kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anne Marie Telmányi

Anne Marie Frederikke Telmányi, født Nielsen (4. marts 1893 i København – 17. april 1983 i Hørsholm) var en dansk maler, datter af de to store kunstnerpersonligheder, komponisten Carl Nielsen (1865-1931) og billedhuggeren Anne Marie Carl Nielsen født Brodersen (1863-1945).

Hendes barndomshjem var legatboligen i Frederiksholms Kanal. Legatboligen dannede rammen om et kunstnermiljø, hvor mange af tidens store kulturpersonligheder havde deres gang. Hun har siden skrevet nogle bøger om sin tid her og sin familie.
 Anne Marie Carl Nielsen, 1979
 Mit barndomshjem, 1965

Allerede som 16-årig blev hun i 1909 elev på Det Kongelige Danske Kunstakademi og gik der et år, før hun blev sendt på kostskole i England. Da hun vendte hjem, genoptog hun sin kunstneriske uddannelse ved Kunstakademiet i 1912, hvorfra hun tog afgang 1916. Hun blev viet den 7. februar 1918 med violinvirtuosen Emil Telmányi, født 22. juni 1892 i Arad, Ungarn (Rumænien fra 1919). Han var søn af lektor Emil Telmányi og Elvira Kövér de Réthàt. Hendes nye ægtemand havde gennem årene fremført flere af Carl Nielsens kompositioner, og de to rejste sammen rundt i Europa på hans koncertrejser. Herfra stammer flere af hendes landskabsbilleder. I 1925-26 uddannede hun sig yderligere i Paris på Académie Moderne hos Othon Friesz og Fernand Léger. I 1936 opløstes Anne Marie Telmányis ægteskab, og hun flyttede ind til moderen i legatboligen og boede her, indtil dennes død i 1945. I sin gamle kammerat fra Akademiet Else Vogel-Sørensen fandt hun en veninde for livet, og de udstillede gentagne gange sammen op gennem 1930'erne, 1940'erne og 1950'erne.

Hun er begravet på Vestre Kirkegård.

Eksterne henvisninger 
 
 

Malere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Personer fra København
Legatstiftere fra Danmark
Filantroper fra Danmark
Modtagere af Tagea Brandts Rejselegat
Danskere i 1900-tallet
Dick Fosbury

Richard Douglas Fosbury (født 6. marts 1947 i Portland, Oregon, død 12. marts 2023) var en amerikansk højdespringer, som blev kendt for den såkaldte "fosbury flop"-teknik.

Teknikken i fosbury-floppet er, at man i forbindelse med tilløbet i sidste øjeblik vender ryggen til og springer over overliggeren på ryggen. Teknikken blev også udviklet uafhængigt af den seks år yngre canadiske højdespringer Debbie Brill, men blev på en enkelt dag verdenskendt, da Dick Fosbury vandt højdespring ved OL 1968 i Mexico City og samtidig satte olympisk rekord med 2,24 m med teknikken. Inden den tid havde flertallet af elitespringere brugt væltespringsteknikken, men nu om stunder er fosbury-floppet totalt dominerende.

Fosbury var begyndt at eksperimentere med nye teknikker som 16-årig, da han fandt de øvrige kendte teknikker for komplicerede. Trods skepsis i atletikverdenen overbeviste han alle med sine resultater ved først at vinde det amerikanske universitetsmesterskab og efterfølgende konkurrencen om udtagelse til de olympiske lege. Guldmedaljen under legene overbeviste endeligt de fleste skeptikere.

Dick Fosbury blev uddannet ingeniør fra Oregon State University i 1972 og var medejer af et ingeniørfirma i Ketchum, Idaho, hvor han boede fra 1977.

Han var også politiker og stillede op for Demokraterne til Repræsentanternes Hus i Idaho i 2014, men blev ikke valgt. Han blev i 2019 valgt til amtsrådet i Blaine County, Idaho.

Fosbury fik konstateret lymfeknudekræft i 2008 og blev behandlet med operation og kemoterapi. Kræften var slået tilbage i 2009, og han udtalte i et interview i 2014 at han havde det godt og var kræftfri.

