kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Engtroldurt

Engtroldurt (Pedicularis palustris), ofte skrevet eng-troldurt, er en halvsnyltende plante i gyvelkvæler-familien. Den ligner mosetroldurt (Pedicularis sylvatica), men er større (15-50 centimeter høj), hvor mosetroldurt kun er 5-15 cm høj. Desuden er bægeret hos eng-troldurt to-læbet (ikke radiærsymmetrisk) og kun svagt opblæst efter blomstringen.

Engtroldurt er 2-årig og blomstrer i maj til juli (underarten høsttroldurt dog i juli og august).

Grundbladene, som sidder i en roset, er fjersnitdelte og randtakkede, krusede afsnit.

Underarter 
Underarten høsttroldurt (subsp. opsiantha) har sidegrene, der er omtrent lige lange og en mindre krone (14-18 millimeter lang).

Underarten nordlig troldurt (subsp. borealis) er 20-30 cm høj og med få korte grene og en krone på 14-18 mm. Den findes ikke i Danmark.

Underarten subsp. palustris har sidegrene på det nederste af stilken, som er tydeligt længere end de øverste sidegrene, og kronen er større (18-25 mm).

Habitat 
Engtroldurt findes på våde ofte kalkholdige, sure til alkaliske voksesteder, som næringsfattige enge, moser og væld, hvor den snylter på græsser og halvgræsser.

Udbredelse 
Engtroldurt er hjemmehørende i Danmark er ret sjælden i Jylland og på Fyn, men sjælden i resten af landet, og i tilbagegang, hvilket er dokumenteret af undersøgelserne Topografisk-Botanisk Undersøgelse af Danmark og Atlas Flora Danica. Derfor er den på Den danske Rødliste vurderet til Næsten truet. På globalt plan er engtroldurt vurderet som værende Livskraftig (LC).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet  

Troldurt
Irmingard af Bayern

Prinsesse Irmingard af Bayern () (19. maj 1923 i Berchtesgaden–23. oktober 2010 i  Leutstetten ved Starnberg) var medlem af slægten Wittelsbach, der var Bayerns kongehus indtil 1918.

Forfædre 
Prinsesse Irmingard var den ældste overlevende datter af kronprins Rupprecht, kronprins af Bayern (1869–1955). Hun var sønnedatter af landets sidste konge Ludwig 3. af Bayern (1845–1921) og datterdatter af storhertug Vilhelm 4. af Luxembourg (1852–1912).

Familie

Søskende 
Prinsesse Irmingard havde to ældre brødre og fire yngre søstre.

Halvbroderen Albrecht (1905–1996) blev tronprætendent i 1955. Albrechts ældste søn Franz, hertug af Bayern (født 1933) blev tronprætendent 1996, mens hans yngste søn (Max Emanuel, hertug i Bayern (født 1937)) blev titulær tronfølger det samme år.

Irmingards næste bror Heinrich Franz Wilhelm (1922–1958) var gift med Anne Marie de Lustrac (1927–1999).  Heinrich Franz omkom ved en færdselsulykke i Argentina. 21 år senere omkom Anne Marie ved en færdselsulykke i Milano i Italien. Parret havde ingen børn.

Ægteskab og børn 
Prinsesse Irmingard var gift med sin fætter Prins Ludvig af Bayern (1913–2008) (1913–2008). 

Ludvig og Irmingard fik tre børn, men det var kun sønnen, der overlevede: 
 prins Luitpold af Bayern (født 1951), gift med Kathrin Beatrix Wiegand (født 1951). Luitpold og Kathrin har to døtre og tre sønner.
 prinsesse Maria af Bayern (født og død 3. januar 1953)
 prinsesse Philippa af Bayern (født og død 26. juni 1954)

Bayersk arveret 
Tronprætendenten Franz, hertug af Bayern (født 1933) er barnløs. Hans bror Max Emanuel, hertug i Bayern (født 1937) lever i et morganatisk ægteskab med grevinde Elizabeth Douglas (født 1940).

I 1999 skulle tronprætendenten tage stilling til arvefølgen. Den 3. marts 1999 anerkendte hertug Franz ægteskabet mellem fætteren prins Luitpold (født 1951) og Kathrin Beatrix Wiegand (født 1951) som dynastisk. Derimod betragtes ægteskabet mellem Max Emanuel og grevinde Elizabeth Douglas stadigt som morganatisk.

