kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mary Adelaide af Cambridge

Prinsesse Mary Adelaide af Cambridge (1833-1897) var et medlem af det udvidede britiske kongehus. Hun var sønnedatter af kong Georg 3. af Storbritannien, kusine til dronning Victoria af Storbritannien, mor til dronning Mary af Teck (gift med kong Georg 5. af Storbritannien), mormor til Edvard 8. af Storbritannien og Georg 6. af Storbritannien samt oldemor til Elizabeth 2. af Storbritannien.

Familie 

Mary Adelaide af Cambridge blev gift med den titulære tysk–ungarske hertug Franz af Teck. 

De blev forældre til Mary af Teck (1867–1953), der blev gift med kong Georg 5. af Storbritannien. Mary var britisk dronning i 1910–1936. De blev også forældre til Francis af Teck (1870–1910) og til Alexander Cambridge af Teck, 1. jarl af Athlone. 

De blev bedsteforældre til Edward 8. af Storbritannien, Georg 6. af Storbritannien, Mary, Princess Royal og grevinde af Harewood, Henry, hertug af Gloucester, George, hertug af Kent (gift med Marina af Grækenland og Danmark), Lord Frederick Cambridge, Lady May Abel Smith, Rupert Cambridge, vicegreve Trematon samt oldeforældre til Elizabeth 2. af Storbritannien, Prinsesse Margaret, grevinde af Snowdon, George Lascelles, 7. jarl af Harewood, Gerald David Lascelles, Richard, hertug af Gloucester (gift den danskfødte Birgitte Eva Henriksen), Prins Edward, hertug af Kent, Prinsesse Alexandra, lady Ogilvy, Prins Michael af Kent og Anne Liddell-Grainger (mor til den konservative politiker Ian Liddell-Grainger).

Eksterne henvisninger 

 

Huset Württemberg (linjen Teck/Cambridge)
Kongelige fra Storbritannien
Mille Borgen Mikkelsen

Mille Borgen Mikkelsen fra Sønderborg var formand for interesseorganisationen Danske Skoleelever i skoleåret 2021/2022. Hun tiltrådte stillingen d. 1. juli 2021.

Mille brugte sine sidste år i skolen på at gøre skoledagen bedre for eleverne i Sønderjylland som medlem, næstformand og formand for Danske Skoleelevers lokalafdeling i Sønderjylland 

Mille blev valgt som formand på Danske Skoleelevers generalforsamling d. 3. juni 2021, hvor hun vandt formandsvalget over sin modkandidat Marcus Scharstein med 80 stemmer mens hendes modkandidat opnåede 40 af de afgivne stemmer.

Mærkesager 
Til formandsvalget stillede Mille op med tre mærkesager:
Mere virkelighedsnær undervisning
Den glidende overgang til ungdomsuddannelserne
Det gode undervisningsmiljø

Referencer 

Formænd for Danske Skoleelever
Agistri

Agistri, også Angistri eller Agkistri (græsk : Αγκίστρι [aɲˈɟistɾi ~ aˈɟistɾi], engelsk : " fiskekrog "), er en lille ø og kommune i Saroniske Bugt i den regionale enhed Øerne, Grækenland .

Bebyggelser 
Der er kun tre bosættelser på Agistri - Milos (Megalochori), Skala og Limenaria. Milos (566 indb.) er den største landsby, hvor størstedelen af den græske befolkning på øen bor. Skala (448 indb.) ligger tyve minutters gang fra Milos langs kystvejen. Skala er stedet hvor de fleste turistfaciliteter og hoteller er. Limenaria (128 indb.) er en meget lille landsby på den anden side af øen med meget lidt turisme. Øens befolkning er 1.142 indbyggere ifølge den græske folketælling i 2011. Dets landareal er 13.367 km2.

Geografi 
Agistri er en ø i gruppen Saroniske øer der hovedsageligt er dækket med fyrretræer.

