kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sjælsø Gruppen

Sjælsø Gruppen A/S er en projektudviklingsvirksomhed, der især arbejder med byggeri og handel med fast ejendom, herunder udvikling af firmadomiciler, produktion og lager samt distributionscentre. 16. august 2013 anmodede virksomheden om konkursbegæring for selskaberne Sjælsø Gruppen A/S, Sjælsø Danmark A/S og Sjælsø Retail A/S.

Sjælsø Gruppen A/S blev grundlagt i 1981 af Torben og Ib Henrik Rønje. I 1998 blev virksomheden noteret på Københavns Fondsbørs. 

Sjælsø Gruppen har den 6. august 2013 anmeldt rekonstruktion, det som tidligere svarede til konkursbegæring. Selskabet forventes afnoteret Københavns Fondsbørs 19. august 2013.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Firmaets website

Ejendomsselskaber i Danmark
Etableret i 1981
Ophørt i 2013
Gunnar Strømvad

Gunnar Halvor Strømvad (født 12. maj 1908 i Odense, død 6. december 1972 i Sundby) var en dansk skuespiller.

Han var født i Odense og blev elev hos Eyvind Johan-Svendsen og Otto Lagoni.

Han gennemgik Det kongelige Teaters elevskole.

En hel del film-indspilninger, men også meget anvendt i radioen.

Filmografi 
 Jens Langkniv – 1940
 Natekspressen (P. 903) – 1942
 For frihed og ret – 1949
 Nålen – 1951
 Karen, Maren og Mette – 1954
 Jan går til filmen – 1954
 Pigen i søgelyset – 1959
 Vi er allesammen tossede – 1959
 Skibet er ladet med – 1960
 Tro, håb og trolddom – 1960
 Den sidste vinter – 1960
 Sorte Shara – 1961
 Den kære familie – 1962
 Det tossede paradis – 1962
 Støv for alle pengene – 1963
 Bussen – 1963
 Pigen og pressefotografen – 1963
 Døden kommer til middag – 1964
 Don Olsen kommer til byen – 1964
 Tine – 1964
 Slå først, Frede – 1965
 Krybskytterne på Næsbygaard – 1966
 Slap af, Frede – 1966
 Olsen-banden – 1968
 Klabautermanden – 1969
 Ta' lidt solskin – 1969
 Stine og drengene – 1969
 Farlig sommer – 1969
 Rend mig i revolutionen – 1970
 Den forsvundne fuldmægtig – 1971
 Olsen-banden i Jylland – 1971
 ''Ballade på Christianshavn' – 1971

Eksterne henvisninger 
 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra Odense
Ejner Federspiel

Ejner Federspiel (født 12. august 1896 i Aarhus, død 21. november 1981) var en dansk skuespiller og far til skuespillerinden Birgitte Federspiel. Han var elev hos Thorkild Roose og blev derefter engageret til Det Ny Teater. Sidenhen kom han til Odense Teater og Århus Teater og optrådte også flittigt på mange landsturnéer.
Senere var han i en periode ansat på forskellige privatteatre i København.

I en alder af over 70 år – og helt frem til sin død – sluttede Ejner Federspiel sin filmkarriere fornemt af, ved i næsten hver eneste af de populære Olsen Banden-film at spille den gamle, affældige vagtmand, som hverken opdager det ene eller det andet, og i Olsen Banden-film nr. 5 spillede han endda Bennys svigerfar – i øvrigt med sin egen datter, Birgitte, i rollen som sin datter.

I perioden 1945-1975 var han ved siden af at være skuespiller også bevillingshaver til biografen ved Bellevue Teatret.

Ejner Federspiel er begravet på Ordrup Kirkegård, men gravstedet er sidenhen blevet nedlagt.

Filmografi

Tv-serier 
 Huset på Christianshavn (afsnit 15, 31 og 58; 1970-1977)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Personer fra Aarhus
Bendt Rothe

Bendt Vincentz Christian Rothe (født 9. maj 1921 i København, død 31. december 1989) var en dansk skuespiller, sceneinstruktør, advokat og forfatter.

