kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lysleder

En lysleder eller et optisk fiber, også kaldt fibernet, er lavet af glas eller plastik og er designet til at transportere data som lysimpulser langs det indre af fiberens kerne.

Lysledere anvendes først og fremmest til telekommunikation – og i visse sensorer.

Lyslederes anvendelse indenfor telekommunikation skyldes lysledernes lave optiske tab ved de anvendte lysbølgelængder og for lysledere med tynde kerner (ca. 10 µm i diameter) kan signaler med store båndbredder sendes ca. 350–1000 km med normal digital amplitudemodulation

- og mere end 4.000 km med adaptive specielt designede pulser der udbreder sig som solitoner ned gennem fiberen.

En solitons egenskab er, at pulsens form ikke tværes ud, uanset tilbagelagt afstand. Begge uden signalregenerering og signalforstærkning.

En enkel lysleder kan overføre flere lysbølgelængder og kan på denne måde overføre n*(10Gbit/s). F.eks. vil 320 passende valgte lysbølgelængder kunne overføre 3.200 Gbit/s.

Elektriske koaksialkabler og parsnoede kabler klarer normalt kun 100 meter uden signalregenerering og signalforstærkning af store båndbredder på f.eks. 10Gbit/s.

Historie 
Lyslederes principielle lys-guidende effekt blev først demonstreret af Daniel Colladon og Jaques Babinet i 1840'erne.

I 1952 udførte fysikeren Narinder Singh Kapany eksperimenter som ledte til opfindelsen af den optiske fiber, baseret på Tyndall's tidligere forskning; moderne optiske fibre, hvor glasfiberen er overtrukket med en gennemsigtig overtræk for at lave den refraktive overgang dukkede op senere i årtiet.

I 1965 foreslog Charles K. Kao og George A. Hockham fra det Britiske firma Standard Telephones and Cables at optiske fibres dæmpning blev forårsaget af urenheder, som kunne fjernes. De spekulerede i at optiske fibre kunne blive et anvendeligt medium for kommunikation, hvis dæmpningen kunne reduceres til under 20 dB per kilometer (Hecht, 1999, p. 114). Dette dæmpningsmål blev nået i 1970, af forskerne Robert D. Maurer, Donald Keck, Peter C. Schultz og Frank Zimar, der arbejdede for det amerikanske glasmager Corning Glass Works, nu Corning Inc.. De demonstrerede et optisk fiber med en optisk dæmpning på 17 dB per kilometer af titanium-doteret Siliciumbaseret glas. Et par år senere producerede de et fiber med kun 4 dB/km ved anvendelse af germaniumoxider som kernedotering. Disse lave dæmpninger bebudede optiske fibres anvendelse til telekommunikation og muliggjorde internettet. I dag er optiske fibres dæmpning langt mindre end elektriske kobberkabler, hvilket ledte til fiberforbindelser på op til 500 – 800 km uden repeater.

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger 

 The Fiber Optic Association
 FOA color code for connectors
 Lennie Lightwave's Guide To Fiber Optics
 How Fiber Optics are made  In video
 Introduction to Fiber Optics free pdf books

Fiber optik
Signalkabler
Bredbånd
Retskrivningsloven

Lov om dansk retskrivning, også kaldet Retskrivningsloven, er en dansk lov, der bemyndiger Dansk Sprognævn til at fastsætte regler for dansk retskrivning.

Loven, nr. 332 af 14/05/1997, blev vedtaget af Folketinget 30. april 1997 med 105 stemmer mod 4. Enhedslisten var eneste parti, der stemte imod. Loven blev efterfølgende underskrevet af Dronning Margrethe 2. og undervisningsminister Ole Vig Jensen 14. maj 1997 og trådte i kraft 1. august 1997.

Loven ophævede ved sin ikrafttræden fire ældre bekendtgørelser (og tre ændringsbekendtgørelser til disse).

Gennemgang af loven 
§ 1 bestemmer, at dansk retskrivning fastlægges af Dansk Sprognævn og offentliggøres i Retskrivningsordbogen og under følgelse af lov om Dansk Sprognævn.