Agistri ligger meget tæt på den større saroniske ø Aegina. Øen kan nås fra Aegina med med forskellige bådruter og et antal små "vandtaxier" på bare ti minutter. Øen ligger også en times bådtur fra den store athenske havn i Piræus .

Flora og fauna 
Agistri er hjemsted for en bred vifte af planter såsom alpeviol, timian, kapersbusk og tidsler . Øens centrum er dækket af fyrreskov. Øen er hjemsted for en bestand af Chukarhøns (Alectoris chukar). Den stenede østkyst bruges som ynglested af sejlere. Bemærkelsesværdigt er en bestand af påfugle, der er blevet indført til øen og siden er blevet vildtlevende.

Lokale økonomi 
Agistris primære industri er turisme. Både i Skala og Megalochori er der mange hoteller og restauranter. Lokal transport omfatter bus og taxaer. Populære strande er Aponissos og Dragonera på vestkysten, strandene i Megalochori og Skala mod nord, Mariza i syd og Skliri og Halikiada mod øst. Halikiada er populær for naturisme. Øen har også en lang historie med gratis camping, selvom det ikke længere er tilladt at ligge i telt i skoven på grund af brandfare. Landbrug er også en del af øens økonomi.

Galleri

Kilder og henvisninger 

 Officiel hjemmeside
 Turistwebsted
 AgistriGreece.com turistguide 

Øer i Grækenland
De Saroniske Øer
Zahra Pedersen

Zahra Pedersen (født 1987) er en dansk forfatter.
Den 7. juni 2021 udkom hendes debutroman Ti kameler for Ameera, — en roman i genren chicklit og beskrevet som en "muslimsk Bridget Jones".

Pedersen var vært på DR K-programmet "Kampen og mig".
Hun er datter af Abdul Wahid Pedersen,
og har været kandidat for Frie Grønne i 2020.

Henvisninger 

Romanforfattere fra Danmark
Chicklit

Chicklit er en litterær genre.
Forfattere i genren er Helen Fieldings med Bridget Jones og Sophia Kinsella med shopaholic-serien.
På dansk findes Nynnes dagbog af Henriette Lind og Lotte Thorsen.

En chicklit-roman har typisk en yngre heteroseksuel 25 til 40-årig kvindelig hovedperson, der har en succesfuld karriere.

En saudisk variant siges at være al-Saneas e-mail-roman fra 2005, Banat al-Riyadh,
mens Zahra Pedersens Ti kameler for Ameera fra 2021 er en euromuslimsk variation.

Bridget Jones og Nynnes dagbog er filmatiseret.

Henvisninger 

Litteratur
The Lejrbåls

The Lejrbåls var et dansk orkester, der eksisterede fra 1986 til 1987. Bandet bestod af: Maria Bramsen (vokal), Michael Bruun (guitar), Poul Halberg (guitar), Jan Sivertsen (trommer), Jette Schandorf (bass), Aage Hagen (keyboards) og Henrik Stanley Møller (keyboards) - alle tidligere medlemmer af henholdsvis Tøsedrengene og Halberg Larsen.

Bandet nåede kun at udgive ét album "The Lejrbåls" i 1987. Trods lunkne anmeldelser og et dårligt albumsalg nød The Lejrbåls dog stor succes live.

Det lidt besynderlige navn skulle være opstået under en støjforstyrret diskussion af bandnavn, hvor et forslag lød på The Reliables. Det blev imidlertid hørt som The Lejrbåls i den anden ende af lokalet.

Diskografi 
 The Lejrbåls (1987)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Musikgrupper fra 1986
Musikgrupper fra Danmark
Sophie Amalie Adeler

Sophie Amalie Adeler (født 10. august 1666, død i 1734) var en dansk Rigsgrevinde, gift Trampe.

