kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Generalguvernører i Finland

Generalguvernør i Finland var oprindelig en svensk embedstitel, som blev oprettet i 1594. Generalguvernøren udgjorde den højeste militære og civile myndighed og var derved kongens stedfortræder.

Under svensk styre frem til 1808 
I løbet af 1600-tallet blev der oprettet flere generalguvernementer i Østersø- og i grænseområder, særlig i krigstid. Efter forfatningen af 1634 skulle de svenska provinser øst og syd for Finske bugt udgøre et generalguvernement, men i praksis var dette område vedvarende opdelt i flere guvernementer. Som udgangspunkt var det kun riksråder, som skulle udnævne personer til generalguvernører.

En af de mest kendte generalguvernører i 1600-tallet var Per Brahe d.y.. Dette var en god periode for Finland, og udtrykket i grevens tid har siden i Finland henvist til en god og lykkelig tid.

Efter 1669 ophørte udnævnelser af generalguvernører en periode, bortset fra i årene 1710–1712, da Karl von Nieroth var udnævnt, mens landet var truet af russerne under Den store nordiske krig. Efter Nieroths død stod posten tom under den russiske okkupation. Efter krigen blev der ikke udnævnt nogen ny, bortset fra i årene 1747 til 1751, da Gustaf Fredrik von Rosen var udnævnt under indtryk af russiske troppeansamlinger langs grænsen.

Campenhausen var russisk generalguvernør under den russiske okkupation 1741-1743.

Under russisk styre 1809-1917 

Under Storfyrstendømmet Finland fik finske myndigheder lov at beholde den gustavianske forfatningen. I denne gik zaren ind i kongens sted og udnævnte fra begyndelsen i hovedsagen russiske generaler som generalguvernører efter, at et forsøg med en finsk viste sig mindre vellykket. Men efterhånden kom det finske statsstyre ind i et mere reguleret spor med direkte rapportering til zaren selv uden om den russiske regering. 

I anden halvdel af 1800-tallet blev der indsat også ikke-russiske generalguvernører med magt vesentlig ved udnævnelsen af embedsmænd og senatorer. Formelt ledede generalguvernøren senatets møder og kunne protestere mod dets beslutninger, men efter som guvernøren sjældent forstod svensk, holdt han sig almindeligvis borte fra møderne, med mulig undtagelse af Fabian Steinheil.

Generalguvernørerne i Storfyrstendømmet Finland var:

Finlands historie
 
Lister over personer
Jonna Dwinger

Jonna Dwinger (15. september 1924 i Skive – 25. december 2012) var en dansk journalist og madanmelder.

Hun var datter af landsretssagfører Hugo Dwinger (død 1957) og hustru, sekretær Ida født Bech (død 1981). Jonna Dwinger blev student fra Viborg Katedralskole 1943, og i 1945 kom hun i praktik på Vestlollands Avis. I 1946 blev hun ansat på Politiken og var tilknyttet avisens Londonredaktion 1951-60. Hendes specialer var reportager fra auktioner og madanmeldelser. Da hun fyldte 70 år i 1994, gik hun på pension, men fortsatte som freelancemedarbejder frem til 2003.

1982 udgav hun sammen med Ebbe Mørk bogen Vores sommerkøkken.

Hæder 
 1967: Danidas U-landslegat
 1982: Rejse til Japan for at studere kunsthåndværk
 18. november 1992: Ridder af Dannebrog
 1988: Legat fra Danmarks Nationalbanks Jubilæumsfond af 1968 til studierejse til Indien
 1988 og 2003: Legat fra Ole Haslunds Kunstnerfond

Kilder 
 Opslag i KVINFOs Ekspertdatabase
 "Legendarisk madanmelder død", B.dk, 25. december 2012.

Journalister fra Danmark
Journalister ved Politiken
Madanmeldere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Kogebogsforfattere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra Skive
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Modtagere af Ole Haslunds Kunstnerfonds legat
Studenter fra Viborg Katedralskole
Erling Bjerre

Erling Bjerre (25. maj 1935 – 25. december 2012) var en dansk politiker.

