kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Edmundo Ros

Edmundo William Ros OBE (født 7. december 1910 i Port of Spain i Trinidad i Britisk Vestindien, død 21. oktober 2011 i Alicante i Spanien) var en trinidadiansk musiker, sanger og orkesterleder, som gjorde karriere i Storbritannien. Han ledede et yderst populært latinamerikansk orkester, havde en omfattende diskografi, og ejede en af Londons førende natklubber.

Liv 
Ros' mødrende ophav var en sort venezuelaner og hans fædrene var af skotsk oprindelse. Han var den ældste af fire børn; to søstre, Ruby og Eleanor, efterfulgt af halvbroderen Hugo  Hans forældre skiltes efter Hugo blev født, og efter lidt forskellige "falske trin" blev Ros indskrevet på et militærakademi. Der blev han interesseret i musik og lærte at spille på euphonium. Fra 1927 til 1937 boede hans familie i Caracas i Venezuela, hvor han spillede i det venezuelanske militærakademis orkester. Senere modtog han et musik-stipendium fra regeringen, hvorunder han fra 1937 til 1942 studerede harmonilære, komposition og orkestrering på Royal Academy of Music i London. Samtidig var han sanger og percussionist i Don Marino Baretto Band på Embassy Club, og han indspillede også flere albums som sidemand til Fats Waller, som var på besøg i London i 1938.

I en alder af 90, under New Year's Honours List i 2000, blev Ros udnævnt til Order of the British Empire. Han fyldte 100 år i december 2010.

Ros var Freeman af City of London, hvor han var blevet optaget i Freedom of the Worshipful Company of Poulters den 5. januar 1965 og blev efterfølgende iklædt med Livery of the Poulters' Company den 22. juni 1965. Han var frimurer, og medlem af Sprig of Acacia Lodge No 41 i Javea i Spanien.

Ros var gift to gange: Britt Johansen i 1950, Susan i 1971. Det første ægteskab producerede to børn, Douglas og Louisa.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside  
 Biografi hos The Robert Farnon Society  

Musikere fra Trinidad og Tobago
Sangere fra Storbritannien
Sangskrivere fra Storbritannien
Orkesterledere
Personer tildelt Officer of the Order of the British Empire
Hundredårige
Frimurere fra Trinidad
Personer fra Port-of-Spain
Kystprovinsen (Kenya)

Kystprovinsen  (swahili: Mkoa wa Pwani, ikke at forveksle med regionen Pwani i Tanzania; engelsk: Coast Province) er en af Kenyas otte provinser. I 2008 anslog man folketallet til  3.089.013 indbyggere, og den har et areal på 83.603 kvadratkilometer. Den administrative hovedstad er Mombasa. 

I  provinsen ligger nationalparkerne  Arabuko Sokoke nationalpark, Kora nationalpark samt dele af Tsavo East nationalpark og Tsavo West nationalpark.

Eksterne kilder og henvisninger 

Kenyas provinser
Diego Garcia

Diego Garcia er en britisk atol i Det Indiske Ocean, med et areal på ca. 44 km2, beliggende ca.1.600 km syd for den sydlige del  af  Indien.
 
Atollen har fungeret som militærbase for de amerikanske styrker siden 1960'erne.
 
Den oprindelige befolkning er tvangsforflyttet.

Atollen er del af Chagosøerne, et arkipelag i Det Indiske Ocean, som tilhører Storbritannien.

I 1966 indgik Storbritannien en 70-årig aftale med USA om anvendelse af atollen som militærbase.

Mellem 1967 og 1973 tvangsforflyttede den britiske regering alle øboerne, ca. 2.000 personer, i forbindelse med opbygning af basen samt af sikkerhedshensyn.
 
Basen er vigtig for amerikanerne, som har anvendt den i forbindelse med Golfkrigene i 1991 og 2003 samt krigen i  Afghanistan.

