kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Komparator (digital elektronik)

Indenfor den digitale elektronik er en komparator et kredsløb der kan sammenligne digitale signaler og afgøre om de er ens, og i modsat fald eventuelt hvilket signal der er "størst".

I praksis fås færdiglavede komparatorer som integrerede kredsløb, og de sammenligner to grupper af digitale signaler. De simplere komparatorer angiver om hvert signal i den ene gruppe er det samme som det tilsvarende signal fra den anden gruppe: Hvis hver af de to signalgrupper repræsenterer et binært tal, er dette en indikation af om de to tal er ens eller ej.

Mere avancerede komparatorer tager imod to binære tal A og B, repræsenteret ved to grupper à et antal digitale signaler, og indikerer så om A og B er ens, og hvis ikke; hvilket tal der er størst. Disse komparatorer har ofte også særlige indgange, så hvis antallet af signaler, eller bits, i hver af de to grupper ikke slår til, kan man koble flere komparatorer sammen og dermed skabe et kredsløb der kan sammenligne tilstrækkelig mange bits.

Se også
Komparator

Digitale kredsløb
Anders Thiset

Anders Thiset (født 25. februar 1850 i København, død 14. juli 1917 sammesteds) var en dansk historiker, genealog, heraldiker og arkivmand.

Thiset var søn af overvagtmester ved Livgarden til hest Hans Andersen Thiset (1817 -1864) og Anne Kirstine Rasmusdatter (1824 – 1876) og blev født i København. Efter i 1864 at have afsluttet sin skolegang i Melchiors Borgerskole med præliminæreksamen blev han samme år ansat som assistent i intendanturen for den kongelige civilliste, og herfra trådte han 1. januar 1883 over i en assistentstilling ved statens arkivvæsen (fra 1889 Rigsarkivet), hvor han 1889 blev arkivsekretær og 1897 arkivar i Rigsarkivets 1. afdeling, en stilling han beholdt frem til 1915. 7. december 1877 ægtede han Ingeborg (født 21. april 1852), datter af gårdejer og amtsrådsmedlem Lars Hansen (Stenagergård i Sengeløse Sogn).

Thiset, hvis første genealogiske afhandling om den ældre danske adel fremkom i 1879 (i Historisk Tidsskrift), leverede også siden i forskellige tidsskrifter en række bidrag indenfor dette sit specialfags område, enkelte også af rent personalhistorisk indhold. Sammen med H. R. Hiort-Lorenzen udgav han Danmarks Adels Aarbog fra 1884, hvori på en ubetydelighed nær alle de fuldstændige stamtavler skyldtes ham, ligesom også de stilfulde våbenafbildninger. Også i det af ham udgivne pragtværk Danske adelige Sigiller fra det 15., 16. og 17. Aarhundrede (1898-1905), er samtlige afbildninger gengivelser af hans tegninger. Nyt dansk Adelslexikon (1904) byggede naturligt videre på arbejdet fra adelsårbogen. Det var også Thiset, der stod for udgivelsen af Danske kongelige Sigiller samt sønderjydske Hertugers og andre til Danmark knyttede Fyrsters Sigiller 1085-1559 (1917). Mindre heraldiske arbejder af ham var hans artikel "Om danske By- og Herredsvaaben" i Tidsskrift for Kunstindustri (1893-1894) og "Bemærkninger om dansk Heraldik" i Aarbøger for nordisk Oldkyndighed og Historie (1902). For Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie, som han blev medlem af i 1896 og var sekretær for fra 1902, udgav han Eline Gøyes Jordebog (1892) og Danske adelige Brevkister (1897).

Han var formand for den danske afdeling af Samfundet for dansk-norsk Genealogi og Personalhistorie (1904-1917), udenlandsk medlem af Kungliga Samfundet för Utgifvande af Handskrifter rörande Skandinaviens Historie i Stockholm og Ridder af Dannebrog.