Det forventes, at arveretten på et tidspunkt vil tilfalde Prinsesse Irmingards søn og børnebørn (dvs. prins Luitpold eller dennes efterkommere).

 

Huset Wittelsbach
Personer fra Berchtesgaden
Akrylonitril-butadien-styren

Akrylonitril-butadien-styren, ABS eller ABS-plast er en meget almindelig plastic, polymeriseret af akrylonitril, butadien og styren. Forholdet mellem de tre monomerer kan variere fra 15 til 35% acrylonitril, 5 til 30% butadien og 40 til 60% styren.

Stoffet finder stor anvendelse til tekniske artikler, f.eks. husholdningsredskaber og legetøj som LEGO-klodser, på grund af dets mange gode egenskaber; det er let, formbestandigt og billigt at fremstille. ABS-plast bruges også i stort omfang til fremstilling af transportkufferter til teknisk udstyr og el-værktøj.

Plast
Termoplast
Fifty Shades Fri

Fifty Shades Fri er den tredje bind af den erotiske romance Fifty Shades-trilogi af den britiske forfatter E. L. James. Paperback udgaven blev offentliggjort første gang i april 2012.

Referencer 

Litteratur i 2012
Erotisk litteratur
Engelsksprogede bøger
Øster Hurup Kirke

Øster Hurup Kirke er en korskirke i Øster Hurup Sogn, Hadsund Provsti. Den er tegnet af arkitekt C.A. Wiinholt fra Viborg og opført i 1899. Kirken er bygget af røde teglsten med sort skifertag. Alt kirkens inventar blev fornyet i 1975.
 
Det nye klokketårnet blev taget i brug i 1999. Allerede tilbage i 1987 begyndte man at arbejde med planerne om et nyt klokketårn i tilknytning til kirken. Klokketårnet er placeret sydvest for kirken.

Eksterne henvisninger 

 Aalborg Stift - Øster Hurup Kirke 
 Øster Hurup Kirke på KortTilKirken.dk

Kilder 

Kirker i Aalborg Stift
Kirker i Mariagerfjord Kommune
Kirker i Aalborg Amt
Etableret i 1899
Øster Hurup
Zathura – et eventyr i rummet

Zathura - et eventyr i rummet (originaltitel Zathura: A Space Adventure) er en amerikansk eventyrkomediefilm fra 2005 med Jonah Bobo, Josh Hutcherson, Dax Shepard og Kristen Stewart i hovedrollerne.

Handling 
Walter på 10 og Danny på 6 år er brødre. De er alene hjemme i forstadsvillaen med storesøster Lisa. Danny opdager et gammelt, mekanisk brætspil ved navn Zathura - et spil, der foregår i den yderste og farligste del af rummet - et spil med kort, der både kan betyde hjælp eller nært forestående ulykker. Han overtaler Walter til at spille med og pludselig er de på en fantastisk rumrejse i deres mobile space-home.

Medvirkende 

 Jonah Bobo - Danny
 Josh Hutcherson - Walter
 Dax Shepard - Astronaut
 Kristen Stewart - Lisa
 Tim Robbins - Dad
 Frank Oz - Robot (Voice)
 John Alexander - Robot
 Derek Mears - Zorgon
 Douglas Tait - Zorgon
 Jeff Wolfe - Master Zorgon
 Adam Wills - Captain Zorgon

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 2005
Eventyrfilm fra USA
Schloss Hohenburg (Lenggries)

Hohenburg Slot ligger i Lenggries Kommune i Landkreis Bad Tölz-Wolfratshausen i Oberbayern i Tyskland.

Barok byggestil 
Hohenburg er kendt siden det 11. århundrede. Under den spanske arvefølgekrig brændte de østrigske tropper den gamle borg den 21. juli 1707.

I  1712–1718 fik Ferdinand Joseph von Herwarth bygget et nyt slot omkring 300 meter fra ruinerne af den gamle borg. Det nye slot blev opført i klassisk barok stil.

