kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tage Jespersen

Tage Jespersen (født 29. marts 1927 i Thisted - 28. juli 2008 i Hadsund) var den første borgmester for den nye Hadsund Kommune, der opstod efter kommunalreformen 1970. Tage var både født og opvokset i Thisted, hvor han sammen med sin svoger overtog faderens vulkanisørforretning. Makkerskabet holdt ikke længe, og han slog sig i 1956 ned som vulkanisør på Krügersgade i Hadsund. 

Først i 1960'erne blev han aktiv i politik for Venstre og blev i 1966 valgt ind i byrådet. I 1970 blev han borgmester i den nye Hadsund Kommune. Han satte et markant præg på kommunens og Hadsunds udvikling.

Efter kommunalvalget i 1985 fik Socialdemokratiet flertal i byrådet, og den 31. december 1985 forlod han borgmesterposten. I de senere år brugte Tage Jespersen stor energi på at få etableret et hospice i Hadsund, og han var til det sidste aktiv i projektet. Der arbejdes stadig med at få etableret et hospice i Hadsund.

Tage Jespersen døde af lungekræft i hjemmet i Hadsund. 

Han blev bisat fra Hadsund Kirke den 30. juli 2008.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Thisted
Danskere i 1900-tallet
Borgmestre i Hadsund
Borgmestre fra Venstre
Personer døde af kræft
Crossfaith

Crossfaith (クロスフェイス) er et japansk metalcore/industrial metal-band med trance og dubstep elementer fra byen Osaka. Bandet blev dannet i 2006.

Medlemmer
 Koie Kenta - Vokal
 Takemura Kazuki - Guitar
 Ikegawa Hiroki - Bas
 Amano Tatsuya - Trommer
 Tamano Terufumi - DJ, Keyboard.

 Groezrock 2013, Belgium

Diskografi
 Blueprint of Reconstruction (EP) - 2008
 The Artificial Theory For The Dramatic Beauty - 2009
 The Dream, The Space - 2011
 Zion (EP) - 2012
 Apocalyze - 2013
 Xeno - 2015

Eksterne henvisninger 

Official Website

Musikgrupper fra Japan
Metalgrupper fra Japan
Musikgrupper fra 2006
Retten i Aarhus

Retten i Aarhus (eller Byretten i Aarhus) er en dansk byret, der dækker Aarhus, Odder og Samsø Kommuner med ca. 320.000 indbyggere i alt.

Retten har til huse i Tinghuset på Vester Allé nr. 10 og nr. 12 i Aarhus. Vester Allé nr. 10 huser civilretten og strafferetten, samt grundlovsforhører, større retssager med videre. Vester Allé nr. 12 huser specialretterne, skifteretten og fogedretten, samt notaren. Tidligere var der også en afdeling i Kannikegade 16.

Fra 1993 til 2009 havde Retten i Aarhus også en landsdækkende funktion idet den administrerede Bilbogen og Personbogen for hele landet fra de blev oprettet i 1993. Og ligeledes Andelsboligbogen fra den blev oprettet den 1. januar 2005. Fra 1. maj 2009 blev disse funktioner overført til Tinglysningsretten i Hobro.

Bygningerne 

Tinghuset ligger placeret mellem Landsarkivet og Aarhus Arrest og er den største af Rettens to bygninger. Det er tegnet af arkitekterne K.A. Ludvigsen og Julius Hansen og stod færdig i 1906. Bygningens dekorationer, inklusiv de to løver i bronze som pryder indgangspartiet, er udført af Karl Hansen Reistrup. Tinghuset var oprindeligt indrettet til politivagt med detentionslokaler, stadslogens kontor, byfogeden og forligskommissionen, arrestforvarerens bolig og til amtsrådssal, men fungerer i dag alene som retsbygning. Tinghuset gennemgik omfattende renovationer og indvendige moderniseringer i årene 1998-2004 og igen i 2014-15.

Kannikegade 16 kendes i dag som "Postpalæ'et" i daglig tale og hed oprindeligt "Århus Post- og telegrafbygning". Den røde bygning er tegnet af Hack Kampmann og stod klar til indflytning i 1905.

