kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fyreselven

Fyreselven (eller Fyresdalsåna, Fyresåni) er en flod i Fyresdal kommune i Vestfold og Telemark fylke i Norge. Den har sit udspring i Fyresvatn, og ved Haugsjåsund danner den, sammen med Nisserelven, starten på Nidelven. Systemet er en del af Arendalsvassdraget.

Vandløb i Vestfold og Telemark
Nógrád

Nógrád er en landsby i provinsen Nógrád i Ungarn med  indbyggere. Landsbyen er vokset op omkring borgen af samme navn.

Referencer 

Byer i Ungarn
Merdø

Merdø er en ø i Arendal kommune og tidligere en udhavn ved Skagerrakkysten i Agder fylke i Norge. Merdø ligger syd for Arendal, mod havet ved indsejlingsfyrene Store og Lille Torungen.

Man regner med at Merdø fik fast bebyggelse i det 14. århundrede, og at bebyggelsen opstod i nær tilknytning til den øgende sejlskibstrafik i Skagerrak. Merdø er afmærket på alle gamle nederlandske søkort fra 1580 og var en af de vigtigste udhavne ved Skagerrak. Merdø havn ligger mellem øen Merdø og stedet Revesand på Tromøy, havneområdet kaldes også Revesandsfjorden. Havnen har to muligheder for ind- og udsejling, gennem Vestre Gabet eller Østre Gabet. På Merdø var der toldbod, lodsstation, skole og butik.

På Merdø ligger et vel bevaret gammelt skipperhus som i dag er Merdøgaard Skjærgårdsmuseum, som tilhører Aust-Agder kulturhistoriske senter i Arendal. Gravhøje fra jernalderen findes to steder på øen. Længst mod vest på Merdø ligger Gravene, en lokalitet som blev benyttet som gravplads for søfolk.

I det 19. århundrede levede folk af søfart, lodseri og fiskeri. I år 1900 var det 26 beboede huse med i alt 144 beboere. I begyndelsen af det 20. århundrede var sejlskibstiden slut, og der var ikke længere det samme behov for udhavnene. Toldstationen blev nedlagt i 1960, lodstationen i 1971 og postkontoret i 1975.

I 1900-tallet blev Merdø stadig mere og mere et ferie- og turiststed. Den gamle bebyggelse er i dag så godt som fraflyttet, men husene benyttes stadig som sommerboliger. Merdø har også en del hyttebebyggelse fra 1900-tallet. Merdø har flere fine badepladser med gode sandstrande, og er et populært udsflugtssted for folk i Arendals-området. Der går færger til og fra Merdø flere gange hver dag i sommersessonen. Et af selskaberne har også en helårsrute.

Stednavnet Merdø kommer sandsynligvis fra ordet «merd» som er et gammelnorsk ord for ruse (fiskeruse). Navnet viser til havnebassinet på øen som har form som en ruse med mundingen vestover og bunden mod øst. Havnen har god ankerbund og er nævnt i alle beskrivelser af Norskekysten.

Geologisk er Merdø en del av israndsmorænen Raet , og næsten hele Merdø indgår i Raet landskapsvernområde. Merdø har også en sjælden flora, men øen gror nu stadig mere til med løvskov og krat.

Forfatteren Jonas Lies roman Losen og hans hustru henter sit motiv fra Merdø. Den norske spillefilm Begyndelsen på en historie, med blandt andet Wenche Foss i en af hovedrollerne, foregår stort set på Merdø.

Eksterne henvisninger 
 Færge til Merdø

Øer i Agder
Arendal
Johan Daniel Herholdt (læge)

Johan Daniel Herholdt (født 10. juli 1764 i Aabenraa, død 18. februar 1836 i København) var en dansk læge og professor.