Karl zu Leiningen 
Fyrst Karl zu Leiningen (1804–1856) (en ældre halvbroder til dronning Victoria af Storbritannien) købte slottet i 1836. 

I 1848 var han kortvarigt valgt til den tyske Frankfurter Nationalforsamlings ministerpræsident.

I 1857 blev Hohenburg erhvervet af finansmanden og friherren Karl von Eichthal.

I luxembourgsk besiddelse 
I 1870 købte den landflygtige hertug Adolf af Nassau–Weilburg Hohenburg, som hans slægt beholdt indtil 1953.

I 1890 blev Adolf storhertug af Luxembourg, og Hohenburg blev familiens sommerslot. I 1924 døde den afsatte storhertuginde Marie-Adélaïde af Luxembourg på slottet.

Derefter blev Hohenburg enkesæde for storhertuginde Maria Anna (1861–1942), der havde regeret Luxembourg fra 1908 til 1912. Maria Anna var mor til storhertuginderne Marie-Adélaïde og Charlotte af Luxembourg. 

Efter udbruddet af 2. verdenskrig i 1939 flygtede storhertuginde Maria Anna til USA, hvor hun døde i 1942. 

Efter krigen sørgede den amerikanske general George Patton for, at storhertuginde Charlotte af Luxembourg fik slottet tilbage.

Katolsk pigeskole 
I 1953 købte erhvervsmanden Max Grundig fra elektronikvirksomheden Grundig Hohenburg. Der blev oprettet en katolsk pigeskole på slottet, som blev overtaget af det katolske ærkebispedømme München og Freising i 1990.

Slotte i Bayern
Centralbalkan Nationalpark

Centralbalkan Nationalpark  ligger i hjertet af Bulgarien, midt i de centrale og højere dele af Balkanbjergene. Parken har usædvanlige og udryddelsestruede dyrearter, et økosystem med biologisk mangfoldighed, såvel som historiske steder af kulturel og videnskabelig værdi på globalt niveau.

Historie 
Centralbalkan Nationalpark blev oprettet i 1991 for at bevare de unikke naturpanoramaer og naturarven og beskytte lokalbefolkningens vaner og levevis. Parken ledes af en regional gruppe under Miljø og Vanddepartementet, og de engagerer lokale organisationer, frivillige og fjeldentusiaster for at nå sit mål.

Parkstatistik

 Areal: 71.669,5 hektar
 Total længde: 85 km
 Gennemsnitlig bredde: 10 km
 Højeste bjerg: Botev på   2.376 meter over havet
 Laveste sted : nær Karlovo, omkring 500 meter over havet
 Skovdækket areal: 44.000,8 hektar
 Træfrit areal: 27.668,7 hektar
 70% af alle økosystemer er naturlige
 Der er 9 naturreservater, med et samlet areal på 20.019 hektar

Beskyttet område 

Centralbalkan Nationalpark er et af de største og mest værdifulde af Europas beskyttede områder. IUCN har oplistet parken i kategori 2. Parken og otte af dens naturreservater er på FNs liste over repræsentative beskyttede områder og fire af naturreservaterne er biosfærereservat.  Hele området er en del af  Natura 2000-netværket.

Økosystem 

Regnskov med birketræ, gran, fyrretræ, avnbøg og vintereg dækker hovedparten af parken. Mere end halvdelen af Bulgariens flora er blevet fundet i parken og af disse er 10 arter og 2 underarter endemiske og findes kun her. Der er fundet over 130 højere plante- og dyrearter som er rødlistede i nationalparken.

Der findes 166 kendte lægeurtarter, 12 er juridisk beskyttede. Ud over dette findes 229 mosarter, 256 svampearter og 208 algearter. De centrale dele af Balkanbjergene er hjem for 70% af alle hvirvelløse organismer og 62% af alle hvirveldyr. Her findes også 224 separate fuglearter, som gør Central Balkans nationalpark til et vigtigt, internationalt fuglebeskyttelsesområde.

Det EU-grundlagte projekt CORINE BIOTOPS skabte en metodik for habitatklassificering og 49 af habitattyperne findes i nationalparken. Af disse er 24 på listen over truede habitater,  hvilke har brug for særlige beskyttelsesmål ifølge Konventionen om bevarelse af europæiske, vilde dyr og planter og naturlige habitater.

