kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
So ein Ding

So ein Ding er en dansk fjernsyns-udsendelse, som omhandler elektroniske gadgets. Programmet styres af Nikolaj Sonne og blev sendt for første gang på DR2 den 3. februar 2009. Sonnes viden om de nyeste elektroniske produkter udnyttes også i P1-programmet Harddisken.

Hvert år fra 2011 til 2013  i december uddelte So Ein Ding en række award-priser, heriblandt "Den Gyldne Ding" og "Årets Amanda".
Årets Amanda blev givet for en it-fadæse og er opkaldt efter arbejdsmarkedsstyrelsens edb-system Amanda.
I 2011 blev den givet for Den Elektroniske Patientjournal, i 2012 for Rejsekortet, og i 2013 til NemID.

Format 
So Ein Ding har i tidens løb antaget flere forskellige former. De første år indeholdte programmerne en række forskellige indslag og produktanmeldelser, hvorimod programmerne i 2014-2016 typisk har omhandlet enkeltemner (f.eks. selvkørende biler, kunstig intelligens, virtual reality osv.), hvor indholdet går et spadestik dybere end formatet tillod før.

Eksterne henvisninger 
 So ein Dings hjemmeside på dr.dk
 

DR-programmer
Etableret i 2009
Paradisets børn

Paradisets børn (originaltitel Les Enfants du Paradis) er en fransk film fra 1945 instrueret af Marcel Carné med manuskript af Jacques Prévert. Titlen refererer ifølge Prévert til et teaters galleri med de fattigste og mest medlevende tilskuere fra arbejderklassen.

Filmens omdrejningspunkt er kurtisanen Garance (Arletty) og hendes fire tilbedere, mimikeren Baptiste Debureau (Jean-Louis Barrault), skuespilleren Frédérick Lemaître (Pierre Brasseur), tyven Pierre François Lacenaire (Marcel Herrand) og aristokraten Édouard de Montray (Louis Salou). Debureau, Lemaître og Lacenaire er historiske personer fra 1820'ernes Paris, mens de Montray er Hertugen af Morny fra samme tid.

Eksterne henvisninger 
 

Film instrueret af Marcel Carné
Franske film fra 1945
Kristian Middelboe

Kristian Middelboe (født 24. marts 1881 i Brunnby i Skåne, Sverige, død 20. maj 1965 på Frederiksberg i København) var en dansk civilingeniør og fodboldspiller.

Han var søn af maler, direktør Bernhard Mid­delboe og hustru Hilda f. Horndahl, blev student fra Frederiksberg Latin- og Realskole 1900, fik derefter to års praktisk uddannelse på Orlogsværftets Maskinistskole og blev cand.polyt. 1909. Middelboe var ansat hos A/S F.L. Smidth & Co. 1909-49.

Han blev, trods at han stadig var svensk statsborger, udtaget til det danske landshold og var holdets anfører i alle sine fire landskampe. Han vandt sølvmedalje ved OL 1908. Han spillede centrehalfback i KB i perioden 1898-1914 og var holdets anfører fra 1902.

Kristian Middelboe flyttede som 10-årig med familien fra Brunnby i Skåne til København i 1891. Han havde en søster og tre yngre brødre, hvoraf to Nils og Einar, også vandt sølvmedalje ved OL 1908. Han blev dansk statsborger 26. februar 1910.

Efter karrieren blev han KB og DBUs formand 1935-1940 og 1948-1950, som den eneste tidligere A-landsholdsspiller hidtil. Desuden medlem af bestyrelsen for Dansk Idræts-Forbund fra 1935 og for A/S Dansk Tipstjeneste fra 1948. Han var Ridder af Dannebrog, bar Vasaordenen og modtog Dansk Boldspil Unions Fortjenstmedalje i Guld 1932 samt senere det norske, det finske og det svenske Fodboldforbunds Fortjenst­medalje i Guld.
 