Familie 
Han var søn af Oluf Skram Rothe (præst og forfatter, 1880-1966) og hustru Lilly Nicoline Marie Rothe født Lindhardt (1887-1965) og var far til Henrik Rothe og Jesper Rothe.

Karriere 
Han blev student i 1939 og havde ikke nogen umiddelbare forventninger til sig selv som skuespiller. Han søgte ind på Det kongelige Teaters Elevskole, men forlod skolen før tid.

Ad omveje kom han til Folketeatret i 1944 og fortsatte i de efterfølgende år med diverse engagementer på forskellige privatteatre som skuespiller, men også som instruktør.

Han påbegyndte et jurastudium i 1947 og blev færdig i 1955. Herefter var han et par år formand for Dansk Skuespillerforbund, som blev fulgt op af et par år som turnéchef ved Det kongelige Teater.

I begyndelsen af 1960'erne nedsatte han sig som sagfører i Næstved sideløbende med filmindspilninger og teaterarbejde. I 1967 fik han møderet for Højesteret.

Han arbejdede på Det Ny Teater 1964-1965 og Det kongelige Teater fra 1966.

Han modtog Teaterpokalen i 1966.

Han blev i sine senere år kendt som baron von Rydtger i tv-serien Matador.

Bendt Rothe skrev adskillige bøger. Han debuterede som forfatter i 1949 på Gyldendal med Tingenes Nej. I 1980 blev han lic.jur. på en immaterialretlig afhandling, Skuespillerkunst og skuespillerret.

Bendt Rothe var fra 1947 til 1958 gift med danseinstruktør Asta Riis Poulsen. I 1958 blev han viet til sekretær Helle Høeg Houmøller. Også dette ægteskab blev opløst, og fra 1969 til 1972 var han gift med skuespillerinden Vigga Bro. Endelig giftede han sig i 1973 med fysioterapeut Birte Merete Gad, med hvem han levede sammen til hendes død i 1985. I sine sidste år dannede han par med Tove Gamst.

Han var Ridder af 1. grad af Dannebrog.

Bendt Rothe døde pludseligt af et hjerteanfald.

Udvalgt filmografi 
Blandt de film, han medvirkende i, kan nævnes:

Eksterne links 
 
 

Bendt
Skuespillere fra Danmark
Advokater fra Danmark
Riddere af 1. grad af Dannebrog
Danskere i 1900-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer fra København
Modtagere af Teaterpokalen
Cygwin

Cygwin er en samling af gratis softwareværktøjer, originalt udviklet af Cygnus Solutions for at tillade forskellige versioner af Microsoft Windowsprogrammer til at opføre sig som et UNIX-system.

Det fokuserer hovedsagligt på at porte software der kører på POSIX-systemer (såsom Linux-systemer, BSD-systemer, og UNIX-systemer) til at køre i Windows med en lille smule mere end et recompile. 

Programmer porteret med cygwin virker bedst på Windows NT, Windows 2000, Windows XP, Windows Vista og Windows Server 2003, men nogle kan køre acceptabelt på Windows 95 og Windows 98. Cygwin bliver for tiden holdt ved lige af nogle medarbejdere fra Red Hat og andre.

Programmet er frigivet under GNU General Public License og er fri software.

Eksterne henvisninger 

 Cygwins officielle hjemmeside

Linux
Windows-software
Mainland (Shetland)

Mainland med 18.765 indbyggere og et areal på 969 km² er Shetlandsøernes hovedø og trafikknudepunkt. Øen er delt i fire områder:

 South Mainland: Den lange sydlige halvdel syd for Lerwick, med en blanding af heder, moser og agerbrug. Her findes mange vigtige arkæologiske bopladser fra stenalderen.
 Central Mainland: Midt på øen med landbrugsarealer og plantet skov.
 West Mainland: Har mange naturområder med vige og bugter, der næsten skiller den fra hovedøen
 Northern Mainland: Med halvøen Northmavine, består mest af heder og klipperige kyster. Her ligger i nærheden af landsbyen Mossbank en af Europas største olieterminaler, Sullom Voe Oil Terminal.