Han blev uddannet som typograf i Ringkøbing og kom i 1953 til Skærbæk som typograf i Møllers Bogtrykkeri. I 1955 overtog Bjerre trykkeriet samt distriktsbladet By og Land og lod i 1966 et nyt trykkeri opføre på Tøndervej.

I 1984 blev han valgt ind i Skærbæk Byråd for Det Konservative Folkeparti og var viceborgmester i perioderne 1985-87 og 2001-2006.

Erling Bjerre var desuden formand for EASV 1993-2001 og var bestyrelsesmedlem i Elsam og Eltra. 1995 blev han formand for Sønderjyllands Højspændingsværk. Han havde også bestyrelsesposter i Provinsens Distriktsblade, Skærbæk Bank, senere Danske Banks lokalråd, Skærbæk Erhvervsråd, Skærbæk Realskole og Skærbæk Fjernvarme.

Han er begravet på Skærbæk Kirkegård.

Kilder 
"Navne", Jyllands-Posten, 28. december 2012.

Typografer fra Danmark
Bogtrykkere fra Danmark
Viceborgmestre fra Det Konservative Folkeparti
Danskere i 1900-tallet
Westminster-statutten (1931)

Westminster-statutten af 1931 er en lov («Act of Parliament») vedtaget af det britiske parlament 11. december 1931). Den indførte fuld lighed mellem lovgivningen fra de selvstyrende dominioner i det britiske imperium og Storbritannien, med nogle få undtagelser. Statutten blev national lov i hvert af de øvrige commonwealth-lande efter overføring af de aktuelle landes grundlove, i det omfang de ikke blev erklæret umoderne og ændret i processen.

Statutten er af historisk betydning, fordi den markerede den gældende lovgivende uafhængighed i de britiske dominioner, enten umiddelbart eller ved deres parlamenters ratificering. Den resterende konstitutionelle magt hos Westminster-parlamentet er senere i høj grad blevet erstattet af ny lovgivning. Statutten har alligevel relevans i dag, fordi den lægger grundlaget for fortsat samarbejde mellem commonwealth-landene og kronen.

Referencer 

Britiske imperium
Storbritanniens historie
Love
Terræn

Terræn er jordoverfladen eller en bestemt del af denne med alle derpå værende genstande. Udtrykket terræn anvendes i militærsproget ofte i modsætning til eksercerplads og skydebane, idet man taler om øvelser i terræn, hvorved forstås øvelser uden for de sædvanlige øvelsespladser. Terræn har gennem sin form og beskaffenhed den allerstørste indflydelse på al krigsførelse og må tages med i beregning ved enhver militær operation. Terræn repræsenterer en styrke, som kommer den til gode, der forstår at drage sig den fordel, som terrænforholdene frembyder, til nytte. Terræns betydning i taktisk forstand beror på overskuelighed, fremkommelighed og på dets indflydelse i henseende til at begunstige eller hemme egen eller fjendens ildvirkning.

Se også 
 Landskabsform

Kilde 
 

 
Militær
Danish Thundersport Championship 2013

2013 Danish Thundersport Championship  er anden sæson af den danske sportsvognsserie  Danish Thundersport Championship (DTC). DTC er en motorsportsserie, hvor bilerne er identiske, hvilket skal gøre det økonomisk overkommeligt for kørerne at deltage. DTC 2013 er den første sæson med deltagelse af andre karrosserier end Chevrolet Camaro; i serien deltog også Dodge Challenger og Ford Mustang, ligesom de nye V8-motorer (LS3) var indført. 

DTC HAVDE I 2013-sæsonen endvidere for første gang et samarbejde med den norske serie NTCC, og afviklede løb i Norge.

