kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oscar for bedste dokumentar

Oscar for bedste dokumentar (På engelsk Academy Award for Documentary Feature) er en filmpris der blev første gang blev uddelt i 1943, da den blev vundet af Det Britiske Informationsministerium for dets dokumentar ved navn Desert Victory. Den uddeles til den dokumentar der fanger essensen indenfor kategorien og som indeholder pålidelige fakta samt en god beretning.

Vindere og nominerede

1940'erne

1950'erne

1960'erne

1970'erne

1980'erne

1990'erne

2000'erne

2010'erne

Referencer 

 
Dokumentar
Jens Bruno Hansen

Jens Bruno Hansen (født 18. maj 1960, Hjørring) er en dansk bassanger.

Biografi 
Jens Bruno Hansen er uddannet som musikhistoriker og –teoretiker ved Aarhus Universitet. Blev kandidat med afhandlingen Det nye i Musikken – Den ny Musik i 1989. Som operasanger er han stort set autodidakt, suppleret med praktisk mesterlære og siden 1991 stemmeteknisk supervision ved John Guttman. Fra 1986 har han haft jobs ved bl.a. Den Jyske Opera, Århus Teater, Gladsaxe Teater, Den Anden Opera, Århus Sommeropera, Nordjysk Operakompagni og Musikdramatisk Teater.

Siden 1994 har han været fastansat på Den kongelige Opera. Han har siden da skabt en lang række roller i produktioner af instruktører som Lizzi Rode, Henrik Sartou, Brigitte Kolerus, Boxiganga, Niels Pihl, Flemming Enevold, Eyðun Johannessen, Nigel Warrinton, Kasper Bech Holten, Francesca Zambello, David Mcvikar, Daniel Bohr, Elisabeth Linton, David Radok, Michael Melby, Willy Decker, Lars Knutzon, Stig Fogh Andersen og Yannis Houvardas.

I samme periode har han samarbejdet med dirigenter som Kaare Hansen, Henrik Vagn Christensen, Tamas Vetö, Flemming Vistisen, Hans Fricke, David Riddle, Christian Badea, Michael Schønwandt, Ion Marin, Lars Ulrik Mortensen, Thomas Dausgaard, Graeme Jenkins, Giancarlo Andretta, Frans Rasmussen og Marc Soustrot.

Roller 
Nogle af hans vigtige roller er:
 Astradamors i Le Grand Macabre
 Osmin i Die Entführung
 Arthur i The Lighthouse
 Mr. Flint i Billy Budd
 Don Bartolo og Don Basilio i Barberen i Sevilla
 Kong Uras i Rejse-Operatorium
 Christian Tårngemmer i Dronningen af Blåtårn
 Regin i Sigurd Dragedræber
 Langemand i Tugt og utugt i mellemtiden. 
 Sally Bowles i Cabaret 

Han har desuden ofte været anvendt som oratoriesolist og som udøver af helt ny musik i mange forskellige sammenhænge. Han har specialiseret sig som performer af ukonventionel og nytænkende musikdramatik og opera.

Jens Bruno Hansen har desuden som teoretiker virket som rådgiver for forskellige institutioner og virksomheder. Siden 1991 blandt andet som musikfaglig rådgiver for KODA, der forvalter rettigheder for komponister og tekstforfattere. Har desuden skrevet journalistik i mange år.

Priser 
 Kong Frederik IX mindemedalje
 Ridder af Dannebrog 2000
 Otto Steenbergs Legat (2011)

Eksterne henvisninger 
 jensbruno.dk

Operasangere fra Danmark
Personer fra Hjørring
Skjalm Vognsen

Skjalm Vognsen (død 1215) var biskop i Århus, bror til sin forgænger Peder Vognsen.

Skjalm Vognsen var først kannik i Lund Domkirke hos Absalon, blev dernæst domprovst i Århus Domkirke under broderen og endelig i 1204 hans efterfølger. Ved store gaver af jordegods skaffede han Århus Domkapitel rigere indtægter og forøgede det med en ny præbende, og støttet ved pavens og kong Valdemar Sejrs gunst videreførte han opførelsen af domkirken. Heller ikke Skjalm Vognsen fik dog værket fuldført. Han døde 1215 og jordfæstedes ved Absalons side i Sorø Klosterkirke; i forvejen havde han skænket klosteret sit gods i Gimlinge og egnen der omkring.