Terræn 

Parkens terræn omfatter store højt beliggende enge, vertikale klippevægge, skrænter, dybe kløfter, vandfald såvel som et antal bjergtoppe, hvor 20'ere ligger i en højde af 2.000 meter eller højere. Central Balkan Nationalpark er en yndlingsplads for turister, biologer og lignende forskere.

Forslag til verdensarv 
Centralbalkan Nationalpark blev 1. oktober 1984 opstillet på Bulgariens liste over forslag til verdensarv, den såkaldte "den tentative liste".

Eksterne kilder/henvisninger 

    Denne artikel er helt eller delvis baseret på materiale fra den engelsksprogede Wikipedia
 Officielt websted

Bulgariens geografi
Nationalparker i Bulgarien
Stolsvatnet

Stolsvatnet (eller Stolsvatnmagasinet) er en kunstig sø i kommunerne Ål og Hol i Viken fylke i Norge. Det bruges som magasin for både Hol I kraftverk og andre vandkraftanlæg i vassdraget. Søen blev dannet efter opdæmning af øvre og nedre Stolsvatnet sammen med en række mindre søer, blandt andet Djupsvatnet, Olsennvatnet, Buvatnet og Mjåvatnet.

Eksterne henvisninger 

Søer i Viken
Ål (Norge)
Salling Fondene

Salling Fondene består af to fonde: Købmand Herman Sallings Fond, der blev stiftet den 30. december 1964, og Købmand Ferdinand Sallings Mindefond, indstiftet den 18. september 1995. Begge fonde hører hjemme i Aarhus, hvorfra Salling-familien stammer fra. Fondene er opkaldt efter dagligvarekoncernen Salling Groups grundlægger, Herman Christian Salling (20. november 1919 – 8. maj 2006).

Historie 
Herman Christian Sallings far, Ferdinand Salling, oprettede i 1906 en manufakturforretning, som han senere sammen med Herman Salling udviklede til Salling Stormagasin, der i dag er en del af Dansk Supermarked.

I 1953 arvede Herman Salling sin fars virksomhed i Søndergade i Aarhus, og etablerede med udgangspunkt heri Jysk Supermarked i 1960. Samme år åbnede han det første Føtex supermarked i hjertet af Aarhus. I 1962 blev firmaet udvidet med stormagasinet Salling i Aalborg, i 1970 blev det første Bilka bygget i Tilst ved Aarhus – og i 1981 kom Netto til verden i København.

I 1964 gik Herman Salling i kompaniskab med skibsreder A.P. Møller. Det sikrede den nødvendige kapital til at fortsætte udviklingen inden for dagligvarehandel. Aftalen indebar også, at Mærsk indgik som passiv kapitalpartner, mens Herman Salling stod for ledelsen af selskabet. Det er baggrunden for, at virksomheden ændrede sit navn fra Jysk Supermarked til Dansk Supermarked, inden dagligvarekoncernen endnu en gang skiftede navn til det nuværende Salling Group.

Kulturelle indsatser 
Fondene har gennem årene ydet betydelige bidrag til kulturliv og byudvikling i og uden for Aarhusområdet:
 Udstillingerne Sculpture by the Sea
 Museet Den Gamle By i Aarhus
 Teatret Svalegangen
 Folkekirkens Nødhjælp
 Aarhus Teater
 KUNSTEN Museum of Modern Art Aalborg
 Team Danmark
 Diabetesforeningen
 Sankt Lukas Kirke
 Det historisk-arkæologiske museum Moesgård Museum
 Helligåndskirken
 ARoS Aarhus Kunstmuseum
 Musikhuset Aarhus
 De nye bynære havnearealer i Aarhus

Eksterne henvisninger 
 Salling Fondenes hjemmeside

Stiftelser i Danmark
Etableret i 1964
Manfred Sakel

Manfred Joshua Sakel (6. juni 1900 i Nadwórna (nu Ukraine) - 2. december 1957 i New York) var en jødisk-østrigsk (senere østrigsk-amerikanske) neurofysiolog og psykiater, kendt for at udvikle insulin-chokterapi i 1927.

