kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Poul Heltzen

Poul Heltzen (ved dåben: Hellesen) (25. marts 1711 i Christiania – 10. maj 1772 på Lilliendal) var en dansk-norsk embedsmand.

Heltzen var søn af købmand og rådmand i Christiania Helle Mikkelsen og Sophie Cathrine Poulsdatter Vogt. På både sværd- og spindesiden tilhørte Heltzen rige og anerkendte gamle slægter.

Sammen med sin yngre bror Michael Heltzen blev Poul Heltzen i 1729 immatrikuleret ved Københavns Universitet. I 1733 modtog brødrene et kongelig rejsestipendium til at studere bjerg- og forstvidenskab i Tyskland; en rejse som varede syv år. En stærk motivation for brødrenes valg af studieretning antages at være deres tante Anna Krefting, født Vogt, som ejede og drev Bærum Værk. I udstedelse af et kongelig rejsepas og i kongelig anbefaling til flere tyske fyrster var deres navn ændret til Heltzen. Dette blev siden antaget som familienavn; også af deres søstre Anne-Cathrine, gift med Peder Leuch, og Cathrine, gift med Niels Leuch til Bogstad.

Heltzen var kommitteret og siden deputeret i Rentekammeret i København fra 1740 til 1771. Han blev i 1759 etatsråd, 1768 konferensråd og havde ansvaret for begge nordenfjeldske stifter (Norge), Island og Færøerne, samt ansvaret for bjerg- og forstindustrien i Rentekammeret. Han fik senere udvidet sit virkefelt til også at inkludere ansvaret og styret for Københavns Civiletats og Sjællands Stifts kontorer m.m., samt Den kongelige Enkekasse.

Poul Heltzen var gift med Karen Collett og fik flere børn, men hvoraf kun to nåede voksenalderen: Christian Ernst Heltzen og Sophia Charlotte Heltzen, gift med kommandør og kammerherre Hans Gustav Lillienskiold til Lilliendal. Poul Heltzen opførte i 1755-57 et palæ i Amaliegade 7, København. Det blev i 1915 revet ned og erstattet af den nuværende bygning.

Både den danske og norske slægt Heltzen nedstammer fra Poul Heltzens søn, berghauptmann Christian Ernst Heltzen, og dennes tre sønner; sorenskriver Paul Frederik Michael Heltzen, sognepræst Iver Ancher Heltzen og oberst, kammerherre Christian Ludvig Gustav von Heltzen.

Litteratur 
 H.B., Ved de jordiske Levninger af Poul Heltzen, Confer. Raad, som 10. Maji paa Skuderupgaard hensov,  København 1772 (ligtale).

Kilder 
 Alf Collett: En gammel Christiania-slægt, Kristiania: A. Cammermeyer 1883.
 Personalhistorisk Tidsskrift, II, s. 191.

Poul
Nordmænd i 1700-tallet
Danskere i 1700-tallet
Konferensråder fra Danmark
Forstmænd fra Danmark
Personer fra Oslo
Kollegiedeputerede fra Danmark
Bjergværksfolk fra Norge
Heinrich Dernburg

Heinrich Dernburg (3. marts 1829 i Mainz - 23. november 1907 i Berlin) var en tysk retslærd, bror til Friedrich Dernburg. 

Efter tilendebragte studier habiliterede Dernburg sig 1851 som privatdocent i Heidelberg (Über das Verhältniss der hereditatis petitio zu den erbschaftlichen Singularklagen, 1852). Han blev 1854 ekstraordinær professor, 1855 ordentlig professor i Zürich, 1862 i Halle a. S., 1873 i Berlin. Allerede Dernburgs første større arbejde Die Compensation nach römischem Rechte mit Rücksicht auf die neueren Gesetzgebungen (1854, 2. oplag 1868) vakte megen opmærksomhed, og slag i slag fulgte herefter en række værker, der skaffede deres forfatter plads og rang blandt samtidens ypperste, retsforskere som Windscheid, Jhering og Bähr. 