Se også 
 Fredede bygninger i Aarhus Kommune

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Domstol.dk: Retten i Aarhus 

Århus
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Aarhus
Ulrik 3. af Mecklenburg-Güstrow

Ulrik III af Mecklenburg-Güstrow (5. marts 1527 – 14. marts 1603) var hertug af Mecklenburg fra 1555-56 til 1603. Fra 1550 til 1603 var han desuden som Ulrik 1. administrator af Fyrstbispedømmet Schwerin.

Gift med Elisabeth af Danmark. Deres datter Sophie giftede sig med Frederik II i 1572. 

Personer fra Schwerin
Huset Mecklenburg
Tyskere i 1500-tallet
Tyskere i 1600-tallet
Elster

Elster har flere betydninger:

 Elster (Elben) – en by i den tyske delstat Sachsen-Anhalt

 et tysk efternavn, der henviser til blandt andre
 Christen Elster (1763–1833) – norsk politiker og embedsmand
 Ernst Elster (1860–1940) – tysk germanist
 Jon Elster (født 1940) – norsk filosof og sociolog
 Julius Elster (1854–1920) – tysk fysiker
 Kristian Elster den ældre (1841–1881) – norsk forfatter
 Kristian Elster den yngre (1881–1947) – norsk forfatter og litteraturhistoriker
 Ludwig Elster (1856–1935) – tysk nationaløkonom
 Torolf Elster (1911–2006) – norsk journalist og forfatter
Ernst Elster

Ernst August Eduard Jakob Elster (født 26. april 1860 i Frankfurt a. M., død 6. oktober 1940 i Marburg) var en tysk sproglærd og litteraturhistoriker, bror til Ludwig Elster.

Elster studerede 1879-84 ved universiteten i Tübingen, Jena, Berlin og Leipzig. Han blev 1886 docent i tysk sprog og litteratur ved Queen Margaret College i Glasgow. Allerede to år efter vendte han tilbage til Tyskland og holdt som privatdocent forelæsninger i Leipzig, hvor han 1892 blev ekstraordinær professor. Elster gik 1901 til Marburg, hvor han 1903 blev ansat som ordentlig professor og 1915 var rektor. Han har udfoldet en betydelig litterær virksomhed: Heines Buch der Lieder nach der ältesten Drucken oder Handschriften (1887), Zur Entstehungsgeschichte des Don Carlos (1889), Goethes Grosskophta und Bürgergeneral (1894) og det store værk Principien der Litteraturwissenschaft I (1897), II (1911). Elster har besørget en udmærket kritisk udgave af Heines værker (1887 og følgende år) i 7 bind. Han var udgiver af Beiträge zur deutscher Litteraturwissenschaft og leder af det bibliografiske instituts kendte Leipzig-klassikerudgaver.

Kilder 
 

Filologer fra Tyskland
Germanister
Litteraturhistorikere fra Tyskland
Ansatte ved Leipzigs Universitet
Ansatte ved Marburgs Universitet
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Frankfurt am Main
Salmonsens
Ludwig Elster

Ludwig Hermann Alexander Elster (født 26. marts 1856 i Frankfurt a. M., død 30. december 1935 i Jena) var en tysk socialøkonom, bror til Ernst Elster.

Elster blev 1883 ekstraordinær professor i statsvidenskaber i Königsberg, 1887 ordentlig professor i Breslau samt 1907 gehejmeregeringsråd og foredragende råd i det pressiske kultusministerium. Han udgav 1887-1900 samlingen Staatswissenschaftliche Studien (6 bind), var 1891-97 medredaktør af månedsskriftet Jahrbücher für Nationalökonomie und Statistik og har sammen med Johannes Conrad, Wilhelm Lexis og Edgar Loening redigeret den monumentale Handwörterbuch der Staatswissenschaften (6 bind, 1890-97; 3. omarbejdede udgave i 8 bind, 1908-11), i hvilken han har skrevet blandt andet om arbejder- og befolkningsspørgsmål; alene har han redigeret den fortræffelige, mindre håndbog Wörterbuch der Volkswirtschaft (2 bind, 1898; 3. udgave 1911). Af bøger har han blandt andet skrevet Die Lebensversicherung in Deutschland (1880) og Die Postsparkassen (1881).