Han døde den 12. marts 2023 efter en kort periode med et tilbagefald af lymfeknudekræft. Han blev 76 år og efterlod sig sin kone, en søn og to steddøtre.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Deltagere ved sommer-OL 1968
Atleter ved sommer-OL 1968
Personer fra Portland (Oregon)
Olympiske mestre fra USA
Højdespringere fra USA
Medaljevindere ved sommer-OL 1968
Kemisk reaktion

En kemisk reaktion er en process hvor en eller flere kemiske forbindelser omdannes til en eller flere andre kemiske forbindelser.

En kemisk reaktion kan beskrives ved en reaktionsligning, for eksempel når der dannes vand ud fra brint og ilt:

2H2 + O2 -> 2H2O

De kemiske forbindelser på venstre side af reaktionspilen kaldes reaktanter, og de kemiske forbindelser på højre side kaldes produktet.

Ved en kemisk reaktion er der:
 Grundstofbevarelser, så grundstofferne i reaktanterne er de samme som grundstofferne i produktet
 Massebevarelse, så massen af reaktanterne er den samme som massen af produktet
 Ladningsbevarelse, så ladningen af reaktanterne er den samme som ladningen af produktet, for eksempel hvis der indgår ioner i reaktionen

En kernereaktion, hvor for eksempel uran spaltes ved fission, er således ikke en kemisk reaktion, da der ikke er grundstofbevarelse.

Der kan frigives eller absorberes energi ved en kemisk reaktion, hvis bindingsenergien mellem molekylerne i reaktanterne og produktet er forskellig.

Tilstedeværelsen af stoffer og/eller overflader med katalysatorvirkning (f.eks. enzymer) kan øge en kemisk reaktions hastighed drastisk.

Typer af kemiske reaktioner 
 Addition
 Syre-base
 Redoxreaktion
 Substitution
 Nukleofile substitutioner
 Xantoprotein-reaktion

Se også 
 Kemisk reaktor
 Kemisk ligevægt
Finneløst marsvin

Det finneløse marsvin (Neophocaena phocaenoides) er et medlem af marsvin-familien under tandhvalerne. Arten er den eneste i slægten Neophocaena. Dyret er 1,2-1,9 m langt og vejer 30-45 kg og adskiller sig fra de øvrige marsvin ved ikke at have en rygfinne. Marsvinet findes langs sydøstasiatiske kyster og i de større floder, som f.eks. Yangtze.

Referencer 

Asiens fauna
Marsvin-familien
Brillemarsvin

Brillemarsvinet (Phocoena dioptrica) er en art i marsvinefamilien under tandhvalerne. Den bliver 1,3-2,2 m lang og vejer 60-84 kg. 
Har fået navn efter meget karakteristiske sorte og hvide ringformede tegninger omkring øjnene.
Arten findes på den sydlige halvkugle i farvandet omkring Antarktis. Den lever i det åbne ocean og ses derfor sjældent. Kendes bedst fra strandinger af døde dyr især omkring sydspidsen af Sydamerika.

Marsvin-slægten
Pigfinnemarsvin

Pigfinnemarsvinet også kaldet Burmeisters marsvin (Phocoena spinipinnis) er et medlem af marsvinefamilien under tandhvalerne. Dyret bliver 1,4-2 m langt og vejer 40-70 kg. Arten er endemisk til Sydamerikas kyst.

Marsvin-slægten
Hvidsidemarsvin

Hvidsidemarsvinet også kendt som Dalls marsvin (Phocoenoides dalli) er et medlem af marsvinefamilien under tandhvalerne. Arten er den eneste indenfor slægten phocoenoides. Dyret bliver 1,7-2,2 m langt og vejer 135-220 kg. Det er dermed den største marsvineart. Et hvidsidemarsvin kan leve op til 15 år. Dyret er udbredt i det nordlige Stillehav.

Marsvin-familien
Phocoena

Phocoena er en slægt inden for marsvinefamilien der omfatter fire arter.

