kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nikolaj Saremba

Nikolaj Ivanovitj Saremba ( ; født 15. juni 1821 – 8. april 1879) var en russisk musikteoretiker og komponist.

Saremba blev født i provinsen Vitebsk i 1821. Han var en af de oprindelige professorer ved Sankt Petersborg Konservatorium, da det blev grundlagt i 1862. I 1867 efterfulgte han Anton Rubinstein som konservatoriets direktør og havde posten indtil 1871. Han døde i Sankt Petersborg i 1879.

Hans mest kendte elev på konservatoriet var Pjotr Iljitj Tjajkovskij. Andre inkluderer Vasilij Safonov.

Sarembas ekstreme konservatisme farvede både hans undervisning generelt og hvad han forventede af sine studerende i særdeleshed. Sammen med Anton Rubinstein, og i modsætning til De Fems fremadsynede tendenser, forblev Saremba mistænksom, og endda fjendtlig, over for nye tendenser inden for musikken. I stedet forsøgte han at bevare, hvad han så som det bedste i den vestlige tradition fra den umiddelbare fortid. Saremba idoliserede Beethoven, især hans senere værker, men hans personlige smag rakte ikke videre end til Mendelssohn. Hvis nogen spurgte ham om Hector Berlioz, Robert Schumann — eller, nærmere hans hjem, Mikhail Glinka — ville Saremba sandsynligvis have været nødt til at indrømme sin uvidenhed.

Tjajkovskijs biograf David Brown skriver, at Sarembas primære mangel var en komplet mangel på sand opfindsomhed rent musikalsk eller på nogen anden form for fantasi. Idet han holdt sig til sin lærer Adolf Bernhard Marx' komponeringshåndbog, lod Saremba sine elever fra denne og til at studere streng kontrapunkt og kirketonearter som forklaret af Bellerman. På grund af hans mangler på opfindsomhed var Sarembas eneste mulighed for at forbedre en elevs komposition at pålægge de snævre regler for komposition, som han selv havde lært meget grundigt.

Referencer

Litteratur 
 Brown, David, Tchaikovsky: The Early Years, 1840-1874 (New York, W.W. Norton & Company, Inc., 1978)
 Holden, Anthony, Tchaikovsky: A Biography (New York: Random House, 1995)
 Poznansky, Alexander, Tchaikovsky: The Quest for the Inner Man (New York, Schirmer Books, 1991)
 Strutte, Wilson, Tchaikovsky, His Life and Times (Speldhurst, Kent, United Kingdom: Midas Books, 1979)
 Warrack, John, Tchaikovsky (New York: Charles Scribner's Sons, 1973)

Komponister fra Rusland
Karl Davydov

Karl Juljevitj Davydov (født ,  den 15. marts 1838 i Kuldīga, Kurland guvernement, Det Russiske Kejserrige, død 26. februar 1889 i Moskva, Det Russiske Kejserrige) var en russisk cellist, der på sin tid havde stor berømmelse og er beskrevet af Pjotr Iljitj Tjajkovskij som "zar af cellister". Han var også komponist, primært for cello.

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Kuldīga
Komponister fra Rusland
Romantikkens komponister
Cellister fra Rusland
Michel Debost

Michel Debost (født 20. januar 1934 i Paris) er en fransk fløjtenist. Han har vundet flere internationale konkurrencer og er en anerkendt solist, blandt andet var han i mange år (1960-90) førstefløjtenist i Orchestre de Paris. Han efterfulgte Jean-Pierre Rampal som fløjteprofessor ved Conservatoire de Paris i 1982, hvor han blev til 1990. Efterfølgende underviste han ved Oberlin Conservatory of Music i Ohio indtil 2011. Han har indspillet en del musik for fløjte, primært af romantiske og 20-århundredes franske komponister, herunder en serie af album kaldet Flûte Panorama og Entr'acte med Toke Lund Christiansen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Profil på oberlin.edu

Fløjtenister fra Frankrig
Personer fra Paris
Ingvard Henrik Linnemann

Ingvard Henrik Linnemann (22. august 1818 i Vejle – 11. februar 1892 i København) var en dansk præst og politiker, bror til Johan og Stephan Linnemann.

