kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rasmus Nellemann (korporal)

Rasmus Schmidt Nellemann (8. marts 1830 i Aarhus – 18. april 1864 ved Dybbøl) var en dansk korporal, bror til Sophus Nellemann.

Nellemann var søn af justitsråd og ejer af Alling Skovgård Laurits Nellemann (1803-1887) og Anna Lorentze Hyphoff (1805-1869) og tilbragte sin ungdom på nævnte gård, som faderen erhvervede i 1847. Her lærte han landvæsen og var en overgang avlsforvalter på Frijsenborg, inden han vendte tilbage til Alling Skovgård som forvalter. Han indkaldtes ved mobiliseringen 1863 til tjeneste ved 22. Regiment, 5. kompagni, forfremmedes til korporal og havde udsigt til at blive løjtnant, da døden ramte ham under forsvaret af Dybbøl Skanse II den 18. april 1864. Idet preusserne plantede deres fane på brystværnet, sprang han op på dette, brød stangen itu over knæet og rev flaget af; da den næste fane kom frem til brystværnet, ville han atter tage denne, men faldt, truffet af flere kugler.

Nellemann var blevet gift 1859 med den schweiziskfødte Julie Catharine Genillard, som senere ægtede en fransk finansembedsmand Liebhaber.

Han er sandsynligvis begravet i fællesgravene i Dybbøl ved landevejen. 18. april 1934 blev der rejst en mindesten over Nellemann i Skanse II. Teksten lyder: "Her faldt / Korporal / Rasmus Schmidt Nellemann / ved 22. Regt. / 18.4.1864 / Han brød Fjendens Fane / Fjenden brød hans Bane".

Kilder 

 
 Vort Forsvar, nr. 197; 198; 200.
 Dybbøl, Skanse II - Danske krigergrave og mindesmærker 1848-50 og 1864

Militærfolk fra Danmark
Faldne danske militærfolk
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Personer fra Aarhus
Danskere i 1800-tallet
Landmænd fra Danmark
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Rasmus Nellemann

Rasmus Nellemann er navnet på flere personer:

 Rasmus Nellemann (korporal) (1830-1864) – dansk korporal (Rasmus Schmidt Nellemann)
 Rasmus Nellemann (maler) (1923-2004) – dansk maler og grafiker
Pierce the Veil

Pierce the Veil er en Amerikansk rockgruppe fra San Diego i Californien, dannet i 2007. Deres musik er i genren for Post-hardcore over mod Progressive rock. Bandet består af Vic Fuentes (forsanger, rytmeguitar, lead guitar), Jaime Preciado (bas), Mike Fuentes (trommer) og Tony Perry (lead guitar).

Diskografi

Eksterne henvisninger

References 

Rockgrupper fra USA
Aas Sø

Aas Sø (dansk) eller Aassee (tysk) er en sø i det nordlige Tyskland, beliggende sydøst for Kohøved på halvøen Svans i Sydslesvig. Få kilometer nord for søen ligger landsbyen Langskov. Søen har en total overflade på 21,4 ha og har tilløb af Kobækken (Kobek). En smal landtange adskiller Aas Sø fra havet. På landtungen findes en del sommerhuse og en campingplads.

Eksterne henvisninger
 Om Aas Sø på Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume Schleswig-Holsteins websted 

Søer i Slesvig-Holsten
Svans
John Bunyan

John Bunyan (født 28. november 1628 i Elstow ved Bedford i Bedfordshire, død 31. august 1688 i London) var en engelsk præst og forfatter, mest kendt for den evangeliske allegori The Pilgrim's Progress fra 1678 (da. "En Pilegrims Vandring")

Bunyan var i sine unge dage soldat og
førte et lystigt liv, men 1648 blev han
hjemsendt og giftede sig med en fattig pige,
der kom til at øve stor indflydelse på ham,
således at han efter alvorlige åndelige
kampe blev omvendt.

