kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Linda Hindberg

Linda Hindberg (født 5. februar 1955 i Wiesbaden, Tyskland) er en dansk-tysk balletdanser og skuespiller.

Siden 1982 har hun været gift med skuespiller Flemming Enevold.

Filmografi 
 Notater om kærligheden (1989)
 Høfeber (1991)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Balletdansere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Aase Hansen (skuespiller)

Aase Hansen (13. januar 1935 i Vigerslev ved Søndersø – 25. februar 1993) var en dansk skuespillerinde.

Hun var elev af Paula Illemann Feder og blev uddannet fra skuespillerskolen ved Odense Teater i 1956. Efterfølgende havde hun roller på Andelsteatret, Aalborg Teater og Fiolteatret.

Filmografi 
 Støv for alle pengene (1963)
 Ta' det som en mand, frue (1975)
 Tro, håb og kærlighed (1984)
 Isolde (1989)
 Sirup (1990)
 Det forsømte forår (1993)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Robertprisen for årets kvindelige birolle
Nils Ufer

Nils Ufer (født 17. juni 1939 i København, død 2. januar 1993) var en dansk journalist og redaktør.

Han begyndte sin karriere ved Fyns Tidende i Odense, og var fra 1964-1974 og igen 1985-1987 ansat ved Information. Fra 1987 var han ansat ved Weekendavisen. Fra 1974-1985 var han redaktør af Corsaren.

I 1968 dækkede han studenteroprøret i Paris for Information, og dækkede i begyndelsen af 1990'erne Tamilsagen for Weekendavisen. Han modtog posthumt 1992 Cavlingprisen for sine artikler om Tamilsagen, som han også gav en ætsende behandling i teaterstykket Mens vi venter på retfærdigheden. Stykket, som havde Peter Larsen i den eneste rolle, blev med stor succes opført på Café Teatret og i DRTV.

Sideløbende medvirkede Ufer i seks spillefilm.

Han er begravet på Assistens Kirkegård.

Filmografi 
 Den gale dansker (1969)
 Giv Gud en chance om søndagen (1970)
 Kære Irene (1971)
 Revolutionen i vandkanten (1971)
 Mor, jeg har patienter (1972)
 Prins Piwi (1974)

Eksterne henvisninger 
 
 

Journalister fra Danmark
Journalister ved Dagbladet Information
Redaktører fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Journalister ved Weekendavisen
Cavlingprismodtagere
Maitreya

Maitreya eller Maitreya Buddha er navnet på den næste fremtidige Buddha ifølge buddhistisk tradition. Han (eller hun - se nedenfor) skal være den femte Buddha i en række af tusind Buddhaer som skal komme. Siden alle ting i samsara er forgængelige, vil også læren efter den historiske Sakyamuni Buddha (Siddharta Gautama) til sidst forsvinde og blive glemt af alle. Efter dette er sket vil boddhisattvaen Maitreya blive genfødt på jorden, opdage sandheden på ny, opnå fuld opvågning og blive en Buddha på egen hånd uden læremester. Mens han venter lever Maitreya i Tusita-himlen. Forudsigelsen om Maitreya anerkendes af alle de buddhistiske traditioner, både Theravada og Mahayana. I det mindste i visse Vesttibetanske traditioner (bl.a. i Ladakh) forventes Maitreya i fremtiden at inkarnere som den femte buddha i skikkelse af en vestlig kvinde (og burde derfor måske rettelig omtales som hun" og ikke "han") og afbildes i øvrigt i Ladakh oftest med blå øjne (hvad der er ualmindeligt hvor disse traditioner findes) i modsætning til f.eks i Nepal og Bhutan hvor afbildninger af Maitreya oftest har brune øjne.

Den kinesiske munk Budai, den leende munk, regnes af mange for at have været en tidligere inkarnation af Maitreya. De populære billeder og statuer som viser en leende og tyk Buddha er billeder af denne munk som en inkarnation af Maitreya, og ikke af den historiske Sakyamuni Buddha.

Maitreya uden for buddhismen 
Bahai-religionen ser på sin grundlægger Bahaullah som opfyldelsen af Maitreya-legenden.

Op igennem historien er mange enkeltpersoner stået frem og hævdet at være Maitreya. Flere nyreligiøse grupper har også adopteret Maitreya-legenden til sine formål. Mest kendt er nok Benjamin Creme som grundlagde den teosofiske bevægelsen Share international. L. Ron Hubbard, grundlæggeren af Scientologi, hævdede også at være Maitreya. Maitreya siges at blive født i den vestlige verden og være en female (altså kvindelig) buddha og farven er rødviolet.