Hun var datter af søhelten Cort Adeler og dennes anden hustru Anna Pelt (1640–1692). Den 24. maj 1683 blev hun i København gift med officeren Adam Frederik Trampe (1650–1704). Giftemålet gjorde Trampe til en rig mand og han købte gårdene Løgismose og Flenstofte, begge på Fyn. Parret havde også en stor ejendom i Silkegade i København. Kort før sin død blev Trampe udnævnt til rigsgreve af kejser Leopold I. Sophie Amalie blev som enke boende på Løgismose, her opsatte hun i 1726 en sandstensportal som stadig pryder hovedindgangen. Hun døde i 1734 og blev begravet den 21. september samme år i Vor Frue i København.

Ved hendes død arvede sønnen Conrad gården, men han døde allerede året efter. De fem efterladte søstre overlod herefter Løgismose til Sophie Hedvig og Frederikke Louise, som begge var ugifte. Datteren Anne Elisabeth (1690–1757), blev gift med officeren Hans Wilhelm Rømer (1681–1748), som virkede i Norge.

Kilder 

Sophie Amalie
Danskere i 1600-tallet
Forsvarets Medalje for International Tjeneste i Bronze

Forsvarets Medalje for International Tjeneste i Bronze blev indstiftet den 2. september 2020 som en anerkendelse af civilt og militært personel i Forsvaret, som har ydet en anerkendelsesværdig indsats i udlandet. Medaljen bliver tildelt af Forsvarschefen. Medaljen kan også tildeles andre danskere og udlændinge der har ydet en anerkendelsesværdig international indsats for Danmark.

Medaljen supplerer den allerede etablerede medalje, Forsvarets Medalje for International Tjeneste, som tildeles for tjeneste i en international mission. Hvorvidt den ene eller anden medalje bliver tildelt afhænger af selve den opgave der udføres. Forsvarskommandoen ønskede en bedre måde at anerkende de soldater som udsendes til tjeneste uden for Danmark uden at indgå i en egentlig international operation. Det kunne eksempelvis være ansatte som udsendes i en international styrke, indgår i et internationalt opstillet beredskab eller fungerer som støtte til disse, således de kan operere under de bedste forudsætninger.

Medaljen er rund, lavet af bronze og er udformet med rigsvåbnets tre kronede løver og 9 hjerter. På bagsiden af medaljen er indgraveret "FOR DANMARK" i en krans af egeløv. Medaljen er ophængt i et rødt krydsbånd med en enkelt tynd stribe i midten. Hvis man opfylder kriterierne for gentagne tildelinger påhæftes båndet et arabertal i sølv svarende til antallet af udsendelser.

Egeløv 
Hvis man under indsættelsen har ydet en modig indsats kan man få tildelt et egeløv i sølv som kan påhæftes krydsbåndet. Ved en eventuel ny tildeling skiftes egeløvet ud med et i guld. Ved en tredje tildeling tildeles et nyt egeløv i sølv som bæres ved siden af det i guld. Denne fremgangsmåde fortsætte ved eventuelle flere tildelinger.

Hvis modtageren under indsættelsen har ydet en ekstraordinær indsats påsættes et egeløv i bronze medaljens krydsbånd. Dette egeløv tildeles kun en gang pr. udsendelsesperiode. Hvis man yder en ekstraordinær indsats i andre perioder placeres endnu et bronzeegeløv ved siden af det allerede påsatte og så fremdeles.

Referencer 

Ordener, dekorationer og medaljer fra Danmark
Danmarks militær
Etableret i 2020
Stig Hartkopf

Stig Hartkopf er en dansk film fotograf, dokumentarist og cykel entusiast fra Skovshoved som har udgivet flere små film, om hans cykelture forskellige steder i verden.

Hans film består blandt andet af følgende:

 Den Dominikanske Republik på cykel
 Grønland på Cykel
 Island på cykel
 Færøerne på cykel
 Cuba på cykel
 Haiti uden cykel
 Jeg rejser for at overleve

Som fotoğraf :

 Af jord er du kommet

Eksterne henvisninger 
 

Filminstruktører fra Danmark
Filmfotografer fra Danmark
1. division 2021-22 (fodbold)

1. division også kaldet NordicBet Liga af sponsormæssige årsager.