Den engelske statskirke var ham imod, og
han sluttede sig til nonkonformisterne. Efter
sin hustrus død 1655 ernærede han sig som
kedelflikker i Bedford i Bedfordshire, men optrådte
samtidig som prædikant. Efter Restaurationen 1660
gik man strengt frem mod nonkonformisterne, og
Bunyan blev fængslet.

Da han ikke ville love at
ophøre med at prædike, sad han fængslet i seks år,
var så en kort tid i frihed, men fængsledes
atter og sad i fængsel til 1672. Atter 1675 var
han nogle måneder i fængsel, og under dette
sidste fangenskab var det vistnok, at han skrev
sit mærkelige, allegoriske opbyggelsesskrift The Pilgrim's Progress,
en af den kristne kirkes mest
udbredte andagtsbøger, udgivet og oversat utallige
gange, gentagne gange også til dansk.
Efter 1672 virkede han som præst ved den nonkonformistiske kirke i Bedford.

Kilde 
  af Alfred Th. Jørgensen

Noter

Eksterne henvisninger 

  Wikisource: Teksten til The Pilgrim's Progress
  Wikiquote: Citater af John Bunyan
 Værker af John Bunyan hos Project Gutenberg
 
 John Bunyan Museum, Bedford

Forfattere fra England
Kristne prædikanter
Engelsksprogede forfattere
Briter i 1600-tallet
Pinega

Pinega (, ) er en biflod til Nordlige Dvina, i Arkhangelsk oblast i Rusland.Beloj i Tjornoj

Pinega har sine kilder i den østlige del af Arkhangelsk oblast på 135 moh ved sammenløbet af vandløbene Beloj reka (~ Den hvide flod) og Tjornoj reka (~ Den sorte flod). Derefter løber den i en bred dal i hovedsagelig nordvestlig retning gennem taigaen i det nordrussiske lavland, og drejer på de sidste omkring 100 km i sydvestlig retning og udmunder ved landsbyen Ust-Pinega i Nordlige Dvinas nedre løb, på 1 moh, 160 km fra Hvidehavet.

Pinega er 779 km lang, og har et afvandingsområde på 42.600 km². Ved mundingen er den gennemsnitlige vandføring 430 m³/s (minimum i marts, maksimum i maj med over 1.700 m³/s). Omkring 120 km fra mundingen, ved byen Pinega, passerer floden kun få kilometer fra floden Kuloj som udmunder i Mesenbugten. De to floder var tidligere knyttet sammen via Kuloj-Pinega kanalen, der siden anlæggelsen af landevejen fra Arkhangelsk over Pinega til Mesen har været lukket. I det nedre løb er Pinega omkring 400 m bred og to meter dyb, og bevæger sig med en hastighed af 0,7 m/s. På de sidste ti kilometer før mundingen bliver dalen smallere, og flodens bredde er her kun 200 meter mens dybden vokser til op til ti meter. De vigtigste bifloder er fra venstre Vyja, Jula og Poksjenga, fra højre Ilesja og Jezjuga.

Pinega er frosset til fra månedskiftet oktober/november til april/maj. Floden er sejlbar på en strækning af over 580 kilometer.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 R-ArcticNET Et regionalt, elektronisk, hydrografisk datanettverk for den arktiske region.

Bifloder til Nordlige Dvina
Floder i Arkhangelsk oblast
Ilesja

Ilesja, Bolsjaja Ilesja eller Iljasja () er en flod i Arkhangelsk oblast og Republikken Komi i Rusland og en af bifloderne til Pinega fra venstre i Nordlige Dvinas flodsystem. Ilesja er 204 km lang og har et afvandingsareal på 2.250 km².

Kilder 

Floder i Arkhangelsk oblast
Floder i republikken Komi
Bifloder til Pinega
Jula (flod)

Jula (, ) er en flod i Arkhangelsk oblast i Rusland. Jula er biflod til Pinega fra venstre i Nordlige Dvinas flodsystem. Jula er 214 km lang og har et afvandingsareal på 5.290 km².