Klassifikation

Slægt Phocoena
Art Golfmarsvin eller Vaquita, Phocoena sinus
Art Almindelig marsvin eller blot marsvin, Phocoena phocoena
Art Pigfinnemarsvin eller Burmeisters marsvin, Phocoena spinipinnis
Art Brillemarsvin, Phocoena dioptrica (eller Australophocaena dioptrica)
Spidsmus

Spidsmus (latin: Soricidae) er en familie af små pattedyr som overfladisk set minder om mus med lange snabelagtige snuder. Spidsmus er imidlertid ikke gnavere, men tilhører ordenen insektædere.

Der er 312 arter af spidsmus i 23 slægter som er grupperet i 2 underfamilier. Spidsmus findes overalt på jorden bortset fra Ny Guinea, Australien, New Zealand og det meste af Sydamerika (de findes i den nordligste, tropiske del af Sydamerika).

Spidsmus er oftest territoriale dyr med dårligt syn, der benytter deres gode lugtesans i deres jagt på føde: insekter, orme og andre smådyr, under blade og i tæt vegetation. Insektæderne har bevaret mange primitive pattedyrstræk, f.eks. har de det primitive placentale tandsæt og kindtænderne har knuder med spidser og tyggeflader, der er perfekte til at knuse insekternes exoskelet. Tarmsystemet er også primitivt. Fødderne har fem tæer og halen er forholdsvis kort.

Insektæderne lever typisk tæt ved jorden, men der er også arter som lever i træer, under jorden og endda i vand. Alle spidsmus er små, typisk på størrelse med mus. Den største art er Suncus murinus som lever i de asiatiske troper. Den er omkring 15 cm lang og vejer omkring 100 g. Den mindste art, pygmæspidsmus (Suncus etruscus), som lever i Sydeuropa, er omkring 3,5 cm og vejer 2 g. Den er det mindste nulevende pattedyr.

Nogle arter af spidsmus er, som næbdyret, giftige, dette er et ellers meget usædvanligt træk for pattedyr. Af samme grund undgås insektæderne oftest af rovdyr. Danmarks almindelige spidsmus har kirtler på siden af kroppen, der afgiver en uappetitlig moskuslugt, hvilket betyder at de færreste rovdyr vil spise den. Desværre forhindrer det ikke altid at dyret bliver dræbt – mange katteejere kan nikke genkendende til små "gaver" fra deres hengivne katte. Døde spidsmus bliver slæbt hjem til dørtrinnet, og det nedlagte bytte bliver stolt vist frem af huskatten. Enkelte rovdyr æder dog trods lugten spidsmusen med velbehag, bl.a. grævlingen, sløruglen og stor tornskade.

De tre spidsmusarter i Danmark er som de fleste andre pattedyr og fugle i Danmark totalfredede:

 Almindelig spidsmus (Sorex araneus)
 Dværgspidsmus (Sorex minutus) (Det mindste danske pattedyr)
 Vandspidsmus (Neomys fodiens)

Klassifikation 

Familie : Soricidae
 Underfamilie: Soricinae
 Tribus: Soricini
 Slægt: Blarinella
 Slægt: Sorex
 Slægt: Microsorex
 Tribus: Nectogalini
 Slægt: Notiosorex
 Slægt: Anourosorex
 Slægt: Soriculus
 Slægt: Neomys
 Slægt: Nectogale
 Slægt: Chimarrogale
 Tribus: Blarinini
 Slægt: Cryptotis
 Slægt: Blarina
 Underfamilie: Crocidurinae
 Slægt: Crocidura
 Slægt: Myosorex
 Slægt: Suncus
 Slægt: Sylvisorex
 Slægt: Diplomesodon
 Slægt: Feroculus
 Slægt: Scutisorex
 Slægt: Ruwenzorisorex
 Slægt: Solisorex
 Slægt: Paracrocidura

Kilder/Henvisninger 
 Skov- og Naturstyrelsen: Insektædere 
 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Family Soricidae

 
Danmarks pattedyr
Juledekoration

En juledekoration er en type julepynt. Her tænkes på en selvstændig dekoration, der kan stå på et bord, hænge i et vindue eller lignende.