Særlig ved sin Lehrbuch des Preussischen Privatrechts und der Privatrechtsnormen des Reichs (I-III 1871, 1875, 1877-78, 1880 og senere oplag, vistnok hans betydeligste arbejde, Pandekten, der efterhånden erstattede Windscheids pandektlærebog (I-III, 1884-87, 6. og 7. oplag under Medvirkning af Joh. Biermann 1902-03, under titel af System des römischen Rechts bearbejdet af Paul Sokolowski, I, 1911, II 1912), og det imponerende værk Das bürgerliche Recht des Deutschen Reichs und Preussens (I-V, 1898-1905, i forskellige oplag, enkelte bind bearbejdede af Arthur Engelmann og Leo Raape, bind VI udgivet og fuldført af Josef Kohler 1908, med 9 supplementsbind af Paul Oertmann, Wilhelm Kisch og flere andre) har Dernburg sat større og vægtigere mærker i udviklingen af sit lands videnskab og retsliv end nogen anden samtidig levende retslærd. 

Han var modstander af al begrebsjurisprudens, men fra friretsskolen tog han bestemt afstand. Af Dernburgs øvrige forfattervirksomhed må endnu fremhæves Das Pfandrecht nach den Grundsätzen des heutigen römischen Rechts (I 1860, II 1864), Die Institutionen des Gajus, ein Collegienheft aus dem Jahre 161 nach Christi Geburt (1869), Das Vormundschaftsrecht der preussischen Monarchie nach der Vormundschaftsordnung vom 5. Juli 1875 (1875, 3. oplag ved Max Schultzenstein, 1886), Entwicklung und Begriff des juristischen Besitzes des römischen Rechts (1883), Die Reform der juristischen Studienordnung (1886) og det for Dernburgs videnskabelige grundopfattelse karakteristiske foredrag Die Phantasie im Rechte (1894). 

Dernburg bidrog også til Meiboms bekendte samleværk Deutsches Hypotekenrecht og forfattede endelig en række litterær- og personalhistoriske småskrifter, for eksempel Thomasius und die Stiftung der Universität Halle (1865), Carl Georg von Wächter (1880) og König Friedrich Wilhelm III und Suarez (1885). Dernburg havde fra 1866 sæde i det preussiske herrehus.

Kilder 

 

Jurister fra Tyskland
Ansatte ved Heidelbergs Universitet
Ansatte ved Zürichs Universitet
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Mainz
Salmonsens
VM i tennis på overdækket bane 1913

Verdensmesterskaberne i tennis på overdækket bane 1913 var det første VM i tennis på overdækket bane. Mesterskaberne blev arrangeret af International Lawn Tennis Federation og Kungliga Lawn Tennis Klubben og spillet i sidstnævntes tennishal i Stockholm, Sverige i perioden 2. - 8. november 1913. Der blev spillet om fire mesterskabstitler: herresingle, damesingle, herredouble og mixed double. Damedouble kom først på VM-programmmet fra 1919. Mesterskabet var officielt anerkendt som verdensmesterskab af International Lawn Tennis Federation, som var blevet grundlagt tidligere på året.

Herresinglemesterskabet blev vundet af Tony Wilding fra New Zealand, som i finalen besejrede franskmanden Maurice Germot med 5–7, 6–2, 6–3, 6–1, og han havde dermed vundet alle tre verdensmesterskaber i herresingle i 1913. I herredouble blev det til fransk sejr, idet Max Decugis og Maurice Germot vandt finalen over det tyske par Curt Bergmann og Heinrich Kleinschroth med 7–5, 2–6, 9–7, 6–3, 6–1. Damesingletitlen blev vundet af briten Helen Aitchison, som i finalen slog franskmanden Katie Gillou-Fenwick med 6–4, 6–2. Endelig sejrede Max Decugis og Katie Gillou-Fenwick i mixed double-turneringen, hvor det franske par i finalen besejrede Gunnar Setterwall og Sigrid Fick fra Sverige med 7–5, 12–10.