Liv og gerning 

Sakel blev født i det tidligere Østrig-Ungarn, som var en del af Polen mellem verdenskrigene. Sakel studerede medicin ved universitetet i Wien 1919-1925 med speciale i neurologi og neuropsykiatri. I 1933 blev han forsker ved universitetet i Wiens neuropsykiatrisk klinik. I 1936 valgte han, efter at have modtaget en invitation fra Frederick Parsons, staten kommissær for mentalhygiejne, at udvandre fra Østrig til USA. I USA blev han en behandlende læge og forsker ved Harlem Valley State Hospital.

Dr. Sakel var udvikleren af insulin-chokterapi fra 1927, men han begyndte at lave forsøg med det i 1933 som ung læge i Wien. I 1927 behandlede Sakel en sukkersyg skuespillerinde, der havde misbrugt morfin. Efter en overdosis insulin, der førte til en let koma, syntes skuespillerinden at være kureret for sin morfinafhængighed. Han forsøgte herefter at anvende metoden på skizofrene. I 1933 indsprøjtede Sakel insulin i store doser i skizofrene. De kunne få kramper, og til sidst gik de i koma, fordi deres krop manglede sukker. 15-30 minutter efter indsprøjtning fik patienterne glukose og kom til bevidstheden igen. Der var 30-40 chok i løbet af 2-3 måneder.

Sakel nåede frem til, at insulin-induceret koma og kramper, på grund af det lave niveau af glukose opnået i blodet (hypoglykæmiske krise), havde en kortsigtet evne til at ændre den mentale tilstand af narkomaner og antipsykotika, undertiden på dramatisk vis. Han opgav selv, at op til 88% af hans patienter fik forbedret tilstand ved insulin-chokterapi, mens de fleste andre læger, som siden prøvede hans metode, rapporterede blandede resultater, og det blev til sidst godtgjort, at hans patientudvælgelse var selektiv, og at der ikke var nogen særlige fordele, hvorimod metoden havde mange risici, bivirkninger og dødsfald. 

I slutningen af 1930’erne var denne chokbehandling indført i USA og de fleste europæiske lande. Da det viste sig, at metoden ikke gav de forventede resultater, voksede kritikken. I USA og andre lande blev den gradvist forladt igen efter indførelsen af elektrochock-behandling i 1940'erne og de første neuroleptika i 1950'erne.

Eksterne henvisninger 
 Jones, K. Insulin coma therapy in schizophrenia. J. Royal Soc. Med, 93: 147-149, 2000.

Psykiatri
Jøder fra Østrig
Psykiatere
Læger fra USA
Læger fra Østrig
Ludvig Vilhelm, hertug i Bayern (1884–1968)

Ludvig Vilhelm, hertug i Bayern () (født 17. januar 1884 nær Tegernsee, død 5. november 1968 i Wildbad Kreuth i Landkreis Miesbach i Oberbayern i Tyskland) tilhørte slægten Wittelsbach, der var Bayerns kongehus indtil 1918.

Forfædre 
Hertug Ludvig Vilhelms mor var prinsesse Maria Josepha af Portugal (1857–1943). Hun var datter af Mikael 1. af Portugal (1802–1866).

Hertug Ludvig Vilhelms far var øjenlægen Karl Theodor, hertug i Bayern (1839–1909). Karl Theodor var dattersøn af kong Maximilian 1. Joseph af Bayern (1756–1825).

Familie

Søskende 
Hertug Ludvig Vilhelm havde fire helsøskende:
 Sophie Adelheid (1875–1957), gift med greve Hans Veit zu Törring-Jettenbach; deres søn giftede sig med prinsesse Elisabeth af Grækenland og Danmark.
 dronning Elisabeth af Belgien (1876–1965), gift med kong Albert 1. af Belgien.
 hertuginde i Bayern Marie Gabrielle (1878–1912), gift med Rupprecht, kronprins af Bayern (1869–1955). Marie Gabrielle blev farmor til Max Emanuel, hertug i Bayern (født 1937), der er Ludvig Vilhelms adoptivsøn.
 Franz Joseph (1888–1912) havde polio og var ugift, men fik en søn. Franz Joseph er bl.a. farfar til juristen og politikeren Rupert von Plottnitz (født 1940).

