kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
René Doumic

René Doumic (født 7. marts 1860 i Paris, død 2. december 1937 sammeteds) var en fransk kritiker og litteraturhistoriker.

Doumic udfoldede en betydelig virksomhed som kritiker og essayist. Blandt hans arbejder kan nævnes: Portraits d'écrivains (1892, 5. oplag 1902) (omhandlende Zola, brødrene Goncourt, Dumas fils med flere), De Scribe à Ibsen, Causeries sur le théâtre contemporain (1893, 5. oplag 1901), Écrivains d'aujourd'hui (1894), La vie et les mæurs au jour le jour (1895), Les jeunes (1895, 4. oplag 1896), Études sur la littérature française (I-VI, 1896-1909), en række afhandlinger omhandlende Montaigne, Mérimée, Anatole France, Barrès og mange flere, Essais sur le théâtre contemporain (1896), Hommes et idées du XIX siècle (1903) om Victor Hugo, Beyle, Taine, Pasteur og mange andre, Le théâtre nouveau (1908) omhandlende Hervieu, Lavedan, Curel, Donnay, Capus, Rostand etc samt La Comédie humaine chez Saint Simon (1914). Doumic skrev desuden litteraturhistorie til skolebrug. Han var medlem af Akademiet. I 1916 indtrådte Doumic som redaktør af Revue des deux Mondes.

Kilder 

 
 

Kritikere fra Frankrig
Jason Kouchak

Jason Kouchak er pianist, komponist og sangskriver, der også har bidraget til talrige velgørende formål verden over.

Historie 
Jason Mariano Kouchak blev født i Frankrig i byen Lyon og hans skolegang foregik på Westminster School. Senere studerede han klassisk musik ved Royal College of Music og ved Edinburgh Universitet. Jason Mariano Kouchak har russiske aner, da han er efterkommer af Alexander Kolchak, en russisk flådekommandant.

Karriere 
Jason Kouchak udgivet fem albums, hvor to af dem blev optaget ved Abbey Road Studios. Han har turneret som klassisk pianist i både Hong Kong, Singapore og Japan. Derudover har han været på britisk tv samt på det Japanske Brodcastingfirma NHK, hvor han har optrådt med egne kompositioner.

Han har  optrådt ved Royal Festival Hall (London), Salle Pleyel (Paris) og på Mariinskij-teatret (Sankt Petersborg) og som solist ved Edinburgh International Festival. Han har desuden optrådt for bl.a. Julian Lloyd Webber & Jiaxin Cheng med The Moon represents my Heart ved gallakoncerten som blev arrangeret i forbindelse med fejringen af Lloyd Webber's 60 års fødselsdag samt optrådt med Elaine Paige i 2010. Endvidere har han gjort det som sanger i Cabaret ved både Café de Paris og Hotel Café Royal.

I 2012 optrådte han samme med Tom Stoppard ved Galle Literary Festival og samme år optrådte han som pianist ved åbningen af London Chess Classic. Senere samme år blev han udnævnt som Director of Music ved 20 års jubilæet ved French Film Festival UK i London og Edinburgh samt optrådte ved jubilæet for Chopin ved det Britiske Ambassade i Paris.

Eksempler på  prominente optrædender 
Tilbage i 1990 gæsteoptrådte Jason Kouchak ved fejringen af Princess Margarets 60 års fødselsdag, hvor han samme år som klassisk pianist akkompagnerede Franco Zeffirellis film om Hamlet.

I 1998 optrådte han med sin version af Sakura for den Japanske Kejser Akihito ved Victoria and Albert Museum i London. Værket blev er en del af Julian Lloyd Webbers album Cello Moods som blev præsenteret ved Yuka Satos performance ved OL i isdans i 1999.

I både 2011 og 2013 optrådte han på Victory Day med den russiske sang Dark Is the Night ved HMS Belfast sammen med Royal Philharmonic Orchestra.

I marts 2015 optrådte han ved den officielle åbning for Emirates Airline Festival of Literature med Scheherazade.

Han optrådte ved afslutningsceremonien for Norway Chess i 2019.

Velgørenhed 
Kouchak har skænket  udendørs børneskakspil flere steder . Derudover har han støttet velgørende formål da han bl.a. har komponeret den officielle temasang Moving Forward for CSC.
I 2011 grundlage han børnekoret Tsubasa, som åbnede Matsuri Festivalen og optrådte i 2012 ved Trafalgar Square i London.

