kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Europe

Europe er et svensk rockband, som stadig er aktive i dag. De huskes mest for deres kæmpehit, The Final Countdown.

Biografi 
Europe blev dannet i 1979 i Väsby, Sverige af forsanger Joey Tempest, guitarist John Norum, bassist Peter Olsson og trommeslager Tony Reno. I 1981 forlod Peter Olsson bandet og blev erstattet af John Levén. I starten gik de under navnet Force, men i 1982 skiftede de navn til Europe. Året efter udgav de deres debutalbum, og i 1984 udkom deres andet album, Wings of Tomorrow. Ved den lejlighed forlod Tony Reno bandet og blev erstattet af Ian Haugland. Derudover kom Mic Michaeli til og blev bandets keyboardist.

I 1986 fik Europe sit helt store gennembrud med albummet The Final Countdown, som på verdensplan solgte over 6 millioner eksemplar. Titelnummeret solgte også flere millioner singler og lå nummer 1 på hitlisterne i 26 lande. På trods af succesen forlod John Norum bandet for at starte en solokarrierer og blev erstattet af Kee Marcello. To år senere udkom bandets 4. album Out of This World. Det blev dog ikke den helt samme succes som The Final Countdown og solgte således kun 2 millioner eksemplar. Tre år senere udkom Prisoners in Paradise, men det fik ikke nær den samme opmærksomhed som de forgående albums. I 1992 blev medlemmerne enige om at holde pause fra bandet. Denne pause skulle vise sig at blive længere end forventet (11 år), da "Joey Tempest" bl.a havde en kontrakt på 3 solostudiealbums, der skulle opfyldes først. 

I 2004 blev bandet genforenet og udgav samme år et albummet Start From the Dark. 

I 2006 udkom bandets syvende album Secret Society. 

Europes ottende studiealbum Last Look at Eden, udgives i 2009.

Gruppens niende album Bag of Bones udkom i 2012 og fik flotte anmeldelser. "Joey T." udtalte i den anledning: "feels like the 'prequel' to our first album, with a 2012 punch. (...) It took some time but we have arrived!".

Europes tiende album udkom i 2015 og var kraftigt inspireret af Thin Lizzy og det tidlige Black Sabbath.

Medlemmer

Nuværende medlemmer 

 Joey Tempest (Forsanger)
 John Norum (Guitarist)
 John Levén (Bassist)
 Mic Michaeli (Keyboardspiller)
 Ian Haugland (Trommeslager)

Tidligere medlemmer 

 Kee Marcello (Guitarist)
 Peter Olsson (Bassist)
 Marcel Jacob (Bassist)
 Tony Reno (Trommeslager)

Diskografi

Album 

 Europe (1983)
 Wings of Tomorrow (1984)
 The Final Countdown (1986)
 Out of This World (1988)
 Prisoners in Paradise (1991)
 Start from the Dark (2004)
 Secret Society (2006)
 Last Look at Eden (2009)
 Bag of Bones (2012)
 War of Kings (2015)
 Walk the earth (2017)

Opsamlinger 

 1982-1992 (1993)
 1982-2000 (1999)
 Rock the Night: The Very Best of Europe (2004)
 Best of... 1984-91 (2005)

DVD / Blu-ray 

 Rock the Night: Collectors Edition (2004)
 The Final Countdown Tour 1986 (2004)
 Live from the Dark (2005)
 (Live) Almost Unplugged (2008) (CD/LP)
 Live! At Shepherd’s Bush, London (2011)
 Live Look at Eden (2011)
 Live at Sweden Rock: 30th Anniversary Show (2013)

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Musikgrupper fra Sverige
Har spillet på Roskilde Festival
Hård rock-grupper
Pelle Erobreren (roman)

Pelle Erobreren er en roman i fire dele (Barndom, Læreår, Den store kamp og Gryet) af Martin Andersen Nexø og udkom på Gyldendal 1906-10. Den kom langt senere som tranebog.