§ 2 bestemmer hvem, der skal følge dansk retskrivning. Det skal ifølge stk. 1 "... alle dele af den offentlige forvaltning, af Folketinget og myndigheder med tilknytning til Folketinget samt af domstolene. Det samme gælder ikkeoffentlige uddannelsesinstitutioner, som modtager dækning af driftsomkostningerne på halvdelen eller mere, og private og selvejende skoler, hvor børn opfylder undervisningspligten." Undervisningsministeren kan dog fastsætte regler om undtagelse af visse skoler og andre uddannelsesinstitutioner. Ministeren kan endvidere fastsætte regler om, at en af flere mulige retskrivningsformer, skal foretrækkes i særlige sammenhænge.

Loven nævner ingen sanktionsmuligheder, hvis nogle af de forpligtede ikke følger dansk retskrivning. I praksis har det dog betydning for skoleelevers karakterer, hvis de ikke gør.

Private borgere, foreninger og virksomheder, der ikke udøver uddannelsesvirksomhed, er ikke forpligtet af loven og kan derfor frit benytte andre former for retskrivning bevidst eller ubevidst.

§ 3 bestemmer lovens ikrafttræden og ophævelsen af fire ældre bekendtgørelser som nævnt ovenfor.

§ 4 bestemmer, at loven ikke gælder for Færøerne og Grønland. 

Dansk er disse steder andetsprog, og hovedsprogene er henholdsvis færøsk og grønlandsk.

Eksterne henvisninger 
 Lov om dansk retskrivning
 Folketingets behandling af loven

Danmarks love
Dansk Sprognævn
Etableret i 1997
Donaukanalen

Donaukanalen er en forgrening af floden Donau mere end en kanal. Den er en 17,3 km lang vandvej og er beliggende udelukkende i Østrigs hovedstad Wien. Den udspringer fra hovedfloden i Döbling og flyder igen sammen med Donau i Simmering og derved skabes en ø, på hvilken to af de 23 distrikter i Wien, Brigittenau og Leopoldstadt, ligger.

I modsætning til selve Donau løber Donaukanalen igennem Wiens bymidte, Innere Stadt, hvor floden Wien løber ind i den.

Områderne på begge sider af Donaukanal bliver ofte brugt af løbere, cyklister og rulleskøjteløbere. For nylig har der været succesfulde forsøg på at gøre stedet til et mere attraktivt, rekreativt område om sommeren (optrædender, loppemarkeder, caféer, osv.). Bådture mellem Leopoldstadt og Brigittenau starter ved Schwedenplatz.

Eksterne henvisninger 

 Donaukanal på aeiou.de  og 

Wiens geografi
Kanaler i Østrig
Vollsmosesekretariatet

Vollsmosesekretariatet blev oprettet som led i Kvarterløftsindsatsen. Sekretariatets formål har været at igangsætte og koordinere forskellige projekter i Vollsmose via kvarterløftsmidlerne. Endvidere har sekretariatet et vidensproducerende og har i perioden 2001-2007 udgivet talrige publikationer som søger at kortlægge socio-økonomiske forhold i Vollsmoseområdet.

Sekretariatet blev ledet af Kay Jokil.

Sekretariatet
Wien Rådhus

Wien Rådhus huser Wiens borgmester og kommunerådet. Kommunerådet i Wien fungerer også som Wiens landdag.

Den historiske bygning blev opført mellem 1872 og 1883 af Friedrich von Schmidt. Rådhusfasaden er et fremragende eksempel på nygotikken. Det ydre, frem for alt det 105 meter høje tårn, er inspireret af traditionen for flanderske rådhuse fra gotikken, for udadtil at knytte assosiation til den middelalderlige tradition for byers frihed. Grundplanen med 7 længer følger dog mere ideerne fra paladser omkring barokken. Derfor er det svært fuldstændig at argumentere for at bygningen hører til i nygotikken og den tanke blev da også afvist af Schmidt selv. Byggeomkostningerde beløb sig til 14 millioner gylden.