Eksterne henvisninger 

 Fotos 

Øer i Shetlandsøerne
Ringe Kirke

Ringe Kirke er en kirke i Ringe Sogn i Faaborg-Midtfyn Kommune, tidligere Ringe Kommune.

Af berømtheder, som ligger begravet på kirkegården ved Ringe Kirke, er tidligere statsminister Erik Eriksen.

Eksterne kilder og henvisninger 

 Ringe Kirke  hos nordenskirker.dk
 Ringe Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Faaborg-Midtfyn Kommune
Kirker i Fyens Stift
Kirker i Svendborg Amt
Kirke
Gestelev Kirke

Gestelev Kirke er kirken i Gestelev Sogn i Faaborg-Midtfyn Kommune, tidligere Ringe Kommune.

Altertavlen fra ca. 1515-1520 har helgenfigurer på fløjene, hvor Sankt Katharina holder en posebog i venstre hånd. Altertavlen er i dag placeret i museet Møntergården, i magasin.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Gestelev Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Faaborg-Midtfyn Kommune
Kirker i Fyens Stift
Kirker i Svendborg Amt
Vantinge Kirke

Vantinge Kirke er kirken i Vantinge Sogn i Faaborg-Midtfyn Kommune.

Kirken menes at være bygget i senmiddelalderen.
De ældste dele er kor og skib, opført af røde munkesten (nu hvidkalkede). Kirken har fladt loft, som er pudset, men koret er hvælvet. Våbenhuset er sandsynligvis yngre. Tårnet af egebindingsværk blev opført efter 1589.

Kirken har 75 siddepladser, og kirkens orgel er fra 1979 med fem stemmer.

Prædikestolen er enkelt arbejde fra den sene renæssancetid. Altertavlen er "ny" og er en smuk kopi af Anton Laurids Johannes Dorphs maleri ”Jesus hos Martha og Maria”.

Kirkeklokken er lille og har en yderst enkel klang. Den er støbt i 1832. I våbenhusets væg er nu indmuret en granitgravsten, som tidligere lå i skibet.

Vantinge kirke ejedes af besidderen af grevskabet Muckadell indtil 1911, da den gik over til sogneeje.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Vantinge Kirke hos KortTilKirken.dk
 Kirkens beskrivelse hos Trap – Kongeriget Danmark, s. 677

Kirker i Faaborg-Midtfyn Kommune
Kirker i Fyens Stift
Kirker i Svendborg Amt
Bjørnkær Voldsted

Bjørnkær er et middelalderligt voldsted, der ligger i Vandmose Skov ca. 2 km vest for Hov og ca. 8 km sydøst for Odder. Bjørnkær er et af de største og bedst bevarede østjyske voldsteder. Voldstedet er i dag dækket af løvtræer, men takket være et stort plejearbejde og afgræsning med får, er det nemt at se hvor voldene oprindelig har været. 
Voldstedet, som Nationalmuseet udgravede i 1930, består af to næsten firkantede borgbanker, som adskilles af en ca. 5 m bred vandfyldt grav.

Borgen menes at være opført engang i 1200-tallet. I de fredeligere tider som fulgte i 1300-årene mistede borgen sin funktion, og den har sikkert fået lov at forfalde.

De skriftlige kilder beretter intet om borgens tidlige historie. Først i 1427 nævnes at enken efter Niels Kalf overgav gården til bispen i Århus. Sidste gang Bjørnkær nævnes er i 1509, hvor stedet underlægges gården Porsborg, som menes at være forløberen for det nuværende Gersdorffslund, der ligger 700 m fra Bjørnkær Voldsted.

I brønden ved Bjørnkær har man fundet hvad der kan tolkes som det ældste destillationsapparat i Norden. Fundene fra Bjørnkær er udstillet på Odder Museum.