Det var meningen, at verdensmesterskabet på overdækket bane skulle være en årligt tilbagevendende begivenhed, men på grund af første verdenskrig blev det næste mesterskab først spillet i 1919.

Resultater

Finaler

Herresingle 

Herresinglemesterskabet havde deltagelse af 13 spillere, og alle kampene blev spillet bedst af fem sæt. Verdensmesterskabet blev vundet af Tony Wilding fra New Zealand, som i finalen besejrede franskmanden Maurice Germot med 5–7, 6–2, 6–3, 6–1. Wilding havde tidligere på året også vundet de to andre VM-titler: VM på hardcourt og Wimbledon-mesterskabet, der fungerede som VM på græs, og han blev dermed den første spiller til at vinde alle tre VM-titler i et kalenderår.

Damesingle 

Damesingletitlen blev vundet af briten Helen Aitchison, som i finalen slog franskmanden Katie Gillou-Fenwick med 6–4, 6–2, og som dermed vandt den første og eneste VM-titel i hendes karriere.

Herredouble 

I herredouble blev det til fransk sejr, idet Max Decugis og Maurice Germot vandt finalen over det tyske par Curt Bergmann og Heinrich Kleinschroth med 7–5, 2–6, 9–7, 6–3, 6–1.

Mixed double 

Max Decugis og Katie Gillou-Fenwick blev verdensmestre i mixed double-rækken, hvor det franske par i finalen besejrede Gunnar Setterwall og Sigrid Fick fra Sverige med 7–5, 12–10.

Kilder / eksterne henvisninger 
 Tennis Archives - World Covered Court Championships 1913  
 Tennis Warehouse - Winners of the World Covered Court Championship  
 TennisForum - 1913 results

Noter 

1913
Tennis i 1913
Tennis i Sverige
(115) Thyra

Asteroiden (115) Thyra er opkaldt efter Thyra Danebod, som var gift med kong Gorm den Gamle. Man finder dens bane i det såkaldte asteroidebælte mellem planeterne Mars og Jupiter. Her findes de fleste kendte asteroider i deres kredsløbsbaner omkring Solen. En fin grafisk illustration med Thyras bane vises ved klik på det første af nedenstående eksterne links.

(115) Thyra blev opdaget den 6. august 1871 af den canadisk-amerikanske astronom James Craig Watson, som da var direktør for observatoriet på University of Michigan i byen Ann Arbor i USA. Måske var hans valg af navn for denne asteroide inspireret af en rejse til Europa, som han havde gjort i 1870 hvor han iagttog en solformørkelse fra Sicilien.

Diameteren for (115) Thyra er ca. 80 km.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Diagram over (115) Thyras kredsløbsbane i solsystemet. Dette er lavet med en Java-applet som starter op, og du kan selv ændre dato mv. eller igangsætte en animation.
 Teknisk skema om 115 Thyra – fra NASA's JPL Small-Body Database Browser, der også kan vise ovennævnte diagram 
 Fra Minor Planet Center: Teknisk skema med bl.a. usikkerhedsberegning på nogle af dataene i ovenstående info-box, samt (set 5. nov. 2013) en liste over 1474 observationer af (115) Thyra fra forskellige steder på jordkloden i perioden 1872-2013. 
 Kort biografi for J. C. Watson i et canadisk biografisk online-opslagsværk, hvor opslaget om Watson er skrevet af en lektor i astronomi fra Torontos universitet. 

Thyra, (115)
Eikelandsosen

Eikelandsosen er en by der var administrationsby i den tidligere Fusa kommune, nu Bjørnafjorden i Vestland fylke i Norge.
Eikelandsosen har 480 indbyggere (2012), og er kommunens eneste by. Den ligger inderst i Eikelandsfjorden og Fusafjorden. Riksvei 48 og fykesvei 552 går gennem Eikelandsosen, i retning Bergen og Gjermundshamn.

