kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johannes Christian Madsen

Johannes Christian Madsen (28. maj 1849 i Odense–2. maj 1914 i Odense) er kendt for at indføre, lede og være tilsynsførende med den »militære husflid og sløjd« 1890-1913.

I.C. Madsen var søn af bomuldsvæver og modehandler Mads Madsen (1819-1894) og Kirstine Henriette Becher (1822-1905). Han blev gift 15. juli 1876 med Alvilda Rosalia Rasmussen (1855-1929). Han gennemgik 1864-1867 underofficerselevskolen, var sergent 1868-1869, fik 1868-1874 den sædvanlige officersuddannelse, blev 1874 premierløjtnant i infanteriet, var fra 1883 kaptajn i linjen, 1901-1910 i forstærkningen m.m.

Af interesse for husflidssagen i almindelighed og af hensyn til det nyttige og gavnlige ved at beskæftige mandskabet i fritiden fremsatte kaptajn I.C. Madsen i 1890 forslag om indførelse af undervisning i husflid på fodfolkregimenternes vinterhold. Deltagelsen skulle være frivillig, arbejdet ledes af befalingsmænd, uddannet ved Odense Husflidsskole, og omfatte træarbejder og børstenbinding m.m.; senere kom hertil skomageri. Krigsministeriet optog sagen med megen velvilje og bevilgede penge til arbejdsredskaber og materialer samt små honorarer til lærerne, og fra 1892 arbejdedes der hvert år i garnisonerne. Arbejdstiden var først henlagt til vinter-, senere til sommermånederne. En række kurser for militære lærere blev afholdt, og efterhånden bredte deltagelsen sig til artilleriets afdelinger og militærarbejderne m.fl., og på flere landsudstillinger fremvistes prøver på de udførte arbejder.

Kaptajn I.C. Madsen var leder af og tilsynsførende med den »militære husflid og sløjd« indtil 1913, men virksomheden fortsatte også herefter. En række år (bl.a. 1894, 1895 og 1896) gav kaptajn Madsen i »Militær Tidende« oversigt over resultaterne. — Han var en beskeden, stilfærdig mand, men den ved hans initiativ og stadige interesse fremkaldte virksomhed har direkte og indirekte været til megen gavn.

Ridder af Dannebrog 1894. Dannebrogsmand 1905.

Kilde: Dansk Biografisk Leksikon.

Eksterne links 
 Modeltegninger til Brug ved Undervisningen i den militære Husflid og Sløjd, 1916.

Husflid
Sløjd
Riddere af Dannebrog
Personer fra Odense
Officerer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Primitiv

Primitiv (af lat. primus 'første') indgår i mange sammenhænge:

 Primitiv religion – oprindelige eller skriftløse folks religion eller naturfolks religion
 Primitive sætninger – aksiomer, grundantagelser der antages at være sande
 Anarko-primitivisme – radikal teknologi- og civilisationskritik, hvor civilisationens institutioner kritiseres som undertrykkende magtordninger. 
 Primitivisme – inden for billedkunst i begyndelsen af 1900-tallet fortolkninger af stiltræk og formsprog i naturfolks kunst

Eksterne henvisninger 
  Se primitiv på Wiktionary
FC Petržalka akadémia

FC Artmedia Petržalka er en fodboldklub fra den slovakiske hovedstad Bratislava.

Klubben har spillet i den bedste slovakiske liga siden starten i 1993. I 2014 blev klubben degraderet til den 5. bedste liga pga. økonomiske problemer.

Titler 
 Slovakiske mesterskaber (2): 2005 og 2008
 Slovakiske pokalturnering (2): 2004 og 2008

Fodboldklubber i Slovakiet
Etableret i 1898
Bratislava
Copa Libertadores

CONMEBOL Libertadores, også kendt som Copa Libertadores de América, (portugisisk: Taça Libertadores da América) er en årligt tilbagevendende fodboldturnering mellem klubhold i Sydamerika. De sidste år har også hold fra Mexico deltaget. Turneringen arrangeres af CONMEBOL, det sydamerikanske fodboldforbund, og vinderholdet repræsenterer CONMEBOL i VM for klubhold.