Thisets tilknytning til svigerfamiliens bopæl i Sengeløse Sogn var medvirkende til hans bidrag til genrejsningen af Snubbekorset i 1903.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 
 
 Nekrolog

Embedsmænd fra Danmark
Historikere fra Danmark
Heraldikere fra Danmark
Genealoger fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Lill Lindfors

Lill Lindfors (født Maj Lillemor Lindfors 12. maj 1940 i Helsingfors, Finland) er en finlandssvensk-svensk sangerinde og entertainer.

Fra revy til Melodi Grandprix 
Lill Lindfors har tilbragt sit voksne liv i Sverige, og hun debuterede i Uddevalla i 1960 som revyskuespiller. Året efter debuterede hun som sangsolist på plade, og hun viste derved tidligt en alsidighed i underholdningsverdenen. Op gennem 1960'erne spillede hun fortsat revy, blandt andet sammen med Hasseåtage, og hun spillede Anita i den første svenske opsætning af West Side Story. Dertil kommer sammen med Owe Thörnqvist en omfattende turnevirksomhed i de svenske folkeparker samt show på Hamburger Börs i Stockholm. I løbet af 1970'erne blev det klart, at Lill Lindfors var den førende svenske showdronning. Det var derfor et naturligt valg at lade hende, der selv havde deltaget i det internationale Melodi Grandprix, være den ene af værterne, da Sverige arrangerede showet i 1985. Her chokerede hun seere over det meste af Europa, da skørtet på hendes kjole blev revet af midt i showet. Det viste sig dog, at det var et planlagt nummer, og med sin humor kombineret med sexappeal og musikalitet fik hun efterfølgende positiv kritik for dette.

Teaterdirektør og UNICEF-ambassadør 

I 1980'erne var hun en overgang teaterdirektør, lige som det blev til en håndfuld filmindspilninger. Blandt disse var en rolle i Venner for altid, en dansk ungdomsfilm af Stefan Henszelman fra 1987. Desuden har hun afholdt seminarer om kropssprog. Endelig kan det nævnes, at Lill Lindfors er UNICEF-ambassadør.

Musik 
Allerede tidligt afslørede Lindfors en sofistikeret musikalitet, og hun stillede sig ikke tilfreds med at indspille almindelige popsange. Hun fik stor betydning for, at bossa nova og samba blev kendt i Norden, hvilket f.eks. kan findes i numre som "Jag tycker inte om dig" og hendes eget nummer "Musik ska byggas utav glädje". I 1966 vandt hun det svenske melodigrandprix med nummeret "Nygammal vals", der blev nr. 2 ved Eurovision Song Contest. Ellers er det mest kendte nummer med Lindfors nok "Du är den ende" fra 1967, der blev et stort hit, også i Danmark.

Blandt hendes senere meritter kan nævnes en duet med Lars H.U.G. I de senere år har hun primært sunget jazz samt svenske digte tilsat ny musik.

Noter

Eksterne henvisninger 

 

Sangere fra Sverige
Musikere fra Finland
Personer fra Helsinki
Deltagere ved Eurovision Song Contest 1966
Værter ved Eurovision Song Contest
Sveriges Eurovision Song Contest-deltagere
Rudolf Barsjaj

Rudolf Barsjaj (  ; født 1. oktober 1924, død 2. november 2010) var en russisk dirigent og bratschist.

Han stiftede i 1956 Moskvas Kammerorkester og har blandt andet optrådt med Dmitrij Sjostakovitj og Svjatoslav Rikhter.

I 2000 færdiggjorde han sin rekonstruktion og orkestrering af Gustav Mahlers ufuldendte 10. symfoni, som første gang blev opført af St. Petersborgs Symfoniorkester.

Han har senere vakt opsigt med sin indspilninger af Gustav Mahlers 5. symfoni fra 1999 og indspilningen af sin rekonstruktion af den 10. symfoni fra 2001. Begge indspilninger med Junge Deutsche Philharmonie.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Moscow Chamber Orchestra

Dirigenter fra Rusland
Junge Deutsche Philharmonie

Junge Deutsche Philharmonie (Tyske ungdoms symfoniorkester) er et tysk symfoniorkester og består af et udvalg af de bedste elever fra de tyske musikkonservatorier. Orkesteret har hjemsted i Frankfurt og støttes af Bundesland Hessen. Det blev stiftet i 1974.