Middelboe blev gift 22. maj 1909 med Margrethe Jerndorff, søster til arkitekten og fodboldspilleren William Jerndorff og datter af maleren, professor August Jerndorff og hustru Betty f. Matthison-Hansen.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1949

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Kjøbenhavns Boldklub
Danskere født i Sverige
Olympiske sølvmedaljevindere fra Danmark
Kristian
Ingeniører fra Danmark
Personer fra Skåne
Personer med tilknytning til FLSmidth
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1900-tallet
Riddere af Dannebrog
Formænd for Dansk Boldspil-Union
Riddere af Vasaordenen
Christian Ahlefeldt-Laurvig

Christian Johan Frederik lensgreve Ahlefeldt-Laurvig(en) (31. juli 1844 på Lille Mørkegård – 28. august 1917 på Tranekær Slot) var en dansk politiker, godsejer, kammerherre og hofjægermester.

Biografi 
Han var søn af lensgreve Frederik Ahlefeldt-Laurvig (død 1889) og hustru Mathilde f. komtesse Schulin (død 1885). Han besad Grevskabet Langeland og Stamhuset Ahlefeldt, var formand for Magleby Sogneråd 1869-78; medlem af Svendborg Amtsråd 1877-95, Landstingsmand for 6. Landstingskreds fra 1883; medlem af Rigsretten 1907, formand for de samvirkende Landboforeninger i Fyens Stift; tidligere formand for Langelands landøkonomiske. Forening og for Langelandsbankens bankråd; i bestyrelsen for The Crown Butter Export Company og var i en årrække formand for Kongelig Dansk Yachtklub. Han var Kommandør af 1. grad af Dannebrogordenen og Dannebrogsmand.

Han var gift med komtesse Johanne Ahlefeldt-Laurvig, f. 11. maj, datter af baron Ferdinand Wedell-Wedellsborg og hustru Eleonore f. komtesse Bille-Brahe.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1910

Eksterne henvisninger 
 

Landstingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Godsejere fra Danmark
Landstingsmedlemmer i 1880'erne
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Landstingsmedlemmer i 1900'erne
Landstingsmedlemmer i 1910'erne
Sognerådsformænd fra Danmark
Amtsrådsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Lensgrever fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Christian
Personer fra Langeland
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Hofjægermestre fra Danmark
Medlemmer af Rigsretten
Einar Middelboe

Einar Middelboe (født 25. september 1883 i Arild, Sverige, død 31. december 1968) var en dansk klichéfabrikant og fodboldspiller.

Karriere som reprotekniker 
Einar Middelboe var søn af maler, direktør Bernhard Mid­delboe og hustru Hilda, f. Horndahl. Han havde en søster og tre yngre brødre. Da Einar var 8 år i 1891, flyttede familien Middelboe fra Brunnby i Skåne til København, og den 26. februar 1910 blev han dansk statsborger.

Middelboe gik i Hjort og Otterstrøms Skole. Dernæst gik han på Det tekniske Selskabs Skole, kom i lære i faderens forretning, Bernh. Middelboes Reproduktionsanstalt, og overtog i 1931 dette firma. Han drev det som eneindehaver indtil 1941, hvor hans søn, Steen Middelboe og fire medarbejdere, Vilhelm Scherling, Harry Clausen, Leo Bursøe og Helmuth Jørgensen blev optaget som medindehavere. Men det var Einar og Steen Middelboe, som repræsen­terede firmaet udadtil. Firmaet startede i Sankt Peders Stræde 34 men flyttede senere til Bredgade 34.

Faderen var Kemigraflaugets første oldermand – et embede sønnen også bestred fra 1938 (han blev indvalgt i bestyrelsen i 1933). Han var også medlem af bestyrelsen for Den grafiske Sammenslutning og var censor ved Kunsthåndværkerskolen.

Sportsmand 

Einar Middelboe blev, på trods af at han på det tidspunkt stadig var svensk statsborger, udtaget til det danske landshold, der vandt sølvmedalje ved OL 1908 i London. Han kom dog ikke på banen under mesterskabet, men det gjorde til gengæld hans to brødre, Nils og Kristian.