Den argentinske klub Independiente har vundet flest gange, nemlig syv.

Navnet på turneringen hædrer Libertadores (portugisisk og spansk for befriere), hovedlederne for uafhængighedskrigene i Latinamerika: Simón Bolívar, José de San Martín, Antonio José de Sucre, Bernardo O'Higgins, José Miguel Carrera og José Gervasio Artigas.

Turneringens har været sponsoreret af Spaniens største bank, Banco Santander siden september 2007.

Turneringsformat

Kvalifikation 
De første år deltog kun de nationale mestre fra de største sydamerikanske fodboldforbund (Argentina, Bolivia, Brasilien, Chile, Colombia, Ecuador, Paraguay, Peru og Uruguay), men fra 1970'erne måtte hvert land have med to hold, og derudover deltog også hold fra Venezuela. Antallet af hold blev senere øget til 24, 28, 32 og nu (2008) 38 hold.

Holdene kvalificerer sig til Copa Libertadores ved at vinde et nationalt mesterskab eller ved at slutte på en af de øverste pladser.

Indledende runder, gruppespil og knockoutrunder 
Turneringen starter med en indledende runde, hvor tolv klubber spiller to kampe mod hinanden i knockoutformat. De seks vindere spiller sammen med de øvrige hold i den første runde, hvor holdene fordeles i puljer på fire hold i hver. De spiller alle mod alle, ude og hjemme. Top to i hver pulje kvalificerer sig derefter til næste runde, der er er en knockoutrunde med to kampe. Herfra og til semifinaler arrangeres det som rent knockoutsil med ude og hjemmekampe.

Vindere

Eksterne henvisninger 

Etableret i 1960
Fodboldturneringer fra Sydamerika
Outrigger

En outrigger er en robåd, hvor svirvlen (åregaflen) er placeret uden for båden ved hjælp af en konstruktion, der kaldes en rig. Outriggede robåde er konstrueret til kaproning, og det kræver et teknisk niveau at opnå balance, da bådene er meget smalle. 

Outriggere med to årer per person kaldes sculler og betegnes henholdsvis 1x, 2x og 4x, hvor tallet angiver antal roere.

Outriggere med én åre per person betegnes 2-, 4- og 8+ +=styrmand og -= uden styrmand.

Roning
Både
Sandtrolden (film)

Sandtrolden er en film fra 2004 baseret på bogen af samme navn skrevet af Edith Nesbit, filmen er instrueret af John Stephenson. I filmen ses Freddie Highmore, Zoë Wanamaker, Kenneth Branagh og Eddie Izzard som stemme til Sandtrolden

Handling 

De fem børn Cyril, Robert, Anthea, Jane, og Lamb sendes ud på landet for at bo sammen med deres vanvittige onkel under krigen.  Der er ikke så meget at lave indtil de møder sandtrolden, et underligt grønt væsen, der kan opfylde ønsker – med uventede konsekvenser.

Medvirkende 
 Kenneth Branagh som Albert
 Zoë Wanamaker som Martha
 Freddie Highmore som Robert
 Jonathan Bailey som Cyril
 Jessica Claridge som Anthea
 Poppy Rogers som Jane
 Alec Muggleton som Lamb
 Zak Muggleton som Lamb
 Tara Fitzgerald som Mor
 Alex Jennings som Far
 Eddie Izzard som Sandtrolden

Eksterne henvisninger 
 

Film baseret på bøger
Amerikanske film fra 2004
Familiefilm
Britiske film fra 2004
Tamisiocaris borealis

Tamisiocaris borealis er en fortidig art og er anset som et af de første rovdyr. Den tilhører familien Anomalocarididae, og er muligvis en stamform til den kendte Anomalocaris. T. borealis har været op mod en meter lang, haft finner, mund med tænder og et arm-lignende vedhæng. Forsteninger af dyret er fundet i Sirius Passet i det nordligste Grønland i 1991.