Ud af det samlede areal for rådhuspladsen på 113.000 m² udgør selve rådhuset 19.592 m². Bygningen er 152 meter lang og 127 meter bred, og består af 1.575 rum med 2.035 vinduer. 

Rådhusets festsal med statuer af betydningsfulde personligheder fra Wien er den største sal på Wiener Ringstraße. I den finder gang på gang vigtige begivenheder sted som for eksempel baller. Det såkaldte Life Ball, Europas største Aids-velgørenhedsarrangement, bliver afholdt i mange af rummene i rådhuset.

På spidsen af tårnet står statuen Rathausmann, en 3,5 meter høj jernskikkelse i form af en udbringer i rustning. Den blev framstillet af Alexander Nehr efter en model af Franz Gastell, med forbillede af Kejser Maximilian 1.

Pladsen foran rådhuset, en del af Josefstädter Glacis, tjente i det 19. århundrede som paradeplads og kunne kun efter langvarige interventioner mellem borgmester Cajetan Felder og kejseren i 1870 blive fravristet ham. I den langtrukne strid mellem by og monarki om omkostningerne ved Ringstraße-projektet fik rådhuset en prominent pladsering. 

Resten af glacissen foran rådhuset blev indrettet som Rathauspark af havekunstneren Rudolph Siebeck (1812-1878), direkte overfor ligger Burgtheater. I denne park blev 8 statuer er personligheder fra den østrigske historie opstillet. De stod førhen på Elisabethbrücke (ved den nuværende Karlsplatz) over Wienfloden, der efter flodreguleringen i 1902 blev afskåret. Disse statuer er lavet fra år 1854 og i blandt statuerne findes: Heinrich II Jasomirgott, Leopold VI, Rudolf IV og Johann Bernhard Fischer von Erlach. 

En gang årligt finder det såkaldte Wiener Kriterium sted, et cykelløb der går rundt om  rådhuset og slottet.

Eksterne henvisninger 

Officiel hjemmeside for Wiens rådhus med alle informationer om byen
Billedgalleri 
Byggeinfo 
Wien Rådhus på www.skyscraperpage.com 

Rådhus
Tyrol (delstat)

Tyrol er en af Østrigs 9 delstater og er den delstat, der er mest præget af Alperne og samtidig den tyndest befolkede. Delstaten udgør den østrigske del af alpelandskabet Tyrol. Delstaten grænser til Tyskland (Bayern), Schweiz, Italien samt delstaterne Vorarlberg, Salzburg og Kärnten. Tyrol består af to geografisk adskilte områder, Nord-Tyrol og Øst-Tyrol. Sydtyrol er en italiensk, autonom region.

Delstatsvåbenet er en rød ørn i et sølvskjold med en gylden krone og en grøn krans over hovedet.

Geografi 
Nord-Tyrols største dal er Inndalen, som strækker sig fra vest til øst. Nord for Inn ligger de nordlige kalkalper med bjerggrupper som Lechtal Alperne, Wetterstein og Karwendel. Syd for Inn ligger Centralalperne med bl.a. Ötztal Alperne, Stubai Alperne og Zillertal Alperne. Her ligger også de største sidedale, som strækker sig til Alpernes hovedkam: Kauner-, Pitz-, Ötz-, Wipp- og Zillertal.

Hovedstaden Innsbruck ligger centralt i Inndalen og deler Nord-Tyrol i Tiroler Oberland (vest for Innsbruck) og Tiroler Unterland (øst for Innsbruck). Helt i vest, ved overgangen til Vorarlberg, ligger desuden bjerggrupperne Verwall og Silvretta. Helt i øst, ved overgangen til Salzburg, Kaisergebirge og Kitzbühel Alperne.

Tyrols og Østrigs højeste bjerg er den 3.797 m høje Großglockner i bjerggruppen Hohe Tauern i Øst-Tyrol ved grænsen til Kärnten. Øst-Tyrol er ellers gennemtrukket af Isel- og Draudalene og har andel bl.a. i de Karniske Alper.