Kilder 
 

Nationaløkonomer fra Tyskland
Embedsmænd fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Frankfurt am Main
Salmonsens
Julius Elster

Johann Philipp Ludwig Julius Elster (født 24. december 1854 i Blankenburg am Harz, død 6. april 1920 i Bad Harzburg) var en tysk fysiker.

Elster studerede i Heidelberg og Berlin og blev 1879 Dr. phil. ved førstnævnte universitet. Siden 1881 har Elster været overlærer ved det hertugelige gymnasium i Wolfenbüttel, fra 1902 med professortitel. Næsten alle Elsters videnskabelige undersøgelser er udført i fællesskab med hans jævnaldrende kollega ved samme gymnasium, Hans Friedrich Geitel. Af deres talrige arbejder over lyselektricitet og luftelektricitet skal fremhæves: opdagelsen af den stærke lyselektriske virkning hos alkalimetallerne og dens anvendelse til fotometri og ganske særlig de betydningsfulde opdagelser af den atmosfæriske lufts ledningsevne og radioaktivitet.

Kilder 
 

Fysikere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Salmonsens
Appretur

Appretur (fr. apprêter 'gøre i stand, ordne') er mekanisk og/eller kemisk efterbehandling især af tekstilvarer for at give dem bedre egenskaber til bestemte formål, for eksempel stivhed og glans. Man taler også om at appretere for eksempel papir og læder. Kunstlæder er ofte en stærkt appreteret tekstilvare.

Se også 
 Kalandrering

Kilder 
 Kemiker Karl Meyer: Vareleksikon, 1924 side 44
  af kemiker Karl Meyer

Eksterne henvisninger 
  Se Wiktionarys definition på ordet apprêter (en)
 "Appretere" og "Appretur" hos Ordnet.dk/

Note



Tekstiler
Papir
Fremstilling
Salmonsens
Hapi

Hapi er nilguden i den egyptiske mytologi og sattes i forbindelse med den årlige oversvømmelse af Nilens bredder. Han er også en af guden Horus's fire sønner. I sin funktion som nilgud blev han vist som en tyk mand med bryster og sparsomt påklædt i et snoreskørt. Hans udseende symboliserede den frugtbarhed som vandet bragte med sig. Som en af Horus' sønner vogtede han, sammen med sine brødre, kanopekrukkerne. Brødrene havde også en anden vigtig opgave. Når en ny farao kom på tronen, forvandlede de sig til gæs og fløj ud til de fire verdenshjørner for at melde hans kroning.

 

Egyptiske guder
Henrik Goldschmidt

Henrik Chaim Goldschmidt (født 29. juni 1959) er solo-oboist i Det Kongelige Kapel og initiativtager til og leder af The Middle East Peace Orchestra.

Goldschmidt startede som 19-årig sin karriere i Odense Symfoniorkester. Han er uddannet på Det Fynske Musikkonservatorium hos professor Jørgen Hammergård 1976-1979 og på Karajan Akademiet i Vestberlin hos professor Lothar Koch. Han spillede i perioden 1981-1983 med Berliner Philharmonikerne og i perioden 1991-1993 i Det Philharmoniske Statsorkester Hamburg. Han har desuden repræsenteret Danmark i The World Symphony Orchestra. Siden 1986 er han ansat i Det kongelige Kapel som solooboist.

I 1987 var han med til at stifte Den danske Blæseroktet, med hvem han har vundet førsteprisen i DRs kammermusikkonkurrence i 1991 og modtaget en "Grammy" for "Årets klassiske udgivelse" i 1993.

Goldschmidts album "Phantasy - Music for Oboe", udgivet 1996 på pladeselskabet EMI, lå nummer et på den klassiske hitliste i seks uger.

I 2003 stiftede Henrik Goldschmidt The Middle East Peace Orchestra, som er et musikalsk samarbejdsprojekt mellem potentielle dødsfjender. Orkestret spiller traditionel jødisk, arabisk og kristen musik og turnerer over hele verden. Orkestret har spillet i København, Stockholm, Bodø, Paris, New York, Jerusalem, Hanoi og mange andre metropoler, men lægger endnu større vægt på at samle børn og skabe mulighed for et møde, der ellers ikke finder sted.