Palæontologer vurderer at rovdyret kan have haft betydning for udviklingen af andre arter under den kambriske eksplosion for omkring 520 millioner år siden.

Referencer

Yderligere 
 

Forhistoriske dyr
Palæozoikum
Siriuspasset

Siriuspasset er et område i det nordligste Grønland, hvor forsteninger fra den kambriske eksplosion er fundet.
Blandt de forsteninger der er fundet er rovdyret Tamisiocaris borealis.
Siriuspasset er opkaldt efter Siriuspatruljen og ligger på den østlige kyst af J. P. Koch fjorden.

Området blev kortlagt i 1984 af geologer, og siden er indsamlet over 10.000 fossiler fra et lag af skifer på en klippeskråning.

Eksterne henvisninger 
  Den kambriske eksplosion
  På sporet af klodens første dyr

Grønlands geografi
Palæontologi
Palæozoikum
Gederams (art)

 
Gederams (Chamaenerion angustifolium) er en 40-150 centimeter høj urt, der vokser i skovlysninger, klithede og omkring bebyggelse.

Beskrivelse 
Gederams er en flerårig, urteagtig plante med en opret, bestanddannende vækst. Stænglerne er ugrenede, hårløse og svagt furede. Bladene sidder spredt og er kortstilkede og smalt lancetformede med hel, men bølget rand. Oversiden er mørkegrøn, mens undersiden er lysegrøn. Blomstringen sker i juli-august, hvor man finder blomsterne samlet i endestillede klaser. De enkelte blomster er 4-tallige og svagt uregelmæssige med rosenrøde kronblade. Frugterne er aflange kapsler med mange frø, der har frøhaler.

Rodsystemet består af en krybende jordstængel med et trævlet rodnet.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 1,20 x 0,40 m (120 x 40 cm/år). Målene kan bruges til beregning af planteafstande i fx haver.

Voksested 

På bjerget Vysokaya i bjergkæden Sikhote-Alin, som ligger omkring 70 kilometer vest for kysten til det Japanske Hav, findes en halvarktisk vegetation. Her vokser arten i det nederste skovbælte sammen med eksempelvis Abies nephrolepis (en art af ædelgran), fjerbregne, skovstjerne, strudsvinge, Betula lanata (en art af birk), finsk rose, gul klokkebusk, jessogran, kamæleonbusk, Sambucus sibirica (en art af hyld), skovpadderok, Sorbus amurensis (en art af røn), trenervet snerre, tyttebær og østsibirisk lærk.

Udbredelse 
Gederams er udbredt i Mellemøsten (Lilleasien til Iran), Europa (Island til Rusland), Centralasien (Uralbjergene til Kamtjatka) og Nordamerika (Grønland til Colorado), og arten vokser på hele den skandinaviske halvø og i Danmark. I Norge er planten udbredt helt mod nord til Finnmark. I Danmark er den meget almindelig og kendt fra hele landet.  Arten er knyttet til lysåbne voksesteder på en svagt fugtig og sur bund, men med et højt indhold af næringsstoffer.

Den norske forsker Helge Ingstad påviste en norrøn bosætning ved l'Anse aux Meadows på Newfoundland ved at se, hvor gederamsen voksede. Ifølge Ingstad kan frøene ligge meget længe i jorden, indtil de aktiveres, når jorden rodes op. Planterne breder sig kun lidt i jord, der ikke har været «luftet».

Anvendt som mad 
På russisk hedder gederams ivan-tjaj (Ivan-te eller Johannes-te) og blev i uår anvendt til at koge suppe på. Den norske Gulag-fange Osvald Harjo fortalte, at fangerne fik serveret gederams-suppe helt frem til 1948. Planten er så jernholdig, at skeen, tænder og tunge bliver helt sorte. I Pravda blev Stalin afbildet, mens han spiste gederams-suppe. 