Eksterne henvisninger 

 Diego Garcia Online 
 The World Factbook, British Ocean Territory 

Britiske oversøiske territorier
Stetson

Stetson et mærke af hatte, som produceres af den amerikanske hattefabrikant John B. Stetson Company, og er mest kendt for at have den originale cowboyhat.

Selskabet blev grundlagt af John B. Stetson i 1869 med base i Philadelphia. Årene før dette havde grundlæggeren tilbragt i Colorado, hvor han udviklede selskabets distinkte hattetype. De første Stetsonhatte blev fremstillet og solgt i 1865. Bedriften blev hurtigt en succes, og allerede i 1886 var Stetson verdens største hatteproducent.

Stetson fik flere kontrakter med offentlige etater i USA og Canada de første årtier af 1900-tallet, blandt andet med Royal Canadian Mounted Police og med US Park Rangers. Dette bidrog til at Stetsonhatte blev associeret med "Det Vilde Vesten".

Ekstern henvisninger 
Officiel hjemmeside 

Hatte
Beklædningsvirksomheder fra USA
Etableret i 1869
Académie Colarossi

Académie Colarossi var et privat fransk kunstakademi. Det var grundlagt af den italienske skulptør Filippo Colarossi, og lå i Rue de la Grande-Chaumière nr. 10 i Paris, lige i nærheden af Académie de la Grande Chaumière i nr. 14 i samme gade.

Akademiet blev grundlagt som et alternativ til det offentlige École des Beaux-Arts, som efter mange unge kunstneres mening var blevet for konservativt.

Académie Colarossi lukkede i 1920.

Kendte studerende

Eksterne henvisninger 

Kunst i Frankrig
Kultur i Paris
Ophørt i 1920
Uddannelsesinstitutioner i Frankrig
Gravpladsen ved Næsby

Gravpladsen ved Næsby i Vesthimmerland er en vikingetidsgravplads, hvor man blandt andet har fundet en ryttergrav fra omkring år 950. Gravpladsen blev opdaget i 1951 og, efter flere prøvegravninger i 2000-tallet, genudgravet i 2011.

Gravene
Gravpladsens arkæologiske "hovedattraktion" er en ryttergrav, bestående af en stenomkranset gravhøj indenfor en firkantet, mere end 100 kvadratmeter stor indhegning. Denne grav, som var det oprindelige fund i 1951, rummede bl.a. et sværd, der i dag er udstillet på Vesthimmerlands Museum.

På pladsen er også begravet kvinder, hvis klæder har ærmegabs-besætninger, som man ellers har set på frankisk-byzantinske dragter. Til gengæld er deres smykker enklere end hvad der ellers synes at have været normen.

Kronologi
Gravpladsen udmærker sig ved (i modsætning til anden bebyggelse på egnen) at have været i brug både før og efter anlægget af Aggersborg, hvad der kan indikere at den slægt, der er begravet ved Næsby, har haft høj social status i samtiden.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Næsby på Kulturarvsstyrelsens Fund og fortidsminder

Begravelsespladser i Danmark
Vesthimmerlands Kommune
Nairobi (provins)

Nairobi er navnet på en  provins i Kenya. År 1999 havde provinsen 2.143.254 indbyggere og et areal på  684 km². Adminstrationen ligger i landets hovedstad af samme navn, Nairobi.

Administrativ inddeling 
Provinsen er inddelt i syv distriker:
 Central
 Dagoretti
 Embakasi
 Kasarani
 Kibera
 Makadara
 Pumwani
 Westlands

Eksterne kilder og henvisninger

Kenyas provinser
Ole Krabbe

Ole Krabbe (14. november 1656 på Damsgård – 17. juni 1728 på Bjerre) var en dansk godsejer.