Teams og kørere 

 DTC 2013 havde en gæstebil, hvor forskelige kørere kunne prøve kræfter med DTC-bilerne. 
 Dennis Lind og Kim Rødkjær konkurrerede i de samme racere som i DTC 2012, men i 2013 med deres egne teams.
 Polar Seafood Racing havde John Nielsen og Anders Fjordbach på holdet. Teamet havde udvidet med en ekstra bil med Jesper Sørensen bag rattet i Polar Seafood's nye mustanger.
 Fukamuni Racing havde trukket sig fra DTC efter 2012 sæsonen.  Jan Magnussen konkurrerede med sit eget team (Magnussen Racing Experience) i en helt ny bil. Fukamuni Racings tilbagetrækning kostede Mikkel Mac et sæde i DTC 2013.
 Ronnie Bremer skulle have debuteret i DTC med sit egnet team i Magnussen's 2012 racer. Men den 7. juni sendte Ronnie Bremer en pressemeddelelse ud om, at DTC-planerne var droppet.
 Casper Elgaard havde hentet to nye unge kørere til teamet. Patrick Egsgaard og Nicki Petersen skulle kæmpe side om side med Casper Elgaard gennem 2013 sæsonen. Både Casper Elgaard og Patrick Egsgaard kørte i Camaroerne, mens Nicki Petersen deltog i den nye Ford Mustang.
 De to norske kørere Marius Nakken og Molly Petitt kørte samtlige DTC-afdelinger i hver deres bil indsat af SEB Power Group. Molly Petitt, som kørte i en Ford Mustang, i modsætning til Marius Nakkens Camaro, havde sit egnet team med. Molly kørte dog stadig under SEB Power Group og deltog sammen med Marius Nakken i holdmesterskabet.
 Frederik Vodder overtog Anders Fjordbachs Mustang i DM Finalen på grund af Fjordbachs rygskade.

Løbskalender og resultater

Kørernes mesterskab 

‡ I slutstillingen fratrækkes hver kørers de to dårligste resultater. Dog kan kørerne ikke fratrække heat hvor de er blevet diskvalificeret eller det sidste heat i sæsonen

Ekstern henvisninger 
 Racemag.dk
 DTC's hjemmeside

Fodnoter 

Thundersport Championship 2013
Sport i 2013
Lorenzo di Credi

Lorenzo di Credi (født 1459 i Firenze, død 1537 sammesteds) var en italiensk maler af den florentinske skole.

Lorenzo di Credi var først i guldsmedelære hos sin far Andrea d’Oderigo, men blev derefter elev af Andrea del Verrocchio, til hvem han var nær knyttet både som medhjælper og lærling og også ved personligt venskabsbånd, så at Verrochio testamenterede ham hele sit bohave, sine malerekvisitter etc. Efter en lang og påskønnet kunstnerisk virksomhed trak han sig 1531 tilbage til hospitalet i Santa Maria Nuova. Hans domæne er fremstillingen af Madonna og den hellige familie, som han maler atter og atter, med en overordentlig, udpenslende omhu. ved siden af indflydelsen fra Verrocchio, hvis kompositionsvis og faste formgivning han tilegner sig, særlig i de små børneskikkelser, har han også optaget meget fra sin kammerat Leonardo da Vincis overlegne kunst, særlig i retning af farvens finhed, der opløser de til tider for stærkt og skarpt accentuerede former til større malerisk harmoni. En mængde arbejder af Credi, alle staffelibilleder, findes i Italien: Madonna med Zenobius og Johannes i domkirken i Pistoia, mange i Uffizi i Firenze (en kopi af G. Clement (G.F. Clement (?)) efter hans Venus fandtes på den fri Udstilling i København 1895), og hans omfangsrigeste arbejde: Hyrdernes Tilbedelse, ellers malede han gerne i ringe målestok, i akademiet i Firenze. I Berlins Kaiser-Friedrich-Museum Maria med Barnet og Maria af Ægypten, udført efter et Verrocchio’sk forbillede; andre i Paris, Dresden, München, Mainz etc.