Turisme 
Turisme er en vigtig økonomisk sektor i Tyrol.
Således udgør dette område i gennemsnit 18% af bruttoregionalproduktet i Tyrol.
Desuden er 71.000 beskæftigede i den tyrolske turisme. I turiståret 2012/2013 besøgte
10.203.166 turister Tyrol. Omkring halvdelen af turisterne kom fra Tyskland
(51%). Derudover besøgte talrige turister fra Holland (10,4%), Østrig (8,6%),
Schweiz (5,7%) Storbritannien (3,7%) og Belgien (3,4%) også Tyrol. 407.776
besøgende kom fra Danmark (1,6%). Vintersæsonen er større end sommersæsonen.
Dette ses tydeligt i fordelingen af overnatninger i 2012/13, hvor 58% af
overnatningerne var i  vintersæsonen og
42% i sommersæsonen.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Tyrol rejseguide (dansk)

 Tirol Atlas online 
 Geographisches Institut – Universität Innsbruck 
 Tirols delstatsregjering 
 Panoramabilder Tirol/Innsbruck 
 Fotogalleri Tyrol 

 
Delstater i Østrig
Westerkerk

Westerkerk ("Vestkirken") er en Protestantisk kirke i Amsterdam, bygget i 1620-1631 efter design af Hendrick de Keyser. Kirken ligger i Jordaan distriktet, på bredden af Prinsengracht kanalen.

Spiret er med sine 85 m det højeste i Amsterdam. Kronen på toppen er Østrigske kejserriges krone. Kirkeklokkerne blev lavet af brødrene Hemony.

Rembrandt van Rijn blev begravet ved Westerkerk den 8. oktober 1669. Den præcise placering af graven er ukendt, men det formodes at graven ligger et sted langs den nordlige mur. Rembrandts elskerinde Hendrickje Stoffels er ligeledes begravet her og hans søn Titus van Rijn er måske også. Andre malere begravet ved Westerkerk er Nicolaes Berchem, Gillis d'Hondecoeter, Melchior d'Hondecoeter og Govert Flinck. Orglet er dekoreret med låger malet af Gerard de Lairesse.

Westerkerk ligger tæt på det baghus (nu Anne Franks hus) hvor dagbogsskriveren Anne Frank, hendes familie og andre skjulte sig for Nazistisk forfølgelse i to år under 2. verdenskrig. Westerkerk nævnes ofte i hendes dagbog da klokketårnet kunne ses fra loftet i baghuset og Anne Frank beskriver klokkernes kimen som en kilde til trøst. En mindestatue af Anne Frank er placeret udenfor kirken.

Nær Westerkerk ligger Homomonument, et mindested for mænd og kvinder der er blevet forfulgt pga. deres homoseksualitet.

Den 10. marts 1969 blev dronning Beatrix (dengang Prinsesse Beatrix) gift med Prins Claus i Westerkerk.

Der er ligeledes kirker i andre hollandske byer kaldet Westerkerk, inklusiv Leeuwarden, Enkhuizen, Amersfoort, Bunschoten, Ermelo og Capelle aan den IJssel.

Eksterne links 
 Westerkerk 
 Amsterdam Bureau for monumenter og arkæologi  
 PlanetWare: Westerkerk  

Kirker i Nederlandene
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Amsterdam
Le Bourg-d'Oisans

Le Bourg-d'Oisans er en by og kommune i departementet Isère i det sydøstlige Frankrig i de franske Alper.

Byen ligger i Romanche-dalen som Romanche-floden løber gennem, på vejen mellem Grenoble og Briançon, på sydsiden af Col de la Croix-de-Fer. Byen er ofte på ruten ved Tour de France, da vejen op til Alpe d'Huez begynder i byen og flere andre store bjergpas ligger i nærheden af byen.

Byen ligger i omtrent 713 m.o.h.

Galleri

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 

Tour de France-byer
Auvergne-Rhône-Alpes
Byer i Isère
Byer i Frankrig
Peter Frederick Strawson

Peter Frederick Strawson (født 23. november 1919 i Ealing, London, død 13. februar 2006) var en britisk filosof, som i en periode havde Waynfleteprofessoratet i metafysik ved University of Oxford (Magdalen College). Han blev slået til ridder 1977 for sin indsats i filosofi.