Eksterne henvisninger 

 Bjørnkær Voldsted på 1001 fortællinger om Danmark

Voldsteder i Århus Amt
Bygninger, konstruktioner og anlæg fra middelalderen i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Odder Kommune
Borgruiner i Danmark
Fredede fortidsminder i Danmark
Belejringstårn

Et belejringstårn er en specialiseret belejringsmaskine fremstillet til at beskytte angrebsstyrke og stiger, mens de nærmer sig en mur på en fjendtlig befæstning. Tårnet var ofte rektangulært med fire hjul og nogenlunde lige så højt som muren, der skulle angribes. Nogle gange har man også bygget et plateau højere oppe til bueskytter. De er hovedsageligt bygget i træ, men kan også have metaldele. Da strukturen er brændbar, har man ofte beskyttet forsiden med et ikke-brændbart materiale som dyrehuder. Tårnene var ofte udstyret med en bro, der kunne slås ned over muren og give adgang til modstanderens befæstning.

De kendes tilbage til det antikke Grækenland og blev brugt i middelalderen.
Det største tårn, der har været bygget, var det græske Helepolis, der kan oversættes til "Bybetvingeren". Det blev bygget til Belejringen af Rhodos i år 305 f.v.t. og var omkring 55 m højt.

Se også
Middelaldervåben

Militærhistorie i middelalderen
Belejringsvåben
Tårntyper
Frauenkirche (Dresden)

Frauenkirche er navnet på en markant evangelisk-luthersk kirke i Dresden, der med forskellige navne og forskellige kirkebygninger har en ca. 1000-årig historie. Kirken blev ødelagt under bombingen af Dresden i 1945, men blev fra 1994 til 2005 genopbygget i sin gamle udformning med gamle og nye sten. Kirken befinder sig på Dresdens Neumarkt, hvor der også står en statue af Martin Luther.

En kirke Zu Unser Lieben Frauen, Vor Kære Frue, skal have stået på stedet siden 1000-tallet. Den moderne kirke stammer derimod fra 1700-tallet. Den blev tegnet af George Bähr og bygget fra 1726 til 1743. Arkitekten døde i 1738, og fik aldrig set kirken fuldført.

Den enorme kuppel med en højde på 91 meter blev hurtigt et kendemærke for byen, og den let genkendelige silhuet blev motiv for mange kunstmalere. Tvivl om at kuppelen skulle være ustabil blev gjort til skamme, da den preussiske hær bombarderede kirken med granater i 1760. Granaterne prellede af, og kirken stod som før.

I 1849 blev Frauenkirche centrum for det revolutionære maj-oprør. I flere dage var den omgivet af barrikader og gadekampe, før de tilbageblevne oprørere blev arresteret inde i selve kirken.

Kirken udbrændte i ildstormen i forbindelse med luftbombardementet af Dresden i februar 1945. Frauenkirche udbrændte og kuppelen faldt sammen den 15. februar klokken 10.

Restaurering 
Planerne for restaureringen blev fundet frem igen i 1990, da en række borgere tog initiativ til brevet "Ruf aus Dresden" (Råbet fra Dresden), der havde til formål at skaffe opbakning og hjælp til genopbygningsarbejdet. På 45-årsdagen for bombningen den 13. februar 1990, blev der samlet penge ind til arbejdet. I 1994 blev grundstenen for rekonstruktionbarsejdet lagt. Krypten i kirken blev færdig i 1996.

Genopførelsen så langt som muligt udført med gamle planer og materiale. Bortset fra kuplen bygges kirken med det oprindelige materiale fra ruinen. Hver sten blev målt, og katalogiseret, og med udgangspunkt i hvor den lå i ruindyngen regnede man sig frem til dens oprindelige placering.

På grund af alderen vil de oprindelige sten være mørke, mens de nyere dele vil være lysere. Den 13. april 2004 blev den sidste sten indsat i kirkens hovedkuppel. Den 22. juni 2004 blev tårnhatten med kobber beslåede tårntrækonstruktion med det forgyldte kors påsat over kuplen og dermed blev det tidligere udseende genetableret. Frauenkirche har den endelig højde af 91,24 meter. Genopbygningen af Frauenkirche blev afsluttet i efteråret 2005.