Hertug Ludvig Vilhelm havde også en ældre halvsøster: Amalie „Amélie“ Maria (1865–1912). Hun var gift med hertug Wilhelm Karl von Urach (1864–1928), der i 1918 kortvarigt var Lithauens konge under navnet Mindaugas 2. af Litauen.

Ægteskab og adoptivsøn 
Hertug Ludvig Vilhelm var gift med prinsesse Eleonore Anna Lucie zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg. De fik ingen børn, og hun døde i 1965.

Kort tid efter hustruens død adopterede hertug Ludvig Vilhelm prins Max Emanuel, der var hans søsters sønnesøn.

Herefter kaldt Max Emanuel sig hertug i Bayern, men det gik nogle år inden, at tronprætendent Albrecht af Bayern anerkendte titlen.

Huset Wittelsbach
Personer fra Bayern
William Giauque

William Francis Giauque (12. maj 1895 - 28. marts 1982) var en amerikansk kemiker, som modtog Nobelprisen i kemi i 1949 for sin forskning stoffers egenskaber tæt ved det absolutte nulpunkt. Han tilbragte næsten hele sin uddannelsesmæssige og professionelle karriere på University of California, Berkeley.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 National Academy of Sciences biography
 William Giauque Nobel Prize biography
 .
 

Kemikere fra USA
Nobelprismodtagere i kemi
Underworld: Awakening

Underworld: Awakening er en amerikansk action horror film fra 2012 instrueret af Måns Mårlind og Björn Stein. Det er den fjerde film i Underworld filmserie, med Kate Beckinsale i hendes rolle som Selene. Stephen Rea, Theo James, Michael Ealy og India Eisley dukkede op i nye roller i serien. Optagelserne begyndte marts 2011 i Vancouver, British Columbia.

Medvirkende 
 Kate Beckinsale som Selene, en Death Dealer og en Vampire-Corvinus Strain Hybrid. Hun er Michaels kæreste og Eves biologiske mor.
 Stephen Rea som Dr. Jacob Lane, en Lycan leder forklædt som en menneskelig videnskabsmand..
 Michael Ealy som Detective Sebastian, som var gift med en vampyr.
 India Eisley som Eve, Selene og Michaels hybrid datter.
 Theo James som David, Selenes Vampire allierede.
 Charles Dance som Thomas, en vampyr Ælder og Davids far.
 Sandrine Holt som Lida, Jacob Lane menneskelige assistent, der er uvidende om at hun arbejder for Lycans.
 Kris Holden-Ried som Quint Lane, en kræftful Lycan som imprægneres med super-serum.
 Catlin Adams som Olivia, a Vampyr læge. 
 Adam Greydon Reid som Alan, en medicinsk tekniker på Antigen Labs.
 Scott Speedman som Michael Corvin, en Lycan-Vampire Hybrid. Han er Selenes kæreste og Evas biologiske far. (Arkiv optagelser og lighed pålægges en stand-in)
 Wes Bentley som Edward Vronski et antigen videnskabsmand (ukrediteret).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Amerikanske film fra 2012
Gyserfilm fra USA
Vampyrfilm
Varulvsfilm
Engelsksprogede film
María Ólafsdóttir

María Ólafsdóttir er en islandsk sangerinde. Hun repræsenterede Island ved Eurovision Song Contest 2015 i Wien med nummeret "Unbroken" efter at have vundet med nummeret ved den islandske forhåndsudvælgelse den 14. februar 2015. 

Det lykkedes ikke for hende at kvalificere sig til finalen ved ESC, idet hun blot blev nummer 15 af de 17 deltagere i den anden af semifinalerne.

Titlen "Unbroken" kommer fra islandske producenter StopWaitGo bestående af Ásgeir Orri Ásgeirsson, Pálmi Ragnar Ásgeirsson og Sæþór Kristjánsson. 

Med dem sang vandt hun den nationale forvalg i Island " Söngverkäppnin" og kunne således repræsentere Island i Wien på Eurovision Song Contest 2015.