Buddhisme
Bahai
Mogens Meilby

Mogens Meilby (født 1935) er en dansk journalist, forfatter og tidligere lektor.

Meilby, der er uddannet journalist fra Bogense Avis, har bl.a. arbejdet på Herning Folkeblad (1953-1956), og på Børsen fra 1957 til 1960. Fra 1960 til 1971 var han journalist ved Politiken. Fra 1971 til 2000 var han lektor i journalistik ved Danmarks Journalisthøjskole.

Bibliografi 
 Før deadline (med Kaj Asmussen, 1977)
 Når sandheden skal frem (med Kim Minke, 1983)
 Idé og research (1989)
 Journalistikkens grundtrin (1996)

Journalister fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Journalister ved Politiken
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Lektorer fra Danmark
Bogense Avis

Bogense Avis var en dansk avis, der udkom fra 1. juni 1859 til 30. september 1960. Avisen blev udgivet i Bogense. Politisk var den nationalliberalt indstillet og tilknyttet partiet Venstre. 

Bogense Avis havde en håndbetjent trykpresse fra slutningen af 1700-tallet, som nu er en del af samlingen på Nordfyns Museum i Bogense.

Avisen blev grundlagt af typograf Ditlevsen i 1859 på en kongelig bevilling. Fra starten havde avisen økonomiske problemer og redaktør Ditlevsens kone måtte bidrage til avisens drift med en modeforretning i samme bygning. Et par år senere solgte Ditlevsen avisen til typograf Grün. Han blev i 1864 indkaldt til militærtjeneste, men desserterede over på den tyske side og faldt i unåde i Bogense og var tvunget til at sælge avisen.

Bogense Avis fik derefter en længere stabil periode med redaktør Chr. Lehmann Pagh som ejer. Efter 1945 skete der en stor udskiftning på redaktionen, og den stigende konkurrence på avismarkedet gjorde at udgivelsen af Bogense Avis ophørte i 1960. Sidste redaktør var Egon Mathiasen.

Ekstern henvisning og kilde 
 Ugeavisen Nordfyn 

Aviser fra Fyn
Aviser fra Danmark
Etableret i 1859
Ophørt i 1960
Avis
Gottfried Benneweis

Gottfried Carl Heinrich Wilhelm Benneweis født Binneweitz (18. juni 1865 i Tistrup, død 20. oktober 1933 i København) var en dansk cirkusdirektør.

Gottfried Benneweis var søn af den tyske musiker August Wilhelm Binneweis (1839-1887) som turnerede i Danmark fra 1858 til 1862 med et orkester kaldet Braunschweiger Bergcapelle. Da orkestret blev opløst, blev han i Danmark, hvor han i 1865 blev gift med Charlotte Altenburg. Samme år fik de sønnen Gottfried. Familien ernærede sig som omrejsende musikanter.

Gottfried Binneweis giftede sig i 1887 med Marie Bruun (ca.1867-1935). Samme år fik Benneweis (ændringen af stavemåden kan skyldes fejlskrift i et offentligt register) af politiet i Vordingborg tilladelse til at optræde som artist og musiker. Det blev starten på Cirkus Benneweis, som har turneret lige siden. Cirkus Benneweis blev grundlagt 13. juli 1887.

Da Gottfried Benneweis døde i 1933, blev hans søn Ferdinand Benneweis (1888-1945) cirkusdirektør for Cirkus Benneweis.

Eksterne henvisninger 
 

Benneweis 
Cirkusartister
Personer fra Danmark
APSARA

APSARA (Authority for the Protection and Management of Angkor and the Region of Siem Reap) er et cambodjansk regeringskontor som er ansvarlig for at beskytte området omkring Angkor. Det blev grundlagt i 1995.

Referencer 
http://www.autoriteapsara.org/en/apsara/about_apsara/history_organization.html 

Cambodja
Angkor
Myndigheder
Laterit

Laterit (fra det latinske ord later, hvilket betyder mursten eller flise) er en overflade, der dannes i varme og våde tropiske områder, og som er rig på jern og aluminum og udvikles efter intensiv og langvarig forvitring af den underliggende moderbjergart. Næsten alle former for sten kan nedbrydes ved påvirkning af meget nedbør og høje temperaturer. Det nedsivende regnvand forårsager opløsningen af let opløselige elementer som natrium, kalium, calcium, magnesium og silicium. Dette giver anledning til at restkoncentration af mere uopløselige elementer overvejende jern og aluminum forøges. Laterit består hovedsagelig af mineraler kaolinit, goethit, hæmatit og gibbsite som dannes i løbet af nedbrydningen. Desuden indeholder meget laterit kvarts som er et relativ stabilt minerallevn fra moderstenen. Jernoxiderne goethit og hæmatit forårsager laterits rødbrune farve. 