Kilder 

Floder i Arkhangelsk oblast
Bifloder til Pinega
Vyja

Vyja (, ) er en flod i Arkhangelsk oblast i Rusland og en af bifloderne til Pinega fra venstre i Nordlige Dvinas flodsystem. Vyja er 181 km lang og har et afvandingsareal på 2.710 km².

Kilder 

Floder i Arkhangelsk oblast
Bifloder til Pinega
Poksjenga

Poksjenga (, ) er en flod i Arkhangelsk oblast i Rusland og en af bifloderne til Pinega i den nordøstlige del af Nordlige Dvinas flodsystem. Floden har en længde på 170 km og et afvandingsareal på 4.960 km². Poksjenga fryser til ved månedskiftet oktober/november og åbner ved månedskiftet april/maj. Poksjenga benyttes til tømmerflådning.

Kilder 

Floder i Arkhangelsk oblast
Bifloder til Pinega
Jezjuga

Jezjuga (, ) er en flod i Arkhangelsk oblast og Republikken Komi i Rusland, er en højre biflod til Pinega i den nordøstlige del af Nordlige Dvinas flodsystem. Jezjuga har en længde på 165 km og et afvandingsareal på 2.850 km². I det øvre løb strømmer Jezjuga gennem et bakket område, i den nedere løb gennem et sumpet lavland med meandre.

Kilder 

Floder i republikken Komi
Floder i Arkhangelsk oblast
Bifloder til Pinega
Vyg

Vyg (russisk: Выг; finsk: Uikujoki) er en flod i Karelen i Rusland. Vyg består af øvre og nedre Vyg. Øvre Vyg er 135 km lang og har sine kilder i Verkhotinoje-søen øst for Onega, og løber ud i Vygozero ved Vorosjgora. Øvre Vyg flyder gennem flere små indsøer i et sumpet landskab. Nedre Vyg er 102 km lang og løber fra Vygozero ud i Onegabugten i Hvidehavet ved Belomorsk. Nedre Vyg kontrolleres af flere dæmninger som en del af Hvidehavskanalen.

Floder i republikken Karelija
Ilmenjoki

Ilmenjoki (, ) er en flod i Finland og Rusland og er en af bifloderne til Vuoksen fra venstre. Floden er 45 kilometer lang. 

Ilmenjoki løber ud fra en lille sø i Finland nær grænsen til Rusland. Floden løber syd på og danner så grænsen mellem Karelen og Leningrad oblast. Floden løber blandt andet gennem byen Prototsjnoje.

Floder i Finland
Floder i republikken Karelija
Floder i Leningrad oblast
Stænderhus (Flensborg)

Stænderhuset i Flensborg var hjemsted for den slesvigske stænderforsamling i årene fra 1852 til 1863. Desuden anvendtes dele af bygningen fra 1858 til 1864 til udstillingsformål af Flensborgsamlingen. Fra 1882 til 1964 fungerede bygningen som rådhus.

Historie
Da Flensborg blev administrativ hovedby i Hertugdømmet Slesvig (Sønderjylland) i 1850, flyttede den danske stat både en række institutioner og selve stænderforsamlingen fra Slesvig by til Flensborg. Hidtil var stændermøderne blevet holdt på stændersalen på slibyens rådhus. I Flensborg var man nødt til at opføre et helt nyt parlaments- og administrationsbygning. Til det formål blev der i 1851 købt to ejendomme på Holmen og bygget om til at kunne huse både stændermøder og en række administrative institutioner. Ejendommene lå omtrent midt imellem byens to torve Nørretorv og Søndertorv. Ombygningen til stænderhuset blev udført af arkitekt og kongelig bygningsinspektør Laurits Albert Winstrup. Oprindelig skulle også Slesvigministeriet have sæde i regeringsbygningen, men beslutningen blev ændret og i 1852 flyttede ministeriet endelig til København. I stedet for
skulle der indrettes bolig til kongen, når denne opholdt sig i Sønderjylland, men også denne beslutning blev ændret, da det
viste sig, at Frederik 7. foretrak Lyksborg Slot som residens . 

