eddie" Hermida, Chris Garza, Mark Heylmun, Alex Lopez og Dan Kenny. Bandet har udgivet to EPer og to studio albums. Bandet stod uden en sanger efter Mitch Lucker's død i 2012, men den 2. oktober 2013 blev det offentliggjort, at Eddie Hermida, fra All Shall Perish er den nye forsanger for Suicide Silence. Bandet kan endelig fortsætte.

Medlemmer 
 Hernan "Eddie" Hermida – vokal (2013–nu)
 Christopher Garza – guitar 
 Mark Heylmun – guitar
 Daniel Kenny – bas
 Alex Lopez – Trommer

Tidligere medlemmer 
 Mitch Lucker – vokal (2002–2012)
 Tanner Womack – vocals
 Josh Goddard – guitar
 Mike Bodkins – bass guitar

Diskografi

Albums 
 The Cleansing (2007)
 No Time to Bleed (2009)
 The Black Crown (2011)
 You Can't Stop Me (2014)
 Suicide Silence (2017)
 Become the Hunter (2020)

Eksterne henvisninger 

Officiel webside

Metalgrupper fra USA
Musikgrupper fra 2002
Milan Milutinović

Milan Milutinović (serbisk kyrillisk: Милан Милутиновић) (født 19. december 1942 i Beograd, død
2. juli 2023) var en serbisk diplomat og politiker, der var Serbiens præsident fra 1998 til 2002. Efter hans præsidentperiode udløb, blev han sigtet for krigsforbrydelser, men blev i februar 2009 frikendt for alle anklager ved Det internationale tribunal til pådømmelse af krigsforbrydelser i det tidligere Jugoslavien.

Milutinović er uddannet jurist fra Universitet u Beogradu. Efter at have arbejdet i centraladministrationen, bl.a. som leder af Serbiens nationalbibliotek 1983-1988, blev han i 1989 udnævnt til Jugoslaviens ambassadør i Grækenland, en post han bestred til 1995. Samme år blev han udenrigsminister og i 1998 præsident. Han efterfulgte Slobodan Milošević, som han allerede lærte at kende under studietiden.

Han var en af Miloševićs håndlangere og blev tiltalt for krigsforbrydelser og forbrydelser mod menneskeheden. I 2003 overgav han sig til krigsforbrydertribunalet i Haag, hvor han sad varetægtsfængslet frem til han blev frikendt i 2009. Anklagerne omfattede deportation, drab som forbrydelse mod menneskeheden, drab som brud på krigens love og andre umenneskelige handlinger under Kosovokrigen. Blandt andet blev han anklaget for at have været ansvarlig for massedrabene i Račak, Bela Crkva, Mala Kruša og Velika Kruša, Đakovica, Padalište, Izbica, Vucitrn, Meja, Dubrava, Suva Reka og Kačanik i 1999. 26. februar 2009 blev han frikendt for alle anklager.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Diplomater
Politikere fra Serbien
Personer fra Beograd