Jordbundslære
Eleanor Mannikka

Eleanor Mannikka, fra Indiana University of Pennsylvania, er en forsker inden for studier i Sydøstasien. I sit bedst kendt værk, Angkor Wat: Time, Space and Kingship (da omtrent: Angkor Wat: tid, rum og kongemagt), argumenterer hun for at dimensionerne, ensretningen og basreliefferne i Angkor Wat viser en besked om at Suryavarman 2. var en guddommeligt udpeget konge.

Referencer 
 Eleanor Mannikka. Art of Cambodia 

Historikere fra USA
Tjek fødselsår
Charles Higham

Charles Higham (født 1939) er en britisk arkæolog, der er bedst kendt for sit arbejde i Sydøstasien. Blandt hans nævneværdige bidrag til arkæologi er hans arbejder om Angkor-civilisationen i Cambodja og hans nuværende arbejde ved Ban Non Wat. Han er professor på University of Otago i Dunedin, New Zealand.

Higham baserede sin doktoafhandling på studier af knogler af tæmmet kvæg i Schweiz og Danmark.

Udgivelser (udvalg) 
 Early Cultures of Mainland Southeast Asia, Art Media Resources 2003, 
 The Civilization of Angkor, University of California Press 2004,

Eksterne henvisninger 
 University of Otago 

Arkæologer fra Storbritannien
George Coedès

George Coedès (født 10. august 1886, død 2. oktober 1969) var en ekspert i sydøstasiatisk arkæologi og historie. Coedès blev direktør for det thailandske nationalbibliotek i 1918, og i 1929 blev han leder for L'École française d'Extrême-Orient, hvilket han var indtil 1946. Derefter boede han i Paris indtil sin død i 1969. 

Han skrev to kendte tekster på sit fagområde, The Indianized States of Southeast Asia (1968, 1975) og The Making of South East Asia (1966), såvel som talrige artikler hvori han udviklede konceptet om det indianiserede kongerige. Moderne studier har dog vist, at indianiseringen var mindre komplet, end Coedès havde ment, og at mange indfødte træk overlevede under den indiske overflade.

George Coedès krediteres for at have genopdaget det tidligere kongerige Srivijaya, der var centreret omkring den moderne, indonesiske by Palembang.

Angkor
Arkæologer fra Frankrig
Personer fra Paris
Franskmænd i 1900-tallet
Franskmænd i 2000-tallet
Banasura

Bana (også kaldet Banasura (sanskrit: बाणासुर)) er i Hindumytologi en tusindarmet asura og søn af Bali. Bana var en magtfuld og frygtelig asura. Alle mennesker, endda kongen af jorden og devaerne i himlen var bange for ham. Bana var i sivas følge. Bana regerede i det nuværende centrale Assam med hovedstad i Sonitpur (det nuværende Tezpur, Assam).

Reference 

Hinduisme
Den Norske Løve (orden)

Den norske løve var en orden indstiftet af kong Oscar 2. 21. januar 1904 med den hensigt at give Norge et ordensvæsen, som i status og rang kunne være ligeværdigt med de danske og svenske ordensvæsener. Den havde kongen som stormester, og bestod af én grad. Intentionen var at Den norske løve skulle være en "suveræn ridderorden" ligeværdig med den svenske Serafimerorden og den danske Elefantorden. Ordenens navn er en henvisning til Norges rigsvåben. Både ordensstjernen og ordenstegnet havde den norske løve med øksen som det centrale motiv.
 

Kongen var stormester af ordenen, som også skulle tildeles kongehusets prinser. Ordenen kunne endvidere tildeles udenlandske statsoverhoder og kongelige. Nordmænd, som havde siddet i centrale embeder eller ydet fædrelandet fremragende tjenester, kunne også tildeles Den norske løve, såfremt de allerede var blevet dekoreret med storkorset af Skt. Olavs Orden. Antallet af ordinære riddere måtte aldrig overstige 12. Det blev dog aldrig til mere end 11 udnævelser. 