Deltagere

Stillinger

Stilling efter grundspillet

Oprykningsspil

Nedrykningsspil

Referencer 

Fodboldsæson 2021-22
Sæsoner i 1. division (fodbold)
Sport i Danmark i 2022
Kong Frederik IX's Klokkespil

Kong Frederik IX's Klokkespil er et 25 m højt musikinstrument 250 m øst for Løgumkloster Kirke. Det blev opført til minde om Kong Frederik IX og for at tjene som undervisningsinstrument for Kirkemusikskolens klokkenistafdeling og indviet 19. august 1973 i forbindelse med byens 800-års jubilæum.

Tårnet er tegnet af arkitektparret Karen og Ebbe Clemmensen og de 49 bronzeklokker er støbt af det hollandske firma Petit & Fritzen. I 1986 blev der installeret ny mekanik af det norske klokkerstøberfirma Olsen Nauen.

Alle klokkerne bærer Kong Frederik IXs monogram og de 9 største (320 - ca. 1800 kg) desuden inskriptioner. Inskriptionerne på de 2 største er forfattet af Dronning Margrete.

Klokkespillets automatik spiller på faste tidspunkter 6 gange dagligt.

Referencer 

Løgumkloster
Klokker
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Tønder Kommune
Dopaminreceptorer

Dopaminreceptorer er en klasse af G-proteinkoblede receptorer, der er fremtrædende i centralnervesystemet (CNS) blandt hvirveldyr. Dopaminreceptorer fungerer ikke kun gennem G-proteinkobling, men signalerer også gennem andre proteininteraktioner (dopaminreceptor-interagerende proteiner).  Neurotransmitteren dopamin er den primære endogene ligand for dopaminreceptorer.

Dopaminreceptorer er implicerede i mange neurologiske processer, herunder motivation, fornøjelse, kognition, hukommelse, læring og finmotorisk kontrol samt modulering af neuroendokrin signalering. Abnorm dopaminreceptorsignalering og dopaminerg nervefunktion er medvirkende i patogenesen af flere neuropsykiatriske lidelser.  Lægemidler der virker gennem dopaminreceptoren er bl.a. antipsykotika, der ofte er dopaminreceptorantagonister, og psykoaktive stoffer, der typisk er indirekte agonister af receptoren.

Referencer 

Proteiner
Cellebiologi
The Lejrbåls (album)

The Lejrbåls var det første og formentlig sidste album fra det danske orkester af samme navn.

Albummet blev indspillet i Werner Studio og udkom på Replay Records i 1986. Både selskabet og publikum havde store forventninger til albummet ved udgivelsen, fordi musikerne alle stammede fra de netop opløste hit-bands Tøsedrengene og Halberg-Larsen, men salget landede skuffende på nogle få tusinde solgte eksemplarer.

Musikken på albummets tracks blev skrevet af bandmedlemmerne Poul Halberg, Michael Bruun og Aage Hagen, mens teksterne med enkelte undtagelser var forfattet af sangerinden, Maria Bramsen. På track #5 'Myggevinger' medvirker den i latinamerikanske folkemusikkredse verdensanerkendte harmonikaspiller og sanger, Sivuca, som bidrager med sine karakteristiske improvisationer med unisont harmonikaspil og vokal.
  
Efter enkelte sporadisk velbesøgte koncerter i 1986-87 blev gruppen opløst, og medlemmerne fortsatte senere i de mere succesfulde orkestre Ray Dee Ohh og Danser med Drenge.