Se også 
 Århus' bisperække

Kilder 

 

Biskopper over Århus Stift
Førreformatoriske katolske biskopper fra Danmark
Danskere i 1100-tallet
Danskere i 1200-tallet
Turks- og Caicosøerne

Turks- og Caicosøerne (engelsk: Turks and Caicos Islands) ligger i Caribien, i det vestlige Atlanterhavet, sydøst for Bahamas, og bestående af øerne Turksøerne og Caicosøerne. Siden 1700-tallet har de været styret af Storbritannien.
Cinque Terre

Cinque Terre er et område i den østligste del af den italienske region Ligurien. Det er et ca. 12 kilometer langt område langs med kysten, hvor der ligger fem små landsbyer.

Landsbyerne

Landsbyerne langs kysten:
Monterosso al Mare 
Vernazza 
Corniglia 
Manarola  
Riomaggiore 
Landsbyerne har tilsammen ca. 7.000 indbyggere.

Naturpark
Området blev i 1999 oprettet som Nationalpark Cinque Terre, og blev sammen med Portovenere og øerne Palmaria, Tino og Tinetto i 1997 optaget på UNESCOs verdensarvsliste. Optagelsen skyldes områdets enestående kulturelle og landskabelige værdi, der viser en harmonisk interaktion mellem mennesker og natur i skabelsen af et landskab af exceptionel kvalitet.

Områdets karakteristika

Området er præget af stejle kyster, der mange steder stiger næsten lodret fra havet, og de små byer ligger stejlt op ad klippeskråningerne. En vandresti forbinder de fem byer, men der er ikke nogen direkte vejforbindelse mellem dem. Der er derimod en jernbane, der det meste vejen kører gennem tunneller for at dukke op ved de små stationer.

Turisme og landbrug
I sommerperioden er der en del turisme i området, hvor indbyggertallet kan tidobles; men trods de meget stejle kyster er der også landbrug i området, hvor der dyrkes vin, oliven og citroner.

Kilder og henvisninger

Verdensarvsområder i Italien
Liguria
La Spezia (provins)
Niels Jespersen (biskop)

Niels Jesperssøn (også Niels Jespersen), 1518 – 22. november 1587, var en dansk biskop. Han blev født i Viborg som søn af borgmester Jesper Simonsen og Margrethe Nielsdatter.

Jespersen var i sin ungdom lærer ved en skole (i Viborg?), blev 1544 præst ved Vor Frue Kirke i Aalborg, 1555 residerende kapellan i Malmø efter først at have taget magistergraden, 1558 præst ved Vor Frue Kirke i København og 1560 biskop over Fyens Stift, hvor han optrådte med stor myndighed og uden personsanseelse revsede de mange religiøse og sædelige udskejelser, han mødte i sit stift, for hvis kirkelige organisation han har haft en lignende betydning som Peder Palladius for Sjællands Stift.

Størst fortjeneste indlagde han sig dog ved udarbejdelsen af et graduale : :Gradual : En almindelig Sangbog, som Høybaarne Første oc Stormectige Herre, Her Frederich den Anden haffuer ladet ordinere og tilsammen scriffue paa Latine oc Danske, at bruge i Kirckerne, til des ydermere endrectighed vdi Sang oc Ceremonier, effter Ordinantzens lydelse på hvis udgivelse han allerede fik privilegium 1565, men som dog først udkom 1573.

Han ægtede først Anne Andersdatter fra Slagelse (død 1582) og dernæst Else Hansdatter fra Odense (død 1623), datter af rådmand Hans Dinesen i Odense. Hun blev 2. gang gift med Didrik Fuiren (guldsmed) og 3. gang med lægen Dr. Jens Mule i Odense: se Mule (adelsslægt).