Ved ordenens oprettelse på Oscar IIs fødselsdag 21. januar 1904 blev ordenen tildelt kronprins Gustaf og Bernadotte-prinserne Carl, Eugen og Gustaf Adolf, Vilhelm og Erik, foruden kongen selv, som stormester. Senere samme måned blev den tildelt kejser Wilhelm II af Tyskland. I april fulgte kejser Franz Joseph 1. af Østrig-Ungarn og i september kong Christian 9. af Danmark. Frankrigs præsident Émile Loubet blev i december 1904 den første ikke-kongelige modtager af ordenen. Han blev også den sidste som fik ordenen. Efter unionsopløsningen i 1905 og etableringen af et selvstændigt norsk kongehus valgte kong Haakon VII ikke at videreføre ordenen. Den blev imidlertid ikke officielt ophævet før i 1952.

Eksterne henvisninger 
 Den norske løve  fra Kongehusets hjemmesider

Løve (orden)
Etableret i 1904
Ophørt i 1952
Nils Olav

Sir Nils Olav er en kongepingvin, der tilhører Edinburgh Zoo i Skotland. Han er maskot og Honourable Regimental Sergeant Major for Hans Majestæt Kongens Garde. Navnet og rangen er blevet videregivet til tre kongepingviner siden 1972. Den nuværende er Nils Olav III.

Referencer 

Berømte pingviner
Norges militær
Heeresgruppe A

Heeresgruppe A var navnet på forskellige tyske armégrupper under 2. Verdenskrig.

Vestfronten, 1940 
Under den tyske invasion af Holland, Belgien og Frankrig i 1940 var Heeresgruppe A under kommando af general Gerd von Rundstedt, og havde ansvaret for gennembruddet af den allierede front i Ardennerne. Det var den stærkeste af de tre tyske armégrupper i angrebet med 45½ division, heraf 7 panzerdivisioner, som var samlet i Panzergruppe Kleist.

Østfronten, 1942 
I 1942 var Heeresgruppe Süd i Ukraine og det sydlige Rusland på Østfronten. I forbindelse med sommeroffensiven Fall Blau blev Heeresgruppe Süd opdelt i Heeresgruppe A og Heeresgruppe B. Heeresgruppe A blev sendt sydpå for at erobre oliefelterne i Kaukasus, hvilket dog ikke lykkedes. 

Heeregruppe A omfattede følgende arméer: 
 1. Panzer Armee 
 11. Armee 
 17. Armee
 4. Rumænske Armé

Østfronten, 1945 
Den 25. januar 1945 omdøbte Hitler tre armégrupper: Heeresgruppe Nord blev til Heeresgruppe Kurland, Heeresgruppe Mitte blev til Heeresgruppe Nord og Heeresgruppe A blev til Heeresgruppe Mitte.

Tysklands militær
Dødvande

Dødvande er et fysisk fænomen knyttet til et fartøjs fremdrift i stratificerede (lagdelte) vandmasser.

Fænomenet kan f.eks. observeres under sejlads i fjorde, hvor gletsjeres smeltevand løber ned på saltvand med kun lidt opblanding. 
Et skib, som udsættes for dødvande, kan blive svært at manøvrere og kan næsten stoppes helt. Meget, og nogle gange går det meste af skibspropellernes energi tabt i bølger og turbulens i dødvandet, hvilket kan mindske fremdriften til f.eks. 1/5 af den normale hastighed.
I sejlskibstiden var dette et større problem end i dag, da skibene kunne miste så meget fart, at manøvrering blev vanskelig.

Springlag 
Vandmasser er stratificerede, når et lag med én massefylde ligger under et andet lag med mindre massefylde, så der er en grænseflade mellem de to lag. En sådan grænseflade kaldes et springlag.

Et lag med højere massefylde kan f.eks. være atlanterhavsvand, som er salt. Østersøvand har lavt saltindhold, og flodvand har endnu lavere, da det er ferskvand. Hvis grænsefladen mellem to vandmasser ligger ret dybt i forhold til et fartøj, som bevæger sig frem, vil fartøjet forårsage en bølge på grænsefladen, på samme måde som fartøjet også danner bølger på vandoverfladen, (som er grænsefladen mellem vand og luft). Da denne indre bølge skabes af energi, mister fartøjet bevægelsesenergi (fart), og fartøjets fart vil da aftage – deraf navnet dødvande.

Historisk 
Den norske polarforsker Fridtjof Nansen var den første, som beskrev dødvande efter at have været udsat for fænomenet under en ekspedition med skibet Fram i august 1893 ved Nordenskjoldøerne nær Tajmyrhalvøen.