Spor

Kilder 

Debutalbum fra 1986
Debutalbum fra Danmark
French Open-mesterskabet i mixed double 2022

French Open-mesterskabet i mixed double 2022 var den 109. turnering om French Open-mesterskabet i mixed double. Turneringen var en del af French Open 2022 og blev spillet i Stade Roland Garros i Paris, Frankrig i perioden 25. maj - 2. juni 2022 med deltagelse af 32 par.

Mesterskabet blev vundet af Ena Shibahara og Wesley Koolhof, der var seedet som nr. 2, og som i finalen vandt over et useedet par, Ulrikke Eikeri og Joran Vliegen, med 7-6(5), 6-2 på en time og 29 minutter. Shibahara og Koolhof, der spillede sammen for første gang, vandt begge den første grand slam-titel i deres karrierer. Både Shibahara, Eikeri og Vliegen var i deres første grand slam-finale, mens Koolhof var i sin anden grand slam-finale efter at have tabte US Open-finalen i herredouble i 2020 med Nikola Mektić som makker.

Ena Shibahara blev den første japanske vinder af French Open-mesterskabet i mixed double i 25 år – titlen var senest blevet vundet af en japaner i 1997, hvor Rika Hiraki sejrede med Mahesh Bhupathi som makker. Ulrikke Eikeri var den første nordmand i en grand slam-finale i tennissportens åbne æra, dvs. siden 1968, og den første norske finalist i French Open nogensinde.

Desirae Krawczyk og Joe Salisbury var forsvarende mestre, men Salisbury stillede ikke op til sit titelforsvar. Krawczyk stillede istedet op med Neal Skupski som makker, og parret tabte i kvartfinalen til de senere finalister, Ulrikke Eikeri og Joran Vliegen.

Tidligere på året havde Rusland, støttet af Hviderusland, invaderet Ukraine, hvilket medførte at tennissportens styrende organer, International Tennis Federation, ATP Tour, WTA Tour og de fire grand slam-turneringer, besluttede, at russiske og hviderussiske spillere fortsat kunne deltage i individuelle turneringer, dog uden angivelse af nationale symboler. Derfor deltog spillerne fra disse to lande i mesterskabet under neutralt flag.

Pengepræmier 

Den samlede præmiesum til spillerne i mixed double androg € 475.000 (ekskl. per diem), hvilket var en stigning på ?? % i forhold til det foregående mesterskab.

Turnering

Deltagere 

Turneringen havde deltagelse af 32 par, der var fordelt på:
 26 direkte kvalificerede par i form af deres ranglisteplacering.
 6 par, der havde modtaget et wildcard.

Seedede spillere 

De 8 bedste par blev seedet:

Wildcards 

Seks par modtog et wildcard til turneringen.

Resultater

Se også 
 French Open-mesterskabet i herresingle 2022
 French Open-mesterskabet i damesingle 2022
 French Open-mesterskabet i herredouble 2022
 French Open-mesterskabet i damedouble 2022

Eksterne henvisninger 
 Roland-Garros

Noter 

French Open 2022
2022
Dover Kil

Dover Kil  er en 20,5 hektar stor højalkalin og lavvandet kransnålalge-sø i Sydthy som ligger ud til Nees Sund i Limfjorden,  som den kun er adskilt fra af en vejdæmning.  Den får tilført vand fra Boddum Bæk og har periodisk afløb
til Limfjorden via en mindre grøft. Søen er omgivet af strandenge og høje skrænter og er omgivet af  dyrkede landbrugsarealer og skov. Dover Kil er en del af Natura 2000-område nr. 28 Agger Tange, Nissum Bredning, Skibsted Fjord og Agerø, og en del af naturfredningen Doverkil, Bodum Bakker. Doverkil var frem til 1868-69 en bugt i Limfjorden, men da dæmningen ved Doverodde blev bygget, blev Doverkil til en brakvandssø. Før landhævningen i stenalderen tog til  var den et smalt sund  medens Boddum var en ø og i dag en halvø. Rundt om Doverkil ses stadig de gamle, stejle klinter fra stenalderen.