Stænderbygningen på Holmen husede både stænderforsamlingen, administrationen, centralkassen og overappellationsretten. Fra 1858 til 1864 blev den nordlige sidefløj af bygningen anvendt til udstillingsformål af Flensborgsamlingen. På den første sal blev i 1863 den store egebåd fra Nydam Mose konserveret og udstillet. Selve stændersalen var symkket af et stort maleri af Lorenz Frølich, som viste hyldningen af Frederik 4. til sønderjysk hertug på Gottorp Slot i 1721 (1721 var de gottorpske dele af hertugdømmet blevet indlemmet i de kongelige dele som følge af den Store Nordiske Krig).

Under den 2. Slesvigske krig fungerede bygningen som lazaret. Efter krigen husede den i en kort periode et tysk officerskasino. Fra 1882 til 1964 fungerede bygningen som byens rådhus (det gamle rådhus ved Tingpladsen blev allerede revet ned i 1883). 

I 1964 blev Stænderbygningen på Holmen endelig revet ned for at give plads til et stormagasin. Byforfaltningen flyttede i byens nye rådhus ved Hestevand.

Eksterne henvisninger
Billede af Stænderhuset

Referencer 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Flensborg
Brilleslange

Ordet brilleslange en ikke entydigt, men afhængigt af situationen eller brugeren bruges det med flere betydninger:
 Om slangearten indisk kobra (Naja naja).
 Eller mere generelt om slanger i slangeslægten Naja som indisk kobra tilhører.
Atlético Mineiro

Clube Atletíco Mineiro er en brasiliansk fodboldklub. Klubben har hjemmebane på Arena Independência i Belo Horizonte.

Titler 

Kontinentale

 Copa Libertadores de América: (1) 2013

 Recopa Sudamericana: (1) 2014

Nationale

 Campeonato Brasileiro Série A: (1)  1971

Statslige

 Campeonato Mineiro: (42) 1915 1926 1927 1931 1932 1936 1938 1939 1941 1942 1946 1947 1949 1950 1952 1953 1954 1955 1956 1958 1962 1963 1970 1976 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1985 1986 1988 1989 1991 1995 1999 2000 2007 2010 2012 2013

Eksterne henvisninger 
 Atletíco Mineiros officielle websted

Fodboldklubber i Brasilien
Etableret i 1908
Belo Horizonte
Ouachita River

Ouachita River er en flod der løber i den centrale del af det sydlige USA, og er en biflod til Red River, som den løber ud i kort før denne munder ud i Mississippi River 100 km nord for Baton Rouge. Floden er 974 km lang, med udspring i Ouachita Mountains i det vestlige Arkansas. Floden løber østover et stykke og derefter mod syd og ind i Louisiana. Ouachita River har et afvandingsområde på omkring 67.000 km².

Se også 
 Vandløb i USA

Eksterne kilder/henvisninger 

Vandløb i Arkansas
Vandløb i Louisiana
Martina Stoessel

Martina Stoessel Muzlera også kendt som Tini Stoessel (født 21. marts 1997 i Buenos Aires, Argentina) er en argentinsk sanger og skuespillerinde, kendt for rollen som Violetta Castillo i tv-serien Violetta, der blev sendt på Disney Channel.

Hun er datter af Alejandro Stoessel, som er filmproducer og Mariana Stoessel Muzlera. Hun har en storebror (Francisco), som er model og dj. I 2007 var Tini også med i en argentinsk serie Patito Feo som hendes far stod bag hvor hun spillede Anna.
Hun har været kærester med den argentinske skuespiller, sanger Peter Lanzani. Parret slog op i slutningen af 2015.  Hun er nu kærester med den spanske model Pepe Barroso Silva, de mødtes da han skulle spille hendes kæreste i hendes musikvideo til "great escape". De har været sammen siden 5/5 2016.

Violetta 

I 2012 blev Martina udtaget til at spille rollen som Violetta i Disney Channels nye serie med samme navn.