Eksterne kilder/henvisninger 

Byer i Vestland
Fusa
Folmer Hansen

Folmer Hansen (11. juni 1872 i København – 4. maj 1958 i Hellerup) var en dansk luftfartspioner, læge, konsul, kosmopolit og idrætsmand (bl.a. tennis og golf), gift med Amory Scheel.

Karriere 
Folmer Hansen var søn af etatsråd Gustav Hansen (1843-1912), blev student fra Metropolitanskolen i 1889, tog medicinsk eksamen fra Københavns Universitet i 1895 og studerede grundlæggende medicin i London i 1903 og Santa Fe i 1911. Han arbejdede som læge, først i København på Blegdamshospitalet, senere i London, Kapkolonien 1904-05, La Paz, repræsentant for en engelsk bankgruppe i Abessinien 1906-09 og i Argentina 1911-15.

Hansen deltog i første verdenskrig i russisk Røde Kors' tjeneste 1916-18 og var leder af Dansk Røde Kors' Petrograd-afdeling i 1919. Han blev dansk konsul i Riga i 1921 (konstitueret 1920) og var konsul og handelsattaché ved gesandtskabet (fra 1947 ambassaden) i Stockholm fra 1924 til 1955. Han var formand for Nordisk Forening i Riga i perioden 1920-23, Ridder af Dannebrog, Dannebrogsmand og bar en lang række udenlandske ordener.

Hansen blev borgerligt gift 30. april 1918 i Bergen eller 29. april i Oslo med Amory Ide Agnes komtesse Scheel, datter af lensgreve Christen Scheel og hustru Ingeborg, født Brøchner. Ægteskabet blev opløst i 1928 eller 1936.

Sportsmand 

Han havde siden barndommen en stor interesse i sport. Han hjalp med at til at indføre tennis i Danmark. Ved det første uofficielle danske mesterskab i 1889 vandt han titlen. Han vandt mesterskabet fire år i træk og tabte den første i 1894, men han genvandt titlen i 1896 og 1901. I forbindelse med den internationale tennisturnering i Stockholm i 1899 besejrede han kronprins Gustaf af Sverige i åbningskampen. I vinteren 1898 var han med til at stifte Københavns Golf Klub, Skandinaviens første golfklub, og han vandt det første klubmesterskab.

Med støtte fra ritmester Gustav Adolph Clauson-Kaas tog Folmer Hansen 1909 til Paris for at få pilotuddannelse på Henri Farmans flyverskole. Ideen var, at han efter uddannelsen skulle købe en flyvemaskine til opvisningsflyvning, men Farmans træningsfly fik motorproblem, og Hansens flyvetræning blev forsinket. For stadig at gennemføre de lovede flyvninger engagerede gruppen bag Hansen den franske pilot Georges Legagneux (1882-1914), der blev den første der fløj i Danmark. Dette fandt sted 15. juni 1909. I løbet af den måned, Legagneux var i Danmark, lærte han selv Hansen at flyve og gennemførte hans afsluttede flyvetræning.

Kilder 

 Kraks Blå Bog 1957 

Tennisspillere fra Danmark
Golfspillere fra Danmark
Personer fra København
Folmer
Læger fra Danmark
Konsuler fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Eventyrere fra Danmark
Luftfartspionerer
Tennisspillere fra KB Tennis
Studenter fra Metropolitanskolen
Anders Grau

Anders Grau (født 3. august 1981 i Odense) er en dansk standupkomiker og tekstforfatter.

Karriere 
Han tog undervisning i standup og impro ved Teater Play. Han var en af det nye kuld ved Zulu Comedy Galla i 2012 og vandt Läkerols Talentpris i 2013 ved samme show.

Han har skrevet flere afsnit af Live fra Bremen i 2012. Han har også opvarmet for Lasse Rimmer ved hans onemanshow Komiker i foråret 2012.

I 2015 medvirkede Grau i Linda P's program Det Alt for Store Linda P Show på TV 2 Zulu.