Kilder 
 

Malere fra Italien
Personer fra Firenze
Renæssancemalere
Salmonsens
Hammond

Hammond er et efternavn, der henviser til blandt andre:

 Albert Hammond
 Aleqa Hammond 
 Edvard Hammond
 Eiler Hammond
 Frederik Hammond
 Hans Hammond
 Leslie Hammond
 N.G.L. Hammond
 Richard Hammond
 Roger Hammond

Efternavne
Hans Hammond

Hans Hammond (24. september 1733 – 15. september 1792) var en norsk præst og forfatter.

Hammond fødtes i Meldalen, hvor faderen, Thomas Hammond (11. september 1697 - 28. februar 1736) var sognepræst; moderen, Else Sophie, født Frich, var datter af Thomas von Westens hustru i hendes 2. ægteskab. Hans Hammond blev tidlig faderløs og kom så i huset til faderens eftermand og svoger, Hans Hornemann, hvem han erindrede med stor taknemmelighed. Privat undervist til sit 16. år kom han i Trondhjems Skole og dimitteredes her fra 1752, tog attestats 1754, blev så efter et ophold hos moderen huslærer og derpå 1759 personel kapellan ved Trondhjems Domkirke. Her fik han en betænkelig brystsvaghed og søgte derfor allerede 1760 det mageligere hospitalskald i Trondhjem, hvorfra han 1764 forflyttedes som residerende kapellan til Bragernæs. I denne stilling fik han bragt i orden den siden 1722 bestående fattigskole på stedet. I 1774 blev han kaldet til præst ved den danske kirke i London, men da han fandt sig besværet af klimaet, søgte han allerede 1775 tilbage til Bragernæs som sognepræst. I 1782 forflyttedes han til Rakkestad, hvor han døde ti år senere. 

Hammond var en vel udrustet og vel studeret mand, roses derhos af sin biskop for pastoral klogskab, der gjorde ham til den rette mand i Bragernæs menighed, hvor sekterisk bevægelse fandt sted. Ikke desto mindre husede han, der var en livlig ånd og meget bevæget af tidens frisindede tanker, mere på det politiske end på det teologiske felt, stærke lidenskaber, der kom til orde, når han skrev. Mest fremtræder dette i hans hovedværk: Den nordiske Missions Historie (1787), der med sine breve og aktstykker er et uundværligt kildeskrift, medens det ellers må betragtes mere som et procesindlæg end som en historisk fremstilling. Dette gælder ikke blot, når han forsvarer von Westen mod hans fjender, men også, når han uden sådan anledning skildrer hans liv – for eksempel hans ungdomshistorie, hvis fremstilling i alt væsentligt er et digt. Hammond blev gift 1. (11. april 1769) med Anna Hermine Felber (26. maj 1751 - 16. april 1770), datter af major Johan Felber og Alhed Sophie, født Kræfting; 2. (13. februar 1772) med Anna Sophie Mangor (19. februar 1747 - 6. januar 1794), datter af Peter Elov Mangor, sognepræst til Spydeberg, og Karen Stockfleth, født Hof.

Kilder 

 

Præster fra Norge
Nordmænd i 1700-tallet
Præster fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Norge
Hans
Eiler Hammond

Eiler Hammond (født 2. februar 1757, død 28. juli 1822) var en dansk præst.

Liv og virke 

Han blev født på herregården Aagaard på Sjælland som søn af kommerceråd William Hammond og  Louise Charlotte (født Hagerup en datter af biskop Eiler Hansen Hagerup og Anna Cathrine Barhow i Throndhjem). Han blev student fra Slagelse 1776, tog teologisk eksamen 1786 og blev 1788 residerende kapellan i Slagelse og præst i annekset Hejninge. 

I 1789 ægtede han Charlotte Marie van Deurs (d. 1847), en datter af grosserer Jac. Chr. v. Deurs. 