Han var søn af agent, svensk-norsk vicekonsul Andreas Deichmann Linnemann og Ane Marie f. Smidt, og brorsøn af Thomas Linnemann.

Han blev dimitteret fra Borgerdydskolen i København 1835, tog 1840 teologisk embedseksamen og fik næste år accessit for en teologisk prisopgave, hvorefter han rejste udenlands i 2 år, i hvilken tid han især studerede i Berlin og Heidelberg. Han konstitueredes 1844 som adjunkt i Randers, hvor han 1846 blev overlærer ved friskolen og overdegn ved Skt. Mortens Kirke. Han kaldtes 1851 til sognepræst for Øse og Næsbjerg i Ribe Stift, hvorfra han 1856 forflyttedes til Ovsted og Tåning i Aarhus Stift og 1868 til Raklev i Holbæk Amt; 1880 udnævntes han til provst for Arts og Løve Herreder og entledigedes 1885 som provst og sognepræst. Han døde i København 11. februar 1892. Han ægtede Sophia Maria Bech (født i Randers 15. juni 1830), datter af læge Hans Bech.

Linnemann valgtes 1848 i Randers til medlem af Den Grundlovgivende Rigsforsamling og genvalgtes sammesteds til folketingsmand 1849, men nedlagde sit mandat 7. august 1851, da han blev sognepræst. Han valgtes til medlem af Rigsrådets Landsting i 10. kreds 1864, og i Rigsdagens Landsting sad han i årene 1882-1890, valgt i 2. kreds. Uden egentlig at indtage nogen fremragende plads i Rigsdagen nød han en ved sin kundskabsrigdom og arbejdsdygtighed velfortjent anseelse og havde ikke ringe indflydelse især på kirkelige spørgsmåls afgørelse. Det er et vidnesbyrd om den agtelse, han vandt på de egne, hvor han blev kendt, at han var medlem af Skanderborg Amtsråd 1861-1868 og af Holbæks 1871-1883.

Referencer

Kilder 
 Ludvig Koch, "Ingvard Henrik Linnemann", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Sofus Elvius, Danmarks Præstehistorie 1869-84, s. 394 f.

Eksterne henvisninger 
 

Medlemmer af Den Grundlovgivende Rigsforsamling
Folketingsmedlemmer i 1840'erne
Folketingsmedlemmer i 1850'erne
Landstingsmedlemmer i 1880'erne
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Medlemmer af Rigsrådets Landsting
Provster fra Danmark
Personer fra Vejle
Amtsrådsmedlemmer
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
José Maria Ortiz de Mendibíl

José Maria Ortiz de Mendibíl (født 11. august 1928, død 15. september 2015) var en spansk fodbolddommer fra Bilbao. Han er mest kendt for at have dømt omkampen i finalen ved EM i 1968 mellem  og .

Karriere

Europæiske Finaler 
Han har dømt en række store europæiske finaler:
 Finalen i Pokalvindernes Europa Cup 1968: AC Milan – Hamburger SV 2-0.
 Finalen i Mesterholdenes Europa Cup 1969: AC Milan – Ajax Amsterdam 4-1.
 Finalen i Pokalvindernes Europa Cup 1972: Glasgow Rangers – Dynamo Moskva 3-2.

EM 1964 
   –   3-1 (ottendedelsfinale).

EM 1968 
   –   1-0 (semifinale).
   –   2-0 (finale – 2. kamp).

VM 1970 
   –   5-2 (gruppespil).
   –   3-1 (semifinale).

Se også 
 Liste over dommere der har dømt EM finalen
 Liste over fodbolddommere der har dømt Champions League-finalen

Referencer 
Biografi 
Kampoversigt 

Fodbolddommere fra Spanien
Europamesterskabet i fodbold 1968
Personer fra Bilbao
Arthur Holland

Arthur Holland (født: 18. juli 1922, død marts 1987) var en engelsk fodbolddommer fra Barnsley. Han er mest kendt for at have dømt finalen ved EM i 1964 mellem  og .