Hovedpersonen er Pelle, der er søn af svenskerne Lasse og Bengtha. Efter Bengthas død flytter Lasse og Pelle til Bornholm og får plads på proprietærgården Stengården, hvor de har laveste rang. De bor i et hjørne af kostalden. Men trods vilkårene er Pelle fuld af gåpåmod og livslyst. Efter mange genvordigheder på gården og i landsbyskolen bliver Pelle skomagerlærling, og som udlært flytter han til København.

Hans drøm er at erobre verden og gøre den til et bedre sted at leve i for den samfundsklasse han tilhører. Det resulterer i, at han kæmper og deltager aktivt i arbejderbevægelsens kamp for retfærdighed.

Romanens første del blev i 1987 filmatiseret af Bille August som filmen Pelle Erobreren.

Handling

Gryet 
I den fjerde og sidste bog i romanen ”Pelle Erobreren” vender Pelle hjem fra tugthuset til sin kone og sine børn. Han har to børn med sin kone, Ellen, men da han kommer hjem, er der et tredje barn, nemlig hans tidligere nabos barn. En ganske ung pige Pelle gjorde gravid, som døde i barselsseng. Barnet er Pelles og derfor har Ellen taget sig af det.  

Det første lange stykke tid er det Ellen, der tjener til dagligdagen. Pelle starter selv som skomager, da han ikke er i stand til at finde et arbejde. Skomagertjansen giver ikke mange penge. 

Ellen har en drøm om at åbne et hotel for artister. Pelle vil ikke stå i vejen for hendes lykke og låner pengene til hende af en ågerkarl. Det går dog ikke helt som planlagt med det lille hotel, og familien kommer nu virkelig i pengeproblemer. En rigmand og ven ved navn Brun hjælper dem dog ud af kniben ved at betale deres gæld. Pelle låner flere penge af Brun og starter også sin egen lille skomagerfabrik. Det går nu fremad for familien, og de beslutter at flytte på landet i et hus, kaldet Gryet. Ved hjælp af Bruns penge lykkes det Pelle at købe huset, grundene omkring og at bygge nye huse. Dette skal fungere som bolig og fællesskab for arbejderne på Pelles fabrik. Byggeriet går stødt fremad, og bogen ender lykkeligt.
	
Det ender med, at Pelle virkelig sejrer på alle fronter. Han bliver i stand til at forsørge sin familie, han får succes med skofabrikken og med andre store projekter, han skaber gennem dette også nye arbejdspladser, og han får endda overskud i hverdagen til at have andre folk boende og tid til at tænke mere på sin familie.

Bøger af Martin Andersen Nexø
Ditte Menneskebarn

Ditte Menneskebarn er en roman af Martin Andersen Nexø skrevet i perioden 1917-21.

Handling 

Ditte er et uægte barn af Sørine, der ikke vil kendes ved hende, så Ditte må bo hos sin elskede mormor, Bedste.

Da Ditte bliver 9 år, vil Sørine – som i mellemtiden er blevet gift med Lars Peter – have Ditte tilbage. Men Sørine er streng, og Ditte må lave alt derhjemme og kommer derfor ofte for sent i skole.

Hun holder af sine søskende og sin stedfar, men længes stadigvæk hjem til Bedste. Når det bliver for meget, forestiller Ditte sig, at hun sidder ved Arresø og drømmer sig hjem til Bedste eller et andet sted, som er så dejligt, at intet kan beskrive det.

Men skolen holder Ditte meget af, allermest af sangtimerne. Første gang hun hører hele koret synge, bryder hun ud i gråd. Den eneste sang hun kender er Bedstes spindevise, som handler om, hvordan Ditte finder en prins og alt ender godt.

Da hun en dag synger den højt i skolen, er der en af pigerne, der siger: Hun tror nok hun får en prins, hvortil læreren svarer: Det gør hun nok også ....