I 1805 blev han provst i Smørum Herred, 1807 amtsprovst i Kjøbenhavns Amt, 1820 amtsprovst i Gamle Roskilde Amt og domprovst og sognepræst ved domkirken i Roskilde, hvor han døde.

Bondeseminariet 

Hans virksomhed for skolevæsenets udvikling mødte fortjent opmærksomhed fra regeringens side og påskønnedes ved en kongelig resolution 1796, der tillige indeholdt løfte om forfremmelse. Samme år blev han præst i Brøndbyvester og Brøndbyøster, hvor han fortsatte sin virksomhed for almuens oplysning og gennemførte sin plan om offentlig undervisning i vinteraftenerne, hvorfor han modtog regeringens tak i en kancelliskrivelse 1801. 

For at bidrage til havedyrkningens fremme påtog han sig ved siden af sin øvrige virksomhed efter Landhusholdningsselskabets opfordring tillige at undervise seminaristerne i anlæggelse af køkken- og blomsterhaver.

Fattigvæsenet 

Efter regeringens opfordring udarbejdede han en plan for fattigvæsenets ordning på landet, som blev lagt til grund for Forordningen af 28. Maj 1802 om Fattigvæsenet i Sjælland. Samme år fik han som led i bestræbelserne på at få uddannet skolelærere til den da endnu kun planlagte landsomfattende folkeskole befaling til at oprette et skolelærerseminarium i Brøndbyvester Præstegaard. I en længere årrække var han seminariets forstander, hvorfor han efter kongelig befaling atter fik en påskønnelse igennem en kancelliskrivelse 1804.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 J. P. Jørgensen: "Amtsprovst Eiler Hammond og Brøndbyvester Seminarium" (Vor Ungdom 1921; s. 310—23, 367—72.) 
 Eiler Hammond  - vestraat.net (slægt)
 Hammond, Eiler  - graabrodre-kirkegaard.dk

Domprovster fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Skolefolk fra Danmark
Edvard Hammond

Edvard Hammond (ca. 1668 – 9. april 1711) var en dansk-norsk stiftamtmand, bror til Sara Hammond.

Faderen, Thomas Hammond, tilhørte en mere fremtrædende engelsk slægt, men måtte på grund af sin forbindelse med Cromwell og underskrivelse af Karl I's dødsdom tage sin tilflugt til Norge efter Karl II's tronbestigelse. 

Han bosatte sig som handelsmand i Trondhjem, hvor han sædvanlig gik under navnet Thomas Engelskmand, og blev her gift med en rådmands datter, Elisabeth Henriksdatter Sommerschild, der ligeledes angives at være af engelsk herkomst. 

Sønnen Edvard var født her, formentlig i slutningen af 1660-årene, og blev student fra Trondhjems Skole 1687, baccalaureus 1688 og allerede det følgende år kancellisekretær. I 1699 befordredes han til assessor i Rentekammeret. 

På grund af sin udmærkede duelighed blev han 1700 amtmand i Stavanger Amt. I 1709 fik han kancelliråds og allerede 1710 etatsråds titel, formentlig samtidig med at han udnævntes til stiftamtmand i Bergen. Her afgik han imidlertid allerede 1711 ved døden.

Eduart Hammond blev 10. august 1701 viet i Helsingør med Else Sophie von der Pfordten, datter af Hans Erasmus von der Pfordten, generalmajor og kommandant på Kronborg. Vielsen, der formentligt skete i Kronborg slotskirke, forrettedes af sognepræsten for Sankt Mariæ kirke. 1702 den 5. juni døbtes i Kronborg slotskirke datteren Sophia Elisabeth.

Litteratur 

 

Embedsmænd fra Danmark
Stiftamtmænd
Amtmænd fra Norge
Nordmænd i 1600-tallet
Nordmænd i 1700-tallet
Edvard
Etatsråder fra Danmark
Sophus Jenssen-Tusch

Sophus Georg Frederik Jenssen-Tusch (18. august 1824 i København – 29. juli 1888) var en dansk forstmand, bror til Harald Jenssen-Tusch.