Bloch: Den fyenske Geistligheds Hist. I, 23 ff.
Rørdam: Københavns Universitets Hist. 1537-1621 II, 732 ff.
Kirkehistoriske Samlinger. 3. R. V, 79 ff. 628 ff. 812 ff.
S.M. Gjellerup.

Henrik Glahn skriver om Jesperssøns graduale:
"... der ud over kirkeårets salmer og deres melodier (gengivet med Thomissøn som forlæg) først og fremmest indeholder de foreskrevne liturgiske prosa-sange på latin med de førreformatoriske gregorianske melodier. Gradualet er i sit indhold et i sig selv imponerende forsøg på at holde den af reformationen truede gamle latinske kirkesang i live. Men den gregorianske tradition i Danmark var på det tidspunkt allerede til dels søndret og de fleste steder fortrængt af den dansk-lutherske salmemesse, således som den var foreskrevet i Ordinansen af 1539 og udførligt beskrevet i det sidste afsnit af Thomissøns salmebog. Ikke desto mindre fortsatte Jesperssøns graduale med at være obligatorisk inventar i de danske kirker til langt op i det 17. århundrede, og værket tryktes i nye oplag i 1606 og 1637." 

Noter

Se også 
 Hans Thomissøn, hvis salmebog kom 1569
 Graduale   –   Ordinansen af 1537/39, dvs den nye kirkeordning som følge af reformationen

Litteratur 
 Glahn, Henrik. (2000). Salmemelodien i dansk tradition 1569-1973. Forlag: ANIS. Registrant over salmemelodier. Med en historisk indledning. DK5=01.67868.

Eksterne henvisninger 
 Denne artikel bygger på S.M. Gjellerup Biografi i 1. udgave af Dansk biografisk leksikon, tillige omfattende Norge for tidsrummet 1537-1814, Udgivet af C. F. Bricka, 19 bd, Gyldendal, 1887-1905

Biskopper over Fyens Stift
Danskere i 1500-tallet
Personer fra Viborg
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Portovenere

Portovenere er en italiensk by i det østligste Ligurien. Byen har ca. 4.000 indbyggere. Byen blev i 1997 sammen med området Cinque Terre og øerne Palmaria, Tino og Tinetto optaget på UNESCOs verdensarvsliste.

Byen ligger meget smukt på spidsen af en halvø med høje, smalle huse malet i forskellige farver. I udkanten af byen ligger kirken San Pietro fra 1198, som ligger på samme sted som en gammel kirke fra det 5. århundrede, der igen ligger ovenpå resterne af et hedensk tempel.

Fra Portovenere er det muligt at komme med båd til den lille ø, Palmaria, der er adskilt fra Portovenere med et smalt stræde.

Verdensarvsområder i Italien
Byer i Liguria
La Spezia (provins)
Horacio Guarany

Heraclio Catalino Rodríguez Cereijo (født 15. maj 1925 i Santa Fe, død 13. januar 2017) var en argentinsk sanger, skuespiller og forfatter.

Horacio Guarany tilhørte den gruppe af musikere, der i 1960'erne grundlagde den sydamerikanske sangtradition Nueva Canción, og sammen med Mercedes Sosa blev han anset som en af Argentinas største folkesangere.

Guarany fik sit gennembrud som skuespiller med filmene Si se calla el cantor i 1972 og La vuelta de Martin Fierro i 1974. 

Efter dødstrusler og et bombeattentat forlod han efter militærkuppet 24. marts 1976 Argentina for at gå i eksil i Spanien. I mellemtiden blev hans musik og navn forbudt i Argentina. I 1978 vendte Guarany imidlertid tilbage til Argentina, hvor han i 1979 blev hårdt såret af en brevbombe i sit hjem i Buenos Aires. 

Med demokratiets tilbagevenden i 1983 fik han igen lov til at optræde og holde koncerter bl.a. deltog han i 1987 i den legendariske nationalfest "La Fiesta Nacional de la Tradición al Mar".