Referencer

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kirkens officielle hjemmeside   
 Billede af George Bährs Frauenkirche, taget i 1943 
 Galleri med fotos af malerier fra den indre kuppel i den oprindelige kirke 

Kirker i Tyskland
Dresden
Bismuth

Bismuth (ældre navn: vismut) er et grundstof i det periodiske system, som har symbolet Bi og atomnummeret 83. Der findes 36 forskellige isotoper af bismuth, alle radioaktive.

Bismuth anvendes i nogle haglpatroner (bismuthhagl), da det er mindre giftigt end bly, og ikke giver problemer for savværkerne som stålhagl.

Kilde 
2.^ Michael Dayah: https://Ptable.com/#isotopes/Count, sidst opdateret Okt 12, 2022.

Andre metaller
Qassiarsuk

Den grønlandske bygd Qassiarsuk (dansk: Brattahlid (Brattahlíð)) ligger i bunden af Tunulliarfik (dansk: Skovfjorden) på det sted, hvor Erik den Røde slog sig ned, da han i 982 kom til landet. Dengang hed bygden Brattahlid og lå i Østerbygden. Derfor findes der i området mange bevaringsværdige ruiner fra nordboerne.

Bygdens 42 indbyggere (1. januar 2004) har udsigt til lufthavnen Narsarsuaq på den anden side af Tunulliarfik, der er hovedindfaldsporten til Sydgrønland. I luftlinje er der ca. 40 km til Narsaq.

Narsarsuaq nås let i båd, ligesom der er helikopterforbindelse til Narsaq, der ligger ved mundingen af Tunuliarfik, en strækning på ca. 40 km. I Qassiarsuk findes elværk, butik, børnehave og sygeplejestation.

Historie 
Qassiarsuk bliver først nævnt med det gamle navn "Brattahlíð" i de gamle sagaer omkring Grønland of de bosættende, som beskriver den nordiske kolonisering af Island, Grønland, samt også fortællinger om området. Byen var bosat af Erik den Røde i 982, samt andre. 

Der er adskillige ruiner i området som stammer fra gamle dage. Her blandt den berømte Brattahlid kirke, som er en af de ældre kirke på Grønland, og er bleven genbygget til at ligne sin ældre version. Det siges også at det først grønlandske "Þing" (Brattahlíð þing) var i Qassiarsuk, men blev højst sandsynlig udslettet under den lille istid.

Økonomi 
Bygdens økonomiske grundlag er fåreavl. Inden for de senere år har turisme haft en voksende betydning i området, der er ideelt for vandrere, der kan vandre mellem fåreholderstederne. Nogle af fåreholderstederne tilbyder overnatning.

Bygder i Kujalleq Kommune
Fåreavl

Fåreavl i Kongeriget Danmark drives overvejende ved den jyske vestkyst, Sydgrønland og Færøerne.

I Grønland er der registreret lidt over 50 besætninger. Mere end halvdelen af fåreholderstederne er placeret i Narsaq Kommune. Resten fordeler sig på Nanortalik, Qaqortoq, Paamiut og Nuuk kommuner. Fåreholderstederne er overvejende bedrifter, drevet af en enkelt familie, men der er også bedrifter hvor to eller tre familier står for driften. Fåreholderstederne har gennemsnitligt ca. 400 får pr. bedrift.

Driftsformen har over en årrække udviklet sig fra at være en ekstensiv produktion til i dag, hvor den drives mere intensivt. Der er siden hjemmestyrets indførelse i 1979 brugt betydelige ressourcer på at udbygge infrastrukturen i de enkelte distrikter, hvor der drives fårehold. Desuden har flere fåreholdere opført moderne driftsbygninger og øget produktionen af grovfoder. Målet har været at undgå de meget store tab, der tidligere sås i forbindelse med strenge vintre og skiftende klimatiske forhold.

Gennem de senere år er der sket store forbedringer i produktionen af grovfoder, hvilket har betydet både stigende udbytter og opdyrkning af nye arealer. Tilgangen af nye arealer har dog været stagnerende siden 2002.