Det sker dog ikke. Som 17-årig fik hun et barn med en søn på den gård, hvor hun tjente. Han svigter og hun bliver vist bort. Herefter tager hun forefaldende arbejde rundt omkring, får et barn til og tager et forældreløst barn til sig.

På grund af sin hjælpsomhed bliver hun udnyttet og misbrugt og dør som 25-årig i et fattigkvarter i København.

Filmatisering 
Første del af bogen blev filmatiseret i 1946 af Bjarne Henning-Jensen med Tove Maës i titelrollen. Filmen er optaget på statens kulturkanon.

Eksterne henvisninger 
 Ditte Menneskebarn på Litteratursiden.dk
 Ditte Menneskebarn  på Kulturkanon.kum.dk

Bøger af Martin Andersen Nexø
Litteratur i 1921
Kulturkanonen
Laki

Denne artikel omhandler vulkanområdet Laki, for sproget Laki, se Laki (sprog).

Laki er et vulkanområde i det sydlige Island. Kraterne ligger på række og kaldes Lakagígar. I 1783 skete der her et vulkanudbrud, som er ét af de største, man har haft på jorden siden sidste istid. Det regnes til størrelse 6 på VEI-skalaen.

Det begyndte pinsedag den 8. juni 1783 og fortsatte til februar 1784. Præsten Jón Steingrimsson fra Prestbakki har i sit berømte ”ildskrift” berettet om naturkatastrofen, og han kalder sin afhandling ”Enkel og sand skildring af vulkanudbruddet i Skaftafellsyssel året 1783.” Vulkanudbruddets udvikling beskrives nøjagtigt fra dag til dag. ”Hvilken gru der gik her på Sida, da en vulkanild blussede i vest og en anden øst og nord for os, mægter jeg ikke at skildre. Dørene ud mellem disse flammende lavastrømme gik fra solens punkt klokken ni om morgenen til stedet, hvor den er klokken halv to…. Dog fyldtes dette mellemrum ofte af røg og kvælende ilddunste af størrelse og overmagt som kraterskyerne med deres utålelige lugt og stank, hvilke var af en sådan beskaffenhed fra det vestre krater, og dets tågeskyer således at mærke, som når stenkul bliver slukket i hengemt urin eller et eller andet besk. Men fra det østre krater var det som der blev brændt våd arve eller den slags vandplanter. Så slog alt dette sammen i ét. ”

Revnen, der blev dannet, var ca. 25 km lang, og da den åbnede sig, revnede tufbjerget Laki, der ligger midtvejs på kløften. Fra 8. juni til 29. juli var kun kraterrækken sydvest for Laki aktiv, og lavaen strømmede gennem elven Skaftás leje og udfyldte det helt med de glødende masser. 29. juli åbnedes revnen også nordøst for Laki og lavaen flød ud i et andet elveleje. Lavastrømmen flød hen over og tilintetgjorde gårde, huse og kirker, og samtidig afgav den giftige gasser, der bevirkede, at græsset over hele Island blev ødelagt i denne sommer. Hele Europas klima blev påvirket af udbruddet, fordi vegetationen blev beskadiget af de giftige luftarter. Også Amerika, Asien og Afrika blev berørt.

Man har anslået, at magmaet fra Lakagígar har haft et volumen på 12,3 kubikkilometer og har afgivet 10 millioner tons svovldioxid. Græsmangel og fluorforgiftning fra asken medførte hungersnød for husdyrene. Man vurderer, at 50% af kvæget, 79% får og 76% heste omkom. Herefter fulgte også hungersnød for menneskene, omkring titusinde døde, dvs. en femtedel af den islandske befolkning. Island hørte jo på det tidspunkt under Danmark, og der var faktisk alvorlige overvejelser om, hvorvidt man skulle evakuere hele befolkningen til Danmark. Ideen blev dog hurtigt opgivet.

I dag er Lakagígar et pragtfuldt naturområde med fantastiske farver, grønt mos, røde slagger og sort, vulkansk aske.