Krabbe af adelsslægten Krabbe fra den lille hovedgård Damsgård i Vandfuld Herred, blev født på denne gård 14. november 1656. Faderen, Henrik Krabbe, mistede han i sine første barneår; kort efter solgtes stamgården, og moderen, Eva Unger, giftede sig med Gjord Galt til Viumgård. Som fattig ung adelsmand uden jordegods lå det Ole Krabbe nærmest at søge sit brød som officer, og fra 1679-83 tjente han som kornet og løjtnant ved 3. jyske nationale rytterregiment, men derefter afbrød han sin militære løbebane og nævnes 1688 som forpagter af Hagsholm under Frijsenborg. Han brød imidlertid også med den gamle adels traditioner, idet han 4. august 1686 ægtede en rig købmandsdatter fra Viborg, Margrethe Henriksdatter Svichtenberg. Herved fik han midler til at købe hovedgården Nandrup på Mors og synes nu at være kommet på sin rette hylde. 

Medens hans standsfæller og nærmeste frænder forarmedes og gik til grunde, øgede han efterhånden sine besiddelser med Skårupgård, Hastrup, Søvig og part i Hesselmed. De 2 sidste gårde solgte han dog atter, men derimod tilgiftede han sig efter sin første hustrus død hovedgården Bjerre, der havde tilhørt hans fætter Johan Rudolf Unger, som havde testamenteret gården til sin fæstemø Ide Sophie Gjedde (9. februar 1675 – 10. april 1756), hvem Ole Krabbe ægtede 5. november 1697. At Ole Krabbe i det hele havde sluttet sig til den nye tid, ses også af, at han, der 1695 havde fået ritmesters karakter, 1703 udnævntes til justitsråd og 1714 til etatsråd, ligesom han 1715-17 voterede i Højesteret og var "inspektionsherre" ved Hansted Hospital. Regeringen placerede Krabbe i en række undersøgende og dømmende kommissioner, og i årene sad han 1717–23 sammen med amtmand Jens Jørgensen Seerup i den betydningsfulde kommission vedrørende rytter- og relutionsgodset i Jylland, i hvilken han synes at have udført et fortjenstfuldt arbejde, omend måske til tider på en noget hårdhændet måde. Ved sin død, 17. juni 1728, omgivet af en talrig børneflok, så han en ny tid oprinde for sin tidligere fåtallige og i skyggen levende slægt. Hans tre sønner blev stamfædre til henholdsvis den ældre danske, den yngre danske og den norske linje af slægten.

Krabbe blev begravet i Thyregod Kirke, men senere flyttet til Aale Kirke. Et portrætmaleri i Hansted Klosters kirkesal forestiller efter traditionen Ole Krabbe.

Kilder 

 
 Personalhistorisk Tidsskrift III.

Højesteretsdommere fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Kavaleriofficerer fra Danmark
Ole
Etatsråder fra Danmark
Claus Wyneken

Claus Friedrich Wyneken (9. marts 1819 i Hannover – 2. november 1855 i Lingen) var en tysk officer.

Han var søn af kaptajn Ernst Claus Heinrich Wulf Wyneken (1787-1818) og Sophie Eleonore Auguste Caroline Schlichthorst, blev i 1836 sekondløjtnant ved en linjebataljon i Stade, frekventerede fra 1840 til 1845 generalstabsakademiet i Hannover, blev i sidstnævnte år premierløjtnant og forsat til generalstaben. Som del af staben under den kommanderende general for 10. Bundesarmékorps, generalløjtnant Hugh Halkett, tog han fra 1848 del i Treårskrigen på slesvig-holstensk side og gjorde sig heldigt bemærket i rytterfægtningen ved Løgumkloster 4. juni.

Da de tyske stater i 1850 trak sig ud af krigen, meldte Wyneken sig 18. maj som major af infanteriet og indgik i generalstaben som souschef under general Karl Wilhelm von Willisen. Indtil oberst Ludwig von der Tanns ankomst 12. juni var han ansvarlig for udførelsen af Willisens ordrer. Wyneken, der grundlæggede var royalist, havde imidlertid ikke sympati for den revolutionære bevægelse, som han kæmpede for, og bl.a. derfor måtte han skuffe sine foresatte. Hans deltagelse i krigen skyldtes primært et ønske om at nå op i geledderne som officer.