Diskografi 
 Space Between Notes (2017)
 Comme d'Habitude (2011)
 Midnight Classics (2008)
 Forever (2001)
 Watercolours (1999)
 Première Impression (1997)
 Cello Moods (Sakura)

Referencer 

Pianister fra Frankrig
Komponister fra Frankrig
Succession to the Crown Act 2015 (Australien)

Australiens tronfølgelov (engelsk: Succession to the Crown Act 2015) blev vedtaget i marts 2015.

Konferencen i Perth 
Tronfølgeloven bygger på de principper, som Australiens daværende premierminister Julia Gillard fik vedtaget på en konference, som Statssamfundets premierministre holdt i Perth, Vestaustralien i oktober 2011.

Det vigtigste princip fra Perth er, at mænd, der fødes efter den 28. oktober 2011, placeres efter deres ældre søstre i tronfølgen.

Vedtagelse i delstaterne 
Fra maj 2013 til marts 2015 blev tronfølgelovene vedtaget i delstatsparlamenterne, og de blev stadfæstede af guvernørerne.
 New South Wales: vedtaget den 28. juni 2013 og stadfæstet den 1. juli samme år.
 Queensland: vedtaget den 2. maj 2014 og stadfæstet den 14. maj samme år.
 Sydaustralien: vedtaget den 14. juni 2014 og stadfæstet den 26. juni samme år.
 Tasmanien: vedtaget den 29. august 2013 og stadfæstet den 12. september samme år.
 Victoria: vedtaget den 17. oktober 2013 og stadfæstet den 22. oktober samme år.
 Vestaustralien: vedtaget den 24. februar 2015 og stadfæstet den 3. marts samme år.

Nordaustralien er et territorium, ikke en delstat. Derfor var der ikke noget krav om, at Nordaustralien skulle godkende tronfølgeloven. Loven blev alligevel godkendt af det lokale parlament, og godkendelsen blev stadfæstet af Nordaustraliens administrator den 8. november 2013.

Vedtagelse i forbundsstaten 
Loven blev vedtaget af det australske forbundsparlament den 19. marts 2015, og den blev stadfæstet af generalguvernøren den 24. marts 2015. Den trådte i kraft den 26. marts 2015.

Det australske monarki
Tronfølgeordninger
Australiens politik
Royal Succession Act 2013 (New Zealand)

New Zealands tronfølgelov () er en lov, der fastsætter arvefølgen i Det newzealandske monarki. Loven blev vedtaget i december 2013, og den trådte i kraft i marts 2015.

Konferencen i Perth 
Tronfølgeloven bygger på de principper, som Australiens daværende premierminister Julia Gillard fik vedtaget på en konference, som Statssamfundets premierministre holdt i Perth, Vestaustralien i oktober 2011.

Det vigtigste princip fra Perth er, at mænd, der fødes efter den 28. oktober 2011, placeres efter deres ældre søstre i tronfølgen.

Vedtagelse i parlamentet 
Justitsminister Judith Collins fremsatte lovforslaget den 18. februar 2013. Parlamentet vedtog loven den 10. december 2013, og den blev stadfæstet af generalguvernøren den 17. december samme år.
Tronfølgeloven trådte i kraft den 26. marts 2015.

Tronfølgeordninger
Det newzealandske monarki
Eiji Tsuburaya

( (født 7. juli 1901, død 25. januar 1970)  var en japansk special effects instruktør med ansvar for mange japanske science-fiction-film og tv-serier, han var en af medskaberne af Godzilla serien og Ultraman tv-serien.

Efter mindre jobs inden for filmindustrien blev Tsuburaya i 1926 tilknyttet Shochiku Kyoto Studios og blev året efter fuldtids filmfotograf. Som filmfotograf indledte han i denne periode en række forsøg med udvikling af film- og optageteknikkerne, hvorunder han som de første anvendte en film-kran ved produktion af en japansk film. I filmen Chohichiro Matsudaira fra 1930 udviklede han en filmisk illusion i form af superimposition, dvs. ved at lægge en optagelse ind over anden tidligere optagelse. Dermed indledte han det arbejde med specialeffekter, som han sidenhen først og fremmest skulle blive kendt for.