Han var søn af major Georg Friederich Jenssen-Tusch og lærte først landvæsenet, men blev senere ved Michael Drewsens hjælp uddannet som skovfogedaspirant på Silkeborg Distrikt. Efter en halv snes års udmærket virksomhed som kgl. skovfoged i Slesvig blev Jenssen-Tusch fra 1863 plantør ved Feldborg Plantage; 1876 blev han, skønt ikke forstkandidat, udnævnt til kgl. skovrider sammesteds, og han vedblev nu at bestyre dette distrikt, der efterhånden blev udvidet stærkt, indtil han døde 29. juli 1888. Jenssen-Tusch har indlagt sig stor fortjeneste af hedekulturen og besad især et lykkeligt greb på at dyrke planteskoler; i det hele faldt alt praktisk arbejde ham let, og han var en udmærket jæger. Han indførte bl.a. 1873 den hannoveranske reolplov til jordens dybdebehandling. 1887 blev han Ridder af Dannebrog.

Han ægtede 1853 Petrine Marie Sophie Andersen (1828 - ?), datter af købmand Andersen i Viborg.

Kilder 
 Adolf Oppermann, "Sophus Georg Frederik Jenssen-Tusch", i: C.F. Bricka (red.), Dansk biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Dansk Jagttidende, 1888-89.
 A. Oppermann, Bidrag til det danske Skovbrugs Historie 1786-1886.
 Enrico Dalgas, Skov-Kulturer i Jyllands Hedeegne, 1890-91.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Statsskovridere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Riddere af Dannebrog
Det Danske Jazzcenter

Det Danske Jazzcenter (JC) var en selvejende institution, som blev grundlagt af trompetist og organisator Arnvid Meyer (1927-2007) i 1970.

Frem til centrets lukning i 1997 spillede JC, som havde til huse i Rønnede på Sydsjælland, en central i rolle i dansk musikliv generelt og i jazzsammenhæng i særdeleshed.

Centrets opgaver 
Centrets primære opgaver bestod i indsamling, bevaring, forskning og formidling vedrørende alle former for jazzmateriale. Derudover stod JC for en lang række musikaktiviteter, såvel nationalt som internationalt.

Blandt aktiviterne var jazzstævner, kurser, prisuddelinger, foredragsvirksomhed og konferencer. Det primære fokus var på Danmark, men i forlængelse af jazzens internationale karakter var arbejds- og interesseområdet tilsvarende bredt.

Lukning 
JC lukkede i 1997.
 
Efter lukningen er samlingerne blev for størstedelens vedkommende overført til Syddansk Universitetsbibliotek (primært lyd- og videosamlingen samt et minder antal bøger og tidsskrifter og en række personsamlinger) og Det Kongelige Bibliotek (de meget omfattende person- og sagsarkiver, al dokumentation af JC's aktiviteter og størstedelen af plakatsamlingen, udklipssamlingen, node- og manuskriptsamlingen, samt diverse personsamlinger), mens en mindre del blev overtaget af Dansk Jazzforbund, som tillige overtog en del af funktionerne.

Eksterne links 
 Jazzsamlingerne ved Syddansk Universitetsbibliotek 
 Jazzsamlingerne på Det Kongelige Bibliotek 

Jazzcenter
Etableret i 1970
Jazzcenter
Din

DIN, Din eller din har flere betydninger:
 Deutsches Institut für Normung
 En enhed for filmfølsomhed angivet af ovenstående. 
 Din, Guinea
 Din, Iran
 Serbisk dinar - en lokal forkortelse
Hans am Ende

Hans am Ende (født 31. december 1864 i Trier, død 9. juli 1918 i Stettin) var en tysk maler, og elev af Ferdinand Keller i Karlsruhe og derefter uddannet i München under Wilhelm von Diez med flere. Hans am Ende har vundet navn som landskabsmaler og -raderer. Mange af sine motiver har han taget fra Worpswede; han er også en af hovedskikkelserne i Worpswedemalerkolonien.