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger 
 Short movie demonstrating the phenomenon with a model 
 Description of Dead Water 
 Explanation of dead water 
 New Scientist article 

Skibsterminologi
Vandbølger
Energioverførsel
Lyserød

Lyserød (eng. pink) er en bleg rød farve der første gang blev registreret i det 17. århundrede, til at beskrive de blegrøde blomster med farven pink, de dækfrøede planter i den ægte Nellike. Denne farve står for skønhed, elegance og godhed. Pink i sig selv er en kombination af rød og hvid. Andre nuancer af pink kan være kombinationer af rosa og hvid, magenta og hvid eller orange og hvid.

Pink 

I Politikens Nudansk Ordbog, 3. udgave, 2006, beskrives pink som "En farve der er stærkt lyserød el. rødviolet, og som er meget iøjenfaldende," hvorimod lyserød ikke nævnes derudover. Ordet bruges i dag ofte i stedet for "lyserød", men oprindeligt var det et engelsk ord. (Jf. "The Pink Panther": "Den lyserøde panter")
Mange skelner også mellem lyserød og pink, idet de kalder de mere violette, gennemfarvede lyserøde farver for pink, og de mere blege, rødhvide farver for lyserød.

Se også 
 Rosa (farve)
 Pink (sangerinde)

Farver
Fædrelandet

Fædrelandet henviser til flere artikler:
 Fædrelandet (1834-82) – en dansk nationalliberal avis som udkom 1834-1882.
 Fædrelandet (1906-19) - et dansk nationalkonservativt tidsskrift.
 Fædrelandet (1939-1945) – en dansk nazistisk avis.
 Fædrelandet (1952-1972) - en dansk nazistisk avis.
 Fædrelandet (roman) – org. titel Fatherland fra 1992 af Robert Harris.

 Fædrelandet kan også henvise til det ukrainske parti Fædrelandsforbundet

Se også 
 Fædreland
London Gazette

London Gazette er den britiske pendant til Statstidende – dvs. et blad som udgives af den britiske regering, og indeholder alle officielle nyheder, som skal offentliggøres. 

London Gazette hævder at være den ældste overlevende engelske avis, og er vedvarende blevet udgivet siden 7. november 1665. Det samme hævdes af Stamford Mercury og The Journal fra Newcastle. Det er ikke en almindelig avis med generelle nyheder, og har ikke noget stort oplag. 

Udover London Gazette udgiver den britiske regering Edinburgh Gazette og Belfast Gazette, som udover informationer af interesse for hele riget også indeholder meddelelser af særlig skotsk og nordirsk betydning.

Tilsvarende indeholder London Gazette udover det fælles stof også meddelelser som har særlig betydning for England.

I dag 
London Gazette udgives daglig undtagen på Bank Holidays. Der omtales blandt andet følgende: 

 Nye love fra det britiske og skotske parlament, som er blevet godkendt af dronningen. 
 Meddelelse om udskrivning af valg til ledige pladser i Underhuset. 
 Udnævnelser til visse offentlige stillinger 
 Officersudnævnelser og forfremmelser i de væbnede styrker
 Selskaber og enkeltpersoners konkurs
 Tildeling af ordener og medaljer
 Navneændringer og ændringer af våbenskjolde
 Kongelige proklamationer og lignende. 

London Gazette og i øjeblikket ved at blive overført til digitalt format tilbage fra 1752, og kan ses online.

London, Edinburgh og Belfast Gazette udgives af The Stationery Office.

Historie 

London Gazette blev først udgivet som Oxford Gazette den 7. november 1665. Karl 2. og det kongelig hof var flyttet til Oxford for at undgå pesten i London, og hoffolkene var uvillige til at røre eller læse aviser fra London af skræk for at blive smittede. Oxford Gazette blev udgivet af Henry Muddiman, og det første eksemplar bliver omtalt af Samuel Pepys i hans dagbog. Kongen vendte tilbage til London da epidemien var overstået, og det samme gjorde Gazette. Den første udgave i London var nr. 24, som blev udsendt den 5. februar 1666. Gazette var ikke en avis i moderne forstand. Den blev sendt ud til abonnenterne, men var ikke til salg til offentligheden i almindelighed. 

Hendes majestæts Stationery Office overtog udgivelsen af Gazette i 1889.