Herholdt lærte kirurgien hos sin fader og begyndte sine studier i København 1783; 1785 tog han eksamen ved Theatrum anatomico-chirurgicum, som kort efter nedlagdes, og han fortsatte da ved kirurgisk akademi samtidig med, at han trådte i Søværnets tjeneste. 1787 blev han reservekirurg i flåden og amanuensis hos Henrich Callisen, og 1789 tog han eksamen ved kirurgisk akademi.

I 1793 prisbelønnedes en af ham skrevet afhandling af universitetet, skønt han manglede akademisk borgerret. Flere tidligere arbejder havde vakt opsigt, og han udfoldede nu en rig litterær virksomhed, der behandlede videnskabens mest moderne spørgsmål. Herholdt var således en ivrig talsmand for vaccinationen.

I 1798 blev han medlem af Videnskabernes Selskab. Hidtil havde Herholdt hørt til kirurgernes ulærde lav, men han lod sig indskrive ved universitetet og tog straks efter (1802) den medicinske doktorgrad med De vita in primis foetus humani ejusque morte sub partu ("Om det menneskelige fosters liv og især dets død under fødslen"), en afhandling på latin, der oversattes til tysk og vakte stor opsigt udenlands.

Kort efter prisbelønnede det franske Nationalinstitut et af Herholdt og Rafn skrevet arbejde om vintersøvnen. I 1805 blev Herholdt ekstraordinær professor i medicin, 1808 medlem af Sundhedskollegiet, 1818 ordentlig professor og 1819 overmedikus ved Frederiks Hospital. I denne stilling gjorde han dog ikke fyldest, Klinikken havde han aldrig givet sig synderlig af med, og hans lettroenhed bragte ham til at strande.

Nægtes kan det dog ikke, at han også indførte forbedringer, navnlig af hygiejnisk art, i hospitalsplejen. Hertil kom også, at Herholdt med iver dyrkede medicinens historie, som jo lå den praktiske medicin fjernt. På sårende måde nægtede man Herholdt forlængelse af hans funktionstid. Som person var Herholdt alt for skattet til, at dette kunde skade ham. Ingen drog hans videnskabelige redelighed i tvivl.

Hans Arkiv for Lægevidenskabens Historie i Danmark og de med Mansa udgivne Samlinger til den danske Medicinalhistorie har blivende betydning. Herholdts humanitære interesser gav sig udslag i dannelsen af Selskabet til Druknedes Redning (1796), hvis første direktør Herholdt var.

Herholdt blev etatsråd 1828, Ridder af Dannebrog 1815 og Dannebrogsmand 1834. Han er begravet på Assistens Kirkegård. Han er portrætteret på malerier af C.A. Jensen 1824 og 1827 (familieeje) og 1835 (Statens Museum for Kunst) og af David Monies 1832 (Rigshospitalet). Kopi af sidstnævnte ved C.A. Jensen 1836 (Frederiksborgmuseet). Miniature fra omtrent 1789 er i familieeje.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Læger fra Danmark
Medicinhistorikere fra Danmark
Personer fra Aabenraa
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Professorer fra Københavns Universitet
Riddere af Dannebrog
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Etatsråder fra Danmark
Nógrád (flertydig)

Nógrád kan betegne:

 Nógrád – en ungarsk landsby, opvokset omkring borgen af samme navn
 Nógrád (provins) – en ungarsk provins
 Nógrád (tidligere provins) – en tidligere ungarsk provins
F.V. Mansa

Frederik Vilhelm Mansa (født 29. januar 1794 på Marienlyst Slot ved Helsingør, død 1. oktober 1879 på Frederiksberg) var en dansk læge og medicinhistoriker, søn af Johan Ludvig Mansa.

Mansa tog kirurgisk eksamen 1818, blev 1825 bataljonskirurg i København, 1835 divisionskirurg i Søetaten og 1845—64 stabslæge i Søetaten.

Mansa skrev en mængde medicinske afhandlinger, men har navnlig vundet et stort navn som medicinhistoriker. Sammen med Herholdt udgav han Samlinger til den danske Medicinalhistorie (1833—35), i Historisk Tidsskrift skrev han Pesten i Helsingør og København 1710-11, der udkom i en ny forøget udgave 1854.