Karriere

EM 1964 
   –   3-1 (kvartfinale).
   –   2-1 ( finale).

Se også 
Liste over dommere der har dømt EM finalen
Fodbolddommere der har dømt finalen i Mesterholdenes Europa Cup

Referencer 
Biografi 
Kampoversigt 

Fodbolddommere fra England
Europamesterskabet i fodbold 1964
Personer fra Barnsley
Arthur Edward Ellis

Arthur Edward Ellis (8. juli 1914 – 23. maj 1999) var en engelsk fodbolddommer fra Halifax. Han er mest kendt for at have dømt den første finale ved Europamesterskabet i fodbold, da han dømte finalen i 1960 mellem  og . Han dømte også den første finale i Mesterholdenes Europa Cup i 1956.

Karriere

VM 1950 
   –   2-0 (gruppespil).
   –   7-1 (finalerunde).

VM 1954 
   –   2-0 (gruppespil).
   –   4-2 (kvartfinale).

VM 1958 
   –   2-2 (gruppespil).
   –   6-1 (gruppespil).

EM 1960 
   –   3-1 (finale).

Kampe med danske hold 
 Den 19. september 1956: Første runde i Mesterholdenes Europa Cup 1956-1957: AGF – Nice 1-1.

Se også 
Liste over dommere der har dømt EM finalen
Fodbolddommere der har dømt finalen i Mesterholdenes Europa Cup

Referencer 
Biografi 
Kampoversigt 

Fodbolddommere fra England
Europamesterskabet i fodbold 1960
Dommere i VM i fodbold 1954
Dommere i VM i fodbold 1950
Dommere i VM i fodbold 1958
Fodbolddommere som har dømt VM-finalen
Dommere som har dømt FA-cupfinalen
Mór Kóczán

Mór Kóczán (8. januar 1885 – 30. juli 1972) var en ungarsk atlet som deltog i de olympiske lege 1908 i London og 1912 i Stockholm.

Kóczán vandt en bronzemedalje i atletik under OL 1912 i Stockholm. Han kom på tredjepladsen i spydkast efter svenske Eric Lemming og Juho Saaristo fra Finland

8

Spydkastere fra Ungarn
Deltagere for Ungarn ved sommer-OL 1912
Sprogø Fyr

Sprogø Fyr er et anduvningsfyr bygget på Sprogø i Storebælt i 1868. Et oprindeligt fyr blev bygget af Poul Løwenørn på øen i 1809 af Postvæsenet som ønskede hjælpemidler til navigationen når man krydsede Storebælt.

Sprogø Fyr blev den 9. august 1980 nedlagt som fungerende fyr. I 1997 blev lyset i fyrtårnet atter tændt. Fyrlyset har dog ingen praktisk betydning for skibstrafikken.

På Sprogø findes der desuden et andet fyr, Sprogø Havn Fyr der har til formål at lede skibe sikkert i havn på Sprogø. Derudover er der lys i de 7 vindmøller, der er opstillet i havet ved nordsiden af øen.

Galleri

Eksterne henvisninger 
 Fyrtaarne.dk: Sprogø Fyr
 Dansk Fyrliste 2015 , udgivet af Søfartsstyrelsen

Fyrtårne i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Slagelse Kommune
Sprogø
Abdi Bile

Abdi Bile (født i 28. december 1962) er en tidligere somalisk atlet.
Han blev under VM i 1987 den første somaliske verdensmester i atletik da han vandt 1500-meter-løb. Under VM i 1993 fik han en bronzemedalje under 1500-meter-løb og blev slået ud i forsøget på at komme til finalen i 800-meter-løb. Det lykkedes ikke for ham at komme til finalen i VM i 1995 da han blev nummer syv i 1500-meter-løb. Biles sidste store deltagelse i et mesterskab var ved OL i 1996 hvor han kom på en sjetteplads i 1500-meter-løb.