Hvis der er levende stearinlys i dekorationen, stilles der særlige krav på grund af faren for brand.

Materialet kan være fra en blomsterhandel – altså naturlige ting som jord, ler, gran, mos, blade og kogler. Det kan danne bunden i dekorationen og kan også være lyseholder. Dernæst kan der dekoreres og pyntes med tingeltangel af papir, glas, tråd, plastic, tekstiler mv.

I tiden op til jul fremstilles der juledekorationer i mange børnehaver.

Pyntning
Jack Russell Terrier

Jack Russell Terrier er en jagthund af gruppen af gravsøgende hunde. Racen er en brugshunderace af typen terrier oprindeligt avlet af pastor John "Jack" Russell i Devonshire i England i midten og slutningen af 1800-tallet. Ud over sit kirkelige kald havde han passion for rævejagt og for opdræt af hunde, der kunne bruges i rævegrave. Hans første terrier, Trump, købt af en mælkemand i Oxford, siges at være grundlaget for John Russels opdræt af terriere.

Den originale foxterrier var af samme slags, som dem John Russell avlede, men da den blev anerkendt af AKC og blev populær til hundeudstillinger, gled foxterrierens jagtegenskaber langsomt i baggrunden for eksteriørhensyn. Pastor Russell fortsatte avlsarbejdet med sin egen stamme af foxterrierer til jagt på ræve, ikke til udstillingsbrug. Russells tidlige foxterrierer, der senere blev kendt som Jack Russell, var loyale, intelligente, velformede (lige ben, velbalancerede og med lille bryst) jagtglade brugsterriere, der ikke var præget af udstillingshensyn og AKC-avl.

Alt ved en Jack Russell er rettet mod rævejagt: Farverne, formen, karakteren og dens intelligens. Pelsen skal være glat, ruhåret eller "broken". Skuldrene skal være rene og brystet ikke for bredt. Denne form tillader terrieren at forfølge sit bytte ned i smalle jordgange. På alle måder er ræven en god model for Jack Russell: Der, hvor ræven kan komme, skal terrieren også kunne komme. Jack Russell er loyale og avlet med henblik på intelligens. De er hengivne og beundrende følgesvende, men det bør huskes, at de er brugshunde avlet til at samarbejde med sin menneskelige partner. De er aktive og elsker udendørs aktiviteter. En lang gåtur eller løb er alt, hvad der skal til for at få dem til at blive velopdragne og kærlige medlemmer af familien.

Som der er forskellige terrieropgaver, er der forskellige terriere og forskellige størrelser. De kan have korte eller lange ben, være glat- og ruhårede.

De enkelte Jack Russell Terrier-klubber kan have varierende avlsstandarder, særligt hvad angår benlængden. Der lægges også forskellig vægt på jagtegenskaber i forhold til eksteriørhensyn.

Jack Russell skal være modige og venlige uden aggressioner eller nervøsitet og have et stabilt temperament i samvær med andre hunde og dyr. Enhver Jack Russell, der arbejder i en flokjagt på et bytte, skal være følsom og social, for den forventes at blande sig ubesværet med andre hunde, heste og jægere.

Se også 

 Hunderacer

Litteratur 
 Plummer, David Brian, The Complete Jack Russell Terrier, The Boydel Press, 1980, 
 Lars Frennesen, Jack Russell Terrieren,

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Dansk Jack Russell Terrier Klub
 Avlsstandard 
 Jack Russell Terrier Danmark 
 Dansk Kennel Klub (DKK) 
 dansk-terrier-klub (under DKK)
 Artikel om Jack Russel på hunderacer.info

Terriere
Hunderacer fra England
Jagthunde
Frederik Bramming

Frederik Vilhelm Bramming (23. oktober 1911 i Frederikshavn – 19. april 1991) var en dansk tegner og illustrator.