Egenskaber som forbedres gennem avlsarbejdet:

Frugtbarhed 
Modstandskraft mod sygdomme 
Uldmængde og uldkvalitet

Eksterne henvisninger 
Foreningen Dansk Fåreavl  
Foreningen for Gotlandske Pelsfår i Danmark 
Avl og registrering 

Husdyravl
Fårebrug
Gunnbjørns fjeld

Gunnbjørns Fjeld (ofte omtalt som Gunnbjørn) er Grønlands højeste bjerg og ligeledes det højeste bjerg nord for Polarcirklen. Det ligger i bjergområdet Watkins Bjerge på østkysten mellem Tasiilaq og Ittoqqortoormiit, der indeholder flere bjergtoppe over 3.500 meter. Det er en nunatak, som er en bjergtop eller klippe, der når igennem gletsjere eller indlandsisen. Dets højde bliver oftest angivet som 3.700 meter, men tallene varierer lidt.

I de islandske sagaer bliver bjerget kald Hvitserk, hvilket bogstaveligt betyder "hvidsærk", og det var således også det ord nordboerne brugte. Det blev besteget første gang d. 16. august 1935 af Augustine Courtauld, Jack Longland, Ebbe Munck, Harold G. Wager og Lawrence Wager. Det er navngivet efter Gunnbjørn Ulvsson, der var den første europæer der med sikkerhed nåede Grønland.

Bjerget bliver ikke besteget særlig ofte, da det ligger meget øde, omkring 60 km fra en ubefolket del af kysten. Adgang til Gunnbjørns Fjeld sker normalt med helikopter eller fly med ski. Disse ture flyves tit fra Island.

Noter

Eksterne henvisninger 
2004 trip report

Bjerge og fjelde i Grønland
Sermersooq Kommune
Integreret institution

En integreret institution er en daginstitution for børn. Det "integrerede" består i at institutionen har børn, som ellers ville gå i flere forskellige typer institutioner.

Tidligere sås mange integrerede institutioner med både vuggestuebørn, børnehavebørn og fritidshjemsbørn, men efter fremkomsten af skolefritidsordninger er det almindeligt at integrerede institutioner kun har førskolebørn.

Pasningstilbud
Pasningsinstitutioner
Plastteknologi

De mest kendte teknologier til fremstilling af emner i plast er sprøjtestøbning og ekstrudering. Af andre teknologier kan nævnes termoformning.

Sprøjtestøbning foregår i en sprøjtestøbemaskine med et værktøj (form). Værktøjet kan udskiftes alt efter hvilket emne der skal støbes. Råmaterialet (plastgranulat) plastificeres i cylinderen ved opvarmning og roterende bevægelse af snekken. Plasten sprøjtes ind i værktøjet ved at snekken bevæger sig frem. I værktøjet afkøles plasten og når plasten er stiv kan den afformes. Det sker ved at værktøjet åbnes og plastemnet udstødes. Herefter lukkes værktøjet igen og cyklussen gentager sig.

Ekstrudering er en kontinuerlig proces hvor resultatet kan være et rør, en slange eller lignende, som rulles op på en rulle. Ofte afkøles plasten i et vandbad efter det er kommet ud af ekstruderen.

Ved termoformning formes en plade over en skabelon.

Teknologi
Kanton (heraldik)

En kanton er i heraldisk sammenhæng et firkantet felt, som regel placeret i øverste venstre hjørne af våbenskjoldet. En kanton er gerne kvadratisk og tydeligt mindre end en fjerdedel af skjoldet.

Heraldik
Christian Brandt

Christian Brandt (1735 – 1805), kancellipræsident. Flittig og pligtopfyldende embedsmand, der blandt andet virkede som provisor for Vallø Stift og forstander for Herlufsholm til sin død ved siden af sit embede som kancellipræsident, som han blev udnævnt til i 1789, samarbejdede han som præsident for Kancelliet med Christian Colbiørnsen om de store reformer i perioden.