Middelboe spillede i KB fra 1898 og var på førsteholdet i perioden 1900-1914, hvor klubben blandt andet vandt to danske mesterskaber med Middelboe på holdet. Efter fodboldkarrieren blev Middelboe i 1914 medlem af KB's bestyrelse, og i 1931 blev han klubbens næstformand. Han blev tildelt klubbens æresemblem i guld.

Han var også en dygtig bandyspiller i KSF og en af de ledende kræfter, da ishockey blev indført i Danmark. I 1929 var han med på det københavnshold med flere tidligere landsholdspillere i fodbold såsom Vilhelm Wolfhagen, Poul Graae og Harry Bendixen, som spillede mod svenske Södertälje SK i den første internationale kamp for et dansk ishockeyhold.

Kilder 

 Kraks Blå Bog 1949 

Fodboldspillere fra Kjøbenhavns Boldklub
Danskere født i Sverige
Ishockeyspillere fra Danmark
Bandyspillere fra Danmark
Einar
Fabrikanter fra Danmark
Oldermænd fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1900-tallet
Foreningsformænd fra Danmark
IK Oskarshamn

IK Oskarshamn er en svensk ishockeyklub fra Oskarshamn i det sydøstlige Sverige. Klubben spiller i den næstbedste række Hockeyallsvenskan.

Man spiller sine hjemmekampe i Arena Oskarshamn, der har plads til 3.424 tilskuere, heraf 1.700 siddepladser. Klubben blev stiftet i 1970, da de to klubber Oskarshamns AIK og IFK Oskarshamn fusionerede.

Danske spillere 

 Ronny Larsen (1996-98)
 Peter Hirsch (2008-09)
 Morten H. Poulsen (2011-13)
 Kirill Starkov (2012-13)
 Emil L. Kristensen (2013-15)
 Anders H. Poulsen (2014-16)

Referenser

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside
 Spillertrup 2013-2014

Ishockeyklubber i Sverige
Oskarshamn
Sumqayit

Sumqayit (Сумгайыт, Sumqayıt på aserbajdsjansk, tidligere russisk navn Сумгаит, Sumgait) er den tredje største by i Aserbajdsjan, ved Det Kaspiske Hav, 30 km nordvest for hovedstaden Baku. Byens har en befolkning på 357.900 indbyggere (2007).

Historie 
Den tidligste kendte bosættelse ved Sumgayit er fra 1580, men udviklingen som by skete først i 1920'erne da den var en del af Sovjetunionen. I 1935 blev det bestemt at udvikle sværindustri på Apsheron-næsset, og Sumgayit blev udvalgt som center i kraft af sin beliggenhed nær Baku og nær eksisterende jernbane.

Et varmekraftværk blev bygget i perioden 1938-1941 for at forsyne Bakus voksende olieindustri med elektricitet. Flere industrivirksomheder fulgte. I 1949 fik Sumqayit officiel bystatus. Efter at Aserbajdsjan blev et selvstændigt land, er industrien gået i forfald.

Forurening 
Industrien gjorde området stærkt forurenet, og Sumqayit blev i 2006 udpeget som et af verdens ti mest forurenede steder af Blacksmith Institute. Instituttet rapporterede, at industriområdet er forurenet med organiske miljøgifte og tungmetaller. Tilfælde af kræft forekommer 51% hyppigere end i det nationale gennemsnit. Genetiske mutationer og fødselsdefekter er almindeligt forekommende. 

Nomineringen blev gentaget i 2007 og gengivet i tidsskrifterne Time magazine og af Scientific American.

Eksterne henvisninger 

 Møde med oppositionen i Aserbajdsjan  af Pål Steiga

Byer i Aserbajdsjan
Harald Hansen (fodboldspiller)

Harald Hansen (14. marts 1884 i København – 9. maj 1927 i Aarhus) var en dansk fodboldspiller.