Se også 

 Grímsvötn

Eksterne links 

 Grimsvötn - vulkansystemet ændrede Europas historie. Videnskab.dk 2011
 Laki: the making of a fire. Volcano Cafe

Vulkaner i Island
Vognmand

En vognmand er en person eller en juridisk person (altså et selskab), der er ansvarlig for ét eller flere køretøjer, der benyttes erhvervsmæssigt. Det vil typisk være taxi, bus eller lastbil.

Typisk skal man i EU have en tilladelse til at være vognmand. 

 Godsvognmænd har en godstilladelse
 Busvognmænd har en bustilladelse (EP-tilladelse)
 Taxivognmænd har en tilladelse til taxikørsel (bevilling)

Herudover kan man være vognmand med tilladelse til limousine eller til sygetransport.

For at opnå tilladelse til at blive vognmand skal man gennemgå og bestå et kursus godkendt af Færdselsstyrelsen. Desuden skal der stilles en økonomisk sikkerhed.

I visse firmaer er der flere vognmænd, bl.a. i familiefirmaer hvor to generationer eller et antal søskende er fælles om at drive virksomheden.
Andre selskaber – især aktieselskaber – har en valgt bestyrelse med en direktør, der varetager lederposten. 

En godsvognmand kan samtidig være speditør, men typisk sidder der en uddannet speditør med kundekontakt via telefon, fax og e-mail og modtager opgaver, hvorefter det er speditørens arbejde at vide, hvilken vognmand der kan løse opgaven mest hensigtsmæssigt og så booke denne vognmand til opgaven.

Stillingsbetegnelser
Otte akkorder

Otte akkorder er en dansk film fra 1944, instrueret af Johan Jacobsen. Det er en episodefilm, hvor vi følger en lakplades vandring i flere forskellige situationer.

Medvirkende
 Erling Schroeder
Eyvind Johan-Svendsen
 Asbjørn Andersen
 Peter Malberg
 Hans-Henrik Krause
 Bodil Kjer
 Gunnar Lauring
 Poul Reumert
 Poul Reichhardt
 Charles Wilken
 Petrine Sonne
 Ebbe Rode
 Helle Virkner
 Ib Schønberg
 Elith Pio
 Johannes Meyer
 Olaf Ussing
 Buster Larsen

Eksterne henvisninger 
 

Spillefilm fra Danmark
Danske film fra 1944
Film instrueret af Johan Jacobsen
Ledbus

En ledbus er en bus, der for at have ekstra passagerpladser er fast forbundet til en anhænger.

Lovmæssigt er en ledbus sidestillet med et sættevognstog. Dog må en ledbus være op til 18,75 m hvor et sættevognstog normalt kun må være 16,50 m.

Der er gennemgang fra forvogn til anhænger, hvilket gør det kompliceret at opbygge sammenkoblingen. Mellemdelen er normalt en stor drejeskive, hvor både forvogn og anhænger er monteret på. Rundt om denne er en presenningslignende, fleksibel lukning, som også bruges på visse tog. Denne skal dels beskytte mod vejrlig, men mere vigtigt beskytte, således at passagerer ikke falder af eller kommer til skade. Lukningen har givet køretøjet kælenavnet harmonikabus.

Nogle producenter har haft succes med at lægge motoren bagerst i anhængeren, således at gulvet i hele vogntoget er lavt og velegnet til kørestole, barnevogne og dårligt gående.

Siden 1. juni 2000 regnes en ledbus i Danmark som ét køretøj og den skal derfor have almindelige gule nummerplader foran og bagpå. Til og med 31. maj 2000 blev ledbusser regnet som sættevognstog, og de skulle derfor have almindelige gule nummerplader på forvognen og en gul anhængerplade bag på anhængeren. Den bageste forvognsplade kunne af gode grunde ikke sidde bag på forvognen og skulle derfor opbevares "et passende sted" i bussen, typisk i handskerummet.