Flora
Ved Doverkil der er en brakvandssø med strandenge, rørskove og kildevæld ses på engene strandannelgræs, strandasters, alm. blæresmælde , strandfirling, kødet- og vingefrøet hindeknæ , jordbærkløver, dansk kokleare og slangetunge. I rørskoven strandkogleaks, tagrør og enskællet sumpstrå.

Fauna
Ved Doverkil træffes både lille- og toppet lappedykker, skarv, fiskehejre og sangsvaner, men det er især ænder der kommer forbi: gravand, pibeand, krikand, gråand, skeand, troldand og hvinand. Af vadefugle er iagttaget blishøne, vandrikse, grønbenet rørhøne, rødben og dobbeltbekkasin. Af rovfugle ses rørhøg, spurvehøg, musvåge og fiskeørn.

Fredningen
Der blev rejst en fredningssag i 1940'erne, da Danmarks Naturfredningsforening hørte om de landvindingsplaner, som lokale lodsejere, efter forslag fra Hedeselskabet, var gået i gang med.  Brokær-området var i 1925 blevet opdaget som en enestående botanisk lokalitet. I 1945 begærede DN området fredet – og da det havde været svært for lodsejerne at blive enige om deres afvandingsprojekt, så var det forholdsvis nemt for Fredningsnævnet at træffe sin afgørelse til fordel for naturen.

I 1991 afløste  en nye fredning tre mindre fredninger ved Doverkil og Ydby Hede og samlet blev 166 hektar fredet.

Kilder og henvisninger

Thisted Kommunes geografi
Søer i Region Nordjylland
Fredede arealer i Danmark
Politiske partier i Chile

Dette er en liste over politiske partier i Chile.

Chile har et flerpartisystem. Denne liste inkluderer kun partier som er repræsenteret i Chiles nationalkongres.

 
Chile
Pont Royal

Pont Royal er en bro, der krydser Seinen i Paris. Det er den tredje ældste bro i Paris efter Pont Neuf og Pont Marie.

Beliggenhed 
Pont Royal forbinder Seinens højre bred ved Pavillon de Flore med Seinens venstre bred i Paris mellem rue du Bac og rue de Beaune. Broen er konstrueret med fem elliptiske buer en plein cintre. En hydrografisk stige, der angiver oversvømmelsernes højeste niveau i Paris, er synlig på den sidste mole nærmest hver bred.

Historie 

I 1632 stod entreprenøren Pierre Pidou for opførelsen af en toldbro af træ, kaldet Pont Sainte-Anne (efter Anna af Østrig) eller Pont Rouge (på grund af dens farve). Den var tiltænkt at erstatte Tuileries-færgen, hvorfra rue du Bac (bac betyder færge på fransk) får sit navn. Færgeforbindelsen havde været aktiv siden 1550. Broen var opført med 15 buer og noget skrøbelig: den blev repareret første gang i 1649; fuldstændigt ombygget to år senere; brændt i 1654; oversvømmet i 1656; fuldstændigt genopbygget i 1660; yderligere understøttet i 1673; og endeligt skyllet væk ved en stormflod i februar 1684. Madame de Sévigné rapporterede, at denne sidste hændelse forårsagede tab af otte af broens buer.

Det blev endelig rekonstrueret mellem 25. oktober 1685 og 13. juni 1689, denne gang af sten, of var fuldt finansieret af kongen, Ludvig 14. af Frankrig; det var kongen, der navngav broen Pont Royal. Louvois, direktør for Bâtiments du Roi antog Jacques Gabriel, Jules Hardouin-Mansart og François Romain til opførelsen. I det 18. århundrede var broen et populært mødested for forskellige festligheder og fejringer.