I 2011 stiftede Henrik Goldschmidt Goldschmidts Akademi, som er en gratis musikskole for børn på Nørrebro i København.

Goldschmidt komponerer musik til sit band, til teaterforestillinger og til film. Han spiller symfoniske børnekoncerter med alle landets symfoniorkestre sammen med sin musikalske makker, Harmonikavirtuosen Anders Singh Vesterdahl.

Goldschmidt har modtaget Jacob Gades legat, Dansk Musikerforbunds hæderspris, Emil Holms legat m.fl.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Henrik Goldschmidt | Det Kongelige Teater 
 Fyns Stiftstidende

Oboister fra Danmark
Komponister fra Danmark
Klassiske musikere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Kongelige kapelmusici fra Danmark
Jøder fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Vilhelmine Ernestine af Danmark

Vilhelmine Ernestine (20/21. juni 1650 – 22/23. april 1706) var en dansk prinsesse, der var kurfyrstinde af Pfalz fra 1680 til 1685. Hun var datter af kong Frederik 3. og dronning Sophie Amalie og gift med kurfyrst Karl 2. af Pfalz.

Biografi 
Vilhelmine Ernestine var den tredje datter af kong Frederik 3. i hans ægteskab med Sophie Amalie af Braunschweig-Lüneburg, datter af hertug Georg af Braunschweig-Lüneburg. Hendes far var blevet kronet til konge af Danmark og Norge den 23. november 1648, cirka halvandet år før hun blev født.

Den 24. juni 1671 blev hun forlovet på Sophie Amalienborg med Karl, arvingen til det kurfyrstelige Pfalz. De blev gift den 20. september 1671 i Heidelberg. 

Prinsesse Vilhelmine Ernestine fik en medgift på 100.000 rigsdaler og smykker til en værdi af 40.000 rigsdaler. Af sin svigerfar, Kurfyrst Karl Ludvig, fik hun amterne, byerne og slottene Germersheim og Oppenheim som livgeding.

Det arrangerede ægteskab blev langtfra lykkeligt. Prins Karl havde fra starten uvilje mod Vilhelmine Ernestine, som hans far havde tvunget ham til at gifte sig med mod sin vilje. Hendes ubetydelighed og hoffærdighed skal i følge tyske kilder have fjernet hende mere og mere fra ham, og der blev aldrig født børn i ægteskabet. I 1677 havde kurfyrst Karl Ludvig derfor planer om at få ægteskabet opløst, men planerne blev standset af Kurfystinde Charlotte.

Efter Kurfyrst Karl Ludvigs død den 28. august 1680 arvede de titlerne kurfyrste og kurfyrstinde af Pfalz. Som regent var Karl ødsel, svag og under indflydelse af en række dominerende favoritter. Han døde efter mindre end bare fem års regeringstid den 26. maj 1685. Da han og Vilhelmine Ernestine ingen børn fik, uddøde linjen Simmern med ham, og Kurpfalz tilfaldt den katolske linje Neuburg af Huset Wittelsbach.

Vilhelmine Ernestine flyttede derefter til Slottet Lichtenburg i Prettin i Sachsen, hvor hendes søster, Kurfyrstinde Anna Sophie, boede som enke. Her levede hun i mere end 20 år, før hun døde den 23. april 1706 på Lichtenburg. Hun blev begravet sammen med sin søster på Lichtenburg. I 1811 blev deres gravmæle flyttet til Freiberg Domkirke.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Prinsesser fra Danmark
Kongelige fra Norge
Huset Oldenburg
Jordgøg

Jordgøg () er en fugleart, der lever i Mexico og Mellemamerika.

Noter 
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger 

Mexicos fugle
Mellemamerikas fugle
Gøge
Hans Hagerup Falbe

Hans Hagerup Falbe (7. februar 1772 i København - 17. oktober 1830 i Stockholm) var en norsk embedsmand og musiker. 