Hans hovedværk var: Bidrag til Folkesygdommenes og Sundhedsplejens Historie i Danmark fra de ældste Tider til Beg. af 18. Aarhundrede. (1873). Alle Mansas historiske arbejder er støttede til meget vidtløftige og omhyggelige arkivstudier.

Mansa blev Ridder af Dannebrog 1843, Dannebrogsmand 1853 og Kommandør 1864.

Han er begravet på Holmens Kirkegård.

Der findes et portrætmaleri af J.V. Gertner fra 1850 (Frederiksborgmuseet). Tegning af Andreas Herman Hunæus fra 1854. Litografi af I.W. Tegner & Kittendorff 1853 efter daguerreotypi og litografi af samme 1856. Buste af Theobald Thielemann fra 1864. Xylografier 1869 og 1879. Fotografier af Peter Most og 1861 af ukendt fotograf.

Mansasvej i Valby ("Valby Vænge") er opkaldt efter F.V. Mansa.

Eksterne henvisninger 
 
 Biografi  i Dansk biografisk Lexikon

Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Læger fra Danmark
Medicinhistorikere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Helsingør
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Linse (kage)

En linse er en lille, flad, tør konditorkage som kan indeholde creme, rabarber eller makron.   Betegnelsen på tysk er Linzer Torte efter den østrigske by Linz.

Ofte tilskrives opfindelsen af linsen eller linsedejen den bayersk-østrigske konditor Johann Konrad Vogel (1796-1883), men hans indsats begrænser sig snarere til at have gjort kagen populær ved masseproduktion og udbredelse.

Ifølge fødevarehistoriker Bi Skaarup skulle en tilsvarende tørkage være at finde i en dansk kogebog fra 1648.

Den danske tørkage linse er en mørdejsskal med vaniljecreme og mørdejslåg.

Referencer

Litteratur 
 Klinger, Stephan: Die Linzer Torte – die süße Botschafterin aus Oberösterreich, Residenz Verlag, 2005, 
 Wie mann die Linzer Dortten macht. Lesebuch – Historischhe Rezepte zur "Linzer Torte", Bibliothek der Provinz Verlag für Literatur, Kunst und Muskikalien, 2004, 
 Liselotte Schlager: Linzer Torte – Drei Jahrhunderte Kulturgeschichte um ein Backwerk, Landesverlag Linz, 1.oplag 1990,

Eksterne henvisninger 
 Ausstellung „Linzer Torte – Gedicht ohne Worte“ in Linz

Kager
Mad fra Østrig
Mad fra Danmark
Kulturhistorie
Anton Ludvig Faye

Anton Ludvig Faye (født 23. oktober 1845 i Skien, død 30. april 1916 i Kristiania) var en norsk læge, søn af F.C. Faye.

Faye blev student 1862 og cand. med. 1869. Han opholdt sig i de følgende år
i udlandet for at studere obstetrik, tog doktorgraden 1875, 33 år efter faderen, og uden at der i mellemtiden var kreeret nogen Dr. med. ved Kristiania Universitet. Hans afhandling var Undersøgelser over nyfødte Børns Ernæringsforhold.

Samme år blev han reservelæge ved Fødselsstiftelsen, gik ind i hærens sanitetskorps og begyndte at holde forelæsninger over medicinens historie. For disse tre discipliner bevarede han sin interesse til det sidste. Talrige afhandlinger behandler gynækologiake og obstetriske spørgsmål.

I sanitetsvæsenet udfoldede han initiativ og stor dygtighed, avancerede til dets chef og fik
oberstrang. Fayes navn er dog særlig knyttet til medicinens historie, et fag, der ikke docertes obligatorisk ved Kristiania Universitet, men over hvilket Faye holdt en række meget søgte forelæsninger.