I 1938 blev Tsuburaya leder af Special Visual Techniques ved Toho Tokyo Studios, hvor han i 1939 etablerede en uafhængig afdeling for specialeffekter. Her udviklede han sine tekniske færdigheder og blev belønnet med flere priser og hædersbevisninger, men hans ophold ved Toho-studierne blev dog ikke af længere varighed, skønt han opretholdt ledelsen af afdelingen for specialeffekter samtidig med egne individuelle aktiviteter.

Sideløbende hermed oprettede Tsuburaya i 1940'erne sit eget laboratorium for specialeffekter (oprettet i sit hjem), og i 1963 grundlagde han sit eget studie for visuelle specialeffekter, Tsuburaya Productions. I 1966 producerede studierne den første Ultra-serie for japansk tv med Ultra Q i januar, efterfulgt af den endnu mere populære Ultraman i juli samme år, og Ultraman blev den første japanske live-action tv-serie, som blev eksporteret worldwide som forløber for den fortsat eksisterende Ultra- eller Ultraman-serie.

Som leder af Toho's Visual Effects Department (kendt som m "Special Arts Department" indtil 1961), fungerede han som leder for en gruppe på omkring 60 håndværkere, teknikere og kamerafolk. Det var i forbindelse hermed at han blev en del af det team, som sammen med instruktøren Ishirō Honda og produceren Tomoyuki Tanaka skabte den første Godzilla film i 1954.

Den overvældende succes med Godzilla-filmen resulterede i at Toho Studios efterfølgende producerede en lang række af science fiction film, der omfattede såvel film, der introducerede nye monstre, som film der involverede filmkarakteren Godzilla. De mest succesrige af denne række af film involverede Godzilla-teamet bestående af Tsuburaya, Honda og Tanaka, suppleret med along with the fourth member of the Godzilla team, komponisten Akira Ifukube. I tilknytning til dette team fortsatte Tsuburaya med at producere specialeffekter til den lange række af efterfølgende science-fiction film, og han fortsatte med at være tilknyttet Toho Studios indtil sin død i 1970.

Den 7. juli 2015 som var den 114. årsdag for hans fødsel, dedikerede Google sin verdensomspændende Google Doodle som en hyldest til ham.

Referencer

Eksterne henvisninger 
  
  
 

Filminstruktører fra Japan
Science fiction
Abu al-Wafa

Abū al-Wafāʾ, Muḥammad ibn Muḥammad ibn Yaḥyā ibn Ismāʿīl ibn al-ʿAbbās al-Būzjānī eller Abū al-Wafā Būzhjānī () (født 10. juni 940, død 15. juli 998) var en ledende persisk matematiker og astronom, som skrev flere bøger om anvendt matematik, gjorde forskellige vigtige trigonometriske opdagelser, og skrev (senere tabte) kommentarer til værker af Diofant af Alexandria og al-Khwārizmī. Han har forfattet Almagestum sive systema astronomicum, på egne observationer baseret undersøgning af Ptolemaios' system, og som var vigtig for fremtidige arabisktalende astronomer.

Matematik
Han etablerede en række trigonometriske identiteter som for eksempel sin(a ± b) i deres moderne form, hvor de gamle græske matematikere havde udtrykt de ekvivalente identiteter som korder.

Han opdagede også Sinusrelation for sfæriske trekanter:

der A, B, C er sider og  a, b, c er modsatte vinkler.

Referencer

Persere
Astronomer
Matematikere fra Persien
Medaljevindere ved VM i svømning (kvinder)

Dette er den komplette liste over kvindernes medaljevindere ved VM i svømning fra 1973 til 2013.

Medaljevindere

50 meter fri

100 meter fri

200 meter fri

400 meter fri

800 meter fri

1500 meter fri

50 meter ryg

100 meter ryg

200 meter ryg

50 meter brystsvømning

100 meter bryst

200 meter bryst

50 meter butterfly

100 meter butterfly

200 meter butterfly

200 meter individuel medley

400 meter individuel medley

4 × 100 meter fri, hold 

* Svømmere som kun deltog i indledende heat og modtog medaljer.

4 × 200 meter fri, hold 

* Svømmere som kun deltog i indledende heat og modtog medaljer.

4 × 100 meter medley hold 

* Svømmere, som kun deltog i indledende heat og modtog medaljer.

Referencer 

VM i svømning
Emmy Noether

Amalie Emmy Noether (født 23. marts 1882, død 14. april 1935) var en tyskfødt matematiker. Einstein skal have sagt om hende at hun var en af de mest kompetente matematikerne, som nogensinde levede, og at hun var det mest signifikante matematiske geni som var produceret siden kvinder fik adgang til højere uddannelse.