Anders Grau var i 2016 medvært på TV 2-sketchshowet Grand Danois sammen med Niels Hausgaard. Showet var lavet efter idé af Mick Øgendahl.

I 2017 optrådte Anders Grau som vært på Vejret på DR2. Udsendelsen, der kom umiddelbart efter Deadline, var en blanding af almindelig vejrudsigt og en satirisk fremstilling af en jovial og lettere grænseoverskridende vejrvært.

I 2022 medvirkede han i Fuhlendorff og de skøre riddere, hvor han sammen med Eva Jin blev sendt på en mission af Christian Fuhlendorff, for at stoppe nogle kvægtyve i en fantasy middelalderby.

Privatliv 
I marts 2016 bekræftede Linda P, at de to dannede par.
Parret brød med hinanden i september 2017.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Komikere fra Danmark
Fusafjorden

Fusafjorden er en fjordarm af Bjørnafjorden i kommunene Os og Fusa i Vestland fylke i Norge.
Fjorden går nordover og deler sig i de tre fjordarme Samnangerfjorden i vest, Ådlandsfjorden i midten og Eikelandsfjorden i øst. Længden ind til hvor fjordene deler sig er 12 km, men videre til bunden af Samnangerfjorden er der cirka 35 km. 

Fjorden har indløb mellem Bjørnetrynet ved Bjørnåsen ud for Halhjem i vest og Vinnes i øst, en afstand på circa 8 km. På vestsiden af fjorden ligger Osøyro, kommunecenteret i Os kommune. Nordvest for Osøyro ligger Hattvik og  derfra går der færgeforbindelse tværs over fjorden til Venjaneset og lige indenfor næsset ligger Fusavika og bygden Fusa, som har lagt navn til kommunen; Kommunecenteret i Fusa er derimod Eikelandsosen i bunden av Eikelandsfjorden. Tre kilometer  nord for færgeruten  deler Fusafjorden sig i de tre nævnte fjorde.

Kilder og henvisninger

Fjorde i Vestland
Fusa
Os i Hordaland
Carl Gottlieb Svarez

Carl Gottlieb Svarez eller Suarez, oprindelig Schwartz, (født 27. februar 1746 i Schweidnitz, død 14. maj 1798 i Berlin) var en tysk retskyndig.

Svarez studerede 1762—65 i Frankfurt a. d. O., særlig under Joachim Georg Darjes. Sammen med storkansleren Johann Heinrich von Carmer og professor Ernst Ferdinand Klein må Svarez nævnes som den mand, der har størst del i det mægtige arbejde, som under Frederik den Store og hans efterfølger Frederik Vilhelm II blev udført for en reorganisation af det preussiske retsvæsen. Først virkede Svarez i Schlesien, senere kaldte Carmer ham til Berlin, hvor han med utrættelig flid, omhyggelig og skarpsindig overvejelse og overordentlig arbejdskraft tog del i udarbejdelsen af forslagene til de store proceslove og den almindelige landret.

Kilder 

 

Jurister fra Tyskland
Tyskere i 1700-tallet
Harald Thune Waagepetersen

Harald Thune Waagepetersen (18. december 1884 i København – 9. april 1970) var en dansk grosserer og tennisspiller fra B.93.

I nogle få år omkring første verdenskrig blev der afviklet VM i tennis på overdækket bane og i 1921 fandt de sted i KB's tennishal på Frederiksberg. Her nåede Waagepetersen og Agnete Goldschmidt finalen i mixed double og tabte til Elsebeth Brehm og Erik Tegner. Det skal dog pointeres, at der blandt kvinderne kun var danske deltagere.
Han blev tre gange dansk mester i herredouble med klubkammeraten Aage Madsen (1915, 1918 og 1919).