Musikere fra Argentina
Personer døde af hjertestop
Louise Bjørnsen

Louise Cathrine Elisabeth Bjørnsen (9. april 1824 i Roholte – 27. december 1899 i København) var dansk forfatter.
Hun var datter af sognepræst Frederik Cornelius Eberhard Bjørnsen (1781-1831) og Rebekka Adolphine født Rabeholm (1786-1858). Hendes far døde, da hun kun var syv år gammel, og moderen med ni børn havde små kår. Efter faderens død flyttede de til Bråby og siden til Næstved. Børnene fik undervisningen hjemme af moderen.

Hun debuterede i 1855 med romanen Hvad er Livet?, som hun skrev under pseudonymet Elisabeth Martens. I 1866 udkom novellesamlingen Fortællinger og i 1869 Hvad behøves der for at leve? I 1876 romanen Sangerinden og i 1890 den sidste roman To Søstre.

I 1883 var hun blandt ti første kvindelige forfattere, der kom på finansloven.
Hun var ugift.

Kilder 

 
 Louise Bjørnsen på Kvinfo.dk (Dansk Kvindebiografisk Leksikon)

Eksterne henvisninger 
 Louise Bjørnsen på Dansk Forfatterleksikon

Romanforfattere fra Danmark
Novelleforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kunstnere på finansloven (afdøde)
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Danskere i 1800-tallet
Kvindelige forfattere i det 19. århundrede
Rookie

Rookie er i mange nordamerikanske sportsgrene betegnelsen for en spiller, der endnu ikke har afsluttet sit første år på det pågældende sportslige niveau. Ordet bruges i engelsktalende lande også mere generelt om nyligt startede (og derfor uerfarne) personer i diverse professioner.

Ifølge Oxford English Dictionary og Merriam-Webster Online Dictionary er ordet muligvis en forvanskning af det engelske ord recruit (dansk: rekrut). Den tidligste brug af udtrykket i litterær sammenhæng stammer fra Rudyard Kiplings Barrack-Room Ballads (udgivet 1892), hvor ordet betyder en rå rekrut i den britiske hær.

I mange nordamerikanske sportsgrene – som for eksempel baseball, amerikansk fodbold, basketball og hockey – uddeles der hvert år en pris, Rookie of the Year, til årets bedste rookie.

Major League Baseball 
I Major League Baseball (MLB) betragtes en spiller som rookie, hvis han, før den pågældende sæson begynder, opfylder begge af de følgende to kriterier:
 Spilleren har haft færre end 130 at bats og pitchet færre end 50 innings i MLB.
 Spilleren har været færre end 45 dage på et MLB-holds aktive holdliste (her ses bort fra tid brugt på skadeslisten samt tid efter 1. september, hvor holdlisterne udvides resten af sæsonen).
De seneste år har et øget antal japanske baseballspillere fået deres debut i Major League Baseball efter at have spillet mange år i deres hjemland. Ifølge de officielle regler betragtes disse spillere dog stadig som rookies i deres første år i ligaen. Indtil videre har tre japanere vundet titlen som Rookie of the Year i MLB (Hideo Nomo i 1995, Kazuhiro Sasaki i 2000 og Ichiro Suzuki i 2001).

National Hockey League 
I National Hockey League (NHL) betragtes en spiller som rookie til og med den sæson hvori han spiller sin 25. NHL-kamp. Han kan således i teorien betragtes som rookie i 25 sæsoner såfremt han kun spiller én NHL-kamp om året! Årets rookie vinder det såkaldte Calder Memorial Trophy. Dog skal spilleren foruden at opfylde ovenstående krav også være under 26 år gammel for at komme i betragtning til trofæet. Aldersbegrænsningen blev indført efter at trofæet i 1990 blev vundet af den på det tidspunkt 31-årige Sergei Makarov. Makarov havde først i en relativ sen alder fået lov til at forlade Sovjetunionen for at spille i NHL.

Kildehenvisninger 

Sport
Gilboas fossile skov

Gilboas fossile skov, som ligger i den amerikanske stat New York, kaldes ofte for "hjemstedet for verdens ældste skov". Det findes tæt ved Gilboe dæmningen i Schoharie County, New York, og stedet rummer træstammer fra devonperioden, hvilket vil sige, at de er ca. 380 millioner år gamle.