Det var især Wynkeken, der spillede en uheldig rolle under slaget ved Isted 25. juli 1850, hvor det endte med et tysk nederlag. Bl.a. forsømte han at forsyne brigaden under kommando af Ulrich von der Horst med tilstrækkelig militær støtte.

Samme år ansøgte han om afsked, hvilket han fik, og blev dernæst ansat ved Köln-Mindener Eisenbahn-Gesellschaft. Senere blev han direktør for straffeanstalten i Lingen og døde her allerede 2. november 1855.

1. februar 1848 havde han ægtet han Olivia Blumenbach.

Kilder 
 Opslag i Deutsche Biographie
 Slægtsside

Personer i Treårskrigen fra Slesvig-Holsten
Tyskere i 1800-tallet
Officerer fra Tyskland
Personer fra Hannover
Marcus Glahn

Marcus Glahn (født 2. januar 1781 i Tåderup, Skellebjerg Sogn, død 26. december 1868 i Sorø) var en dansk officer, far til Poul Egede Glahn.

Han var søn af Henrik Christopher Glahn (18. december 1738 i Alling – 21. juli 1804) og hustru Giertrud Kirstine Egede (1748 i København – 10. eller 11. februar 1816 på Egedesminde, Nørre Alslev Sogn, datter af Paul Egede), blev officer af artilleriet og sluttede sin karriere i hæren som generalmajor. Under Englandskrigene deltog han som kaptajn med et batteri under oberst Augustin von Kardorffs brigade. Fra 1832 var Glahn chef for Den holstenske Artilleribrigade.

Han nævnes i 1854 som oberst, Kommandør af Dannebrog og afgået med pension. Han fik dog afsked som karakteriseret generalmajor.

20. november 1804 ægtede han Karen Johanne Laurenze Schiøth (29. oktober 1784 i København – 26. december 1873 i København). Parret er begravet på Garnisons Kirkegård.

Kilder 
 Slægtsside, baseret på Slægtebog over familien Glahn, bind 1, s. 23. 

Generalmajorer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Marcus
Artilleriofficerer fra Danmark
Personer i Englandskrigene fra Danmark-Norge
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Kütükuşağı

Kütükuşağı ( Kurdisk: kutugo) er en bydel i distriktet Cihanbeyli i provinsen Konya i Tyrkiet. Byen er beliggende 140 km fra 
Konya (i det centrale Anatolien). Befolkningen udgjorde i slutningen af 2012 omkring 1.984 mennesker. Mange udvandrede til Europa, bl.a. omkring 2000 til Danmark og 500 til Tyskland. Kütükuşağı har ændret sig meget bymæssigt og i dag står den som meget moderne.

Kendte personer fra Kütükuşağı 
 Dogan Polat,lokal politiker i Danmark
 Sami Arabacı,tidligere borgmester
 Ahmet Altun, Forstander 
 Mehmet Dağ, CEO af Dağ holding (https://www.dagholding.com.tr/)
 Dogan Dağ, Bestyrelsesmedlem af Dağ holding
 Murat Ünlü ,Ejendomsudvikler (https://m.facebook.com/unlulimited/)
 Resul Küçükakin, musiker
 Aysan Küçükakin, musiker
 Ramazan Kaya, musiker
 Murat Küçükavcı , musiker
 Fahri Dağ, musiker
 Mehmet Küçükakin, tidligere lokal politikler i Danmark

Eksterne kilder og henvisninger

 Kütükuşağıs webside 
 Türkiye istatisk kurumu; Belediye Belediye teşkilatı olan yerleşim yerlerinin nüfusları/Konya/Cihanbeyli, Distriktet Cihanbeyli, antal kommuner 31. december 2007 i følge adressebaseret befolkningsregister
 Nüfus  Kutukusagi Belediyesi. 