Han blev i 1914 indvalgt i Dansk Boldspil-Union’s bestyrelse, som dengang udover fodbold og cricket også opfattede tennis. Han var bestyrelsesmedlem i B.93 1917-1920 og blev æresmedlem i 1962. Udnævnelsen kom samme dag som B.93 tennishal fejrede sit 50 års jubilæum. Han arbejdede sammen med Svend Olsen fra KB for stiftelsen af Dansk Lawn Tennis Forbund i 1920, Waagepetersen blev ved valgt som kasserer i DTLF. Det var han frem til 1924, hvor han afløste sin gamle makker Aage Madsen som næstformand, som han var i perioden 1924-1926.

Hans far var oberstløjtnant Christian Hermann Gustav Waagepetersen (1883-1922).
Harald Thune Waagepetersen blev gift 1. maj 1916 med Rigmor Fog (1886-1970), deres datter Ellen Benedicte Fog var gift med John Danstrup.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Tennisspillere fra Danmark
Personer fra København
Grosserere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Theodor Puschmann

Theodor Puschmann (4. maj 1844 i Löwenberg, Schlesien - 28. september 1899 i Wien) var en østrigsk medicinhistoriker.

Puschmann studerede i Berlin og Wien, rejste som ung i Frankrig og England og praktiserede i Ægypten, senere i München. Oprindelig havde han tænkt at blive sindssygelæge, men hans første arbejde, en psykiatrisk studie over Richard Wagner, blev i den grad forkætret og forfulgt, at han i stedet for psykiatrien valgte medicinens historie, i hvilket fag han blev docent ved Leipzigs Universitet 1878. Der udgav han Alexander fra Tralles’ værker efter græske håndskrifter og med tysk oversættelse, et kæmpemæssigt arbejde som vakte stor opmærksomhed og gav anledning til, at han 1879 blev professor i Wien. Her dannede han skole og udgav en mængde arbejder, for eksempel Die Medicin in Wien während der letzten 100 Jahre (1883) og Geschichte des medizinischen Unterrichts von den ältesten Zeiten bis zur Gegenwart (1886; engelsk udgave 1891). Han har yderligere skrevet en mængde tidsskriftartikler (bibliografi i Janus 1889) og en autobiografisk roman Lionie, som han offentliggjorde i Nord und Süd (1896). Han efterlod en meget betydelig formue til medicinsk-historiske formål (instituttet i Leipzig).

Kilder 

 

Medicinhistorikere
Historikere fra Østrig
Ansatte ved Leipzigs Universitet
Ansatte ved Wiens Universitet
Faglitterære forfattere fra Østrig
Tysksprogede forfattere
Østrigere i 1800-tallet
Personer fra Schlesien
Salmonsens
Orkanen Low Q 1968

Orkanen Low Q 1968 var en kraftig orkan, der i midten af januar 1968 raserede en stor del af Skotland og bagefter fortsatte til Danmark, hvor den slog otte personer ihjel. Det er den værste naturkatastrofe, der har ramt Skotland siden man begyndte at lave optegnelser. 700 personer mistede deres hjem i Storbritannien alene. Der blev målt vindstød på 216 km/t (svarende til 60 m/s). Det blev ikke overgået i UK indtil 1986, hvor der blev målt vindstød på 278 km/t.

Meteorologisk historie 
Oprindelsen af orkanen opstod som en koldfront tæt på Bermuda den 12. januar 1968. Næste dag bevægede det sig nord for Azorerne, men var stadig ikke andet end et lille område med lavtryk. I løbet af de næste 24 timer styrtdykkede trykket i Low Q  med over 50 millibar til 956 mb og ramte ind i Skotland og Nordirland. Stormen fortsatte hærgende over Nordeuropa indtil den forsvandt den 18. januar.

Skader

Storbritannien 
Den 15. januar faldt der 24,9 mm regn på de Britiske Øer. Alene i Glasgow blev 300 huse totalsmadret og 70.000 huse blev skadet. Mange folk blev evakueret fra lejligheder, der dengang var Europas højeste, da de begyndte at svaje. Officielle kilder sagde, at syv skibe sank eller blev kraftigt skadet. Ved Skotlands østlige kyst rev en olieboreplatform ved navn Sea Quest sig løs og drev rundt. Stormen fældede 8.000 hektar skov rundt omkring i Skotland (1.600.000 kubikmeter træ). Desuden blev strømmen afbrudt i Glasgow, hvilket efterlod byen i totalt mørke.