Eksterne henvisninger/kilder 
http://www.jdph.de/

Symfoniorkestre fra Tyskland
Frankfurt am Main
Etableret i 1974
Magasinområde

Magasinområde beskriver i trafikken det vejareal der ligger umiddelbart før et trafiklys. Det areal der er beregnet til at køretøjer holder stille og venter på at lyset skifter til grønt, så de kan fortsætte kørslen.

Transportinfrastruktur
Busbane

En busbane er en kørebane på vejen der er forbeholdt busser i fast rutefart.

Banen er med jævne mellemrum mærket med teksten BUS malet på kørebanen. Her må ikke forekomme anden færdsel (f.eks. biler, turistbusser eller taxier), og der må ikke standses eller parkeres. Dog er enkelte busbaner kombineret med svingbaner til højre eller venstre for den øvrige færdsel.

De første busbaner i verden blev etableret i Hamborg i 1962 og blev så stort et fænomen at der blev lavet restriktioner i 1971.

De fleste busbaner etableres i højre side af vejen, således at busserne kører tættest på kantstenen hvor stoppestederne normalt placeres. Enkelte steder laves dog stoppesteder midt på vejen, som det var tilfældet tidligere foran Østerport Station og som det stadigvæk er på Trianglen i København, hvor udadgående biltrafik på Østerbrogade kører højre om stoppestedet for udadgående busser. Endvidere ses det også sådan ude ved Lygten ved Nørrebro Station, hvor gaden primært er forbeholdt busser, og varebilerne derfor må svinge til højre, højre om busstoppestedet.

Nogle steder laves lange busbaner, så busserne over flere kilometer holdes adskilt fra den øvrige trafik, mens man andre steder laver korte busbaner på steder der altid sinker busserne. Det kan være bestemte lyskryds med skæv tidsfordeling af grøntider eller andre lokale forhindringer.

Enkelte steder i Danmark og flere steder ude i verden ses også ensrettede veje der er ensrettede eller helt spærrede for almindelig trafik, men hvor busser kan køre begge veje. F.eks ses det BRT-lignende system “Den kvikke vej” der går fra Fredens Bro mod Haraldsgade i København, og størstedelen af Nørrebrogade hvor kun bus- og varekørsel er tilladt.

Efterhånden som flere personbilister mister tålmodigheden i bilkøerne og ulovligt benytter busbanerne har det været nødvendigt at etablere bussluser mange steder for at personbiler ikke skal optage pladsen og dermed ophæve effekten af busbanen. Også parkering i busbaner er et problem som mange buschauffører kæmper med, idet de ofte har svært ved at flette ind i den øvrige trafik når bilisterne er opmærksomme på skillelinien mellem banerne og ikke kan se den forhindring der er foran bussen. Ofte er der parkerings- eller standsningsforbud skiltet langs busbanerne, men hvis der ikke er forbud, bør man teoretisk holde i bilbanen uden på busbanen, således at bussen kan køre højre om. Visse steder tillades dog af- og pålæsning i busbanerne uden for myldretiden.

Se også 
 Bussignal
 Bussluse

Vejens udstyr
Achim von Arnim

Achim von Arnim kan hentyde til to personer:

 Ludwig Achim von Arnim (1781-1831) – en tysk digter.
 Achim von Arnim (maler) (1858-1891) – en tysk maler og barnebarn af digteren og Bettina von Arnim.
Berliner Philharmonikerne

Berliner Philharmonikerne er et symfoniorkester baseret i Berlin, der al sin tid er blevet regnet for et af de fineste orkestre i verden.