Han var bror til Enevold Brandt.

Se også 
 Stavnsbåndet

Litteratur 
 Joh. Forchhammer, "Herlufholms Skoles Manuskriptsamling" i: Indbydelsesskrift til de offentlige Afgangs- og Aarsprøver i Herlufholms lærde Skole i Juni og Juli 1891, Næstved, 1891. Indeholder biografi, og breve til og fra Christian Brandt.

Danskere i 1700-tallet
Gehejmestatsministre fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Embedsmænd fra Danmark
Bogsamlere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Christian
Kammerherrer fra Danmark
Gehejmeråder fra Danmark
Kollegiedeputerede fra Danmark
Experimentarium

Experimentarium er et science center beliggende i Hellerup, der blev etableret i 1991. Udstillingen inkluderer en række ting, som besøgende kan prøve bl.a. i form af forskellige fysikforsøg, og tilbyder også shows hvor naturvidenskabelige fænomener bliver demonstreret for publikum. Med over 220.000 besøgende i 2021 er det blandt de mest besøgte danske turistattraktioner.

Experimentarium er et af det statsstøttede videnspædagogiske aktivitetscentre.

Historie 
Experimentarium åbnede den 9. januar 1991 i Hellerup. Den 26. januar 2017 genåbnede Experimentarium efter en omfattende ud- og ombygning. Det nye Experimentarium er tegnet af det danske arkitektfirma CEBRA.

Experimentarium viser i interaktive udstillingsuniverser forskellige grene af naturvidenskab og teknologi. Publikum bliver integreret ved at kunne afprøve mange af tingene på egen krop som f.eks. fysiske fænomener. Derudover vises skiftende udstillinger, der baserer sig på forskellige temaer.

I 2014 påbegyndtes renoveringen af udstillingshallen i Hellerup efter en massiv fundraising til projektet. 

Derfor flyttede Experimentarium midlertidigt væk fra Hellerup i to et halvt år og ind i hjertet af København i det gamle papirlager på øen Christiansholm. På grund af de mindre forhold, var det dog ikke muligt at flytte alle udstillingerne med.

I juli 2014 skiftede Experimentarium direktør, da Kim Gladstone Herlev overtog stillingen som administrerende direktør efter den første direktør, Asger Høeg.
Science centret nåede at have åbent på Papirøen under navnet Experimentarium City fra den 7. februar 2014 til 16. maj 2016, hvor det lukkede igen. Nu kan Experimentarium igen besøges på den velkendte adresse i Tuborg Havn i Hellerup. 

Den 27. april 2015 hærgede en voldsom brand ombygningen af Experimentarium på Tuborg Havnevej. Om- og udbygningen er imidlertid færdig, og Experimentarium genåbnede i januar 2017.

Ledelse 
 1991-2014: Asger Høeg
 2014-nu: Kim Gladstone Herlev

Hæder 
2005: MIA-prisen i kategorien mellemstor virksomhed
2015: Spisestedet Madkastellet på Experimentarium modtog Best Catering Experience ved MPI Award
2017: Spisestedet Madkastellet på Experimentarium blev nomineret til Årets Catering Leverandør af møde- og eventbranchen

Galleri

Se også
 Danfoss Universe
 Videncenteret i Trondheim

Kilder

Eksterne henvisninger 

Experimentariums hjemmeside 
 Bag facaden på det nye Experimentarium 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i København
Hellerup
Museer i København
Museer etableret i 1991
Videnskabsmuseer
Allofon

En allofon (gr. ἄλλος allos "anden" + φωνή phōnḗ "lyd") er en variant af et fonem, der er begrænset til en særlig kontekst.

I fonetik er en allofon en eller flere beslægtede sproglyde, der hører til samme fonem.
En sproglyd er en lyd, der opfattes som en specifik udtale, mens et fonem, hvis det ændres, kan ændre betydningen. Allofoner er altså varianter i udtale, der i sammenhængen ikke ændrer på det opfattede fonem og således ikke er betydningsadskillende.

Sprogforskning