Personlige rekorder
 800 m: 1.43,60, 16. august 1989, Zürich
 1000 m: 2.14,50, 13. september 1989, Jerez de la Frontera
 1500 m: 3.30,55, 3. september 1989, Rieti
 1 mil: 3.50,67, 22. juli 1994, Oslo
 3000 m: 7.42,18, 21. august 1994, Köln

Atleter fra Somalia
Kai Winding

Kai Chresten Winding (18. maj 1922 – 6. maj 1983) var en danskfødt amerikansk trombonist og jazzkomponist. Han er kendt for sit mangeårige samarbejde med amerikaneren J.J. Johnson, der ligeledes spillede trombone.

Winding blev født i Aarhus i 1922, men emmigrerede i 1934 til USA med familien. Hans karriere som professionel trombonist begyndte i 1940, da han kom med i Shorty Allens band. Han spillede herefter med Sonny Dunham og Alvino Rey indtil han under 2. verdenskrig gjorde tjeneste ved den amerikanske kystvagt.

Efter krigen kom Winding med i Benny Goodmans band og kom siden til Stan Kentons orkester. Winding deltog i de første  Birth of the Cool sessions i 1949, hvor han medvirkede på 4 ud af de 12 udgivne indspilninger. I 1954 på begyndte han efter opfordring af produceren Ozzie Cadena et samarbejde med J.J. Johnson, der afstedkom en succesfuld serie indspilninger af tromboneduetter, der oprindeligt blev udgivet på Savoy Records og senere på Columbia Records. Winding arrangerede og/eller komponerede mange af de stykker, som han og Johnson indspillede.

I 1960'erne blev Winding tilknyttet Verve Records og med produceren Creed Taylor indspillede han nogle af de bedst kendt jazz-pop album. Windings bedst kendte indspilning fra denne periode er "More", der blev anvendt som tema i filmen Mondo Cane fra 1962. Under tiden på Verve eksperimenterede Kai Winding med forskellige ensembler, indspillede soloalbum m.v. I slutningen af 1960'erne fulgte Winding Creed Taylor til dennes nye pladeselskab hos A&M/CTI og indspillede yderligere to album med J.J. Johnson.

I 1970'erne og i de tidlige 1980'ere indspillede Winding på en række uafhængige labels samtidig med, at han optrådte ved flere koncerter. Han skrev endvidere en række lærebøger vedrørende jazz trombone.

Kai Winding døde som følge af en hjernetumor i New York City i 1983.

Diskografi

Album med J. J. Johnson 
 1954: Jay and Kai Savoy SV0163 (CD)
 1954:  An Afternoon at Birdland
 1954:  Jay and Kai Prestige 
 1955:   'Nuf Said Bethlehem 20-40062 (CD)
 1955:  Trombone for Two Columbia (LP); Collectables (CD)
 1956:  Jay and Kai + 6  Columbia (LP); Collectables (CD)
 1960:  The Great Kai & J. J. Impulse! Records MCAD-42012
 1968: Betwixt & Between (CTI Records)
 1968: Israel (CTI)

Soloalbum 
 1960: The Incredible Kai Winding Trombones (Impulse!)
 1961: Kai Ole
 1963: The Kai Winding Trombones (Jazz Vault)

Med Curtis Fuller som co-leader 
 1980: Bone Appétit

Eksterne links 
 Officiel hjemmeside
 The Incredible Kai Winding at Trombone Page of the World
 Kai Winding på allmusic.com

Jazzmusikere fra USA
Dansk-amerikanere
Trombonister fra Danmark
Personer fra Aarhus
Ditte Andersen

Ditte Due Andersen (født 27. januar 1975 i Vissenbjerg) er en tidligere dansk landsholdspiller i håndbold, træner og tidligere direktør og senere sportschef i HC Odense. Hun blev direktør i Odense Håndbold i 2009 og fortsatte som dette i HC Odense. 

I oktober 2012 overdrog hun stillingen som sportschef i HC Odense til Bent Nyegaard.

Som aktiv scorede hun 108 mål i 65 landskampe efter debuten 23. marts 2001.