Falbe blev 1815 udnævnt til stiftamtmand i Akershus Stift og amtmand i Akershus Amt. Han konstitueredes 1822 som statsråd og udnævntes dertil det følgende år, da han talte godt fransk og ikke var skikket til stiftamtmand. Han gjorde sig overmåde lidet gældende i de høje stillinger, som var ham betroede; som statsråd var han sjælden chef for noget regeringsdepartement, men oftest medlem af den norske statsrådsafdeling i Stockholm. 

Falbe var derimod en dygtig musiker med gode teoretiske kundskaber og talent som komponist; han havde ikke ringe fortjeneste af det musikalske liv i Norges hovedstad i begyndelsen af 19. århundrede og optrådte ofte som komponist af (til dels også udgivne) større musikværker, kantater for soli, kor og orkester, danse med mere.

Kilder 

 

Stiftamtmænd
Amtmænd fra Norge
Ministre fra Norge
Komponister fra Norge
Danskere i 1700-tallet
Nordmænd i 1800-tallet
Personer fra København
Salmonsens
Alumni fra Københavns Universitet
Slaget ved Værebro

Slaget ved Værebro stod i 1133 ved Værebro Å imellem Roskilde og Frederikssund mellem kongsemnerne Erik Emune og Magnus den Stærke. Magnus støttede sin far kong Niels og vandt sejren for kongen. Efter nederlaget ved Værebro mistede Erik Emune sin halvbroder Knud Lavards ejendomme i Slesvig, al støtte i Jylland og i sidste ende også herredømmet over Sjælland.

Efter belejringen af Slesvig 1131-1132 og Slaget ved Sejerø i 1132 måtte Erik Emune, der havde støtte fra Jylland, Slesvig og Skåne, opgive Jylland og trække sig tilbage til Sjælland. Han havde stor opbakning blandt borgerne i Roskilde, der fordrev Harald Kesja fra byens borg efter en belejring. Efter at høre det samlede Kong Niels en jysk flåde på omkring hundrede fartøjer med mellem 3.000 og 6.000 mand om bord.

Magnus den Stærke overtog ledelsen fra sin far. Han sejlede ned gennem Roskilde fjord, hvor han fandt Erik Emune med en flåde mellem Værebro Å og Kølholm (omkring Skuldelev, hvor der lå en spærring - Skuldelev-skibene). De kongelige styrker kunne ikke fortsætte og gik i land for at møde oprørshæren ved Værebro Å.

Efter det store slag måtte Erik Emune flygte til Skåne og derfra til Norge for at søge ly under kong Magnus. Mens Erik med sin kone Malmfrid Mstislavlsdatter og frillesøn Svend forblev i Bergen, fór Magnus den Stærke, kong Niels og Harald Kesja hårdt frem mod borgerne i Roskilde, som havde ydet afgørende støtte under belejringen af Haraldsborg, som blev fuldstændigt ødelagt bl.a. med hjælp fra tyske købmænd, der havde bistået med at fremstille en blide.

Harald Kesja lemlæstede alle tyskere, som han kom over og overtalte kongen til at straffe borgere i Roskilde af tysk afstamning med at afskære deres næser. Denne straf blev ellers kun anvendt mod mænd, der bedrev hor. Det vakte stor harme i Tyskland, hvor kong Lothar var blevet kejser. Lothar havde støttet Erik Emune, som var hans undersåt Knud Lavards halvbror.

Referencer 

Værebro
Danmark i middelalderen
Begivenheder i 1133
Værebro
Haraldsborg

Haraldsborg var i tidlig middelalder et borganlæg ved Roskilde. Borgen blev ifølge Saxo opført i begyndelsen af 1100-tallet af Harald Kesja og erobret og ødelagt i 1133 af Erik Emune, efter at et trætårn, der kunne dreje, var blevet tilintetgjort af en blidekastet sten. Bliden var ganske ny krigsteknologi i Danmark på dette tidspunkt, og tyske købmænd fra Roskilde blev derfor sat til at hjælpe. Harald hævnede sig herefter på alle tyskere i Roskilde, ved at skære næserne af dem.

I 1400-tallet nævnes en kongelig ladegård på stedet. På Haraldsborg er fundet en møntskat fra efter 1134 og en skat med kalk og disk, der også var fra første halvdel af 1100-tallet.

