kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bristol Airport

Bristol Airport  er en lufthavn i North Somerset, 13 km sydvest for centrum af Bristol, i det sydvestlige England. Den åbnede i 1957 under navnet Bristol (Lulsgate) Airport.

I 2015 ekspederede den 6.786.790 passagerer og 68.074 flyoperationer. Især lavprisselskaberne easyJet og Ryanair havde meget fast ruteflyvning fra Bristol, ligesom charterselskaberne Thomas Cook Airlines og Thomson Airways fløj mange turister til sydlige destinationer.

Historie 
I 1930 åbnede man Bristol (Whitchurch) Airport, som lå placeret fem km syd for centrum af Bristol. Denne fungerede som byens hovedlufthavn, indtil man åbnede den nuværende i 1957 på resterne af RAFs base.

Royal Air Force etablerede i 1940 en landingsbane 13 km sydvest for byen, hvilket blev starten på at de etablerede en base for trænings- og skoleflyvninger indenfor luftvåbnet. Stedet blev kaldt RAF Lulsgate Bottom. RAF forlod stedet igen den 25. oktober 1946. To år efter fik forskellige forening tilladelse til at benytte området til eksempelvis motorcykelrace og svæveflyvning.

Det britiske transportministerium gav i juni 1955 tilladelse til at den tidligere base kunne sælges til byen og private investorer for £55.000. Efter en del forberedelser, flyttede man i midten af april 1957 alt trafik fra Bristol (Whitchurch) til den nye med navnet Bristol (Lulsgate) Airport. Prinsesse Marina af Grækenland og Danmark indviede 1. maj 1957 officielt lufthavnen.

I 1958 investerede man omkring £200.000 på en ny lufthavnsterminal samt andet infrastruktur. Et nyt kontroltårn blev opført i 1962, og tre år senere forlængede man landingsbanen. I 1968 blev det første 460 m2 fragtterminal opført.

Lufthavnen skiftede i midten af 1997 navn til Bristol International Airport, og i november samme år købte selskabet FirstGroup 51% af aktierne i lufthavnen. Bystyret beholdte de sidste 49%. I marts 2000 åbnede man en ny terminal, og passagertallet passerede for første gang to millioner. Året efter blev et nyt kontroltårn og kategori 3 instrumentlandingssystem indviet.

I marts 2010 skiftede man navn til det nuværende, Bristol Airport.

Destinationer og flyselskaber

Ejerskab 
I august 2016 havde lufthavnen følgende ejere:

 Ontario Teachers' Pension Plan - 100%

Galleri

Eksterne henvisninger 

 Bristol Airports officielle hjemmeside

Referencer 

Lufthavne i England
Etableret i 1957
Airport
Preußen (skib)

Preußen var en tysk fem-mastet fuldrigger med stålskrog bygget i 1902. Preußen var det eneste skib i sin klasse indenfor handelsflåden med fem master med seks sejl på hver. Preußen var indtil 2000 og søsætningen af Royal Clipper det hidtil største sejlskib i verden. Skibet blev bygget på Geestemünde ved Bremerhaven med henblik på sejlads med chilesalpeter i liniefart mellem Tyskland og Chile. Fartøjet tilhørte det tyske rederi F. Laeisz, kendt som "Flying P. Line".

Preußen blev vædret i Den engelske kanal den 20. november 1910 af damperen "Brighton", der undervurderede den for et sejlskib høje fart. Preußen blev som følge af påsejlingen ude af stand til at manøvrere. Som følge af dårligt vejr var det ikke muligt at bugsere Preußen i havn. Skibet blev lagt for anker, men ankerkæden brast og skibet drev herefter mod land og blev ødelagt mod klipperne ved Crab Bay, hvor skibet sank. Der var ingen omkomne ved forliset.