Hans studier drejede sig særlig om oldtidens og middelalderens lægekunst, navnlig hvor denne er i berøring med den almindelige kultur. På dette område skrev han også flere afhandlinger af blivende betydning.

Bibliografi (udvalg) 
 Om den sorte Død (1880)
 Hospitaler og milde Stiftelser i Norge i Middelalderen (1882)
 Forhold og Skikke vedrørende Svangerskab og Fødsel hos de gamle Nordboere (1886)
 Grundtræk af Anatomiens Historie (I-II, 1904-05)
 Om Syfilis’ epidemiske Optræden i Europa i slutningen af 15. Aarhundrede, og de ældste Forfatteres Vidnesbyrd om samme (1909)

Kilder 

Medicinhistorikere
Læger fra Norge
Faglitterære forfattere fra Norge
Dansksprogede forfattere fra Norge
Nordmænd i 1800-tallet
Nordmænd i 1900-tallet
Personer fra Skien
Johan Ludvig Mansa

Johan Ludvig Mansa (10. april 1740 i Zweibrücken – 13. april 1820 på Fredensborg) var en tyskfødt gartner, far til Frederik Vilhelm og Jacob Henrik Mansa.

Biografi 
1765 kom Mansa, hvis fader var hofgartner, til Danmark og blev gartner på herresædet Fuglsang. I firserne fik han ansættelse som gartner og slotsforvalter på Marienlyst ved Helsingør og i 1794 som gartner ved Frederiksborg Slotshave. Endelig blev han i 1799 ansat som gartner og slotsforvalter ved Fredensborg Slot. Mansa udmærkede sig særlig som pomolog, men også på landskabsgartneriets område har han indlagt sig fortjeneste, navnlig ved omlægning af haver fra fransk til engelsk stil.

Mansa har skrevet Havekatekismus eller Grundregler for nyttige Havevæxters Dyrkning i Danmark (1787), belønnet af det kongelige danske Landhusholdningsselskab. Skriftet udkom først 1789, efter at det på Landhusholdningsselskabets foranledning havde været gennemgået af 2 havekyndige mænd: inspektør Chr. Fr. Schmidt og botanisk gartner N. Bache. 5. oplag udkom 1843 (besørget af sønnen gartner J.L. Mansa). End videre udkom 1798 Udkast til Haveanlæg i den engelske Stil samt Anvisning til at inddele og beplante smaa Partier, 2 hæfter. Endelig opbevares i den Bülowske Manuskriptsamling i Sorø i håndskrift: Om Havedyrkningen.

Kilder 
 
  denstoredanske.dk

Litteratur 
 Jan Steenberg, "Fra slotsgartner Mansas breve", s. 81-92 i: Kultur og Folkeminder, XVI, Nordsjællandsk Museumsforening, 1964.

Gartnere fra Danmark
Landskabsarkitekter fra Danmark
Slotsforvaltere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Pomologer
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Christian Frantz Schmidt

Christian Frantz Schmidt (1734 (døbt 1. maj) i Hellested på Als – 25. juni 1828) var en dansk forstmand og gartner.

Biografi 
Efter at have lært gartneriet blev Schmidt 1767 slotsforvalter på Frederiksberg Slot og anlagde 1775 en frugttræplanteskole ved slottet med det formål at virke til frugtavlens fremme blandt landboerne. 1782 blev denne virksomhed udvidet til at omfatte hele landet, og Schmidt blev udnævnt til generalinspektør over de kongelige haveplantager.

1786 blev han efter ansøgning afskediget som slotsforvalter, og hans virksomhed blev indskrænket til hertugdømmerne, hvor han med kongelig understøttelse anlagde en planteskole på Nygaard ved Haderslev. 1802 solgte han denne ejendom, men han døde først 94 år gammel.

Schmidt har forfattet en række afhandlinger og selvstændige skrifter om skovbrug, havebrug, træmangel, træbesparelse og indhegning, men har næppe været i besiddelse af megen originalitet.