Harald Hansen spillede syv landskampe som forsvarspiller for det danske landshold og vandt to olympiske sølvmedaljer ved OL 1908 og OL 1912.

Harald Hansen kom som 11-årig i 1896 til den nyoprettede juniorafdeling i B 93 og spillede hele karrieren for klubben. Han var på 1.holdet fra 1899 til 1916 og spillede 117 kampe og scorede 45 mål. Han var i årene omkring 1910 en af Danmarks bedste gærdespillere i cricket.

Hansen blev efter sin aktive karriere blev han gymnastiklærer i 1922 på den Private Realskole i Aarhus, hvor storebroderen Axel Hansen (1882-1952) var leder. Han var træner for Horsens fS, Randers Freja og AIA. I Aarhus blev han også træner i AGF 1925-1927, som i 1925 vandt det jyske mesterskab og Provinsmesterskabsturneringen og efterfølgende tabte finalen i Landsfodboldturneringen. Han døde i 1927 som blot 43-årig af en hjertelammelse, som opstod efter han blev indlagt på hospital med en byld i halsen. Der blev der spillet en mindekamp i Idrætsparken mellem B93 og et udvalgt KBU-hold, de 8.000 tilskuere skabte et overskud på 4500 kroner til enken.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 B93s spillerprofiler
 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra B.93
Fodboldtrænere fra Danmark
Fodboldtrænere for AGF
Cricketspillere fra Danmark
Olympiske sølvmedaljevindere fra Danmark
Personer fra København
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1912
Olympiske fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere ved sommer-OL 1908
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 1908
Fodboldspillere ved sommer-OL 1912
Carl Christian Andersen (fagforeningsmand)

Carl Christian Andersen, kendt som C.C. Andersen (Født 20. maj 1849 i København, død 29. februar 1932 smst) var en dansk bagermester, fagforeningsmand og politiker.

Han var søn af Sokkerhus-arbejder S. Andersen, blev snedkersvend 1868; var snedkermester 1882-86, medstifter af Snedkernes Fagforening, dens formand 1873-84; medlem af Socialdemokratiets bestyrelse fra 1874; formand i lokalbestyrelsen for København fra 1876; medlem af Socialdemokratisk Forbunds bestyrelse fra 1878 og af Socialdemokratens kontrolkomité fra 1877; bestyrer af Arbejdernes Fællesbageri fra 1886; medlem af bestyrelsen for Arbejdernes Bryggeri Stjernen fra 1902; Landstingsmand for 1. kreds fra 1890, tingvalgt 1918, medlem af Rigsretten 1907 og dommer i Den permanente Voldgiftsret fra 1900. Desuden medlem af bankrådet for Arbejdernes Landsbank 1919-25.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1910

Landstingsmedlemmer fra Socialdemokratiet
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Landstingsmedlemmer i 1900'erne
Landstingsmedlemmer i 1910'erne
Landstingsmedlemmer i 1920'erne
Landstingsmedlemmer i 1930'erne
Foreningsformænd fra Danmark
Fagforeningsfolk fra Danmark
Bagere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Medlemmer af Rigsretten
Hans Colberg

Hans Christian Colberg (14. december 1921 i Klemensker på Bornholm – 25. september 2007 i Albertslund) var en dansk fodboldspiller (halfback).

Colberg begyndte med fodbold på Bornholm i Hasle Idrætsforening og kom som 17-årig til Lillerød Idrætsforening på Sjælland. 19 år gammel kom han i 1942 til Frem, hvor han spillede i otte år og vandt DM i 1944 samt DM-sølv 1948. 
Han var med som reserve til OL i London i 1948 og var den første bornholmer, der kom på landsholdet. Det blev kun til 4 A- (1948-50) og 3 U-landskampe (1946-8) inden han i 1950 blev han professionel i A.S. Lucchese Libertas 1905 i Italien, hvor han spillede 68 kampe og scorede et mål i sine to sæsoner i Serie A og Serie B . 