På tidspunktet for den franske revolution i perioden efter monarkiets fald den 10. august 1792 og begyndelsen af det første franske imperium i 1804 blev navnet Pont Royal ændret til Pont National. I den periode havde general Napoléon Bonaparte (den fremtidige Napoleon 1., kejser af Frankrig) installeret kanoner på broen for at beskytte Convention Nationale og Comité de salut public, der var huseret i Tuilerierne.

Under det første franske imperium (1804-1814) omdøbte Napoléon 1. broen Pont des Tuileries, et navn, der blev fastholdt indtil restaurationen i 1814, da Ludvig 18. af Frankrig gav broen sit kongelige navn tilbage.

Broen gennemgik en sidste rekonstruktion i 1850. I 1939 blev det klassificeret som et monument historique.

Galleri

Referencer

Eksterne links 

  Pont Royal Information from the Paris city hall website 

Broer i Frankrig
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Paris
Nees Sund

Nees Sund er et ca. 3 kilometer langt, nord/sydgående sund i Limfjorden, mellem Sydthy og det sydvestlige Mors. Det er op til en kilometer bredt og 5 meter dybt, og den sydlige del er en del af Natura 2000-område nr. 28 Agger Tange, Nissum Bredning, Skibsted Fjord og Agerø.
Navnet Nees Sund kommer efter landsbyen Nees på Mors, (1418 Nees 'næs'), men er også kendt som Næssund.

Næssundfærgen  er en færgeforbindelse over sundet fra halvøen Nees (Karby) til en lille havn øst for Hurup på Sydthty. Overfarten tager kun omkring 5 minutter med en gammel træfærge.

Kilder og henvisninger

Thisted Kommunes geografi
Morsø Kommunes geografi
Limfjorden
Sunde i Danmark
Pont Marie

Pont Marie er en bro, der krydser Seinen i Paris, Frankrig.

Broen forbinder Île Saint-Louis med quai de l'Hôtel de Ville og er en af tre broer der bærer trafik mellem Île Saint-Louis og Seinens venstre og højre bred. Pont Marie forbinder øen med Seinens højre bred og er et modstykke til Pont de la Tournelle, som er bygget langs den samme linje, men forbinder øen til Seinens venstre bred.

Historie 

Pont Marie får sit navn fra ingeniøren Christophe Marie, der foreslog opførelsen af broen i begyndelsen af 1605 for at forbedre og hjælpe med urbaniseringen af Île Saint-Louis. Imidlertid blev opførelsen af broen ikke godkendt af kongen før 1614, hvor kong Ludvig 13. af Frankring lagde den første sten som en del af en formel brobygningsceremoni. Efter godkendelsen spandt opførelsen af Pont Marie sig over 20 år, fra 1614 til 1635. Derfor er broen også blandt de ældste i Paris.

I 1635 blev broen åbnet for trafik. Efter opførelsen var der forslag om at bygge huse langs broens spændvidde. Disse forslag blev imødegået af Christophe Marie, men cirka halvtreds blev bygget alligevel af tømrer Claude Dublet.

Den 1. marts 1658 opstod der en oversvømmelse, der forårsagede ødelæggelsen af tyve huse, der var bygget oven på kontruktionen, og omkring 60 menneskers død såvel som tabet af to buer tæt på île Saint-Louis-siden af broen. I 1660 blev en træbro genopbygget på samme sted, denne gang med toldbetaling, der var designet til at rejse midler til en genopbygning af broen i sten. Denne genopbygning blev afsluttet i 1670. I 1740 blev resten af bygningerne oven på Pont Marie fjernet, og i 1769 var al bygning oven på broen forbudt. I 1788 blev huse forbudt opført oven på broer over hele byen.

Siden det 18. århundrede har konstruktionen ikke oplevet de store ændringer, ud over en udfladning af dens stigning, som dog ikke påvirkede dens udseende.

Hver af de fem buer på Pont Marie er unikke og nicherne på buestøtterne aldrig er udfyldt med statuer.

Eksterne links 

 Pont Maries indlæg på Paris Mairies websted

Broer i Frankrig
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Paris