De tørrede blade af gederams anvendtes som teerstatning under begge verdenskrige.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Røde blomster
Biplanter
Skovbundsplanter
Grønlands flora
Natlys-familien
Song Shan

Song Shan (forenklet kinesisk: 嵩山; Pinyin: Sōng Shān), er et af de fem fem hellige bjerge i Taoismen og ligger i Dengfeng i bypræfekturet Zhengzhou i provinsen Henan syd for den Gule Flod i Kina. Det har en højde på 1.500 meter over havet.

Betegnelsen «de fem hellige bjerge» eller «de fem hellige bjerge» går tilbage til taoismen; det findes også en betegnelse med fire hellige bjerge som er knyttet til buddhistisk tradition.

For at kunne kommunikere med guderne befalede kongerne at der skulle bygges taoistiske templer på toppen af hver af de fem hellige bjerge. Ifølge taoistisk tro var disse bjergtoppe bosteder for udødelige, og at magiske lingzhisvampe, som giver evigt liv gror på bjergsiderne, og at kraften qi er mest udpræget her.

Song Shanbjergene har 36 toppe, og strækker sig over 60 km, og løber syd for og parallelt med Den gule flod i Kina.

De vigtigste toppe er Taishibjerget og Shaoshibjerget høyeste topp er på 1494 moh.

Skovene som dækker bjergområdet har fået stor mytisk kulturel betydning. Der findes træer som tillægges deres egen historie og iboende kraft. Blandt dem er Songyangakademiets «generalcypres», det «femterangs visdomstræ» i Shaolintemplet, jomfruhårtemplet i Fawangtemplet fra Han-dynastiets tid (206 f.Kr.-220 e.Kr.), «cypresskoven» i Zhongyuetemplet, «bodhitræet» i Yongtaitemplet, og mange flere. Skoven og træerne omtales ofte i kinesisk ældre og nyere litteratur.

I bjergområdet er der også mange kulturelt vigtige templer og andre anlæg. Det mest kendte er Shaolintemplet, hvor munkene har udviklet og fortsat praktiserer gamle kinesiske kampsportsdicipliner 　som qigong, qinggong og andre former for kung fu.

Der er også andre templer af stor betydning, som Zhongyuetemplet (kaldt «det lille palads»), Fawang- og Huishantemplerne (de to er Kinas ældste bestående tempelanlæg), og de to ældste astronomiske observatorier i Kina (begge bevaret i god tilstand). Tårnet i Songyuetemplet er det ældste buddhistiske tårn som eksisterer i landet. Det blev bygget under Det nordlige Wei-dynastis tid (520), har 15 etager og er er over 40 meter højt. Det er samtidig Kinas ældste polygonale tårn.

Songshan har også en stor mængde steleinskriptioner, mere end 2000, efterladt af fremtrædende kalligrafer som Yan Zhenqing, Su Dongpo, Huang Tingjian og Mi You.

Bjerge i Kina
Henan
South Yorkshire

South Yorkshire er et ceremonielt grevskab og et storbyamt (Metropolitan County) i England. Det tilhører Yorkshire og Humber-regionen, og grænser op til West Yorkshire, North Yorkshire, East Riding of Yorkshire, Lincolnshire og Nottinghamshire.
 
I grevskabet er der fire selvstyrende storbykommuner (Metropolitan Boroughs). Der er The Metropolitan Borough of Barnsley, The Metropolitan Borough of Rotherham, The Metropolitan Borough of Sheffield og The Metropolitan Borough of Doncaster.

Eksterne henvisninger 

Englands geografi
Metropolitan Counties i England
Johann Reinhold Forster

Johann Reinhold Forster (født 22. oktober 1729 i Vestpreussen, død 9. december 1798 i Halle) var en tysk rejsende og naturforsker, far til Georg Forster.