Frederik Bramming blev født i Frederikshavn, men flyttede med familien til København i 1922, hvor han kom i Amagerbro skole. Han blev optaget på den private Folmer Bonnéns Tegne- og Maleskole, og udviklede i løbet af de to år, han gik her, sin personlige tegnestil. Han blev ansat på Bergenholz Reklamebureau i 1935. Fra 1938 tegnede han desuden tryksager for Grafisk Institut og blev i 1947 ansat på Politikens forlag med tilknytning til blandt andet Hvem-Hvad-Hvor. Her arbejdede han indtil begyndelsen af 1950'erne, men var i mellemtiden i 1949 blevet ansat på Idrætsbladet. Samtidig var han tilknyttet Politikens sportsafdeling freelance og illustrerede bl.a. sportsjournalisten Paul W. Svendsens bog "Var der Frispark" (1951), en pædagogisk fortolkning af fodboldlovene.

Kravlenisser 
Frederik Bramming er mest kendt for at være ophavsmand til begrebet kravlenisser. Der havde eksisteret udklipsark med nisser fra starten af det 1900-tallet, men navnet stammer fra 1947, hvor Bramming udgav et klippeark med "kravlenisser". Det blev udgivet ved Kunstforlaget Alliance, og de første to ark tryktes i 80.000 eksemplarer. Brammings nisser er i øvrigt karakteristiske ved, at de er iført en slags gamachebukser, er tandløse og bærer nissehue uden kvast. Han har også tegnet en række tredimensionelle nissemyldrende julekalendere, som var meget populære i 1940'erne og et par årtier frem.

Sprællemænd 
I besættelsesårene arbejdede han også hemmeligt med at producere muntre udklipskartoner med sprællemænd, man selv skulle klippe ud og montere. Modellerne forestillede Hitler, Goebbels, Hermann Göring og udenrigsminister Ribbentrop. Ovenstående er en udbredt myte. De er først udgivet til julen 1945 på Carl Stenders forlag. Oplysningen stammer fra en telefonsamtale med Frederik Bramming i slutningen af 1960'erne. Hænderne på henholdsvis Hitler og Goebbels ligner hænder på nogle samtidige kravlenisser. Derimod er det rigtigt, at den danske nazileder Frits Clausen er udgivet som sprællemand illegalt i 1944, dog ikke tegnet af Frederik Bramming. Medajlen i form af en kringle, som pryder Görings bryst, er en satire over hans besøg i Danmark i mellemkrigsårene, hvor han altid sendte bud efter dansk wienerbrød. Ribbentrops champagneflaske refererer til hans tidligere beskæftigelse som producent af musserende vine. Goebbels mikrofon giver sig selv, da han var propagandaminister.

Eksterne henvisninger 
 

Kunstnere fra Danmark
Tegnere fra Danmark
Illustratorer fra Danmark
Personer fra Frederikshavn
Den Hirschsprungske Samling

Den Hirschsprungske Samling er et kunstmuseum med dansk kunst fra 1800-tallet, som ligger i Østre Anlæg i København. Samlingen var tobaksfabrikant Heinrich Hirschsprung og hans hustru Paulines private samling, som de donerede til staten i 1902.

Bygningen 
Museumsbygningen er tegnet af H.B. Storck. Byggeriet blev påbegyndt i 1908 og stod færdigt i 1911, hvor museet åbnede for offentligheden. Indretningen og ophængningen blev forestået af kunsthistorikeren Emil Hannover, der også blev museets første direktør. I 1995 blev bygningen fredet som et af Storcks hovedværker.

Samlingen 
Samlingen rummer danske malerier, skulpturer, tegninger og skitsebøger fra det 19. århundrede og begyndelsen af det 20. århundrede, men også møbler og genstande, som har tilhørt kunstnerne. De mange møbler giver museet en hjemlig atmosfære.

Heinrich Hirschsprung var optaget af den kunstneriske proces og samlede derfor ikke kun færdige kunstværker, men også skitser og studier. Sammen med museets første direktør, Emil Hannover, havde han den tanke, at samlingen skulle være dokumentationscenter for dansk kunst i det 19. århundrede, og der findes derfor også et stort brevarkiv med bl.a. P.S. Krøyer og Vilhelm Hammershøis korrespondancer.