Efter hjemkomsten fra Italien 1953 kørte Colberg sammen med Jørgen Leschly Sørensen en sag mod Dansk Boldspil-Union, kaldet "Colberg-sagen". Når udlandsprofessionelle dengang vendte hjem, var de udelukket fra al fodbold i to år. Anken gik på, at det var urimeligt, at de ikke engang måtte spille sekundafodbold. Sagen blev vundet af Colberg og Sørensen. De hjemvendte spillere fik derefter lov til at spille med i ikke entréopkrævende kampe.

Colberg etablerede en stor fiskeforretning i København, hvor han en overgang havde landsholdsspilleren Ole Sørensen fra KB ansat.

Hans lillebror Kaj Colberg var i mange år målmand for Helsingør IF.

Eksterne Henvisninger 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Boldklubben Frem
Personer fra Bornholm
Olympiske bronzemedaljevindere fra Danmark
H.O.G. Ellinger

Heinrich Oscar Günther Ellinger (født 30. december 1857 i København, død 5. april 1947 på Frederiksberg) var en dansk fysiker og politiker. Ellinger var bror til minister Nina Bang, men de delte ingenlunde politisk anskuelse.

Karriere 
Hans forældre var stabshornblæser, krigsråd Heinrich August David Ellinger (1826-1914) og Charlotte Ida Friedericke Preuss (1834-1883), og han voksede op i et konservativt hjem. Ellinger tog ingeniøreksamens 1. del 1879, blev student (privat dimitteret) 1881, fik Københavns Universitets guldmedalje 1882, tog magisterkonferens i fysik 1883. Han var lærer ved Søofficerskolen 1883-91 og ved Metropolitanskolen 1884-86, docent ved Landbohøjskolen 1887, professor i fysik fra 1895 til 1926. 1916-28 var han direktør for skolen.

Han var medlem af bestyrelsen for Hjælpeforeningen for polytekniske Eksaminander; formand for Arbejderforeningen af 1860 1897-1925, derefter æresmedlem, og for Cæcilia Foreningen fra 1902, medlem af Folketinget for Frederiksberg 1. kreds 1898-1901 og igen medlem af Folketinget 1903-1918. Fra 1903 til 1918; formand for Højres forretningsudvalg fra 1908, medlem af bestyrelsen for Højres Arbejder- og Vælgerforening indtil 1910 og formand for Højrepartiets bestyrelse i 2. Landstingskreds. Fra 1921 var han medlem af Landstinget. Medlem af hovedbestyrelsen for den konservative Vælgerforening i København og på Frederiksberg fra 1917, præsident for de samvirkende danske haveselskaber 1922-25, formand for Frederiksberg Skolekommission fra 1919, bestyrelsesformand for Det kongelige danske Haveselskab fra 1922, censor i fysik ved skoleembedseksamen fra 1920, medlem af Statens Studentereksamenskursus fra 1921.

Han var æresmedlem af British Dairy Farmers Association, korresponderende medlem af Académie des Sciences, Belles-Lettres et Arts i Rouen, medlem af Kungliga Fysiografiska Sällskabet i Lund og æresmedlem af Verein Deutscher Landwirte i Wien. Han var Kommandør af 1. grad af Dannebrogordenen og bar flere udenlandske ordener.

Han var gift med Ida f. Holten, f. 12. juni 1861 på Knuthenborg.

Publikationer 
 Lærebog i Magnetisme I og Elektricitet (1887)
 Lærebog i Fysik (1887)
 Lærebog i Varme (1888, 1903)
 Lærebog i mekanisk Fysik (1891, 1907)
 Lærebog om Lyset (1895)
 Naturen og dens Kræfter (1898)
 Forelæsninger over Meteorologi
 Lærebog i Fysik for Mellemskolen (1904, 1924)
 Fysik for Realklassen (1907, 1919)