Byer i Tyrkiet
Poul Egede Glahn

Poul (Paul) Egede Glahn (født 16. september 1811 i København, død 5. februar 1896 sammesteds) var en dansk officer.

Under Treårskrigen 
Glahn, hvis forældre var generalmajor Marcus Glahn og Johanne f. Schjøth, blev, efter at have været volontær, artillerikadet og stykjunker, sekondløjtnant i artilleriet 1830 med aldersorden fra 1826. Straks efter kom han på den nylig oprettede kgl. militære højskole, som han forlod 4 år senere som premierløjtnant. Ansat ved den holstenske artilleribrigade i Rendsborg fik han her som medlem af forskellige kommissioner en del virksomhed, hvorefter han i vinteren 1840-41 sendtes på en tjenesterejse til Tyskland og Frankrig, medens han i 1841 erholdt kaptajns anciennitet. Virkelig kaptajn blev han i 1845, idet han tillige blev adjudant ved artilleribrigaden, i hvilken stilling han måtte forblive de 2 første krigsår. I efteråret 1849 fik han befalingen over det 3. batteri, hvormed han deltog i kampen ved Solbro, som skaffede ham Ridderkorset. Til forstander for Artilleriunderofficerselevskolen udnævntes han i 1856, blev major samme år og afgik først endelig fra skolen i 1865.

Under 2. Slesvigske Krig 
Under krigen 1864 var han kommandør for 1. divisions artilleri og deltog i kampen ved Mysunde samt i fægtningerne foran Dybbøl 22. februar, 17. og 28. marts. Det overdroges ham i april at ordne trænforholdene ved hæren, og efter at have endt denne virksomhed udnævntes han til højstkommanderende artilleriofficer på Als, hvor han ankom lige førend øens erobring; i slutningen af felttoget var han kommandør for hele feltartilleriet. 1864 blev han Dannebrogsmand. I 1865 blev Glahn oberstløjtnant og chef for artilleriregimentet, medens han ved gennemførelsen af Hærloven af 1867 blev oberst og chef for 1. artilleriregiment. Som sådan gjorde han en betydelig indflydelse gældende, ligesom han også var medlem af mange kommissioner, så at han i 1873 blev Kommandør af Dannebrogs 2. grad. Ved sit 50 års officersjubilæum i 1876 blev han Kommandør af Dannebrogs 1. grad og afskedigedes samme år på grund af alder med titel af general. 1882 blev han formand for De danske Vaabenbrødre, hvilket han var til sin død, 1886 næstformand for Selvbeskatningen og 1891 Storkors af Dannebrog. Glahn døde 5. februar 1896.

Familie 
Glahn blev gift 14. august 1845 i Rendsborg med Ottilie (Otilia) Alberta Caroline Elisa Henriette Seyffarth (19. oktober 1821 i Rendsborg – 26. august 1904 i Helsingør), datter af kaptajn, senere oberst Gustav Vilhelm Lucas Henrik Seyffarth (1787-1858) og Augusta Marie Lanckenau (1799-1864).

Han er begravet på Garnisons Kirkegård.

Der findes et xylografi fra 1885 samt fotografier af Georg E. Hansen og N.E. Sinding.

Kilder 
 Peder Nieuwenhuis, "Poul Egede Glahn", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Militær Tidende, 1896, sp. 18 f., 54 f.

Eksterne henvisninger 
 

Generaler fra Danmark
Storkors af Dannebrog
Poul Egede
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Foreningsformænd fra Danmark
Artilleriofficerer fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer fra København
Pennington County (Minnesota)

Pennington County er et county i den amerikanske delstat Minnesota. Amtet ligger i den nordvestlige del af delstaten og grænser op til Marshall County i nord, Beltrami County i øst, Clearwater County i sydøst, Red Lake County i syd og mod Polk County i vest.