Se også et større udvalg af Værker i Den Hirschsprungske Samling.

Ophængning 
Museets ophængning er kronologisk opbygget. De første rum viser værker fra guldalderen af bl.a. Eckersberg, Købke, Bendz, Marstrand, Rørbye, Skovgaard og Lundbye. Siden følger Det Moderne Gennembrud, Symbolismen og Skagensmalerne med værker af Erik Henningsen, L.A. Ring, Ejnar Nielsen, Joakim Skovgaard, Anna Ancher, Michael Ancher, P.S. Krøyer, Kristian Zahrtmann og Vilhelm Hammershøi. Familien Hirschsprung var venner med mange af kunstnerne, ikke mindst P.S. Krøyer, som Pauline Hirschsprung korresponderede med.

Den Hirschsprungske Samling er en del af Parkmuseerne.

Ledelse og økonomi 
(ikke komplet)
 1911-1923 Emil Hannover
 1938-1978 Eigil H. Brünniche
 1978-1985 Hanne Finsen
 1986-2016 Marianne Saabye
 2016-nu Gertrud Oelsner

Den Hirschsprungske Samling er et statsligt kunstmuseum på Finansloven med en driftsbevilling på 7,5 millioner kroner.

Eksterne henvisninger 

 Den Hirschsprungske Samling 
 Parkmuseerne

Referencer 

Kunstmuseer i København
Indre By (København)
Museer etableret i 1911
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Københavns Kommune
Statslige museer i Danmark under Kulturministeriet
Ægte mus

Ægte mus (Muridae) er en familie af gnavere. Det er den største gnaverfamilie, og de cirka 700 arter er udbredt i alle verdensdele.

Den sikkert bedst kendte mus er husmusen (Mus musculus). Den findes i næsten alle lande hvor den lever sammen med mennesker i deres huse. Den bruges i laboratorier som forsøgsdyr, og den er også et populært kæledyr.

Udseende 
De ægte mus er små dyr, op til rottestørrelse, der er ret ens af udseende. Snuden er spids, ørerne er store og normalt let synlige, og overlæben er kløvet i et hareskår. Halen er lang, skælklædt og med spredte, korte hår. På forpoten findes fire tæer og på bagpoten fem tæer.

I tandsættet findes i alt fire fortænder, der er rodåbne, det vil sige at de er uden rod og kan vokse i hele dyrets levetid. I hver kæbehalvdel sidder desuden tre kindtænder med rødder. De er lavkronede og knudrede.

Danske arter 

I Danmark findes følgende arter af ægte mus:
 Husmus (Mus musculus)
 Halsbåndmus (Apodemus flavicollis)
 Skovmus (Apodemus sylvaticus)
 Brandmus (Apodemus agrarius)
 Dværgmus (Micromys minutus)
 Brun rotte (Rattus norvegicus)
 Husrotte (Rattus rattus)

Se også 
 Studsmus
 Springmus
 Syvsovere
 Spidsmus

Henvisninger 

 
Gnavere
Svend Pri

Svend Pri (født Andersen 18. marts 1946 i København, død 8. juni 1983 smst) var en dansk badmintonspiller.

Svend Pri var dansk badmintons topspiller i 1960'erne og 1970'erne. Svend Pri vandt sit første danske mesterskab i 1966, men måtte vente i næsten ti år før han kom til tops i All England som blev hans største sejr. Han var også i finalen i 1970 og 1972, men begge gange med nederlag til følge mod indoneseren Rudy Hartono. Det var dog selvsamme Hartono som det var lykkedes ham at besejre i finalen den 22. marts 1975. Her var det lykkedes Svend Pri at bryde den fantastiske sejrsrække på syv sejre i træk i den prestigefyldte turnering. Indoneseren vendte dog tilbage og erobrede sit ottende singlemesterskab og brød dermed en anden stor dansk badmintonspiller Erland Kops rekord.