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1910 og 1929

Eksterne henvisninger 
 

Fysikere fra Danmark
Folketingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Folketingsmedlemmer i 1890'erne
Folketingsmedlemmer i 1900'erne
Folketingsmedlemmer i 1910'erne
Politikere fra Det Konservative Folkeparti
Landstingsmedlemmer i 1920'erne
Landstingsmedlemmer i 1930'erne
Landstingsmedlemmer i 1940'erne
Foreningsformænd fra Danmark
Ansatte ved Den Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Landstingsmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Modtagere af Københavns Universitets guldmedalje
Søren Christian Knudtzon

Søren Christian Knudtzon (16. juli 1844 i København – 12. august 1913 i København) var direktør for Danmarks Nationalbank fra 1896 til sin død. Han var bror til Frederik Gotschalk Knudtzon.

Knudtzon var søn af grosserer  og hustru f. Gotschalk. Han blev student fra Herlufsholm 1862, blev løjtnant i Hæren 1863 deltog i den 2. slesvigske krig 1864 og avancerede til premierløjtnant 1867.

Knudtzon blev cand.polit. 1868 og var dernæst et år i fransk tjeneste ved Zouaverne i Algier. Han tog afgang fra Officerskolens stabsafdeling 1878 og afsked som karakteriseret kaptajn 1880. Samme år indtrådte han i familiefirmaet, blev grosserer 1884 og direktør i Nationalbanken 1896, hvilket Knudtzon var indtil sin død.

Selvom han ikke var den bedst kvalificerede med hensyn til erfaring eller uddannelse, var han en dygtig bankdirektør, og han var den første af bankens direktører, der nærede mistro mod P.A. Alberti. Knudtzon sørgede for at afvikle det lån, som Alberti på vegne af Den sjællandske Bondestands Sparekasse havde optaget i Nationalbanken.

Knudtzon var derudover medlem af Sø- og Handelsretten 1886-91, af Kjøbenhavns Handelsbanks bankråd 1888-96, af Landstinget for Højre 1891-96, valgt i København, og af A/S Crome & Goldschmidts fabrikkers bestyrelse 1894-1909, formand i bestyrelsen for Kysthospitalet på Refsnæs, næstformand i bestyrelsen for De private Assurandører, medlem af Centralkomitéen.

Han blev Ridder af Dannebrog 1864 og Dannebrogsmand 1912. Han er malet af Otto Bache 1907 (i familieeje).

Han blev gift 11. november 1882 i Holmens Kirke med Ellinor f. Grut (26. januar 1859 i København – 7. juni 1934 i Lyngby), datter af professor, dr.med. Edmund Grut. Parret er begravet på Gentofte Kirkegård.

Kilder 
 Jens Vestberg, "Søren Christian Knudtzon", i: Povl Engelstoft & Svend Dahl (red.), Dansk Biografisk Leksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1932-44. Online
 Kraks Blaa Bog 1910

Eksterne henvisninger 
 

Nationalbankdirektører fra Danmark
Erhvervsfolk fra Danmark
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Riddere af Dannebrog
Landstingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Officerer fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Personer fra København
Økonomer fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Medlemmer af Sø- og Handelsretten
Maagen-klassen

Maagen-klassen er danske inspektionskuttere bygget til Søværnet til brug for patruljering ved Grønland. Skibene var de første kuttere i Søværnet, der blev bygget af stål med isforstærkning. Skibene var oprindeligt planlagt bygget ved Aarhus Flydedok, men i juni 1959 blev projektet overført til Helsingør skibsbyggeri.

Skibene var som supplement til hovedmaskinen udrustet med støttesejl, hvorved man kunne nedsætte brændstofforbruget.

Mallemukken, der var af Maagen-klassen, blev i 1991 doneret til Estland og fik navnet Ahti. Mallemukken var dermed det første skib i Søværnet, der blev doneret til et andet lands marine.

Skibe fra klassen

Eksterne links 
 Flådens historie: Maagen-klassen 

Inspektionsskibe fra Danmark
Trofeo Baracchi

Trofeo Baracchi, er et årligt professionelt italiensk landevejsløb for par. Løbet blev afviklet i perioden 1949 til 1991 i Bergamo, Italien (1991-udgaven blev kørt som enkeltstart).