Violetta mistede sin mor som 5-årig og bor derfor sammen med sin far, der foruden at have en stor formue, også er overbeskyttende. Hun opdager musikskolen Studio 21 (senere Studio on Beat) hvor hun kan udvikle sig som sanger og musiker. Her møder hun mange forskellige mennesker, der får betydning for historien i serien.

Solo karriere

I 2015 skrev Stoessel pladekontrakt med Hollywood Records, som den første argentinske kunstner nogensinde.. I marts 2016 afsluttede hun indspillingen af albummet. Albummet, som får titlen "Tini", bliver udgivet d. 29. april 2016. 
Hun er for tiden på sin debut tourné "TINI - Got Me Started Tour"

Eksterne henvisninger

Noter 

Skuespillere fra Argentina
Spillertrupper under EM i fodbold 2004

Følgende er en liste over de spillertrupper, som de 16 deltagende lande mødte op med til EM i fodbold 2004, der blev afholdt fra 12. juni til 4. juli 2004.

Gruppe A

Grækenland
Træner:  Otto Rehhagel

Portugal
Træner:  Luiz Felipe Scolari

Rusland
Træner:  Georgi Yartsev

Note: caps include those for USSR, CIS, and Russia.

Spanien
Træner:  Iñaki Sáez

Gruppe B

Kroatien
Træner:  Otto Barić

England
Træner:  Sven-Göran Eriksson

Frankrig
Frankrig offentliggjorde deres trup 18. maj 2004.
Træner:  Jacques Santini

Schweiz
Træner:  Köbi Kuhn

Gruppe C

Bulgarien
Træner:  Plamen Markov

Danmark
Træner:  Morten Olsen

Italien
Træner:  Giovanni Trapattoni

Sverige
Trænere: Tommy Söderberg og Lars Lagerbäck

Gruppe D

Tjekkiet 
Træner:  Karel Brückner

Tyskland
Træner:  Rudi Völler

Letland
Træner:  Aleksandrs Starkovs

Holland
Træner:  Dick Advocaat

Repræsentation af klubber

Referencer

Eksterne henvisninger 
EM i fodbold 2014s officielle hjemmeside

EM i fodbold
Fodbold i 2004
Lars Qvortrup

Lars Qvortrup (født 22. februar 1950 i København) er en dansk professor ved Aalborg Universitet.

Qvortrup er født i København, men voksede op i Aarhus, hvor faderen Helge Qvortrup var rektor for Aarhus Katedralskole og moderen Minna, født Keiding, sygeplejerske. Han blev i 1974 mag.art. i nordisk sprog og litteratur fra Aarhus Universitet og blev allerede samme år adjunkt ved ved Rasmus Rask Institut for Sprogvidenskab og på Center for Kulturstudier, Odense Universitet. I de tidlige år af sin karriere var Qvortrup overbevist marxist og udgav i 1977 bogen Danmarks Radio og arbejdskampen, som var et sønderlemmende angreb på Danmarks Radios angiveligt kapitalistiske fundament.

I 1978 blev han lektor ved samme universitet og var fra 1992 til 1996 gæsteprofessor på deltid ved universitetet i Urbino, Italien. I 1996 blev Qvortrup professor ved Institut for Kommunikation, Aalborg Universitet og i 1998 direktør for Multimedieforskningscentret ved Aalborg Universitet. I 2000 blev han professor ved Institut for Litteratur, Kultur og Medier, Syddansk Universitet og i 2002 direktør for Knowledge Lab DK, Syddansk Universitet. I årene 2006-07 var han forskningsleder for forskningsteamet "Viden, læring og medier", Syddansk Universitet.

I 2007 blev han af kulturminister Brian Mikkelsen udpeget til rektor for Danmarks Biblioteksskole, hvor han kun nåede at være i ti måneder, for fra 1. januar 2008 blev han ansat som dekan ved Danmarks Pædagogiske Universitetsskole (DPU), Aarhus Universitet. I 2010 blev han fjernet som dekan, da Aarhus Universitet ikke længere ønskede et selvstændigt DPU, og forlod derfor Danmarks Pædagogiske Universitetsskole før tid for i stedet at blive professor ved Institut for Læring og Filosofi, Aalborg Universitet.