Kilder 

 

Gartnere fra Danmark
Forstmænd fra Danmark
Slotsforvaltere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Yasuhiro Yamashita

Yasuhiro Yamashita er en af de mest succesrige judoudøvere gennem tiderne. Han arbejder i dag som en instruktør eller rådgiver for en lang række organisationer, herunder Tokai University, International Judo Federation, og All Japan Judo Federation. Han blev pensioneret fra konkurrencedygtige judo den 17. juni 1985 efter en bemærkelsesværdig karriere, hvor han vandt fem guldmedaljer i internationale turneringer og vandt 203 sejre i træk (med 7 trækker i-mellem) indtil sin pensionering. Han modtog den japanske National Prize of Honor den 9. oktober 1984.

Eksterne henvisninger 
 

Kampsportsudøvere
Judoka fra Japan
Personer fra Japan
Niels Simon Bache

Niels Simon Bache (født 15. marts 1748 af bondeæt i Knudstrup i Århus Stift, død 7. april 1795) var en dansk gartner.

Bache uddannedes i havebruget, blandt andet ved rejser og flerårigt ophold i Holland (Amsterdam) og England (Sion House og Kew Gardens), samt ansattes 1. april 1780 som gartner ved den kongelige botaniske have ved Charlottenborg i København, i 1793 ved Frederiksborg Slotshave og i 1794 som gartner og slotsforvalter ved Charlottenlund Slot, hvor han døde.

I anledning af nogle af N.D. Riegels og Niels Tønder Lund offentliggjorte angreb på forholdene i den botaniske have udgav Bache i 1787 og 1788 et par modskrifter, af hvilke det sidste - 52 sider i 4to - indeholder adskillige gode oplysninger og ret træffende bemærkninger.

Der findes imidlertid, i følge Eugen Warming, , ytring af formodning om, at den egentlige forfatter er professor Christian Friis Rottbøll. Flere mindre afhandlinger fra Baches hånd offentliggjordes i almanakker på foranstaltning af Landhusholdningsselskabet, af hvilket han var et virksomt medlem.

Kilder 

 

Hofgartnere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Slotsforvaltere fra Danmark
Tromøybroen

Tromøybroen (lokalt:  Tromøybrua eller Tromøybroa) er en hængebro som går over Tromøysundet øst for Arendal, og forbinder øen Tromøy med fastlandet.

Broen blev bygget og åbnet i 1961, og er del af riksvej 409. Den er 400 meter lang, og største spænd er 240 meter. Til sammen har broen 12 spænd, med en gennemsejlingshøjde på 37 meter.

Broen havde i 2001 en gennemsnitlig trafik på omtrent 7.500 køretøjer i døgnet, og trafikken havde da siden 1990 haft en årlig vækst på 3,4%. I 2008 var døgngennemsnittet på omtrent 8.350. Broen tåler 50 tons vogntog med normalt akseltryk på hver side af broen.

Eksterne henvisninger 

 Tromøybroen på broer.no

Broer i Agder
Agders geografi
Arendal
J.H. Mansa

Jacob Henrik Mansa (født 8. juni 1797 i Hillerød, død 5. juni 1885 i København) var en dansk officer, litograf og korttegner, broder til Frederik Vilhelm Mansa.

Mansa blev 1815 sekondløjtnant i Kronens Regiment, 1826 premierløjtnant samt 1839 kaptajn, mens han fra 1831 til 1842, hvilket år han afgik fra Hæren på grund af reduktionen, var lærer i skrivning ved Landkadetakademiet. Han togs atter til tjeneste 1848 og ansattes ved overkommandoen som leder af de topografiske arbejder, så han 1849 fik rang af major, 1851 blev han oberstløjtnant og i 1869 fik han et afskedspatent som oberst. 