Efter at han havde studeret teologi i Halle, fik han 1753 præstekald nær Danzig, hvor han studerede matematik og etnologi. 1765 overdrog den russiske regering ham at foretage undersøgelser i Saratov-egnen, hvilket hverv han udførte i forening med sin søn Georg. Da han ikke fik passende vederlag for sit betydelige arbejde, rejste han 1765 til London og modtog kort efter professorposten i naturhistorie samt fransk og tysk sprog i Warrington i Lancashire.

Han nedlagde dog kort efter embedet og levede som privatmand indtil 1772, da han fik opfordring til som naturforsker at ledsage Cook på hans anden undersøgelsesrejse, dog på den betingelse, at han ikke selv publicerede noget om rejsen. Den udførlige beretning om den 3-årige rejse (Observations made during a voyage round the world) udgav hans søn på tysk 1779—80. 1780 blev han ved Frederik II's mellemkomst professor i Halle, hvor han forblev til sin død. Det skyldes Forster, at Australien blev anerkendt som selvstændig verdensdel. Blandt hans talrige arbejder må nævnes Liber singularis de Bysso antiquorum (1776), Zoologia Indica (1781) og Geschichte der Schiffahrt und Entdeckungen des Nordens (1784).

Eksterne henvisninger 

Opdagelsesrejsende fra Tyskland
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Personer i oplysningstiden
Botanikere med autornavne
Botanikere fra Tyskland
Tyskere i 1700-tallet
Personer fra Preussen
Flaming (Pink Floyd single)

"Flaming" er en sang af bandet Pink Floyd, og bliver præsenteret på bandets debutalbum, The Piper at the Gates of Dawn.

Pink Floyd sange
Singler fra 1967
See Emily Play

"See Emily Play" er den anden single af den britiske psykedeliske rock-gruppe Pink Floyd.

Pink Floyd sange
Singler fra 1967
Arnold Layne

"Arnold Layne" er den første single udgivet af den britiske psykedeliske rock-gruppe Pink Floyd, kort efter at have skrevet kontrakt med EMI.

Pink Floyd sange
Singler fra 1967
Strandvejens Dampsporvej

Strandvejens Dampsporvej var en sporvognslinje, der gik fra Trianglen ad Strandvejen til Klampenborg. Linjen, der blev drevet af A/S Strandvejens Dampsporvejs-Selskab, åbnede for driften 23. marts 1884.

Strækningen fra Trianglen til kommunegrænsen ved Slukefter Kro var i 1865-1868 anlagt af Copenhagen Railway Company og dennes arvtager Kjøbenhavns Sporvei-Selskab som en del af hestesporvognslinjen Hovedlinjen. Den blev afkortet til Trianglen, da den nye linje toges i brug.

Den nye linje var den første sporvognslinje udenfor København og den første og eneste danske sporvognslinje, der blev betjent med dampsporvogne. Et system, der havde været forsøg med før, og som andre steder som i Wien gjorde god fyldest i mange år. Men her viste der sig en række problemer. Bl.a. var de oprindelige maskiner for små; og nye sled for meget på de lette spor. Dertil kom en række ulykker, bl.a. fordi det larmende og hvæsende køretøj på den smalle og tæt trafikerede vej skræmte hestene, der løb løbsk. Skadesudredninger og faldende passagertal sled på selskabets økonomi, hvorfor driften blev indstillet 1. oktober 1892.

Samme dag genoptog Kjøbenhavns Sporvei-Selskab driften med hestesporvogne til Slukefter. Dampsporvejsselskabet forsøgte sig med indlejede hestesporvogne på resten af strækningen 1. maj – 31. august 1893, men herefter var det slut for selskabet, der afvikledes i 1896-1897. 1. juni 1897 kom der imidlertid atter hestesporvogne mellem Slukefter og Klampenborg, idet det nye selskab Hellerup Sporvejsselskab overtog strækningen. Fem år efter ophørte både dette selskab og trafikken, da strækningen 30. november 1902 overtoges af Tuborg-Klampenborg elektriske Sporvej. Det blev senere kendt som NESA og ombyggede strækningen til elektrisk sporvognsdrift og etablerede gennemgående drift til Rådhuspladsen i samarbejde med De kjøbenhavnske Sporveje.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Eiler Nystrøm: Fra Nordsjællands Øresundskyst 1938
  af Nils Kr. Zeeberg, Sporvejshistorisk Selskab, 1975.
 toptop.dk 