Lars Qvortrup har især forsket i, hvorledes læring og kommunikation forandres i nutidens samfund. I 1998 udgav han bogen Det hyperkomplekse samfund, som især er baseret på Niklas Luhmanns tanker. Siden 2011 har han været redaktør for Paideia.

27. marts 1971 blev Qvortrup gift med skoleinspektør Birthe Frederiksen (født 4. marts 1950 i Nørresundby), datter af fabriksmester Helge Frederiksen (død 1982) og hustru økonoma Elise født Hyttel Sørensen. Hun døde 28. juli 2014. Peter Qvortrup blev efterfølgende gift med Karen Wistoft Christoffersen 2. december 2017.

Noter

Kilder 
 "Lars Qvortrup - En familiefar med hang til ånd og viden", Kristeligt-dagblad.dk, 20. februar 2010.
 "Pædagogisk topboss: Læring er et mirakel" , Børn & Unge, 3 (2008).

Personer i Kraks Blå Bog
Ansatte ved Syddansk Universitet
Ansatte ved Aarhus Universitet
Professorer fra Aalborg Universitet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Marxister fra Danmark
Kristne fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Personer fra København
Lingvister fra Danmark
Litteraturhistorikere fra Danmark
Redaktører fra Danmark
Ansatte ved Odense Universitet
Alumni fra Aarhus Universitet
Ansatte ved Aalborg Universitet
Acanthophis

Acanthophis, også kendt som Death adder («dødsorm»), er en gruppe meget giftige slanger. Gruppen findes udelukkende i Australien. Acanthophis kan til forveksling ligne slanger fra hugormfamilien da den har lodretstillede pupiller, kraftig krop og et bredt hoved, men tilhører ligesom med alle andre af Australiens giftslanger giftsnogene (Elapidae).

Syv arter er opført ved ITIS, selv om det fortsat er uklart, hvor mange arter denne slægt omfatter men tal mellem 4 og 15 arter bliver citeret.

Arten kan injicere store mængder af meget stærk gift i løbet af et bid, hvilket gør den til en af de farligste slanger i verden.

Arter 

*) Ikke inklusive Nominatformen underarter.
T) Type arter.
fed) Det danske navn

Referencer

Eksterne henvisninger 

Elapidae
Krybdyr fra Australien
Generaliseret impuls

Den generaliserede impuls er inden for analytisk mekanik en fysisk størrelse, som kan fungere som impuls skønt det ikke nødvendigvis er den lineære impuls i form af masse gange hastighed. Når man har defineret generaliseret hastighed , den tidsafledte til et valgt koordinat, kan man definere den tilsvarende impuls  som:

hvor  er Lagrangen.

Hvis  er givet ved kinetisk minus potentiel energi, har man for simple systemer med et kartesisk koordinat  som generaliseret koordinat:

Dermed bliver den generaliserede impuls:

Det ses, at definitionen her stemmer overens med den lineære impuls.

Den tidsafledte til den generaliserede impuls kaldes den generaliserede kraft.

Analytisk mekanik
Viperidae

Viperidae (hugorme) er en familie af giftslanger som findes over hele verden, undtagen i Antarktis, Australien, New Zealand, Irland, Madagaskar, Hawaii, forskellige andre isolerede øer, og nord for polarcirklen . Alle har relativt lange, hængslede tænder der tillader dyb indtrængen og injektion af giften. Fire underfamilier er i øjeblikket anerkendt  De er også kendt som viperids.

Underfamilier 

Type genus = Vipera — Laurenti, 1768

Referencer

Eksterne henvisninger
Grumtoft Kirke

Grumtoft Kirke er en kirkebygning beliggende i landsbyen Grumtoft (på tysk Grundhof) i det nordlige Angel i Sydslesvig. Kirken er viet til Vor Frue (Jomfru Maria). Grumtoft Kirke rummer siddepladser til 500 kirkegængere og er dermed den største blandt de gamle danske landsbykirker i Angel.