Noter 

Håndboldspillere fra Danmark
Volkswagen Vento (flertydig)

Volkswagen Vento er betegnelsen for fem forskellige bilmodeller fra Volkswagen:
 En sedanversion af Volkswagen Golf III i Europa, se Volkswagen Vento
 En sedanversion af Volkswagen Polo V i Indien
 En omdøbt version af Volkswagen Jetta V i Argentina og Chile
 En omdøbt version af Volkswagen Jetta VI i Argentina
 En omdøbt version af Volkswagen Golf VI Variant i Argentina, Volkswagen Vento Variant
Rofi-Centret

Rofi-Centret er et idrætscenter i Ringkøbing, der blandt andet har to sportshaller og faciliteter til f.eks. squash, fitness, aerobic, kurser, fester, dart, skydning, bordtennis, minigolf og andet boldspil. Håndboldklubben Ringkøbing Håndbold spiller deres kampe i Rofi-Centrets hal 1, der siden sommeren 2016 er kendt under sponsornavnet Green Sports Arena.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Om Roficentret 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Ringkøbing
Idrætshaller i Danmark
Sport i Ringkøbing
Fritz X

Fritz X var kælenavnet en kraftig styrtbombe, der var udviklet af Nazityskland under 2. verdenskrig. Bomben var radiostyret og designet til anvendelse fra bombefly mod skibe. Det var verdens første styrede bomde, der blev anvendt i kamp. Kælenavnet Fritz X blev benyttet af såvel de allierede som af Luftwaffe. Bomben blev også kaldt Ruhrstahl SD 1400 X, Kramer X-1, PC 1400X eller FX 1400.

Operationel brug 
Fritz X blev først taget i brug i Middelhavet i 1943. Det første angreb i juli 1943 mod enheder i havnen i Augusta var ikke succefuldt, men bomben blev atter anvendt den 9. september 1943 mod den italienske flåde, der var sejlet mod Tunis efter, at Italien havde accepteret våbenhvile med de allierede dagen før. Luftwaffe sænkede med to bomber den italienske flådes flagskib, slagskibet Roma, hvorved 1.393 mand omkom, herunder den italienske flådes admiral, Carlo Bergamini. Hendes søsterskib, slagskibet Italia, blev kraftigt beskadiget ved angreet, men kunne sejle til Tunis ved egen kraft. 

Bomben blev anvendt ved et senere angreb den 9. september 1943 mod den amerikanske krydser USS Savannah, der blev ramt under landsætningen af tropper i Salerno. 197 mand omkom og krydseren blev kraftigt beskadiget. Royal Navys krydser HMS Uganda blev ramt af en Fritz X ud for Salerno den 13. september 1943. Bomben passerede gennem skibets syv dæk og kølen og eksploderede under kølen. 16 mand omkom og skibet måtte bugserede til værft for reparation af omfattende skader. Senere den 16. september 1943 blev det britiske slagskib HMS Warspite ramt ved Salerno, da en bombe passerede seks dæk, hvor den eksploderede. Yderligere en bombe eksploderede tæt på slagskibet, der tog store mængder vand ind og mistende al kraft. Skaderne var omfattende, men antallet af omkomne var blot 9 ved angrebet. Yderligere en amerikansk krydser blev beskadigt ed Salerno, da to bomber eksplodere tæt på krydseren Philadelphia.

Ved de første angreb havde de allierede ikke viden om, at der var tale om fjernstyrede bomber. Da dette senere gik op for de allierede, blev der udfoldet bestræbelser på at imødegå truslen, og der blev bl.a. udviklet udstyr, der kunne interferere (jamme) radiostyringen. Systemerne var først klar ved udgangen af september 1943 efter kampene i Salerno var overstået. Systemet var nogenlunde succesfuldt, men var mindre effektivt, når der blev bombet med et større antal bomber på en gang. Ved invasionen i Normandiet i 1944 var udstyret forbedret, ligesom de allierede overlegenhed i luften kunne holde de tyske bombefly væk fra flådeenhederne, og Fritz X spillede derfor ikke nogen større rolle i den resterende del af krigen. 