Nogle af fossilerne er de eneste kendte rester af deres slags, og de forstenede træer danner tilsammen den ældste kendte, fossile skov. Findestedet har været genstand for stor interesse fra palæontologer, siden det blev kendt i 1920'erne.

Det blev fundet, da byen New York indledte et vandforsyningsprojekt ved at grave ud til en dæmning, for under arbejdet opdagede man store, oprette træstubbe fra en fossil skov. Nogle af træerne er udstillet ved Gilboa dæmningen, andre på New Yorks energiforsynings besøgscenter "Blenheim-Gilboa" i Schoharie County og atter andre på statens museum.

Fossiler
Kanonbåden Schrødersee

Kanonbåden Schrødersee var et dansk krigsskib, søsat 1859 og taget i brug i 1860. Var oprindeligt tiltænkt navnet Skruekanonbåd nr. 2. Skibet blev bygget på Orlogsværftet. Sammen med fem tilsvarende kanonbåde omtales skibene som Thura-klassen. Schrødersee gjorde tjeneste som kanonbåd til 1885 og derefter som opmålingsfartøj til 1894. Skibet var opkaldt efter kaptajn Johan Christian Schrødersee, der faldt i slaget på Reden i 1801.

Konstruktion 
Thura-klassen var ret simple konstruktioner - udfordringen i dem var, at Orlogsværftet for første gang skulle bygge skibe af jern. Foruden dampmaskineriet var de to master forsynet med rigning, så der kunne suppleres med sejl. Skibets to kanoner var anbragt i hver sin udbygning ("svalerede") foran skorstenen, og der var tale om 30-punds glatløbet skyts med kanonvægt på 50 centner og kaliber 16,2 cm L/18. I 1868 blev kanonerne udskiftet med riflede 24-punds (15,4 cm), stadig med kanonvægt 50 centner. De nye kanoner var langt mere træfsikre. I midten af 1870'erne blev de svære kanoner suppleret med to 9 cm (4 punds) riflede forladere, der både kunne bruges til signalgivning og til forsvar mod mindre skibe.

Tjeneste 
Schrødersee var udrustet under den 2. slesvigske krig og gjorde blandt andet tjeneste i Lillebælt og Vejle Fjord. Det ankom til Lillebælt 18. marts 1864 og deltog i bevogtningen af farvandet ud for Fyn, for at afvise preussiske landgangsforsøg.

Referencer

Litteratur 
 Sven E. Thiede, Dansk Søartilleri 1860-2004, Tøjhusmuseet 2004, 

Schrødersee
Kanonbåden Buhl

Kanonbåden Buhl var et dansk krigsskib, der blev søsat i 1861 og hejste kommando i 1862. Buhl blev bygget hos Baumgarten & Burmeister. Sammen med fem tilsvarende kanonbåde omtales skibene som Thura-klassen. Det var opkaldt efter søofficeren Peter Buhl, der døde i 1812 ombord på fregatten Najaden i kamp mod det britiske linjeskib HMS Dictator.

Konstruktion 
Thura-klassen var ret simple konstruktioner - udfordringen i dem var, at Orlogsværftet for første gang skulle bygge skibe af jern. Tre af skibene blev bygget hos Baumgarten og Burmeister, herunder Buhl, der havde værftets byggenummer 12. Værftet leverede også skibets dampmaskine, der ydede 170 HK. Foruden dampmaskineriet var skibets to master forsynet med rigning, så der kunne suppleres med sejl. Skibets to kanoner var anbragt i hver sin udbygning ("svalerede") foran skorstenen, og der var tale om 30-punds glatløbet skyts med kanonvægt på 50 centner og kaliber 16,2 cm L/18. I 1868 blev kanonerne udskiftet med riflede 24-punds (15,4 cm), stadig med kanonvægt 50 centner. De nye kanoner var langt mere træfsikre.

Tjeneste 
Buhl var udrustet under den 2. slesvigske krig, hvor det blandt andet var udstationeret ved Fehmern. Hensigten var at forhindre en preussisk besættelse af øen, men preusserne nåede alligevel over til øen i ly af mørket, natten mellem den 14. og 15. marts 1864. I 1874 deltog Buhl i en øvelse som troppetransportskib og grundstødte i Hornbækbugten. Besætningen blev bjerget, men skibet blev slået til vrag og derefter solgt til ophugning.