Den gamle Berliner Philharmoniker bygning blev ødelagt under bombardementerne af Berlin i 1944. Siden 1963 har orkesteret haft hjemme i Hans Scharouns bygning Philharmonie Berlin, i daglig tale Philharmonie.

Historie 

Orkestret blev grundlagt i 1882 af musikere fra Benjamin Bilses Kapel. Til en turné til Warszawa havde Bilse købt billetter på 4. klasse til sine musikere. Det forbitrede dem, så 54 af dem grundlagde deres eget orkester. En af dem var den danske fløjtenist og komponist Joachim Andersen, der også var assisterende dirigent for orkestret. De første år var præget af vanskeligheder, indtil koncertagenten Hermann Wolff tog over og fik tidens fremmeste dirigent Hans Guido von Bülow som orkestrets leder. Herefter steg orkestrets stjerne hurtigt med opførelser af de fornemste dirigenter og komponister. Hans Richter, Felix von Weingartner, Richard Strauss, Gustav Mahler, Johannes Brahms og Edvard Grieg dirigerede alle orkesteret.

I 1895 blev Arthur Nikisch chefdirigent. Han blev i 1923 fulgt af Wilhelm Furtwängler. Under og efter anden verdenskrig var Leo Borchard chefdirigent, og efter hans død tog Sergiu Celibidache over. Furtwängler vendte renset tilbage i 1952 og blev til sin død i 1954.

Hans efterfølger var den legendariske Herbert von Karajan, som blev til 1989. Claudio Abbado, der var den næste i rækken, udvidede repertoiret med værker fra den modernistiske periode.

I 2002 overtog den britiske Simon Rattle posten som kunstnerisk leder.
Han afløses i 2018 af Kirill Petrenko.

I dag spiller Jesper Busk Sørensen basun (fra 2009).

Orkesterets kunstneriske ledere 
 Hans Guido von Bülow (til 1893)
Richard Strauss (1894-1895)
 Arthur Nikisch (1895 – 1923)
 Wilhelm Furtwängler ( 1922 – 1945 og 1952 – 1954)
 Leo Borchard (1945)
 Sergiu Celibidache (1945 – 1952)
 Herbert von Karajan (1954 – 1989)
 Claudio Abbado (1989 – 2002)
 Sir Simon Rattle (2002 – 2018)
 Kirill Petrenko (2018 -)

Referencer

Ekstern henvisning 
 http://www.berliner-philharmoniker.de
 – Digital Concert Hall

Symfoniorkestre fra Tyskland
Philharmonikerne
Etableret i 1882
Koncertsale i Tyskland
Tamil Nadu

Tamil Nadu () er en delstat i det sydlige Indien. Staten grænser mod nord til staten Andhra Pradesh, mod vest til Kerala og mod nordvest til Karnataka. Hovedstaden er Chennai (bedre kendt som Madras, indtil 1996) og den nuværende statsminister i Tamil Nadu er M.K. Stalin.

Delstaten har et areal på ca. 130.058 km² og et indbyggertal på 72.147.030 (2011).

Tamil Nadu huser også Indiens næststørste filmindustri Kollywood, som producerer mange film.

Politik

Statistik 
Delstatsministre i Tamil Nadu

Noter
Orm

En orm er en generel betegnelse for et aflangt dyr uden ben. I normal dansk kaldes krybdyr i gruppen Serpentes sædvanligvis for slanger, selvom der findes undtagelser som eksempelvis hugorm. Betegnelsen dækker derfor helt ubeslægtede væsner som hugorm, stålorm, regnorm og pæleorm.

Mytologisk betydning 

Orm har på olddansk også haft betydning i retning af drage. Derfor bliver mange mytologiske væsner kaldt for orme selvom vi i dag ville betegne dem som drager. De klassiske eksempler herpå er midgårdsormen og lindorme.

Se også 
 Slange
Rapsodi

En rapsodi er et stykke musik der er sammensat af flere andre musikstykker; det kan sammenlignes med det der på nutidigt dansk musiksprog hedder mega-mix.