I visse lande køres der med ledbusser på op til 25 meters længde og i sjældne tilfælde op til 28 m, hvor bussen er opbygget som en forvogn med to anhængere.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Bustyper
Mani (film)

Mani er en dansk film fra 1947. Blandt de medvirkende kan nævnes:
Ib Schønberg, Maria Garland, Johannes Meyer, Gull-Maj Norin, Erni Arneson, Angelo Bruun, Preben Neergaard og Asbjørn Andersen. 
Denne film er formodentlig én af Ib Schønbergs bedste.

Eksterne henvisninger 
 

Spillefilm fra Danmark
Danske film fra 1947
Lægen

Lægen er en novelle fra 1998, skrevet af Mads Brenøe. Teksten er meget postmodernistisk orienteret, og skildrer en læges søgen efter en mere indholdsfyldt hverdag.

Historien 

En læge finder sit liv ualmindeligt kedsommeligt – han følger de samme rutiner hver eneste dag, og ligeledes gør samfundet. Hans kone er efter hans egen heller ikke specielt tiltrækkende – rent fysisk. Men hans egen morale bliver overskredet og sat på en prøve. For at få det sjovere stiller han bevidst forkerte diagnoser til patienterne, og han skifter sin kone ud med en meget yngre en – og omsider har han fået det der i hans øjne er en mere indholdsfyldt og farverig hverdag.

Noveller
Mads Brenøe

Mads Brenøe (født 24. februar 1968) er en dansk forfatter uddannet fra Forfatterskolen 1991. Han er kendt for sine meget aggressive og voldelige tekster, der bl.a. omhandler incest og brutal vold. Hans første novellesamling udkom i 1993, med navnet "Så megen vrede". Siden har opmærksomheden omkring ham ikke været stor.

Den mest omdiskuterede novelle, han har udgivet er fra "Så megen vrede", er "Eva" som omhandler en ensom psykopats tortur og projekt med en voksen kvinde. Brenøe imponerer med sit velformulerede ordbrug, og brugen af jeg-fortæller i denne novelle efterlader os med en skræmmende følelse af ambivalens for hovedpersonen. En ambivalens af både afsky og forståelse.

Han beskriver i sine noveller de skæve og anonyme eksistenser, og altid på en måde, så man ved en gennemgående analyse kan få en forståelse for, hvordan disse mennesker er, og hvorfor de er, som de er.

Bibliografi 
 Fristeren (1993)
 Så megen vrede (1993)
 Det mørke (1994)
 Victors Victor (1995)
 Folk (1996)
 David Feldts efterladte papirer (1997)
 Det har ikke spor med sex at gøre (1998)
 Føde (2000)
 Det grønne øje (2001)
 Bjerget (2001)

Andre udgivelser 
 Fisk (radiodrama) (1996)
 Møtrikker

Filmmanuskript 
 Surferne kommer (1998)
 Humørkort-stativ-sælgerens søn (2002)

Tv-serie 
 Løjserne

Udvalgte tekster 
 Lægen (1998)

Eksterne henvisninger 
 

Novelleforfattere fra Danmark
Børnebogsforfattere fra Danmark
Romanforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Jacksonville

Jacksonville er en by i den amerikanske delstat Florida med  indbyggere. Byen er beliggende i den nordøstlige del af delstaten ved St. Johns-floden og tæt på denne flods udløb i Atlanterhavet.

Jacksonville er administrativt centrum i det amerikanske county Duval County.

Byens oprindelse 
Byen er grundlagt i 1791 og hed oprindeligt Cowford. I 1822 omdøbtes byen til Jacksonville efter Floridas guvernør og USA's 7. præsident, Andrew Jackson.

Flådeby 
Byens placering ved det store flodudløb har gjort, at Jacksonville har hele to U.S. Navy-baser ved byens havn, der er Floridas tredje største.