Mansa, der havde meget anlæg for kalligrafi og tegning, knyttedes 1820 til Det kongelige Stentrykkeri under J.N.B. Abrahamson som direktør og udviklede sig her til en også uden for Danmark højt anset litograf. Medens instituttet ophævedes 1843, begyndte Mansa alt 1837 selvstændig på sine store kortarbejder, der navnlig hviler på matrikelmålingen i 1:4000 og personlige rekognosceringer. 

1851 afsluttedes 1. udgave af "specialkortene" over Danmark, 16 blade i 1:160000, og da de udmærkede sig ved et overordentlig smagfuldt udseende, en høj grad af overskuelighed (pga. de anvendte signaturer) og en sjælden fasthed i tegningen, vandt disse kort snart en stor udbredelse. 2. udgave, omarbejdet og forøget med Bornholm i 1:80000, udkom således 1853—64, og den var om muligt endnu smukkere og stilfuldere end den første. 

Foruden disse "specialkort" blev der i 1851 udgivet kort over Als i 1:80000, generalkort over Sjælland, Lolland og Falster i to blade 1:240000 (1866—76), over Jylland i to blade i 1:320000 (1866), over Fyn i 1:240000 (1867), kort over Skåne i 4 blade i 1:200000 (1871), generalkort over Danmark i 2 Blade i 1:520000 (1875) og endelig skolekort over Danmark i 2 blade i 1:480000 (1878), hvilke kort haft stor betydning og længe stod som mønstre.

Eksterne henvisninger 
 
 Biografi i Dansk biografisk Lexikon
 Kaart over Bodensoens Dybder. Kongl.t Steentr., Kobenhavn ca. 1850 digital

Danskere i 1800-tallet
Personer fra Hillerød
Officerer fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Litografer fra Danmark
Kartografer fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Childhood

"Childhood" er en popsang af den amerikanske sanger Michael Jackson. Sangen blev lavet til filmen Free Willy 2, hvorefter det også kom med på HIStory-pladen (disc 2). "Childhood" er en af de tre sange fra denne plade, hvor teksten står i den medfølgende bog.

Sangen blev udgivet på en single med to A-sider (den anden sang på singlen var "Scream").

Sangens budskab er blandt andet, at man ikke skal dømme nogen uden at have gjort en seriøs indsats for at forstå dem ("Before you judge me, try hard to love me"). Den er en reference til Michaels egen barndom, plaget af arbejde, øvelse, pladekontrakter samt ikke mindst en voldelig far, der ikke ved tilbage fra såvel fysisk som verbal afstraffelse.

Videoen til sangen viser Michael siddende i en skov, om natten. Magiske både fulde af børn der leger, snakker og spiller baseball flyver hen over himlen, sandsynligvis som en reference til det fortryllede piratskib i en af Michaels egne favorit-historier, Peter Pan. 

Sange af Michael Jackson
Conrad Kleinschmidt

Johan Conrad Kleinschmidt (1768 – 1832) var en tysk herrnhutisk missionær på Grønland og far til Samuel Kleinschmidt.
  
Kleinschmidt blev født d. 29. december 1768 i Ober-Dorla ved Mühlhausen i Thüringen. Han var søn af Emanuel Kleinschmidt og Maria Kleinschmidt, født Bomberg. Familien flyttede i 1775 til Neudietendorf, en Herrnhutermission i Tyskland, på anbefaling af en læge ved navn Sternbeck, og blev en del af menigheden.

Mission og ægteskab ved lodtrækning 

Ved udpegningen af en missionær på Grønland før 1793 blev han valgt ved lodtrækning som Herrnhuterne gjorde det. I 1793 sendte det evangeliske Brødreunitet ham således til Grønland, hvor han på forskellige steder udfoldede en betydelig virksomhed i den herrnhutiske Missions tjeneste. 