Referencer 

Voldsteder i Roskilde Amt
Fredede fortidsminder i Danmark
Roskilde
Emiliano Viviano

Emiliano Viviano (født 1. december 1985) er en italiensk professionel fodboldspiller, som spiller for den tyrkiske Süper Lig-klub Fatih Karagümrük

Klubkarriere

Brescia 
Viviano begyndte sin karriere hos Brescia, dog fik han sin seniordebut hos A.C. Cesena, som han var udlånt til i 2004-05 sæsonen. Efter han vendte tilbage the Brescia blev han deres førsteholdsmålmand over de næste fire sæsoner.

Inter, Brescia lån og Bologna 
Viviano blev hentet af Inter Milan i januar 2009 i en aftale hvor at han var ejet 50/50 af Inter og Brescia. Han blev lånt tilbage til Brescia for resten af 2008-09 sæsonen.

Bologna købte i sommeren 2009 50% af Vivianos rettigheder fra Brescia, og havde hermed delt ejerskab med Inter. Viviano spillere herefter som Bolognas førstevalgsmålmand.

Inter retur og Genoa 
Viviano returnede til Inter i juni 2011 som del af den delte ejerskab. Inter besluttede i august 2011 at bytte rettighederne til Viviano med Genoa i bytte for Juraj Kucka. Spillerne forblev dog ved deres klubber da Viviano havde en skade som holdte ham ude hele 2011-12 sæsonen.

Palermo 
I januar 2012 købte Palermo Genoas 50% rettighed af Viviano, og han skiftede til klubben.

Leje til Fiorentina 
Palermo købte i juli 2012 Inters 50% rettighed, og havde nu fuldt ejerskab. De lånte herefter Viviano til Fiorentina.

Leje til Arsenal 
Viviano blev i september 2013 udlånt til Arsenal, men spillede aldrig for klubben.

Sampdoria 
Viviano skiftede i august 2014 til Sampdoria på en lejeaftale som blev gjort permanent i juli 2016.

Sporting CP 
Viviano skiftede til Sporting CP i juni 2018.

Lån til S.P.A.L. 
Viviano blev udlånt til S.P.A.L. i januar 2019.

Fatih Karagümrük 
Viviano skiftede august 2020 til Fatih Karagümrük.

Landsholdskarriere

Ungdomslandshold 
Viviano har repræsenteret Italien på flere ungdomsniveauer, og har repræsenteret Italien ved Sommer-OL 2008.

Seniorlandsholdet 
Viviano gjorde sin debut for seniorlandsholdet den 7. september 2010.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Personer fra Firenze
Fodboldspillere fra Italien
Fodboldspillere fra Brescia Calcio
Fodboldspillere fra AC Cesena
Fodboldspillere fra Bologna FC
Fodboldspillere fra FC Internazionale Milano
Fodboldspillere fra U.S. Palermo
Fodboldspillere fra ACF Fiorentina
Fodboldspillere fra Arsenal F.C.
Fodboldspillere fra UC Sampdoria
Fodboldspillere fra Sporting Clube de Portugal
Fodboldspillere fra S.P.A.L.
Fodboldspillere fra Fatih Karagümrük S.K.
Deltagere for Italien ved sommer-OL 2008
Anna Sophie af Danmark (flertydig)

Anna Sophie af Danmark kan henvise til flere personer:

 Anna Sophie af Danmark (1647–1717) - datter af Frederik 3. af Danmark og gift med kurfyrst Johan Georg 3. af Sachsen
 Anna Sophie Reventlow (1693-1743) – datter af Conrad Reventlow og gift med Frederik 4. af Danmark.

Se også 
 Annesofie
Skyggens lærling

Skyggens Lærling () er en fantasyromanserie på 15 (Snart 16) bøger af forfatteren John Flanagan, der har også skrevet Våbenbrødre, som foregår i samme verden. Det første bind i serien blev udgivet den 1. november 2004, mens det sidste udkom den 27. november 2019.

Skyggens Lærling har solgt over tre millioner eksemplarer i flere end 16 lande. Alle femten bind er oversat til dansk.