Referencer

Eksterne henvisninger
Mani

Mani har flere betydninger:
 Mani (sindstilstand)
 Mani (halvø) en halvø på Peloponnes i Grækenland
 Mani (film)
 Mani (profet)
 Mani – en anden stavemåde for Måne (nordisk gud)
Kommunitetet

Kommunitetet (i nyere tid også kaldet Københavns Kommunitet) er en stiftelse grundlagt af Frederik 2. 1. maj 1569. Formålet var at støtte trængende studerende og yngre kandidater ved Københavns Universitet.

Det ældste kommunitet 
Ved grundlæggelsen bestod støtten i, at 100 studerende skulle bespises dagligt. Finansieringen stammede fra kronens korntiende fra 92 sogne og 153 bøndergårde fra krongodset, som blev overladt til stiftelsen. Som en slags forløber for stiftelsen havde Helliggejst Hospital i København 29. september 1555 fået kronens korntiende af 39 sogne og skulle til gengæld dagligt bespise 20 studerende.

1573 opførtes en særskilt bygning (ved siden af Universitetsbygningen, den såkaldte Studiegård), hvor 100 studenter bespistes 2 gange om ugen og holdt disputere-øvelser på latin. 1. juli 1623 kom Kommunitetets støtte også til at bestå af husly til studerende, da Regensen blev taget i brug. Det var en bolig til brug for alumnerne som Christian 4. havde ladet opføre, idet han lånte kommunitetet penge til at afkøbe arvingerne efter kansleren Christian Friis dennes tidligere residens, og denne omdannedes 1619—23 til bolig for cirka 120 studenter. Kort forinden var kommunitetsalumnernes antal blevet forøget fra 100 til 120, og noget senere fik endnu 24 fattige studenter "Kongens Kost". 1736 ophørte bespisningen, og alumnerne fik kostpenge i stedet.

Fra 1880'erne til nedlæggelse i 1983 
Fra 1880'erne uddelte kommunitetet 32 kroner månedlig i indtil 4 år til 160 studenter og yderligere 8 kroner om måneden til 100 Regens-alumner, men efterhånden voksede formue og
indkomst vokset så stærkt, at kommunitetet omkring 1900 kunne understøtte over 200 studenter på 2, 3 eller 4 år, med stipendier, der med dyrtidstillæg udgjorde 900 kroner årlig (i alt cirka 300000 kroner årlig). Kommunitetet uddelte i denne periode desuden 75000 kroner årligt i anden understøttelse til de studerende (som understøttelse af Kommunitetets midler, der da også begyndte at blive udbetalt til kvindelige studerende, som kandidatstipendier, rejsestipendier og stipendier til unge videnskabsmænd). Kommunitet rådede over meget betydelige kapitaler (cirka 10 millioner kroner) og store indtægter (cirka 450000 kroner) og havde også understøttet Universitetet, når særlige krav som opførelse af nye bygninger og lignende til videnskabens fremme (f.eks. Universitetsbiblioteket, det naturhistoriske museum, botanisk have, Studiegården) krævede betydelige pengemidler. Kommunitetet havde en egen styrelse, der valgtes af den almindelige lærerforsamling. 

Kommunitetet har også medfinansieret Rigshospitalet, der stod færdigbygget 1910, og senere Studentergården og Kvinderegensen. 

I 1983 overgik Kommunitetets tilbageværende formue til Københavns Universitets Kollegiesamvirke af 1983, som Regensen samme år blev en del af.

Eksterne henvisninger
 Regensens historie 

Københavns Universitet
Etableret i 1569
Ophørt i 1983
Stiftelser i København
Aarhus Universitetshospital, Århus Sygehus

Aarhus Universitetshospital, Århus Sygehus blev dannet 1. januar 2007 ved en sammenlægning af Århus Kommunehospital, Århus Amtssygehus, Marselisborg Hospital og Samsø Sygehus. De fire  fortsatte dog nogle år,  men Århus Kommunehospital blev en del af Skejby Sygehus i 2019, og bygningerne nu overtaget af Aarhus Universitet.