Strawson voksede op i Finchley i det nordlige London, hvor begge hans forældre var lærere. Efter college i Finchley begyndte han ved St John's College i Oxford, hvor han studerede filosofi, politik og økonomi.

Strawson blev berømt for sin artikel "On Referring" (i Mind, 1950), i hvilken han kritiserede Bertrand Russells teori om "bestemte beskrivelser" – Definite description  – fra Theory of Descriptions (ofte forkortet til RTD). Han kunne anvende John Austins talehandlingsteori for at undergrave det grundlag som Russells problemformulering byggede på.

Endvidere er det for en stor del hans fortjeneste at metafysikken blev godtaget som en retning inden for den analytiske filosofi, først og fremmest med værket om bevidsthedsfilosofi, spørgsmålet om at definere begrebet ’individ’ og teorien om "personmonisme; den sidste indebærer en kritik mod Descartes' definition af bevidstheden. 

I metodologisk henseende var Strawson talsmand for hvad han kaldte konnektiv analyse, som bygger på den forestilling at begreber former netværk i hvilke de enkelte begreber er noder, knudepunkter. Ved analysen identificeres de begreber i netværket som ligger nærmest ved det studerede begreb. Denne metode har den fordel at cirkelanalyser godkendes, så længe de er fyldestgørende og informative.

1960 blev Strawson medlem af British Academy og var ordførende for Aristotelian Society. Hans søn Galen Strawson er også filosof.

Referencer

Kilder 
 Denne version af den engelske Wiki-artikel og Filosofilexikonet, red. P.Lübcke

Eksterne henvisningerr 
 Freedom and resentment. Fuldtekst af en artikel fra 1962. 
 Nekrologer i The Times og The Guardian 

Filosoffer fra Storbritannien
Briter i 1900-tallet
Personer fra London
Hovs hallar

Hovs hallar er den sidste udløber af Hallandsåsen ved kysten i det nordvestlige Skåne. En hal(d) er et ældre udtryk for en klippe. Hovs hallar er siden 1971 et naturreservat.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Hovs Hallar

Seværdigheder i Skåne län
US5

US5 er en popgruppe, hvis medlemmer stammer fra Tyskland, England og USA. Gruppen blev startet i 2005, på den tyske tv-kanal RTL II reality show, ” Big in America” (stor i Amerika), og debutere i juni samme år, hos Lou Pearlman’s Transcontinental label. US5 fik stor succes i hele det centrale Europa, med deres debut album ”Here We Go” (hit single ”Maria”) og en del andre hit singler der efter. De har solgt over 2.500.000 plader hvor hele verden.

Historie 
Efter at bandet blev skabt i foråret 2005, flyttede de til Tyskland for at udgive deres første single ”Maria”, som de fik en Guldplade for i USA, Singlen ”Maria” lå nummer 1 i Tyskland, og blev en stor succes i flere europæiske lande, den sommer. Derefter udgave de deres debut album i oktober 2005, hvor hvilket de modtog både en Guldplade og en Platinumplade for i Tyskland og Østrig. I 2006 gennemførte US5 deres tour i Tyskland, Østrig og Schweiz, hvor efter de rejste til England nogle måneder, for at promote deres album ” Here We Go” og udgive deres single ” Maria”, som smutte ind på top 40 listen som nummer 38. I efteråret 2006, kom deres andet album (In Control) på gaden. US5 fik kæmpe succes i øst Europa (Polen, Rusland, Tjekkiet), og de modtag en Guldplade, i Polen for begge albums. US5 var på en tour i Asien, en stor reklame tour i Japan, Taiwan og Thailand. I november 2007 er de atter på tour i Europa. 
I efteråret 2007 bestemte Mikel Johnson at forlade bandet US5, og han blev erstattet af den 15 år gammel Vincent Tomas.