Referencer

Litteratur 
 Degenkolv, H.: Oplysninger vedrørende den danske flaades skibe i sidste aarhundrede. Lehmann Stage, København, 1906.
 O. Eidem og O. Lütken: Vor sømagts historie. København cirka 1901. Det Nordiske Forlag..
 Sven E. Thiede, Dansk Søartilleri 1860-2004, Tøjhusmuseet 2004, 

Buhl
Peder Elafsen

Peder Elafsen, der i kilderne også kaldes Peder Olufsen eller Topæsen (død 1246), var biskop i Århus formentlig fra 1224 efter Ebbe Vognsen. I hvert fald kender man ingen anden biskop mellem dem. 

1238 var han tilstede ved afslutningen af det vigtige Stensbyforlig mellem Valdemar Sejr og den tyske ordensmester Hermann Balke fra Livland, som med en pavelig legat havde indfundet sig for at afværge det togt til Estland, som kong Valdemar truede med. Ligeledes deltog Peder Elafsen i Danehoffet i Vordingborg i marts 1241, hvor Jyske Lov publiceredes. 

Peder Elafsen havde strid med sit eget domkapitel angående retten til at udnævne kannikker. Striden blev så heftig, at der blev klaget til paven, og i 1245 måtte ærkebiskop Uffe Thrugotsen tage over med et større følge for at skabe forlig.

Samtidig stod han i et meget venligt forhold til cisterciensermunkene i Øm Kloster. Han ikke blot skænkede forskellige gaver, blandt andet en tredjedel af Sødringholm, men han blev også begravet i klosterkirken.

Se også 

 Århus' bisperække

Kilder 

 

Biskopper over Århus Stift
Førreformatoriske katolske biskopper fra Danmark
Danskere i 1200-tallet
Frederik Cornelius Eberhard Bjørnsen

Frederik Cornelius Eberhard Bjørnsen (24. april 1781 – 4. september 1831) var en dansk præst.

Han blev sognepræst i Besser og Onsbjerg sogne på Samsø i 1806.

Samme år blev han gift med Rebekka Adolphine Raveholm (1786-1858), datter af Kina-kaptajn Mogens Raveholm og Sophie Charlotte født Nielsen. De fik mange børn, blandr andre datteren Louise Bjørnsen, der blev forfatter under pseudonymet Elisabeth Martens.

Han var præst i Roholte fra 1809, i Lille Heddinge fra 1823 og i Kongsted fra 1826.

Præster fra Danmark
Komi

Komi kan henvise til flere artikler:
 Republikken Komi – en russisk republik
 Komier – et finsk-ugrisk folkeslag, der lever i det nordøstlige hjørne af den europæiske del af Rusland
 Komi (sprog) – et finsk-permisk sprog, der er komifolkets modersmål
Hindbærsnitte

En hindbærsnitte eller genfersnitte er en tørkage bestående af to plader af mørdej på ca. 3-5 mm tykkelse: bund- og topkrummen lagt sammen om et tyndt lag hindbærmarmelade. Oven på topkrummen lægges hvid glasur og endelig drysses med tivolikrymmel.

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
hindbærsnitten.dk 

Kager
Mad fra Danmark
Peder Ugetsen

Peder Ugetsen (død 1260) var biskop i Aarhus.

Som ærkedegn i Aarhus skal Peder Ugetsen have overværet koncilet i Lyon 1245, og da embedet som biskop i Aarhus kort efter blev ledig, opnåede han, efter tre års strid om valget, denne stilling sidst i Erik Plovpennings tid.

Som biskop lå han bl.a. i strid med munkene i Øm Kloster, og disse skildrer i deres mindebog ikke hans optræden i et særligt gunstigt lys. Under Christoffer 1.'s strid med Jakob Erlandsen, stod Peder Ugetsen ligesom de andre jyske bisper på kongens side, og efter Christoffers pludselige død, deltog han i Viborg i kroningen af hans lille søn (Erik) juledag 1259. Han blev derved ramt af bandlysning af ærkebiskoppen, men døde allerede året efter.