Diskografi

Kildehenvisninger 

Sangere fra Island
Islands Eurovision Song Contest-deltagere
Deltagere ved Eurovision Song Contest 2015
Samtgemeinde Nenndorf

Samtgemeinde Nenndorf er en Samtgemeinde med fire kommuner og godt 16.600 indbyggere (2013), i den nordøstlige del af Landkreis Schaumburg, i den nordlige del af den tyske delstat Niedersachsen. Samtgemeindens administration ligger i byen Bad Nenndorf

Geografi 
Samtgemeinde Nenndorf ligger ved nordenden af småbjergen Deister 16 km syd for Steinhuder Meer, mellem floderne Weser og Leine, ved overgangen mellem Mittelgebirgeområderne og den Nordtyske Slette. Den ligger mellem nabobyerne Wunstorf, Barsinghausen og Stadthagen, 35 km vest for Hannover.

Inddeling 
Samtgemeinde Nenndorf blev oprettet i sin nuværende form 1. marts 1974. Den består af disse kommuner
 Byen Bad Nenndorf med Waltringhausen, Horsten og Riepen
 Haste med Wilhelmsdorf
 Hohnhorst med Scheller, Rehren, Rehrwiehe, Nordbruch og Ohndorf med Bradtmühle.
 Suthfeld med Kreuzriehe, Helsinghausen og Riehe.

Trafik 

Samtgemeinden ligger ved motorvejen A2 og hovedvejene 65 og 442.
Haste er et jernbaneknudepunkt på S-Bahn Hannover med linjerne 1 und 2.
Stationen i Bad Nenndorf ligger på S-Bahnestrækningen Haste-Hannover, og det tager ca. 40 minutter til Hannover.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Samtgemeindens websted 
 Befolkning 31. december 2013 (Tabel K1020014) Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen, 102 Bevölkerung - Basis Zensus 2011. Tysk hjælpeside til statistikken
The Elder Scrolls Online

The Elder Scrolls Online ofte forkortet til ESO eller TESO er et MMORPG spil udviklet af ZeniMax Online Studios. Spillet blev lanceret 4. april 2014 med understøttelse af både Microsoft Windows og OS X.PlayStation 4, Xbox OneJune 9, 2015 Playstation 4 og Xbox One versionen af spillet vil blive udgivet i slutningen af 2014 eller begyndelsen af 2015. ESO er det første spil i serien The Elder Scrolls som spilles online.

Stemmeskuespiller 
 Kate Beckinsale - Queen Ayrenn
 Peter Stormare - Jorunn the Skald King
 Bill Nighy - High King Emeric
 Lynda Carter - Azura
 Michael Gambon - The Prophet
 Malcolm McDowell - Molag Bal
 Alfred Molina - Abnur Tharn
 John Cleese - Sir Cadwell
 Kevin Michael Richardson - Sai Sahan
 Jennifer Hale - Lyris Titanborn
 Keith Szarabajka - Hircine / Abbot Durak / Abzag the Monster / forskellige stemmeroller
 Michael Benyaer - Hrogi / Nord Guard (mandsstemme) / Justice Istah
 Christopher Corey Smith - Razum-dar / Merric-at-Aswala / Red Guard / Khajiit / Altmer / Wraith
 JB Blanc - Sheogorath / Dunmer (mandsstemme) / Altmer (mandsstemme) / Breton (mandsstemme) / Mummy / Khajiit (mandsstemme)
 Gideon Emery - Altmer (mandsstemme) / Dunmer (mandsstemme)
 Robin Atkin Downes - Altmer (mandsstemme) / Dunmer (mandsstemme)
 Liam O'Brien - Breton (mandsstemme) / Bosmer (mandsstemme) / Skeleton
 Courtenay Taylor - Breton (kvindelig stemme) / Khajit (kvindelig stemme)
 Sumalee Montano - Redguard (kvindelig stemme) / Khajiit (kvindelig stemme) / Orc / forskellige stemmeroller
 Mary Faber - Breton (kvindelig stemme) / Bosmer (kvindelig stemme)
 Alem Brhan Sapp - Redguard (mandsstemme) / Argonian (mandsstemme)
 Helen Sadler - Dunmer Elf / Bosmer Elf / Nereid / forskellige stemmeroller

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Online
Computerrollespil
MMORPG
Computerspil fra 2014