Bomber
Våben fra Tyskland
Clarence Newton

Clarence Chris Newton (født 3. februar 1899 - 23. oktober 1979) var en canadisk bokser som deltog i de olympiske lege 1920 i Antwerpen. 

Newton vandt en bronzemedalje i boksning under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på en tredjepladsen i vægtklassen letvægt, i semifinalen tabte han til danske Gotfred Johansen som senere tabte i finalen til Samuel Mosberg fra USA. Der var 16 boksere fra ti lande som stillede op i disciplinen der blev afholdt fra den 21. til 24. august 1920. 

Boksere fra Canada
Olympiske bronzemedaljevindere fra Canada
Olympiske boksere fra Canada
Rosa Morena

Rosa Morena er en dansk film, instrueret af Carlos Augusto de Oliveira, der også har skrevet manuskriptet. Filmen er optaget i São Paulo i Brasilien.

Medvirkende
Anders W. Berthelsen
David Dencik
Iben Hjejle

Eksterne henvisninger
 

Danske film fra 2011
Dramafilm fra Danmark
Film fra Danmark (administrationskategori)
Georges Prud'Homme

Georges Arthur Prud'Homme (født 1899)  var en canadisk bokser som deltog under de olympiske lege 1920 i Antwerpen.
  
Prud'Homme vandt en sølvmedalje i boksning under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på en andenplads i vægtklassen mellemvægt, i finalen tabte han til britiske Harry Mallin. Der var 17 boksere fra ni lande som stillede op i disciplinen som varede fra den 21. til 24. august 1920. 

Boksere fra Canada
Olympiske sølvmedaljevindere fra Canada
Olympiske boksere fra Canada
Eilert Tscherning (kirurg)

Eilert Adam Tscherning (født 5. maj 1851 i København, død 4. maj 1919 sammesteds) var en dansk kirurg, søn af krigsminister, oberst A.F. Tscherning og maler Elenore Lützow. 

Tscherning tog medicinsk eksamen 1875 og deltog som ung kandidat i den russisk-tyrkiske krig 1877—78, idet han ledede et tyrkisk lazaret i Erzerum. Efter at have været kandidat ved Kommunehospitalet tog han doktorgraden 1881 (Lokaltuberkulosens Betydning for Tumor albus), og hele hans følgende udvikling blev knyttet til nævnte hospital, hvor han var prosektor (1881—83), reservekirurg (1884—87) og fra 1893 til sin død var ansat som overkirurg. 

Forinden havde han dog, men uden held konkurreret med Oscar Bloch og Oscar Wanscher om posten som docent i klinisk kirurgi. 1900 udnævntes Tscherning til titulær professor. Hans rige initiativ viste sig ved, at han var medstifter af Nordisk kirurgisk forening og Dansk kirurgisk selskab samt af Radiumfondet. Hans store anseelse som praktisk kirurg og hans betydelige erfaring kom ham til gode under hans virksomhed i Arbejderforsikringsrådet, og under 1. Verdenskrig organiserede og ledede Tscherning La mission sanitaire danoise i Le Tréport.

Ægteskab og børn 
Eilert blev den 7. august 1886 gift med Sygeplejerske og fagforeningsformand for Dansk Sygeplejeråd Henny Schultz. Sammen havde de fire børn: Ellen Meggy (1887), Anton Frederik (1888), Karen (1890), Gudrun (1893) og plejebarn: Eilert Andreas Frederik (1885) som var søn af Eilerts lillebror Johan Andreas.  Ægteskabet blev opløst i 1909.

Kilder

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kirurger fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Redaktører fra Danmark
Titulære professorer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Eilert
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Salmonsens
Bert Schneider

Julius Gustav Albert Bert Schneider (1. juli 1897 i Philadelphia – 20. februar 1986) var en canadisk bokser som deltog i OL 1920 i Antwerpen. 
 
Schneider blev olympisk mester i boksning ved OL 1920 i Antwerpen. Han vandt guld i weltervægt. I finalen besejrede han britiske Alexander Ireland. 18 boksere fra ti lande stillede op i disciplinen, der blev afviklet den 21.–24. august 1920. 