Den 23. marts 2015 som var den 133. årsdag for hendes fødsel, dedikerede Google sin Google Doodle som en hyldest til hende.

Publikationer

Publikationer af Emmy Noether

Andre publikationer

Referencer

Eksterne henvisninger
 

Personer fra Erlangen
Matematikere fra Tyskland
Kvindelige matematikere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Matematisk fysik
John Downman

John Downman (født 1750 i Ruabon, død 12. december 1824) var en engelsk maler.

Downman, der var elev af Benjamin West, har malet mange historiebilleder (mest i Wests manér), illustreret bøger med mere, men fornemmelig virket som portrætist. Han nød stort ry i samtiden; hans for hertugen af Richmond udførte suite af malede portrætter af adelsdamer og skuespillerinder udkom således 1785 i gengivelse (crayonstik i farvetryk ved Bartolozzi og hans elever). I Downmans bevarede skitsebøger findes mængder af akvarellerede blyants-, kul- og kridtstudier med portrætter, især af kvinder og børn, af den fineste individualisering og ypperlig teknik.

Kilder 
 

Malere fra England
Portrætmalere
Historiemalere
Briter i 1700-tallet
Briter i 1800-tallet
William Cornwallis

William Mann Cornwallis (født 10. februar 1744, død 5. juli 1819) var en engelsk søofficer.

Cornwallis var som ganske ung med i søkrigene i de vestindiske farvande, deltog i slaget ved Grenada (1779) og hjemførte 1780 den sårede Nelson. Senere kæmpede han på ny med franskmændene og erobrede 1792 Pondicherry. I 1799 blev han admiral.

Kilder 
 

Admiraler fra Storbritannien
Briter i 1700-tallet
Briter i 1800-tallet
Summer in the City

"Summer in the City" er en sang af popgruppen The Lovin' Spoonful, skrevet af Mark Sebastian og gruppens basist Steve Boone. Mark Sebastian var bror til gruppens sanger John Sebastian. Sangen lanseredes som vinylsingle i juli 1966 på Kama Sutra Records, och kom senere med på albumet Hums of the Lovin' Spoonful. Det var gruppens eneste sang som blev nummer et på singlelisten i USA. Sammenlignet med flere af gruppens andre sange som var mere poppede har denne et tydeligt rockinspireret lydbillede. Teksten er en hyldest til sommerens storbyliv.

Sangen er nummer 393 på listen The 500 Greatest Songs of All Time fra magasinet Rolling Stone.

Listeplaceringer 
 Billboard Hot 100, USA: #1
 UK Singles Chart, Storbritannien: #8
 Holland: #2
 Tyskland: #5
 VG-lista, Norge: #3
 Kvällstoppen, Sverige: #4
 Tio i topp, Sverige: #3

Eksterne kilder/henvisninger 

Sange fra USA
Singler fra 1966
Sommersange
Lunden (Ditmarsken)

Lunden er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Kirchspielslandgemeinden Eider i den nordlige del af Kreis Dithmarschen. Kreis Dithmarschen ligger i den sydvestlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Historie 

Den første skriftlige omtale af Lunden dateres tilbage til 1140 og skyldes ærkebiskoppen af Bremen. Stednavnet er formentlig afledt fra det danske "Lunn" (ø-lignende højde) eller "Lund" (mindre træbevokset område).

St. Laurentius-kirken blev bygget i det 12. århundrede og udvidet i 1471.

I Kong Valdemars Jordebog fra 1231 nævnes, at:
"Disse ejendomme købte kong Valdemar II (Valdemar Sejr) i Ditmarsken af abbed Herman i Hærseuld  for 200 mark sølv på "det almindelige ting (Ditmarsken landsting): I Ciuængehusæ 2 hufe, i Heem 3 hufe, i Crembøl 3 hufe. Ovenfor Ulra ½ bol. I Uluersum 5 hufe, fradraget 1 jardæ. I Melsword 2 hufe. I Ysmædowæ 2½ hufe. I Ændebytæl og Metæs 2½ hufe og ½ jarde. I Tharnword 1½ hufe. I Flede 1½ hufe. I Læ ½ hufe. I Gardæsflyt 1 hufe. I Hunsbytæl og Flette 1 hufe og 1 jarde. I herrens år 1217."

1450-1453 og 1484 kom pesten til Lunden.