Medlemmer 
 Christopher "Izzy" Gallegos 
 Tariq "Jay" Khan
 Christopher Richard "Richie" Stringini
 Cayce Hamilton Clayton

Tidligere medlemmer 
 Christoph "Chris" Watrin (2005-2008)
 Michael "Mikel" Johnson (2005–2007)
 Vincent "Vince" Tomas (2007-2009)

Diskografi

Studiealbum 
 2005: Here We Go
 2006: In Control
 2007: In Control Reloaded

Singler

Dvd'er 
 2005: US5 – The History
 2006: Here We Go – Live & Private
 2006: US5 – Live in Concert

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside 

Musikgrupper fra Tyskland
Musikgrupper fra USA
Popgrupper fra USA
Boybands
I'm Free

”I'm Free” er en sang fra The Rolling Stones, som blev skrevet af Mick Jagger og Keith Richards. Den blev udgivet som b-side til deres single i USA den 25. september 1965 "Get Off of My Cloud". I sangen forklarer sangeren, at han er fri til at gøre hvor han vil.

Den blev indspillet den 6. og 7. september, 1965, og var også at finde på albummene Out of Our Heads i Storbritannien, og December's Children i USA. 

Mick Jagger synger, mens Keith Richards og Brian Jones spiller elektriske guitarer til. Desuden spiller Brian også orgel. Bill Wyman spiller bass, mens Charlie Watts spiller trommer . 

Den er blevet coveret af forskellige artister som for eksempel Chris Farlowe på hans album "The Art of Chris Farlowe" (1966).
The Stones optog den bearbejdet akustiske version til deres 1994 live album Stripped.

Eksterne henvisninger 

Officiel tekst
Hør et interview med Mick Jagger, og hør The Rolling Stones ”I’m Free”

Fodnote 

Rolling Stones-sange
Hermas Hyrden

Hermas' Hyrden er et kristent skrift fra det andet århundrede e.Kr. og regnes blandt De apostolske Fædre.

Skriftet nød stor autoritet i den tidlige kirke og citeres som kanonisk af bl.a. kirkefædrene Irenæus og Tertullian. Og det var med i de traditionelle bibelske skrifter i Codex Sinaiticus. Skriftet har været opfattet som værdifuld læsning af mange kristne. 

Hermas' Hyrden er udformet som fem åbenbaringer til hyrden Hermas, en tidligere slave. De efterfølges af tolv befalinger og ti lignelser. På vel til Cumae fik Hermas pludselig et syn, hvor hans tidligere frue Rhoda fortæller ham, at hun er udpeget som hans anklager i himlen på grund af en forbigående uren tanke, han i sin tid nærede for hende, og opfordrer ham og de kristne til at gøre bod, da kirken er ældet og svækket af deres synder.

Skriftet minder på mange måder om Johannes Åbenbaring. Som den er Hermas' Hyrdens åbenbaringer rettet mod hele menigheden.

Kirkehistoriske skrifter
Kristendom i antikken
Kirkehistorie
Det levende slot

Det levende slot  (ハウルの動く城, Hauru no Ugoku Shiro) er en oscarnomineret, japansk animationsfilm, der er baseret på Diana Wynne Jones' bog "Howl's Moving Castle" som er del af en serie hvori efterfølgernes navne er ""Castle in the air" og "House of many ways"". Filmen er instrueret af Hayao Miyazaki. Filmen havde indtjent 231.710.455$ i 2007.

Filmen havde premiere ved Venedigs Film Festival 5. september 2004. Filmen blev sendt ud i de japanske biografer 20. november 2004.

Handling 

Det Levende slot handler om den 18-årige Sofie, der arbejder i en hattebutik. En dag møder hun troldmanden Hauru, som siges at spise smukke kvinders hjerter. Sofie forelsker sig straks i denne unge troldmand, men en ond heks ved navn Ødeheksen er efter ham. 

En dag kommer Ødeheksen ind i Sofies hattebutik, og forbander Sofie, der dermed bliver til en gammel dame på 90. Hun kan ikke fortælle dette til nogen, og rejser. Med lidt mod og lidt hjælp fra fugleskræmslet Kålroe finder hun Haurus hjem: Det levende slot. Der møder hun både ilddæmonen Calcifer og Haurus troldmandslærling Markl, og ikke mindst: Manden hun elsker. Hun skal have Hauru til at ophæve hendes forbandelse, selvom hun ikke kan fortælle til ham at det er hende.