Sporveje i Danmark
Etableret i 1884
Transport i København
Strandvejen
Annika Langvad

Annika Langvad (født 22. marts 1984) er en dansk tidligere cykelrytter, der blandt andet er seksdobbelt verdensmester i henholdsvis mountainbike (5 gange på maraton distancen) og i XCO (1 gang). Hun er også landevejsrytter og blev ved DM i 2010 tredobbelt dansk mester ved at vinde såvel enkeltstart som holdløb (for Odder CK) og linjeløb. Med sit danske mesterskab i XCO 2017 vandt Langvad sin 24. nationale titel i disciplinerne MTB, cross og landevej. Hun kørte for Holte MTB Klub i årene 2008-2010, og hun har fra 2010 opnået støtte fra Team Danmark i den disciplin med henblik på at komme til OL i 2012. 

I 2010 skrev hun kontrakt med det tyske hold Fujibike Rockets som hun kørte for i årene 2011 og 2012. I 2013 kørte hun på det danske hold, Davinci-Specialized, som blev et springbræt videre til Specialized's fabrikshold. Her har hun kørt siden 2014. 

I 2011, 2012, 2014, 2017 og 2018 vandt hun verdensmesterskabet i mountainbike på maratondistancen (XCM). I 2016 vandt hun i Nové Město i Tjekkiet VM på OL-distancen. Hun føjede endnu en VM titel til samlingen ved at vinde sin femte XCM verdensmestertitel i 2017. Dermed var hun dobbelt regerende verdensmester fra juni til september 2017.

Annika Langvad er også noteret for fire World Cup-sejre. Den første kom i hus i italienske Val di Sole i 2015. I sæsonen 2016 vandt Langvad de to første World Cups i australske Cairns og tyske Albstadt. Året efter lykkedes det hende ligeledes at vinde den første World Cup i tjekkiske Nove Mesto, hvor hun året forinden var blevet XCO-verdensmester.

Langvad er én ud af kun tre kvinder, der har vundet det prestigefyldte etapeløb Cape Epic tre gange. 

Udover sine meritter på knopdæk har Langvad også bevist sin styrke ved VM i enkeltstart på landevej med en sjetteplads i 2013 og en i 2019 og vandt hun 2. pladsen i den Italienske endags klassiker Strade Bianche der samtidig var hendes debut i World Tour sammenhæng.

Kvalifikationen til OL 2012 lykkedes, idet Danmark med Langvad i spidsen netop holdt sig inden for de atten bedste nationer på den skæringsdato i maj 2012, som var afgørende for kvalifikationen. Som den bedste kvindelige danske mountainbikerytter blev Langvad udtaget, men hun var så uheldig at brække et ribben to uger, før hun skulle køre OL-løbet, og det medførte, at hun ikke var i stand til at stille op. Hun blev også udtaget til OL i Rio i 2016, hvor hun som verdensmester var en af favoritterne, men hun måtte nøjes med en elvteplads, 3:33 minutter efter den svenske vinder Jenny Rissveds.

Qua sine præstationer i 2016 indtog i en længere perioden førstepladsen på verdensranglisten.

I efteråret 2020 meddelte hun, lige inden VM i mountainbike, at hun indstiller cykelsportskarrieren med omgående virkning for at hellige sig en anden karriere. Hun blev uddannet tandlæge i 2016.