Kirken er en senromansk kampestenskirke fra 1100-tallet. Den blev første gang nævnt i historiske dokumenter i 1209. Det antages at kirken blev anlagt på et gammelt hedensk kultsted. Kirkens ældste inventar er døbefonten fra senromansk tid udført i granit. Prædikestolen fra 1606 er et fornemt træskærerarbejde fra sen-renaissance, udført af billedskæreren Hinrich Ringerinck fra Flensborg. Alteret er fra 1760 til 1763 og blev skabt af billedhuggeren Friedrich Windekilde. Pulpiturerne er udsmykket af L. Müller med bibelske fremstillinger (Billedebibelen). Karakteristisk er kirkens kirkegårdsmur. Muren har en bredde på ca. 1,20 m og en højde på ca. 2 m. og er rejst som en fuldmur af kampesten. 

Omkring 1450 fik kirken et tårn og ved skibets sydmur blev et våbenhus tilbygget. Den sengotiske tårn brændte dog ned i 1726, men blev senere genobpbygget. I 1699 blev kirken udvidet. Efter et lynnedslag i tårnet i 1756 brændte kirken fuldstændig ud, men blev genopbygget i årene efter, men undergik derved store forandringer.

Billeder

Eksterne henvisninger 

 Tegning af Grumtoft Kirke fra Johann Gottfried Burman Beckers samling

Kirker i Slesvig-Holsten
Kirker i kirkekreds Slesvig-Flensborg
Angel
Raske Penges diskografi

Raske Penges diskografi består af tre EP'er, otte opsamlingsalbum, femten singler og sytten musikvideoer.

Da alle Raske Penges egne udgivelser er udgivet på de uafhængige pladeselskaber Raske Plader og Kontrafon er der ikke målt stattestikker for Hitlisten og der er kun givet Guld og Platin certificeringer hvis de selv har henvendt sig til IFPI Danmark.

Album

Studiealbum

Ep'er

Opsamlingsalbum

Sange

Singler

Video

Musikvideoer

Noter

Eksterne links 
 http://raskepenge.dk/musik
 http://raskepenge.dk/video

Diskografier
Lundsgård (Sydslesvig)

Lundsgård eller Lundsgaard er et gods beliggende ved Grumtoft i det nordlige Angel i Sydslesvig. Administrativt hører Lundsgård under Grumtoft Kommune i Slesvig-Flensborg kreds i den nordtyske delstat Slesvig-Holsten. I kirkelig henseende hører stedet under Grumtoft Sogn. Sognet lå i den danske periode indtil 1864 i Husby Herred (Flensborg Amt, Slesvig). Lundsgård Gods er på 350 hektar.

I middelalderen fandtes her en borg med tårn og vandgrav, der beboedes af ridderen Erik Nilsen. I 1500-tallet kom gården i besiddelse af Wisch-familien, som også ejede godserne Fulbro (Voldewraa) og Røst (Röst). I slutningen af 1500-tallet kom gården i Rantzau-slægtens eje. I 1564 rev Andreas Rantzau borgen ned og opførte den nuværende herregård på stedet. I årene omkring 1700 skiftede ejerskabet flere gange, inden gården 1722 kom igen i hænderne på Wisch-slægten. I 1908 gik ejerskabet endelig over til Asmus Petersen.

Lundsgård kunne bevare sin selvstændighed gennem flere århundreder, men var i 1600-tallet forenet med Søndersøgaard, hvorfra det fik tre gårde i Bønstrup. Godset rådede over spredtliggende ejendomme i Grumtoft Sogn (Bønstrup, Dollerup, Nørballe, Strygmølle, Terkelstoft) og Husby Sogn (Fulbro og Lyshøj). Som følge af patrimonialjurisdiktionens afskaffelse i 1853 kom Lundsgård under Husby Herreds jurisdiktion.

Litteratur 
 Chronik des Kirchspiels Grundhof, Husum 1981,

Eksterne henvisninger

Noter 

Sydslesvig
Herregårde i Slesvig-Holsten