Pennington Countys totale areal er 1.601 km² hvoraf 5 km² er vand. I 2000 havde amtet 13.584 indbyggere. Amtets administration ligger i byen Thief River Falls.

Amtet har fået sit navn efter jernbanemanden Edmund Pennington.
 

Counties i Minnesota
Red Lake County

Red Lake County er et county i den amerikanske delstat Minnesota. Det ligger i de vestlige del af delstaten og grænser op til Pennington County i nord og mod Polk County i øst, syd og vest.

Red Lake Countys totale areal er 1.120 km² hvoraf 0 km² er vand. I 2000 havde Red Lake County 4.299 indbyggere. Administrativt centrum er i byen Red Lake Falls.

Red Lake County har fået sit navn efter floden Red Lake River.
 

Counties i Minnesota
Alpena County

Alpena County er et county i den amerikanske delstat Michigan. Det ligger nordøst på den sydlige halvø ved Lake Huron og grænser op til Presque Isle County i nord, Alcona County i syd og Montmorency County i vest.

Alpena Countys totale areal er 4.390 km² hvoraf 2.903 km² er vand. I 2000 havde Alpena County 31.314 indbyggere. Det administrative centrum er i byen Alpena. 

Alpena County blev grundlagt i 1840 ved udskillelse fra Mackinac County og hed frem til 1843 Anamickee County. Det nuværende navn er skabt af etnologen Henry Rowe Schoolcraft.

Demografi 

Ved folketællingen fra 2000 boede der 31.314 personer i Alpena County. Der var 12.818 husstande med 8.690 familier. Befolkningstætheden var 21 personer pr. km². Befolkningens etniske sammensætning var  98,21% hvide, 0,25% afroamerikanere.

Der var 12.818 husstande, hvoraf 29,40% havde børn under 18 år boende. 55,30% var ægtepar, som boede sammen, 9,00% havde en enlig kvindelig forsøger som beboer, og 32,20% var ikke-familier. 27,80% af alle husstande bestod af enlige, og i 13,30% af tilfældene boede der en person, som var 65 år eller ældre.

Gennemsnitsindkomsten for en husstand var $34.177 årligt, mens gennemsnitsindkomsten for en familie var på $42.366 årligt.

Eksterne henvisninger 

Counties i Michigan
Ludwig Casimir Wilhelm Heinrich Clemens zu Bentheim-Steinfurt

Ludwig Casimir Wilhelm Heinrich Clemens fyrste zu Bentheim-Steinfurt (22. november 1787 – 28. januar 1876) var en tysk adelig og officer i dansk tjeneste, bror til fyrst Alexius zu Bentheim-Steinfurt.

Han var søn af fyrst Ludwig Wilhelm Geldricus Ernst zu Bentheim-Steinfurt (1756-1817) og Juliane Wilhelmine født prinsesse af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg (1754-1823). Han sluttede sin karriere i den danske hær som generalmajor.

Der findes fotografier fra 1865 af Georg E. Hansen.

Kilder 
 Slægten Bentheims stamtavle
 Det Kongelige Bibliotek, Portrætsamlingen 

Generalmajorer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Ludwig Casimir Wilhelm Heinrich Clemens
Fyrster fra Tyskland
Nordøstprovinsen (Kenya)

Nordøstprovinsen  (engelsk North Eastern Province, swahili Mkoa wa Kaskazini-Mashariki) er en af Kenyas otte provinser. Befolkningen anslås til 2.385.572  indbyggere (2010), og provinsen har et areal på 126.902 kvadratkilometer. Den administrative hovedby er  Garissa.

Regionen er, og har  historisk, primært været beboet af etniske Somaliere .