Hans ægteskaber blev ligesom hans karriere også besluttet ved lodtrækning. Lodtrækningen faldt på Anna Margrethe Hammeleff fra Styding ved Haderslev. Hun blev sendt til Grønland og 25. juli 1800 blev de gift i Neu-Herrnhut, Grønland. Efter hendes død 9. maj 1812 i Akunnat (nær Qeqertarsuatsiaat), blev der igen fundet en kone til ham ved lodtrækning. Herrnhuterne mente, at lodtrækningerne faldt ud efter Guds vilje. Der var fem ugifte søstre i Søsterhuset i Christiansfeld, som ikke faldt ud i lodtrækningen, men i stedet blev det Christina Petersen fra Gimsing ved Struer. De kunne ikke mødes i Danmark, da der var krig, men mødtes i England og 3. maj 1813 blev de gift. Med Christina Petersen fik Kleinschmidt i 1814 sønnen Samuel Kleinschmidt. 

I 1824 drog han, ledsaget af 2 Medhjælpere, til Nanortalik (Tysk:Friedrichsthal) ( Dansk: Frederiksdal) på den sydlige Del af den grønlandske Vestkyst, ved Kap Farvel og lagde grundstenen til en ny mission/koloni. 1828 havde han der samlet en Menighed paa over 300 medlemmer. 
Han døde d. 23. februar 1832 i Friedrichsthal, Grønland og ligger begravet på kirkegården der.

Grønlandsk bibel 

Inden han kom til Friedrichsthal, havde han oversat Det Nye Testamente og brudstykker af det gamle paa Grønlandsk, og hans oversættelse af Det Nye Testamente var (1821 eller 1823) udgivet af det britiske Bibelselskab.

Referencer 

Kristne missionærer
Personer i Grønlands historie
Personer fra Tyskland
Randrup

Randrup er en hovedgård i Vinkel Sogn beliggende lige øst for Nørreå, i det tidligere Middelsom Herred, nu i 	Viborg Kommune.
Gårdens historie går tilbage til 1300-tallet, hvor den ejedes af Hvideslægten. Hovedbygningen der er fra 1847-48, er i en etage over høj kælder, og med to frontispicer;  avlsbygningerne er nyere, da der var brand  i 1914.

Herregårde i Viborg Kommune
Herregårde i Viborg Amt
Randrup (flertydig)

Navnet Randrup kan henvise til flere steder:
 Randrup (Skibsted Sogn) – et ejerlav og en hovedgård i Skibsted Sogn, Rebild Kommune
 Randrup (Vestervig Sogn) – en bebyggelse og et ejerlav i Vestervig Sogn, Thisted Kommune
 Randrup – en hovedgård i Vinkel Sogn, Viborg Kommune.

Se også 
 Randerup i Randerup Sogn er tidligere også skrevet Randrup og Randrup Sogn
Rudolf Nurejev

Rudolf Khametovitj Nurejev (født 17. marts 1938 i Irkutsk, Sovjetunionen, død 6. januar 1993 i Paris, Frankrig) var en sovjetiskfødt danser, som er en af 1900-tallets bedste mandlige dansere.

Han var danser ved Kirovballetten i Leningrad (nuværende Sankt Petersborg) fra 1959 og deltog i ensemblets gæstespil i Paris 1961 og søgte der om politisk asyl. Han vakte senere stor begejstring med sin dans på verdens balletscener. Oftest optrådte han med Royal Ballet i London, længe med Margot Fonteyn som partner. Hun var også hans partner på de fleste turneer i Storbritannien og Nordamerika. Som koreograf lavede Nurejev fortrinsvis nyopsætninger af klassiske værker (Svanesøen, Nøddeknækkeren o.a.), men som danser optrådte han i værker af moderne koreografer som Glen Tetley og Rudi van Dantzig. Han medvirkede også i flere film. Han var chef for Pariseroperaens ballet 1983-89. Han udgav selvbiografien Nurejev (1962).

Eksterne henvisninger 

 

Balletdansere fra Rusland
Selvbiografer fra Rusland
Basjkirere
Personer fra Irkutsk