Værker (udvalg)

Kilde 
 

Malere fra Tyskland
Grafikere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Trier
Landskabsmalere
Præsidentiel rækkefølge (USA)

Præsidentiel rækkefølge  (Presidential Succession Act). Det er ved lov i  USA fastlagt rækkefølgen af kandidater til præsidentembedet, i det tilfælde hvor  hverken præsidenten eller vice-præsidenten i USA er i stand til at ”udøve og udføre de til præsindtembedets fastlagte lovgivne  funktionern”.

Dette kan eksempelvis være tilfældet ved dødsfald, tilbagetrækning- eller afsættelse fra embedet etc., hvor det vil være nødvendigt at indsætte ny præsident.

I 1947 afløste  ny lovgivning de tidligere Presidential Succession Act's fra  fra 1886 og 1792.

Rækkefølge
Angivne danske titler skal betragtes som vejledende.

I henhold til nuværende lovgivning (2012), afsnit 3 USC § 19, rækkefølgen som følger:
Speaker of the House of Representatives
President pro tempore of the Senate 
Secretary of State – (udenrigsminister) 
Secretary of the Treasury – (finansminister)
Secretary of Defense – (forsvarsminister)
Attorney General – (justitsminister)  
Secretary of the Interior – (indenrigsminister)  
Secretary of Agriculture – (landbrugsminister)
Secretary of Commerce – (handelsminister)
Secretary of Labor – (arbejdsminister)
Secretary of Health and Human Services – (sundhedsminister)  
Secretary of Housing and Urban Development – (boligminster)  
Secretary of Transportation – (transporminister)  
Secretary of Energy – (energiminister)
Secretary of Education – (undervisningsminister)
Secretary of Veterans Affairs – (veteranminister)  
Secretary of Homeland Security – (sikkerhedsminister)

Indsatte person sidder i  præsidentembedet til valgperiodens udløb.

Ekstern henvisning
 Presidential and Vice Presidential Succession:  Overview and Current Legislation, Congressional Research Service Report for Congress, Order Code RL31761, September 27, 2004

USA
Nordisk Skolebibliotekarforenings Børnebogspris

Nordisk Skolebibliotekarforenings Børnebogspris  eller Nordisk Børnebogspris er blevet uddelt siden 1985 af Nordisk Skolebibliotekarforening og er en honorær pris. Med prisen følger et diplom og en kontant pengegave.

Prismodtagere

Referencer 

Litteraturpriser
Etableret i 1985
Henri Helle

Henri Hyacinthe Helle (4. september 1873 – 21. juni 1901) var en fransk bueskytte som deltog i OL 1900 i Paris.

Helle vandt en sølvmedalje i bueskydning under OL 1900 i Paris. Han kom på en andenplads i 50 meter Au Chapelet efter landsmanden Eugène Mougin.

Eksterne henvisninger 

Bueskytter fra Frankrig
Louis Maxson

Louis William Maxson (2. juli 1855 – 2. juli 1916) var en amerikansk bueskytte som deltog i OL 1904 i St. Louis.

Maxson blev olympisk mester i bueskydning under OL 1904 i St. Louis. Han vandt holdkonkurrencen. De andre på holdet var William Thompson, Robert Williams og Galen Spencer.

Eksterne henvisninger 
 

Bueskytter fra USA
Chelsea (London)

Chelsea er en bydel i det sydvestlige London. Bydelen huser bl.a. fodboldklubben Chelsea F.C.

Kensington and Chelsea
Galen Spencer

Galen Carter Spencer (19. september 1840 i New York – 19. oktober 1904) var en amerikansk bueskytte som deltog i OL 1904 i St. Louis.

Spencer blev olympisk mester i bueskydning under OL 1904 i St. Louis. Han vandt holdkonkurrencen. De andre på holdet var William Thompson, Robert Williams og Louis Maxson.

Eksterne henvisninger 
 

Bueskytter fra USA