Musik
Hans von Bülow

Hans Guido Freiherr von Bülow (født 8. januar 1830 i Dresden, død 12. februar 1894 i Cairo) var en tysk komponist, klavervirtuos og en af det 19. århundredes kendeste orkesterledere.

Han lærte at spille klaver hos Friedrich Wieck og senere hos Franz Liszt. Han ægtede i 1857 dennes datter Cosima og fik med hende døtrene Daniela og Blandine. Bülow var en nær ven af Richard Wagner og uddannede sig hos ham til dirigent. I 1864 fik han ved Richard Wagners hjælp stillingen som hofkapelmester i München og dirigerede her uropførelserne af Tristan und Isolde i 1865 og Die Meistersinger von Nürnberg i 1868. Ægteskabet med Cosima opløstes i 1867, da hun havde indledt et forhold til Richard Wagner. Bülow blev senere gift med skuespillerinden Marie Schanzer.

Efter skilsmissen opholdt han sig to år i Firenze og blev derefter hofkapelmester i Hannover. Fra 1880 til 85 var han leder af hofkapellet i Meiningen. Hans ry som dirigent og pianist skaffede ham talrige turneer, og den sidste del af hans liv var præget af en voldsom koncertaktivitet bl.a. 18 til U.S.A., hvor han begejstrede publikum.

Fra 1887 til 1893 var Hans von Bülow den første chefdirigent for Berliner Philharmonikerne, der hurtigt voksede til et af de mest anerkendte orkestre.

Sine sidste år levede han i Hamborg, hvor han bl.a. blev ven med Gustav Mahler. Han døde i 1894 i Kairo, under et ophold der skulle forbedre hans helbred. Begravelsen foregik i Michaeliskirche i Hamborg, hvor sørgehøjtideligheden gav Mahler ideen til sidste sats i sin 2. symfoni. Han ligger begravet på Ohlsdorfer Friedhof i Hamborg.

Blandt Hans von Bülows elever var Karl Heinrich Barth, der blev lærer for Artur Rubinstein, og Wilhelm Kempff.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Komponister fra Tyskland
Pianister fra Tyskland
Dirigenter fra Tyskland
Romantikkens komponister
Hofkapelmestre
Hans von
Personer fra Dresden
Friherrer fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Prinsesse Alexandra (flertydig)

Prinsesse Alexandra kan referere til følgende personer:

 Prinsesse Alexandra af Danmark (1844-1925) – gift med Edvard 7. af Det Forenede Kongerige.
 Prinsesse Alexandra af Grækenland (1870-1891) – gift med Storfyrst Paul af Rusland
 Prinsesse Alexandra af Grækenland (1921-1993) – gift med Peter 2. af Jugoslavien.
 Grevinde Alexandra af Frederiksborg (født 1964) – Prinsesse Alexandra i perioden 1995-2007, tidligere gift med Prins Joachim af Danmark.
 Prinsesse Alexandra af Berleburg (født 1970) – datter af Prinsesse Benedikte af Danmark.
 Prinsesse Alexandra af Luxembourg (født 1991) – datter af Storhertug Henri af Luxembourg.
 Prinsesse Alexandra af Hannover (født 1999) – datter af prins Ernst August 5. af Hannover og prinsesse Caroline af Monaco
Herbert Blomstedt

Herbert Blomstedt (født 11. juli 1927 i Springfield, Massachusetts i USA) er en svensk dirigent.

Historie 
Blomstedt, der havde svenske forældre, flyttede i en alder af to tilbage til Sverige. Han studerede ved Kungliga Musikhögskolan og senere hos Igor Markevitch og Jean Morel ved Juilliard School i New York og Leonard Bernstein ved Berkshire Music Center.

For sine fortjenester for dansk musik er Herbert Blomstedt udnævnt til Ridder af Dannebrog og han har også modtaget både Carl Nielsen-prisen og Sonnings Musikpris i 2016. Han vandt Salzburg-dirigentkonkurrencen i 1955.