Marselisborg Hospital rummer nu MarselisborgCentret der er et samarbejde mellem Aarhus Kommune og Region Midtjylland, der er et centerfor samarbejde  mellem offentlige og private organisationer, samt institutioner fra sundheds-, social- og beskæftigelsesområdet.

Samsø Sygehus er omdannet til Samsø Sundheds- og Akuthus.

Området med det tidligere Århus Amtssygehus  skal udvikles til et nyt og attraktivt bykvarter.

Århus Sygehus er en del af Aarhus Universitetshospital, mens sygehusets officielle navn fra 1. januar 2004 blot var Århus Sygehus.

Sammen med Skejby Sygehus udgør Århus Sygehus det lokale sygehus for Aarhus og omegn. Der arbejdes i øjeblikket på at gennemføre et af landets største sygehusbyggeri nogensinde, idet hele Århus Sygehus skal flyttes ud i nye bygninger på Skejby Sygehus.

Pr. 21. maj 2005 råder sygehuset over ca. 900 hospitalssenge fordelt på 20 afdelinger.

1. januar 2011 fusioneredes Aarhus sygehus og Skejby Sygehus til Aarhus Universitetshospital.

Referencer 

 Århus Sygehus

Hospitaler i Region Midtjylland
Universitetshospital, Århus Sygehus
Århus Amtssygehus

Århus Amtssygehus blev indviet i 1898 og var et selvstændigt sygehus frem til 1. januar 2004, hvor det blev en del af Aarhus Universitetshospital, Århus Sygehus. Det er beliggende ved Ringgaden i Aarhus, mellem Viborgvej og Silkeborgvej på Vesterbro i Aarhus Midtby.

Sygehuset lå oprindelig på Ingerslevs Boulevard, men flyttede 1935 til de nuværende bygninger, der er tegnet af arkitekt Axel Høeg-Hansen.

I 2004 fusioneres Århus Amtssygehus og Århus Kommunehospital til Aarhus Sygehus, som per 1. April 2007 fik navnet Aarhus Universitetshospital, Århus Sygehus.

Fredag 2.november 2018 lukkede hospitalet, og flyttede til Aarhus Universitetshospital i Skejby. Bygningerne overtages af Aarhus Kommune, der i 2015 købte  Amtssygehuset af Region Midtjylland for 400 millioner kroner.

Ekstern henvisning 

 Århus Amtssygehus – hjemmeside fra Jydsk Medicinhistorisk Selskab 

Amtssygehus
Etableret i 1898
Ophørt i 2003
Nedlagte hospitaler i Danmark
Fødselsstiftelsen

Fødselsstiftelsen var en institution, oprettet i 1750, hvor ugifte kvinder kunne føde uden at opgive hverken deres eget eller faderens navn til myndighederne.

I begyndelsen havde Fødselsstiftelsen (under navnet "Jordemoderhuset" eller "Fødselshuset") til huse i jordemoder Inge Petersens ejendom i Gothersgade. Da Inge Petersen døde i 1759, blev anstalten flyttet ind på Frederiks Hospital, der var blevet oprettet i 1756. I 1787 fik Fødselsstiftelsen sine egne bygninger i Amaliegade, fordi pladsen var blevet for trang i Frederiks Hospital. I 1804 ændredes navnet til Fødsels- og Plejestiftelsen, og i 1910 blev Fødsels- og Plejestiftelsen til Rigshospitalets fødeafdeling. (Dog levede navnet "Fødselsstiftelsen" (i lægejargon "Stiftelsen") videre langt ind i 1900-tallet som uofficiel betegnelse for fødeafdelingen.)

Se også 
 Fødselsanstalten i Jylland

Litteratur 
 E. Ingerslev, "Fødselsstiftelsen i Amaliegade", s. 3-53 i: Tidsskrift for Jordemødre, 1910-11.

Eksterne henvisninger/kilder 
 Rigsarkivet Informerer 
 Landsarkivet København 

Frederiksstaden
Etableret i 1750
Nedlagte hospitaler i Danmark
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Københavns Kommune
Ophørt i 1910