Se også 
 Århus' bisperække

Kilder 

 

Biskopper over Århus Stift
Førreformatoriske katolske biskopper fra Danmark
Danskere i 1200-tallet
Hjem til fem

Hjem til fem er en dansk tv-serie i 26 afsnit, der oprindeligt blev vist fra 14. oktober 1995 til 17. februar 1998 på TV 2. Serien blev produceret af Metronome og havde Ulver Skuli Abildgaard og Pia Jondal i hovedrollerne som forældrene Ulrik og Elisabeth, som sammenbringer deres børn fra tidligere ægteskaber.

Medvirkende 
 Ulver Skuli Abildgaard – Ulrik
 Pia Jondal – Elisabeth
 Sira Stampe – Silke
 Sara Møller Olsen – Rosa
 Mark Springborg – Viktor

Afsnit

Sæson 1 (14. oktober 1995–10. februar 1996)

Sæson 2 (23. november 1997–17. februar 1998)

Eksterne henvisninger 
 

TV 2-serier
Danske tv-serier fra 1990'erne
Komedieserier fra Danmark
Uddannelsesinstitution

En uddannelsesinstitution eller uddannelsessted er en bred betegnelse for offentlige og private skoler samt alle former for supplerende uddannelser og videregående uddannelser.

Uddannelsesinstitutioner i Danmark omfatter bl.a.:

De almene uddannelser 
 folkeskoler og private grundskoler, som afsluttes med folkeskolens afgangsprøve.
 gymnasier, HF-uddannelsessteder, handelsskoler, tekniske skoler, som har fællesbetegnelsen ungdomsuddannelser
 VUC, uddannelsessteder for voksne

Korte videregående uddannelser (KVU) 
Korte videregående uddannelser i Danmark varer 2-3 år og omfatter bl.a. Handelsuddannelser og økonomiske uddannelser, 
It- og designuddannelser, Kreative og kunstneriske uddannelser, Sundhedsuddannelser og Tekniske og teknologiske uddannelser

Mellemlange videregående uddannelser (MVU) 
Denne gruppe uddannelser er typisk 4-årige og foregår især ved professionshøjskoler, som bl.a. omfatter:

læreruddannelsessteder, førhen faglige uddannelsessteder (Danmarks Biblioteksskole, Niels Brock, Den Danske Filmskole, Forfatterskolen, m.m.)

Lange videregående uddannelser (LVU) 
Disse er typisk 5-årige eller længere og foregår ved universiteter og andre videregående uddannelsesinstitutioner

Se også 

 Institution
Rygeforbud

Rygeforbud betegner en offentlig eller privat regulering eller indskrænkning i enkeltpersoners muligheder for at ryge på offentlige og/eller private områder.

Hensigten er først og fremmest den, at forbuddet eller begrænsningen af rygning skal forebygge de sundhedsskadelige effekter af passiv rygning, og forhindre at nogen ufrivilligt udsættes for passiv rygning.

Gennemførelsen af den danske lov om røgfri miljøer, der trådte i kraft den 15. august 2007 er den hidtil mest omfattende danske lovgivning på området.

Christian 4. syntes ikke, han kunne forbyde rygning generelt i Danmark, skønt med tanke på brandfaren forbød han rygning om bord i orlogsskibene. I stedet holdt orlogsgaster og officerer sig med snus på hundevagterne. Derimod forbød Christian 4. rygning i Norge. I 1632 skrev han i Aabent Brev om Tubaksdrikken i Norge, at "eftersom os underdanigst andrages den store Skade, som Tubaksdrikken Undersaatterne udi vort Riige Norge tilføier, da haver Vi naadigst for godt anseet dets Indførsel at forbyde..." Forbuddet varede i 11 år, men smugleri fik majestæten til at ændre loven, så forbuddet blev erstattet af høje afgifter.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Hvem skal bestemme?  – side med diskussion af rygepolitik fra Sundhedsministeriet.
 Lov om røgfri miljøer
 Cirkulære om sikring af røgfri miljøer i statslige lokaler, transportmidler o.lign.

Forbud