I England og Wales blev der føjet mere krudt til ødelæggelserne, da fem dage med frost brat ophørte, og vandstanden på floderne steg op til 91 cm.

Vindhastigheder

Resten af Europa 
Efter at have raseret Skotand fortsatte orkanen ind over Danmark, hvor den ifølge officielle danske kilder slog otte mennesker ihjel.

Low Q 1968
Low Q 1968
Low Q 1968
Mønning

Mønning (sb:møn) er den del af en tagkonstruktion, der sørger for at tætne overgangen mellem de 2 tagflader, der mødes på tagryggen. I moderne sprogbrug kaldes den rygningen. Som fagudtryk  benyttes mønning stadig om rygningen på stråtage.

Nyere stråtage kan være forsynet med en mønning af zink, men de klassiske materialer, tang, lyng og tagrør er stadig udbredte. Zinkbeklædte mønninger har en levetid op til 20 år, mens de klassiske materialer typisk skal udskiftes 3-6 år efter pålægningen. Der har i nogle få år været eksperimenteret med mønninger af kobber.

Mønningen var oprindeligt øst for Lillebælt enten fastgjort til taget med kragtræ, dvs. små sammenkoblede stykker egetræ eller med trådnet, oftest af hønsenet. Vest for Lillebælt var der tradition for at sy stråene fast til lægterne, mens man på Lolland og Falster foretrak fastnaglede tagrør.

Forskellige typer mønninger

Noter

Referencer  
BB-stråtags hjemmeside 
Tagdetaljer Zerlang.net 

Tage
Bjørn Thalbitzer

Bjørn Thalbitzer født Guldbrandsen (13. december 1895 på Frederiksberg - 31. marts 1959 i San Remo, Italien) var en dansk korrespondent, forretningsfører og tennisspiller fra KB.

Han deltog i 1924 i OL i Paris hvor han blev slået ud i anden runde i herresingle af briten Max Woosnam og i første runde i herredouble, hvor han spillede med Einar Bache. De tabte til japanerne Takeichi Harada og Sunao Okamoto.
Han vandt 1923 det danske mesterskab i mixed double med Ebba Meyer.
Deltog 1924 på det danske Davis Cup-hold som tabte til Ungarn 3-2, men han vandt doublen sammen med Einer Ulrich.

Bjørn Thalbitzer var født udenfor ægteskab og døbt Guldbrandsen. Han var søn af arkitekten Viggo Alexander Thalbitzer (1869-1926). Bjørn Thalbitzer blev 1919 gift med skuespillerinden Karen Poulsen, ægteskabet blev opløst i 1928. Karen Poulsen var datter af skuespiller Olaf Poulsen (1849-1923) og balletdanser Henriette Bryde (1846-1909).

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Tennisspillere fra Danmark
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1924
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Frederiksberg
Tennisspillere fra KB Tennis
Einar Bache

Einar Christian Bache (født 23. september 1897 på Frederiksberg, død 24. juni 1976 i Gentofte) var en dansk tennisspiller fra KB.

Bache deltog i 1924 i OL i Paris, hvor han blev slået ud i anden runde i herresingle af James Bayley fra Australien efter sejren i første runde over Maríano Lozano fra Mexico. I herredouble, hvor han spillede med Bjørn Thalbitzer, blev det til nederlag i første runde mod japanerne Takeichi Harada og Sunao Okamoto.

Han vandt 1925 det danske mesterskab i mixed double med Germaine Golding fra  Frankrig.

Einar Bache forældre var Ludvig Frederik Bache og Ingeborg Rich.

Referencer

Eksterne henvisninger

Tennisspillere fra Danmark
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1924
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Frederiksberg
Tennisspillere fra KB Tennis
Olympiske tennisspillere fra Danmark