Han har været kapelmester for Norrköpings Symfoniorkester (1954-62), Oslo Filharmoniske Orkester, for Malmö SymfoniOrkester (1962-1963), DR Radiosymfoniorkestret (1967-1977), Sveriges Radios Symfoniorkester, Staatskapelle Dresden (1975-1985), San Francisco Symphony (1985-1995), NDR Sinfonieorchester (1995-1998) og Leipzig Gewandhausorchester fra 1998-2005.
I dag er han æresdirigent for DR Radiosymfoniorkestret, NHK Symphony Orchestra og Bamberger Symphonikerne. Han bærer desuden titlen Conductor Laureate for San Francisco Symphony Orchestra.

Som syvendedagsadventist øver han ikke fredag aften og lørdag, som kirken holder som sabbat. Dog afholder han koncerter i tidsrummet, da han ikke føler det er arbejde.

Herbert Blomstedt har indspillet en stribe værker på plademærkerne EMI, Eterna, Denon, Decca, Deutsche Gramophon, RCA og Querstand. Med DR Radiosymfoniorkestret indspillede han i 70'erne samtlige symfonier og koncerter af Carl Nielsen.

Med Staatskapelle Dresden indspillede han samtlige Beethovens og Schuberts symfonier, Antonín Dvořáks 8. symfoni, Bruckners 4. og 7. symfoni, Mozarts sidste fire symfonier samt diverse divertimenti og koncerter, Ein Heldenleben, Till Eulenspiegels lustige Streiche, Metamorphosen, Tod und Verklärung, Also sprach Zarathustra og Don Juan af Richard Strauss, Max Regers violinkoncert samt klaver- og klarinetkoncerter af Carl Maria von Weber.

I 1987 skrev Herbert Blomstedt en eksklusiv kontrakt med pladeselskabet Decca. I de følgende år indspillede han en række værker med San Francisco Symphony Orchestra på dette plademærke. Blandt de mest betydningsfulde indspilninger bør nævnes symfonierne af Carl Nielsen og Sibelius, Beethovens 1. og 3. symfoni, Berwalds 1. og 4. symfoni, Richard Strauss' Alpensymphonie samt 4. og 6. symfoni af Bruckner.

Med Gewandhausorchester har Herbert Blomstedt bl.a. indspillet Brahms 4. symfoni (Decca), Bruckners 8. symfoni (Querstand), Bruckners 9. symfoni (Decca), Felix Mendelssohns to klaverkoncerter (på Decca med Jean-Yves Thibaudet), High Mass af Sandström (Deutsche Grammophon) og Elias af Mendelsohn (RCA).

Eksterne henvisninger 
 Herbert Blomstedt, æresdirigent for DR Symfoniorkestret 
 Herbert Blomstedt, Conductor Laureate   

Dirigenter fra Sverige
Riddere af Dannebrog
Syvendedags-adventister
Modtagere af Léonie Sonnings musikpris
Palermo

Palermo (siciliansk: Palermu eller Palemmu) er hovedbyen og hovedsæde for den italienske region Sicilien. Byen er også hovedbyen i provinsen Palermo.

Historie 
Palermo blev grundlagt af fønikerne og forblev fønikisk helt til første puniske krig (264 f.Kr. – 241 f.Kr.), da Sicilien blev erobret af romerne.

I det 9. århundrede, da muslimer invaderede Nordafrika, erobrede de Palermo i 831 og senere hele øen Sicilien i 965. Det var også muslimerne, som flyttede Siciliens hovedstad fra Syrakus til Palermo. I den muslimske periode var Palermo en vigtig handelsby.

Palermo blev erobret af normannerne i 1072 og blev hovedstaden i Kongeriget Sicilien; og indgik i 1194 i det Tysk-Romerske Rige. Sicilien og Palermo blev overdraget til Aragonien og i 1491 til Spanien. Kongeriget Siciliens forening med kongeriget Napoli til kongeriget Begge Sicilier i 1816 gjorde, at Palermo fik en sekundær betydning. Ved Siciliens tilslutning til Italien i 1860 genvandt Palermo som Siciliens hovedby sin tidligere vigtige position.