Efter 32 års pause afholdes Trofeo Baracchi igen fra 2023 (1. oktober).

Løbet blev grundlagt i 1941 af rigmanden Mino Baracchi fra Bergamo, til minde om faderen Angelo, som var en stor cykel-enthusiast. 

Løbet var for amatører indtil 1944 hvor det blev åbnet for italienske professionelle ryttere. I 1949 fik løbet sin endelige form, med adgang for professionelle ryttere fra andre nationer.

Vindere af Trofeo Baracchi 

Cykelløb i Italien
Etableret i 1949
Ophørt i 1991
Bergamo
George Koch

Johan George Christoffer Frederik Koch (født 11. juni 1827 på Østergård i Tulstrup Sogn, Århus Amt, død 21. maj 1914) var en dansk politiker og borgmester i Odense.

Han var søn af proprietær Frits Ernst Koch og Juliane Marie f. Schmidt. 1845 blev han student fra Aarhus Katedralskole og 1851 juridisk kandidat. Det følgende år bestod han prøven i slesvigsk ret og blev samme år fuldmægtig i Ministeriet for Slesvig. 1853 blev han politimester, rådmand og auktionarius i Slesvig by, 1856 herredsfoged i Vis og Ugle Herreder, Flensborg Amt, og 1859 medlem af Appellationsretten i Flensborg, hvorfra han fordreves 1864. Fra den tid var hans virksomhed væsentligst knyttet til Odense, hvor han 1866 blev byfoged, by- og rådstueskriver og 1877 borgmester og auktionsdirektør, hvilket han var i 20 år frem til 1897. 1869 blev han direktør for de Sydfyenske Jernbaner, og samme år valgtes han for Odense til medlem af Folketinget. Ved valgperiodens udløb 1872 opgav han sit sæde i Tinget, men stillede sig igen 1876 og valgtes uden modkandidat. Det samme var tilfældet i 1879; men i 1881 opgav han, som er en tilhænger af Højre, definitivt sit sæde i Folketinget, hvor han var anerkendt som en habil og formfuld taler, der særlig tog ordet i kommunale og finansielle spørgsmål. Af Finansudvalget var han et virksomt medlem. Senere indtog han på det købstadkommunale område og ved den offentlige behandling af næringsspørgsmål en ledende stilling som formand 1883-1897 for Købstadforeningen og som formand for den i 1890 nedsatte store kommission angående Næringslovens revision, der afgav betænkning i sommeren 1893.

For Odenses særlige vedkommende har han i første række været medvirkende ved de beslutninger, der have ført til opførelse af 4 nye kommuneskoler og et nyt rådhus, omordning og udvidelse af sygehuset, udvidelse af Odense Havn og kanal med en bekostning af ca. 1.200.000 kr., ordning af garnisonsforholdene ved opførelse af 2 kaserneetablissementer osv. Han sad også i repræsentantskabet for Fyens Stifts Sparekasse og var medlem af bestyrelsen for Albani Bryggerierne i Odense. Ved Landstingsvalget 1894 valgtes han i Odense som 1. Landstingsmand for 6. kreds og sad frem til 1902. 1882 udnævntes han til kommandør af Dannebrogsordenens 2. grad, 1892 af 1. grad. 1885 benådedes han med Fortjenstmedaljen i guld. Han ægtede 13. december 1853 Fro Mathilde Friis (16. august 1819 – 1905), datter af etatsråd Friis til Gjedsergaard.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1910

Eksterne henvisninger 

Borgmestre i Odense
Byfogeder fra Danmark
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Landstingsmedlemmer i 1900'erne
Landstingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Ikke-folkevalgte borgmestre fra Danmark (før 1919)
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Modtagere af Fortjenstmedaljen i guld
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Herredsfogeder fra Slesvig