Serien handler om drengen Will og hans vilde eventyr, sammen med sin mentor Halt, Horace, Alyss, prinsesse Cassandra (Evanlyn), den frække hest Tug og mange andre figurer, som man møder gennem bøgerne. Han er 15 år, og bor sammen med en gruppe af andre forældreløse børn. Man følger hans udvikling fra lærling til ranger og til sidst selv mentor.

Bøger i serien 
 Gorlans Ruiner (The Ruins of Gorlan)
 Den Brændende Bro (The Burning Bridge)
 Det Vinterfrosne Land (The Icebound Land)
 Pagten med Skandierne (Oakleaf Bearers)
 Troldmanden i Nord (The Sorcerer in the North)
 Belejringen af Macindaw (The Siege of Macindaw)
 Løsepenge (Erak's Ransom)
 Clonmels Konger (The Kings of Clonmel)
 Halt i Livsfare (Halt's Peril)
 Kejseren af Nihon-Ja (The Emperor of Nihon-Ja)
 De Tabte Historier (The Lost Stories)
 Kongens Ranger (The Royal Ranger)
 Røde Ræv Klanen (The Red Fox Clan)
 Duellen i Araluen (Duel at Araluen)
Den Forsvunde Prins (The Missing Prince)
Flugten fra Falaise* (Escape from Falaise)

Romanserier
Yaya Sanogo

Yaya Sanogo (født 27. januar 1993) er en fransk fodboldspiller med ivorianske rødder, der spiller for Toulouse FC, som angriber. Han har tidligere repræsenteret blandt andet Arsenal i England.

Landshold 
Sanogo har spillet for adskillige ungdomslandshold.  
I 2008-2009 sæsonen spillede han for U16 landsholdet. Her spillede han 18 kampe og scorede imponerende 18 mål.
I 2009-2010 sæsonen spillede Sanogo for U17 landsholdet. Han spillede 16 kampe, og scorede denne gang blot ni mål.
I 2010-2011 sæsonen repræsenterede Sanogo U18 landsholdet. Her spillede han dog kun ni kampe og scorede kun to mål.

I dag spiller han for U20 landsholdet (2013-) samt for U21 landsholdet (2011-).

Klubkarriere

AJ Auxerre 
Sanogo spillede i en periode for AJ Auxerres ungdoms hold. Men den 26. januar 2010 fik Sanogo endelig sin førsteholdsdebut i en Coupe de France imod Sedan Ardennes, hvor kampen endte 3-0 efter straffesparkskonkurrence eftersom kampen endte 1-1 i den permanente spilletid. Han startede på bænken, og blev skiftet ind i 108' minut. Dette var blot en dag før hans 17-års fødselsdag, så det vil sige at han var imponerende 16 år, da han fik sin debut.
Han fik sin liga debut den 5. maj 2010 i et 2-1 nederlag imod Lyon.

Sanogo spillede i sine 3 år hos klubben mange reserveholdskampe, da man mente, at han stadig var for uerfaren og for ung til få fast spilletid hos førsteholdet. Dog spillede han 21 kampe og scorede 11 mål for førsteholdet.

Arsenal F.C. 
Den 1. juli 2013 blev det offentliggjort, at Sanogo som blev regnet som et stor talent, skiftede til Premier League-klubben Arsenal FC. Han fik trøje nummer 22, eftersom den gamle indehaver af nummeret Francis Coquelin, var lejet ud til SC Freiburg. 

Sanogo fik sin debut den 24. august 2013 imod Fulham. Han startede på bænken, men blev i 81' minut skiftet ind i stedet for Lukas Podolski. Arsenal vandt kampen 3-1.

Sanogo blev i sin tid hos klubben bl.a. en af de nominerende til at vinde Golden Boy Awarden 2013.

Artikler 
 Fransk stortalent vil til Arsenal 
 Arsenal scorer fransk stjernefrø 
 Arsenals stjernefrø startede fransk sejr
 Tålmodig Sanogo har masser af tid

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Frankrig
Fodboldspillere fra AJ Auxerre
Fodboldspillere fra Arsenal F.C.
Fodboldspillere fra Crystal Palace F.C.
Fodboldspillere fra Toulouse FC
Fodboldspillere fra Charlton Athletic F.C.
Fodboldspillere fra AFC Ajax