Svend Pri begyndte med badminton i Amager Badminton Club, men skiftede i starten af 1970'erne til Søllerød-Nærum. Han har lige fra ungdomsårene været helt i top. Svend Pri har spillet 46 landskampe i perioden 1964-1979. 

Desuden vandt Svend Pri sølv ved verdensmesterskabet i 1977 i en ren dansk finale mod Flemming Delfs.

Sejre 

All England
 herresingle: 1975
 mixeddouble: 1971 og 1972 (med Ulla Strand)

Danske Mesterskaber
 herresingle: 1966, 1968, 1969, 1970, 1972, 1973, 1974 og 1975
 herredouble: 1970, 1971 (med Per Walsø), og 1977 (med Steen Skovgaard)
 mixeddouble: 1968, 1971, 1972 og 1973 (med Ulla Strand)

Nordiske mesterskaber 
 herresingle: 1971, 1973, 1974, 1977
 herredouble: 1968, 1969, 1970 (med Per Walsø), 1971 (med Erland Kops), 1972 og 1974 (med Poul Petersen)
 mixeddouble: 1970 (med Ulla Strand)

Danish Open
 herresingle: 1971-1972, 1973-1974, 1975-1976
 mixeddouble: 1970-1971 (med Ulla Strand)

Eksterne henvisninger 

 
 TV 2 Sport - Fighteren der fik ondt i livet (11. marts 2020)

Badmintonspillere fra Danmark
Personer der har begået selvmord
Personer fra København
Frits Helmuth

Frits Helmuth Pedersen (født 3. juli 1931 i København død 12. december 2004 smst.) var en dansk skuespiller, der spillede med i mange kendte danske film.

Helmuth blev student i 1950 fra Ordrup Gymnasium og var elev på Det Kongelige Teater 1950-1952. Han debuterede på Allé-Scenen i 1952 og var skuespiller ved Det Kongelige Teater 1953-1959 og igen fra 1962. Han var direktør for Allé-Scenen 1959-1962.

Frits Helmuth har modtaget en Bodilpris for bedste mandlige birolle, tre Bodilpriser for bedste mandlige hovedrolle og to Robertpriser for bedste mandlige hovedrolle.

Helmuth modtog i 1993 en nominering for Årets danske folk/country/blues-udgivelse for albummet Voksne viser.

Han er begravet på Ordrup Kirkegård.

Frits Helmuth var søn af revykunstneren Osvald Helmuth. Han fik fem børn i tre ægteskaber. Hans ældste søn Mikael Helmuth fra første ægteskab, samt datteren Pusle Helmuth medvirker i dokumentarfilmen Frits - Ølhundens søn, der er instrueret af Per Wennick. Dokumentaren indeholder interview med Frits Helmuth optaget i 2004 kort før hans død.

Filmografi

Udvalgt diskografi 
 Annas ballader (1976)
 Frits Helmuth læser H.C. Andersen (1980)
 "80'er-viser" fra Julius Strandbergs skillingevise-værksted (med Maria Stenz, 1981)
 Tæt på (1982)
 To sider (1983)
 Årets gang i salmer og sange (1987)
 Frits Helmuth fortæller H.C. Andersen (1991)
 Voksne viser (1992)
 Ganske meget i live! (1993)
 Frits synger Osvald (2002)

Priser 

|-
! colspan="3" style="background: #DAA520;" | Bodilprisen
|-

|-
! colspan="3" style="background: #DAA520;" | Robertprisen
|-

Referencer

Litteratur 
 John Lindskog, Faders vilje – Osvald, Søster og Frits Helmut – dramaet bag scenen, Aschehoug, 2006. .
 Frits Helmuth, Med mellemrum – erindringer, Gyldendal, 2002. .

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Bodilprisen for bedste mandlige hovedrolle
Bodilprisen for bedste mandlige birolle
Robertprisen for årets mandlige hovedrolle
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra København
Tegnefilmsdubbere fra Danmark
Modtagere af Ole Haslunds Kunstnerfonds legat
Studenter fra Ordrup Gymnasium
Modtagere af Teaterpokalen