Eksterne henvisninger 
 

Animefilm
Amerikanske film fra 2004
Film instrueret af Hayao Miyasaki
Det Muratoriske Fragment

Det Muratoriske Fragment eller Canon Muratori er et (ukomplet) middelalderhåndskrift fra det 7.-8. århundrede) der indeholder en kommenteret samling af de kendte og anerkendte skrifter i oldkirken.

Skriftet er opkaldt efter opdageren og udgiveren, den italienske bibliotekar og historiker Lodovico Antonio Muratori, 1672-1750. Skriftet blev udgivet i 1740. Fragmentet er på 85 linjer og udgør to sider i et større codex på i alt 76 sider. Skriftet, som er skrevet på et meget dårligt latin, er formentligt et afskrift af et ældre græsk manuskript.

Fragmentet giver et vigtigt indblik ind hvilke skrifter der i oldkirken blev anset som kanoniske. I forhold til de nu kanoniske skrifter indeholdt denne samling ikke Hebræerbrevet, Jakobs Brev, Første Petersbrev og Andet Petersbrev. Desuden omtales en række skrifter, som ikke kom til at indgå i den officielle kanon, såsom Salomons Visdom, Peters Åbenbaring og Hermas' Hyrden. Skriftfragmentet har spillet en enorm rolle i bibelforskningen, og blev i lang tid betragtet som det ældste kanonhistoriske dokument, vi er i besiddelse af. 

I de senere år er der imidlertid blevet sat spørgsmålstegn ved Muratoris fragmentets alder. Første gang af A.C Sundberg i en skelsættende afhandling fra 1973, hvori han argumenterede for at Muratoris fragmentet ikke var fra det 2. århundrede, som man traditionelt havde ment, men derimod fra det 4. århundrede. Desuden forsøgte han at påvise at fragmentet ikke stammede fra vestkirken, men fra østkirken. Der er imidlertid stadig ingen konsensus i forskningen.



Indhold af Det Muratoriske Fragment 
 Matthæusevangeliet (Matt)
 Markusevangeliet (Mark)
 Lukasevangeliet (Luk)
 Johannesevangeliet (Joh)
 Apostlenes Gerninger (ApG)
 Paulus' Brev til Romerne (Rom)
 Paulus' Første Brev til Korintherne (1 Kor)
 Paulus' Andet Brev til Korintherne (2 Kor)
 Paulus' Brev til Galaterne (Gal)
 Paulus' Brev til Efeserne (Ef)
 Paulus' Brev til Filipperne (Fil)
 Paulus' Brev til Kolossenserne (Kol)
 Paulus' Første Brev til Thessalonikerne (1 Thess)
 Paulus' Andet Brev til Thessalonikerne (2 Thess)
 Paulus' Første Brev til Timotheus (1 Tim)
 Paulus' Andet Brev til Timotheus (2 Tim)
 Paulus' Brev til Titus (Tit)
 Paulus' Brev til Filemon (Filem)
 Johannes' Første Brev (1 Joh)
 Johannes' Andet Brev (2 Joh)
 Johannes' Tredje Brev (3 Joh)
 Judas' Brev (Jud)
 Johannes' Åbenbaring (Åb)

Litteratur 
 Geoffrey Mark Hahneman: The Muratorian Fragment and the Development of the Canon. Clarendon Press, Oxford 1992 

 Hallbäck, Geert:"Muratoris kanon" i Kanon, bibelens tilblivelse og normative status.
Museum Tusculanums forlag, 2006

 Sundberg, A. C. :Canon Muratori: A Fourth-century List,HTR''66: 1-41

Eksterne henvisninger 
 Latinsk tekst og engelsk oversættelse med andet materiale: The Muratorian Canon
 To tyske oversættelser: Muratorischer Kanon  – Der Canon Muratori 

Kirkehistoriske skrifter
Kristendom i antikken
Kirkehistorie
Det Nye Testamente