Referencer 

Byer på Sicilien
Fønikien
Norrköpings Symfoniorkester

Norrköpings Symfoniorkester er et af Sveriges professionelle symfoniorkestre. Det blev grundlagt i 1912 og har hjemme i koncerthuset De Geerhallen, som ligger midt i Norrköping.

Blandt chefdirigenterne kan nævnes Heinz Freudenthal 1936-52, Herbert Blomstedt 1954-62, Everett Lee 1962-72, Franz Welser-Möst 1986-91, Junichi Hirokami 1991-96, Ole Kristian Ruud 1996-99 og fra 1999 Lü Jia.

Symfoniorkestre
Musik fra Sverige
Symfoniorkester
Oslo Filharmoniske Orkester

Oslo Filharmoniske Orkester er Norges største symfoniorkester. Det blev grundlagt i 1919.

Blandt chefdirigenterne kan nævnes Johan Halvorsen, Øyvind Fjelstad, Herbert Blomstedt, Miltiades Caridis, Okko Kamu, Mariss Jansons og André Previn.

Fra 2006 overtog Jukka-Pekka Saraste som chefdirigent.

Ekstern henvisning 
Oslo Filharmonien 

Filharmoniske Orkester
Symfoniorkestre
Musik fra Norge
Vindere af Spellemannprisen
Hydrofob

Hydrofob betyder vandskyende, vandafvisende. 

I kemien bruges det som betegnelse for et molekyle eller en del af et molekyle, der er upolært, da upolære molekyler ikke er blandbare med vand. 

Et typisk eksempel på et hydrofobt stof er olie, mens sæbe er et eksempel på et stof med både en hydrofob og en hydrofil ende. Hvis et sådant molekyle opløses i vand, vil de hydrofobe ender fra flere molekyler klumpe sammen, og molekylerne danne miceller, eller de hydrofobe ender vil beklæde overfladen, hvilket forklarer sæbes evne til at danne skum. Hvis der er hydrofobe stoffer i kontakt med opløsningen, kan de opløses inde i micellerne, så hydrofobe stoffer er opløselige i sådan en opløsning, hvilket forklarer sæbes evne til at gøre fedt vandopløseligt.

Hvis Ethanol både er polær og upolær er det både hydrofob og hydrofil. 

Intermolekylære kræfter
Kemiske egenskaber
Midnat

Det er midnat, når Solen er længst under horisonten – eller, hvor der er midnatssol, når Solen står lavest på himlen.

Midnat er døgnets modsætning til middag.

I moderne tid er midnat tidspunktet, hvor der skiftes fra et døgn til det næste, klokkeslættet 00:00:00. Tidligere begyndte næste dag, når solen gik ned – derfor går jødedommens sabbat fra solnedgang fredag aften til solnedgang lørdag aften.

Tid
Middag

Middag har flere betydninger:
Middag (tidspunkt) – tidspunkt midt på dagen
Middag (måltid) – et måltid
Middag (tidspunkt)

Middag er det tidspunkt hvor Solen står højst på himlen eller mindst mulig under horisonten i løbet af et døgn - hvilket er ækvivalent med klokkeslættet ca. 12:00:00 ved normaltid - og ca. 13:00:00 ved sommertid. Det eksakte tidspunkt hvor Solen står højst varierer op til ca. 17 minutter før eller efter det angivne klokkeslæt i løbet af et år. Middag er døgnets modsætning til midnat.

Grunden til klokkeslætsvariationen af det eksakte tidspunkt hvor Solen står højst skyldes, at jordens kredsløb om Solen, ikke er eksakt cirkulær. Herudover anvendes i dag ikke solure til at definere døgnets 24 timer. Hvis man gjorde det, ville både døgnvarighed (kaldet soldag), timer, sekunder skulle have varieret deres eksakte tider gennem året. (uddybende Kalender#Kalenderproblemer)

Tid
Solen