Referencer

Eksterne henvisninger  

 Annika Langvads hjemmeside
 

Kvindelige cykelryttere fra Danmark
Cykelryttere ved sommer-OL 2016
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 2016
Personer i Kraks Blå Bog
Personer fra Silkeborg
Jorge Larrionda

Jorge Luis Larrionda Pietrafesa (født 9. marts 1968 i Montevideo) er en uruguayansk fodbolddommer, som blandt andet har dømt Copa América, OL, VM-kvalificering, U-20 VM og U-17 VM. Han var én af dommerne ved VM i fodbold 2006. Dette var hans første VM på A-landsholdsniveau. Under VM i fodbold 2006 dømte han fire kampe. Ved gruppespilskampen mellem Italien og USA uddelte han i alt tre røde kort, og ved den ene semifinale mellem Portugal og Frankrig dømte han et straffespark, som Zinedine Zidane scorede på.

Igen ved VM i fodbold 2010 var han dommer, og han dømte blandt andet kampen mellem Australien og Serbien, som Australien vandt 2-1. Han dømte også ottendedelsfinalen mellem England og Tyskland, dog ikke uden at gøre sig uheldigt bemærket, idet han ikke dømte mål til England, da et skud fra Frank Lampard ramte overliggeren i det tyske mål og passerede mållinjen.

Kampe ved VM som hoveddommer

2010 
  –  (gruppespil)
  –  (gruppespil)
  –  (gruppespil)
  –  (ottendedelsfinale)

2006 

  –  (gruppespil)
  –  (gruppespil)
  –  (gruppespil)
  –  (semifinale)

Referencer 

Fodbolddommere fra Uruguay
Dommere i VM i fodbold 2006
Dommere i VM i fodbold 2010
Dommere i Copa América
Personer fra Montevideo
Rise Up

Rise Up er det ottende studiealbum fra Cypress Hill, som blev udgivet den 20. april 2010. Det er deres første album med nyt materiale i seks år, efter 2004's Till Death Do Us Part (Til døden os skiller), og deres første album til at blive udgivet på EMI's Prioritet Records, deres første eventyr væk fra Columbia, der håndteres alle deres tidligere udgivelser.

Trackliste 

Album fra 2010
Juan Gris

Juan Gris (født 23. marts 1887 i Madrid, død 11. maj 1927 i Boulogne-sur-Seine, Frankrig, egl. José Victoriano Carmelo Carlos González-Pérez) var en spansk maler som levede og arbejdede det meste af livet i Frankrig.  Med Pablo Picasso og Georges Braque er han en af hovedrepræsentanterne for kubismen. Gris malede især stilleben, hvor han satte billedelementer ved siden af og over hinanden som collage. 

Gris gik to år (1902–04) på Escuela de Artes y Manufacturas og lærte teknisk tegning. Året efter studerede han akademisk malerkunst hos maleren José Maria Carbonero.
1906 kom han til Paris og fandt sig til rette blandt de unge kunstnere Henri Matisse, Georges Braque, Fernand Léger og Amedeo Modigliani.

Gris leverede tegninger til vittighedsblade og begyndte at male for alvor fra 1910. To år senere havde han udviklet sin egen variant af kubismen. Han tog udgangspunkt i den analytiske kubisme, men bevægede sig i retning af den syntetiserende. Sammen med vennen Matisse blev paletten mere farverig og harmonisk, mens Picasso og Braque nærmest malede monokromatisk. Mange af arbejderne kan betragtes som stilleben.
1924 tegnede han scenografi og kostumer til Ballets Russes ledet af danseren Sergei Diaghilev.

Gris formulerede sine teorier om æstetik omkring 1924, da han også gav en forelæsning ved Sorbonne: Des possibilités de la peinture (om maleriets muligheder). Større udstillinger blev holdt i Galerie Simon i Paris, Galerie Flechtheim i Berlin 1923 og Galerie Flechtheim i Düsseldorf 1925. Han døde i Boulogne-sur-Seine ved Paris i en alder af fyrre år.

Eksterne henvisninger 

  Juan Gris på Wikiquote 
 Malerier  1887-1927; 60 billeder i stort format 
 The Athenaeum , o. 170 værker, oversigt 
 Juan Gris på ArtCyclopedia.com med mange yderligere henvisninger
 

Noter

Malere fra Spanien