Traditioner 
 I krigstid er depecher fra de forskellige konflikter blevet offentliggjort i London Gazette. Folk der omtales, siges at have været omtalt i depecher. Når medlemmer af de væbnede styrker bliver forfremmet, og disse forfremmelser offentliggøres her, siges vedkommende at være blevet “gazetted”.

 At blive "gazetted" (eller have været "in the gazette") betød indimellem også at ens konkurserklæring var blevet offentliggjort. 

 Frasen "gazetted fortune hunter" stammer formentlig også herfra. Meddelelser om forlovelser og ægteskaber blev tidligere også offentliggjort i Gazette.

Gazetter i kolonierne 
I en lang række tidligere britiske kolonier har man valgt at udgive gazette lignende publikationer. Det gælder:

Referencer

Eksterne links 
 London, Edinburgh and Belfast Gazettes 
 TSO (The Stationery Office)

Aviser fra Storbritannien
Etableret i 1665
Richard Meinertzhagen

Oberst (Colonel) Richard Henry Meinertzhagen CBE DSO (født 3. marts 1878, død 17. juni 1967) var en britisk soldat, efterretningsofficer, ornitolog and ekspert i lus fra fugle. Han var en indflydelsesrig person i sin samtid og og nød udbredt anerkendelse for sine efterforskninger og handlinger over store dele af verden i sin egenskab af såvel officer som forsker, og han befandt sig ofte i datidens store internationale brændpunkter.

Under sin militære karriere, var Richard Meinertzhagen udover sin bopæl i Storbritannien udstationeret og på missioner i Britisk Indien, Afrika samt Palæstina og Mellemøsten. I tilknytning til de militære missioner foretog han ornitologiske ekspeditioner i områder omkring de steder han var tilknyttet og udstationeret til. Under sine missioner i Østafrika blev Meinertzhagen i øvrigt af den lokale Nandi-stamme betegnet som Kipkororor (strudse-fjer) for sin vane med at stikke to strudsefjer i hatten.

Meinertzhagen var en bemærkelsesværdig personlighed, og hans selvbiografiske værker og generelle livsforløb i øvrigt har gjort ham til en så kendt personlighed, at hans person i flere tilfælde har dannet udgangspunkt for personskildringer i britiske film og TV-serier.

På trods heraf har nærmere studier af hans videnskabelige arbejder og historiske noter i øvrigt efter hans død rejst store spørgsmål om hans forskning , deriblandt at et af hans store værker Birds of Arabia fra 1954 i vid udstrækning forekommer at være baseret på ornitologens George Bates arbejder uden at han er krediteret herfor. Denne opdagelse har sammen med andre opdagelser gjort Meinertzhagen til en kontroversiel personlighed efter hans død.

Bibliografi 
Blandt Meinertzhagen omfattende videnskabelige og litterære produktion, kan bl.a. følgende bøger nævnes:
 Nicoll’s Birds of Egypt – (redaktør). (2 vols). Hugh Rees: London, 1930.
 The Life of a Boy: Daniel Meinertzhagen, 1925-1944 – Oliver & Boyd, 1947
 Birds of Arabia – Oliver & Boyd, 1954.
 Kenya Diary 1902-1906 – Oliver & Boyd, 1957.
 Middle East Diary, 1917-1956 – Cresset Press: London, 1959.
 Pirates and Predators. The piratical and predatory habits of birds – Oliver & Boyd, 1959.
 Army Diary 1899-1926 – Oliver & Boyd, 1960.
 Diary of a Black Sheep – Oliver & Boyd, 1964.

Noter og referencer 

Officerer fra Storbritannien
Ornitologer fra Storbritannien
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Swatch Internet Time

Swatch Internet Time er en decimalopdeling af døgnet. Decimaldelingen blev markedsført i 1998 af urproducenten Swatch som et alternativ til den normale inddeling af døgnet i timer og minutter.

Tidssystemet 
 Døgnet er delt ind i 1000 "beats".
 Hvert beat har en varighed på 1 minut og 26,4 sekunder.
 Der er ingen tidszoner. Alle tidspunkter opgives relativt til BMT (Biel Mean Time). Virksomhedens hovedkvarter ligger i Biel i Schweiz.
 Klokkeslæt angives med @ efterfulgt af et tal, som f.eks. @600, der svarer til tidsrummet 14:24:00 – 14:25:26 i den centraleuropæiske tidszone.

Tidsenheder
Drægtighed

Drægtighed kan have flere betydninger:

 Graviditet – om drægtighed hos mennesket
 Drægtighed (skibsterminologi) – et skibs lasteevne.