Boksere fra Canada
Olympiske mestre fra Canada
Olympiske boksere fra Canada
Tännforsen

Tännforsen er et vandfald i Tännforsen Naturreservat i Åre Kommune i det vestlige Jämtlands län, cirka 22 kilometer fra Åre. Det er et af Sveriges største vandfald med en falddybde på 38 meter, heraf de 32 meter i lodret fald. Tilsammen med bredden af vandfaldet på 60 meter har vandfaldet en overflade på 1.920 kvadratmeter, hvilket er det største i Sverige.

Vandfaldet udgør en del af Indalsälven og forbinder Tännsjön med Östra Noren. Mængden af vand som passerer vandfaldet varierer alt efter årstid. Der er mindst vand i perioden december til februar, hvor Tännforsen dækkes af et isskrud. I et gennemsnitligt år, hvor vandgennemstrømningen opnår sit højdepunkt i perioden maj til juni, kan 400 kubikmeter vand eller mere strømme over vandfaldets top hvert sekund.

Eksterne henvisninger 

Vandfald i Sverige
Naturreservater i Sverige
Raymond Smillie

Raymond Louis Nelson Smillie (18. januar 1904 – 21. april 1993 i Sault Ste Marie i Ontario) var en canadisk bokser som deltog i de olympiske lege 1928 i Amsterdam.

Smillie vandt en bronzemedalje i boksning under OL 1928 i Amsterdam. Han kom på tredjepladsen i vægtklassen weltervægt , bagefter Ted Morgan fra New Zealand og Raul Landini fra Argentina.

Der var 22 boksere fra 22 lande som stillede op i vægtklassen som blev afviklet fra den 7. til 11. august 1928.

Boksere fra Canada
Olympiske boksere fra Canada
Olympiske bronzemedaljevindere fra Canada
Boksere ved sommer-OL 1928
Skidne æg

Skidne æg (eller skidenæg) er en traditionel påskeret. Påskelørdag kaldtes også for eksempel "skidtlørdag" eller "skiden lørdag", fordi det var vaskedag. Man måtte ikke gøre rent, vaske eller gøre andet arbejde på helligdage; man havde derfor ikke gjort noget hverken skærtorsdag eller langfredag, så navnet fortæller noget om rengøringsstandarden og lugten, når det blev "skiden lørdag". Skidne æg er en frokostret bestående af halve, smilende æg i sennepssovs, evt. med karse. Et smilende æg er et æg, hvor blommen ikke er blevet helt hård. Sennepssovsen laves som opbagt sovs på mælk og sennep.

Et andet navn – "stumpelørdag" – viste, at man fandt dagen for kort til alt det, der skulle nås inden den højhellige søndag.

Kilder 

Mad fra Danmark
Ægretter
Påske
Lago di Vogorno

Lago di Vogorno er en kunstigt skabt sø i kantonen Ticino i Schweiz.

Søen ligger i Verzasca-dalen, hvor Verzasca-dæmningen er bygget tværs over dalen. Verzasca-dæmningen hedder egentlig Contra-dæmningen (Diga di Contra på italiensk, Contra Dam på engelsk), men da dæmningen dæmmer op for Verzasca-floden og derved skaber Lago di Vogorno har den efterhånden fået betegnelsen Verzasca-dæmningen. Floden løber videre fra søen og ned i den nærliggende Lago Maggiore. Ved dæmningen er et vanddrevet kraftværk, der kan levere op til 105 MW.

Søen blev skabt da dæmningen blev bygget i årene 1961 – 1965. Dæmningen er i øvrigt et populært mål for bungy-jumpere. Dette tog sin begyndelse efter at en James Bond-stuntman sprang ud herfra i åbningsscenen i filmen GoldenEye fra 1995.

Søen dækker et areal på 1,68 km² og opsamler vand fra et område i de schweiziske alper på 233 km². Søen er 204 meter dyb på det dybeste sted og rummer i alt 105 millioner m³. 

Vogorno
Lago Maggiore
Ticino