Fra 1516 til 1532 var der et kloster fra franciskanerordenen i Lunden. Den tilhørte først den danske provins Dacia og kom i 1520 til den saksiske franciskanerprovins Saxonia, indtil den blev ophævet som følge af reformationen. Klosterbygningerne blev revet ned i 1539.

Den 27. februar 1529 blev Lunden tildelt stadsrettigheder af Dithmarscher Statsforsamling. I 1559, efter at bonderepublikken Dithmarschen gik under efter en sidste kamp, blev disse rettigheder tabt igen.

Fra 1806 til 1816 virkede den velkendte lutherske teolog Claus Harms som præst på stedet.

Indbyggertallet var i 1835 1.304., i 1840 1.3.99 indbyggere, i 1845 1.457 indbyggere, i 1855 1.577 indbyggere og i 1860 1.703 indbyggere.

I 1885 havde Lunden 1.586 indbyggere.

Den 1. april 1934 blev sognekommunen Lunden opløst. Alle dens landsbyer, landsbysamfund og bondegårde blev uafhængige samfund eller landdistrikter ved siden af deres hovedstad Lunden.

Geografi 
Lunden ligger godt en kilometer øst for Ejderen. De nærmeste større byer er Heide (cirka 15 km) og Husum (cirka 20 km væk).

Nabokommuner 
Nabokommuner er (med uret fra nord) kommunerne Lehe, Sankt Annen, Krempel og Groven (alle i Kreis Dithmarschen).

Noter

Litteratur 
 Adolph Frederik Bergsøe: Den danske Stats Statistik, Første bind; København 1844
 "Folketællingen i Kongeriget Danmark, Hertugdömmet Slesvig, Hertugdömmet Holsteen og Hertugdömmet Lauenborg den 1ste Februar 1860! (Meddelelser fra Det Statistiske Bureau, Sjette Samling), København 1861 

 O. Nielsen: Liber Census Daniæ. Kong Valdemar den Andens Jordebog; G.E.C. Gads forlag, København 1

Eksterne henvisninger 

 Kommunens side  på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2013 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Dithmarschen
Robinson Ellis

Robinson Ellis (født 5. september 1834 i Barming ved Maidstone i Kent, død 10. oktober 1913 i Oxford) var en engelsk filolog.

Ellis blev professor i latin ved University College i London i 1870, reader i Oxford i 1883 og var fra 1893 professor sammesteds. Han har navnlig beskæftiget sig med Catul, hvis digte han både har udgivet (1867, 1878 og 1904) og oversat (1871) og forsynet med en udførlig kommentar (1876 og 1889). Foruden adskillige arbejder om andre romerske digtere må også nævnes hans udgave af Vellejus Paterculus (1898).

Kilder 
 

Filologer fra Storbritannien
Klassiske filologer
Professorer fra Storbritannien
Ansatte ved University of Oxford
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Havelock Ellis

Henry Havelock Ellis (født 2. februar 1859 i Croydon, død 8. juli 1939 i Hintlesham) var en engelsk essayist.

Af hans arbejder kan nævnes The Newspirit (1890), A Dialogue in Utopia (1900), The Criminal (1890, 3. udgave 1901), A Study of British Genius (1904). Ellis redigerede en række populære værker over moderne videnskab, der udgavs under titlen The Contemporary Science Series, samt en værdifuld samling ældre engelske skuespil The Mermaid Series med gode litterærhistoriske og kritiske indledninger.

Kilder 

 

Essayister fra England
Engelsksprogede forfattere
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Knight Rider

Knight Rider har flere betydninger:
 Knight Rider (franchise), franchisen herunder Knight Rider tv-serie, film og andre medier.
 Knight Rider (tv-serie), den oprindelige tv-serie fra 1980'erne
 Knight Rider (tv-serie fra 2008), en tv-serie, der fortsætter 25 år efter Knight Rider fra 1980'erne.
Chichester Castle

Chichester Castle var en fæstning i byen af samme navn i West Sussex i England. Kort efter den normanniske erobring af England beordrede Roger de Montgomerie, 1. Jarl af Shrewsbury opførelsen af en fæstning ved Chichester. Den blev en af 11 fæstninger i Sussex før 1100. Chichester rapet, en underafdeling af Sussex, blev administreret fra borgen og blev udskilt fra det større rape Arundel; et rape var en administrativ enhed, der stammer fra saksisk tid, som blev videreført af normannerne. Chichester Castle ligger i det nordøstlige hjørne af byen beskyttet af bymurene. Da det var en borg i en by, der allerede eksisterede, blev flere bygninger revet ned for at gøre plads til fæstningen. Chichester Castle var af træ, og selv om flere træfæstninger blev genopbygget i sten, er der ingen tegn på, at det var tilfældet i Chichester.