Eksterne kilder og henvisninger 

Kenyas provinser
Henrik Glahn (officer)

Henrik Glahn (født 29. marts 1827 i Rendsborg, død 5. april 1886) var en dansk officer. Han var far til Kai Glahn.

Han var en søn af generalkrigskommissær, tidligere major i artilleriet, Tønne Bloch Glahn og Elisabeth Maria født Fischer, gennemgik Landkadetakademiet og udnævntes i 1845 til sekondløjtnant ved fodfolket med aldersorden fra 1844. 2 år senere kom han til tjeneste ved 1. jægerkorps og deltog dermed i kampen ved Bov og i slaget ved Slesvig, hvor han blev såret og taget til fange, men han udveksledes snart. I 1849 forfremmedes han til premierløjtnant, deltog med 3. reservejægerkorps i fægtningen ved Ullerup og blev kort efter adjudant ved 3. brigade, hvormed han atter kom i ilden ved Solbro og ved Isted.

Efter krigen vendte han tilbage til 1. jægerkorps og deltog i 1853 i opmålingsarbejder under Vejdirektionen; kort tid efter kaptajnsudnævnelsen i 1860 kom han til 3. bataljon, men forflyttedes ved mobiliseringen 1863 til 10. regiment, hvormed han deltog i Dybbøls forsvar og i kampen om Als, hvor han atter faldt i fangenskab. Efter hjemkomsten ansattes han hos generalinspektøren for infanteriet og blev ved gennemførelsen af Hærloven af 1867 kaptajn af Generalstaben og souschef ved 1. generalkommando, hvor han forblev indtil 1876, da han udnævntes til oberst og chef for 4. bataljon. I 1882 blev han atter forsat til Generalstaben som stabschef ved 1. generalkommando; som sådan faldt det næste år i hans lod at anordne enkelthederne i den første kantonnementsøvelse, som ifølge Hærloven af 1880 skulle afholdes på Sjælland, hvorefter han i 1884 benådedes med Kommandørkorset af Dannebrogs 2. grad. I 1885 blev han udnævnt til generalmajor og chef for Fynske Brigade, fra hvilken stilling døden bortrev ham 5. april 1886 efter et langvarigt sygeleje. 

Glahn, som i 1868 overværede manøvrerne ved Brück i Østrig og i 1881 ved Miscolcz i Ungarn, blev 9. december 1857 gift med Christiane Louise With, datter af herredsfoged Jesper Peter With. Han var en pligttro soldat med stor praktisk dygtighed og på grund heraf og sin beskedenhed almindelig påskønnet.

Kilder 
 
 Nationaltidende, nr. 3566.

Eksterne henvisninger 
 
  

Generalmajorer fra Danmark
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Henrik
Kommandører af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Rendsborg
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Emil Rømeling

Emil Adolph Rømeling (24. april 1851 i Skodsborg – 23. februar 1952) var en dansk officer, far til H.A. Rømeling.

Han var søn af kaptajn Carl Just Rømeling (4. juni 1807 – 8. juni 1876) og hustru Petrine Wilhelmine født Hansen, blev sekondløjtnant 1870, premierløjtnant 1875, ritmester 1887 og fik afsked 1900 som karakteriseret oberstløjtnant. Han var chef for Grænsegendarmeriet og blev 17. februar 1897 Ridder af Dannebrog. Han døde 1952, 100 år gammel.

Han var gift med Louise Frederikke f. Dahlstrøm (11. november 1853 – 1935).

Kilder 
 Kraks Blaa Bog 1910 
 Johannes Madsen, De Kgl. Danske Ridderordener: Personalhistorisk Festskrift udgivet i anledning af Hans Majestæt Kong Christian Den Niendes 40 aarige Regeringsjubilæum paa foranstaltning af H. F. Grandjean Oberstlieutenant, A. Christiansen 1903, s. 582.

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Hundredårige
Kavaleriofficerer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Riddere af Dannebrog
Emil