Selv om den blev bygget af jarlen af Shrewsbury, ejede jarlen af Sussex fæstningen fra 1154 til 1176, hvorefter den blev overdraget til Kronen. Tidligt i 1200-tallet blev slottet brugt til ret og fængsel. Chichester og Oxford Castle var nogle af de tidligste borge i byer, som blev brugt til det, men gradvist blev flere borge anvendt på samme måde. I 1216 blev Chichester Castle erobret af franskmændene som mange andre borge i Sydengland som Reigate Castle under den første baronernes krig mod Kong John, der regerede fra 1199 til 1216. Slottet blev generobret af englænderne i 1217. Samme år beordrede Henrik 3. slottet ødelagt. Mellem 1222 og 1269 gav Richard, 1. Jarl af Cornwall området til gråbrødrene som kloster.

Resterne af motten kan i dag ses i Priory Park; og den er fredet som Scheduled monument.

Se også 
 Noviomagus Reginorum – den romerske by i Chichester; fæstningen lå i den nordlige ende af den romerske bebyggelse

Referencer 
Noter

Bibliografi

Eksterne henvisninger 

 Heritage Trail 
 History of Sussex
 Castle UK.net

Slotte i West Sussex
Borgruiner i Storbritannien
Chichester
South Downs

South Downs er et lavlandsområde med kalkgrund i det sydlige England. Det går parallelt med North Downs, og de to områder bestod engang en kuppelformet kalkklippe. De skilles nu fra hinanden af Weald, et område hvor kalkstensgrunden er blevet slidt ned af erosion. 

Området strækker sig omkring 100 km gennem East Sussex, West Sussex og Hampshire. Vejen South Downs Way går langs området. 

De mest kendte klipper er Beachy Head ved Eastbourne og Seven Sisters mellem Eastbourne og Seaford. Det højeste punkt er Butser Hill, som når 270 moh. og er en af Englands marilyns.

South Downs er på listen over Area of Outstanding Natural Beauty. Desuden er området sammen med store dele af Weald South Downs National Park.

Byer og landsbyer

 Arundel
 Brighton
 Eastbourne
 Hove
 Lewes
 Midhurst
 Portslade
 Shoreham-by-Sea
 Washington

East Sussex
West Sussex
Hampshire
Mauldin

Mauldin har flere betydninger:

 Mauldin (South Carolina)
 Mauldin High School
 Mauldin House, i Clarkesville, Georgia
 Mauldin (Arkansas)
Statens teaterhøgskole

Statens teaterhøgskole er en norsk uddannelsesinstitution i Oslo, der uddanner skuespillere. Den blev etableret med integreret treårig skuespilleruddannelse i 1953 under navnet Statens Teaterskole.

Skolen fik højskolestatus i 1982. Den er nu en af tre institutioner som tilbyder skuespilleruddannelse på højskoleniveau, men har fortsat nationalt eneansvar for uddannelse af sceneinstruktører.

Skolen optager årligt til otte studenter blandt 500-800 ansøgere. Man må gennem tre runder med audition. På den første fremfører man kun en monolog. Fra første audition er det ca. 120 som går videre. Anden optagelsesprøve består endnu engang af en monolog og man kan i tillæg blive udfordret til improvisation. Da improviserer man indenfor en givet situation, sammen med en fra juryen.
Kommer man videre fra denne er det på tredje prøve en uge, til ti dage, lang audition. Sidste del af optagelsen består i alt fra sang, dans, rolleinstruktion, scenedialog, etc.

Juryene består hovedsageligt af tre personer til første prøve, fire personer på anden prøve, og op til fem personer på tredje prøve. Juryen er forskellig fra prøve til prøve, fra år til år, og er en blanding af skolens lærere, tidligere elever og freelance fagpersoner fra teaterfeltet.

I 1996 blev Statens teaterhøjskole en del af Kunsthøgskolen i Oslo (KHiO).

Eksterne henvisninger 
 Kunsthøgskolen i Oslo

Uddannelse i Oslo
Etableret i 1953
Teater