Litteratur 
 Oliver E. Allen: Die Windjammer, Time-Life Books, 1980 (Original US edition: The Windjammers, 1978)
 Heinz Blöß: Glanz und Schicksal der "Potosi" und "Preußen", Hamburgs und der Welt größte Segler. Schmidt Verlag, Kiel 1960
 Jochen Brennecke: Windjammer.  Der große Bericht über die Entwicklung, Reisen und Schicksale der "Königinnen der Sieben Meere". Koehlers Verlagsgesellschaft, Herford, 3. Aufl. 1984; Kap. XXII - Die Größten unter den Segelschiffen der Welt, S. 291-297; 
 Hans-Jörg Furrer: Die Vier- und Fünfmast-Rahsegler der Welt.  Koehlers Verlagsgesellschaft, Herford 1984, pp 168, 
 Horst Hamecher: Fünfmast-Vollschiff »PREUSSEN«, Königin der See. Der Lebensweg eines Tiefwasserseglers.  Hamecher Eigenverlag, Kassel 1993, ill.;  (the book describes in detail everything concerning the ship including all her voyages)
 W. Kaemmerer: Das Fünfmast-Vollschiff Preußen, erbaut von Joh. C. Tecklenborg A.-G., Schiffswerft und Maschinenfabrik in Bremerhaven-Geestemünde.  Zeitschrift der Vereins deutscher Ingenieure, vol. 48, No. 34, Berlin 1904
 Peter Klingbeil: Die Flying P-Liner. Die Segelschiffe der Reederei F. Laeisz.  Verlag "Die Hanse", Hamburg 1998 / 2000; 
 Björn Landström: Das Schiff.  C. Bertelsmann Verlag, München (Munich) 1961
 Hans Georg Prager: „F. Laeisz“ vom Frachtsegler bis zum Bulk Carrier.  Koehlers Verlagsgesellschaft mbH, Herford 1974; 
 Manfred Prager: Vergleich zwischen dem Fünfmastvollschiff  "Preußen" und der Fünfmastbark  "Potosi" auf den Reisen nach der Westküste Südamerikas und zurück. Annalen der Hydrographie und maritimen Meteorologie: Zeitschrift für Seefahrt und Meereskunde, Hamburg, Berlin 1908; 
 Schiff und Zeit. Fachzeitschrift der Deutschen Gesellschaft für Schiffahrts- und Marinegeschichte. Fünfmastvollschiff  "Preußen". Heft 5/1977, Herford 1977, Bestell-Nr.: 5872
 Jens Jansson: SOS - Schicksale deutscher Schiffe - Weiße Segel über blauen Wogen - vol. Nr. 51 - Fünfmastvollschiff  "Preußen".   pp 2, Pabel-Moewig Verlag KG, Rastatt 1976

Eksterne henvisninger 

 Beskrivelse af skibet m.v. 
 Beskrivelse af skibet og forliset m.v. 

Skibe fra Tyskland
Fragtskibe
Oceanskibe
Natura 2000-område nr. 54 Yding Skov og Ejer Skov

Natura 2000-område nr. 54 Yding Skov og Ejer Skov er et EU-habitatområde (H50), der har et areal på i alt 130 hektar, hvoraf 123 ha er skov.

Yding og Ejer Skov er det højest beliggende moræneplateau i Danmark, og området indeholder både sandede og lerede partier. Skovene består af typiske parcelskove med mange forskellige ejere, og er en mosaik af frodig løvskov og mager nåleskov.
Yding Skov er meget besøgt på grund af Yding Skovhøj, der med sine 173 meter er blandt Danmarks højeste punkter.

Bjergskov Bæk løber mod nord til Mossø, og kommer fra kalkrige vældmoser i skovskrænterne. Den hurtigtløbende bæk er meget ren og har stenede og grusede bundforhold med høj artsdiversitet af smådyr, herunder mange sjældne arter som kun trives i rent vand.

Natura 2000-område er specielt udpeget på grund af de bøgedominerede skovnaturtyper, elle-/askeskovene samt de mange små kildevæld, som føder Bjergskov Bæk.

Af det samlede areal på 6 hektar er de godt 12 ha omfattet af naturbeskyttelseslovens § 3:
 6,5 km vandløb
 0,3 ha sø (3 små søer)
 8,5 ha mose (12 arealer)
 3,0 ha overdrev (1 areal)
 1,0 ha fersk eng (2 arealer)

Natura 2000-planen er vedtaget i 2011, hvorefter kommunalbestyrelserne
og Naturstyrelsen udarbejdede bindende handleplaner for
gennemførelsen af planen. Planen videreføres og videreudvikles i anden planperiode 2016-21.
Natura 2000-området ligger i Skanderborg og Horsens Kommuner , og naturplanen koordineres med vandplanen 1.5 Randers Fjord.

Se også 
 Internationale naturbeskyttelsesområder i Danmark
 Naturtyper i Danmark

Eksterne kilder og henvisninger 

 Naturplanen
 Naturplanen 2016-2021 Basisanalyse 2016-2021
 Basisanalysen
 Basisanalysen 2016-21

Natura 2000-planer
Lokaliteter i Skanderborg Kommune
Lokaliteter i Horsens Kommune
EU-habitatområder i Danmark
Ab urbe condita

Ab urbe condita (udtales [ab 'urbe 'kondita]; forkortet A. u. c.; varianter: Anno ab urbe condita, A. a. U. C. eller Ab Urbe Condita) er latin for "fra byens grundlæggelse", det vil sige grundlæggelsen af Rom, efter traditionen år 753 f.Kr., og er navnet på den klassiske romerske tidsregning. År  i den gregorianske kalender er , hvis man regner "Ab urbe condita".

Se også 
 Romersk kalender
 Romerske kongerige

Antikkens Rom
Tidsregning
Latinske vendinger
Kalendere
Toyota N-motor

Toyota N-motoren var en dieselmotor fremstillet af Toyota Motor i årene 1986 til 1999.

1N 
1N var en firecylindret dieselmotor på 1,5 liter (1453 cm³). Boringen var 74 mm og slaglængden 84,5 mm, med et kompressionsforhold på 22:1. 

Maksimal effekt
 40 kW (54 hk) ved 5200 omdr./min.

Maksimalt drejningsmoment
 91 Nm ved 3000 omdr./min.

Applikationer
 Toyota Starlet

1N-T 
1N-T var teknisk set magen til 1N, men udstyret med turbolader for bedre præstationer.

Maksimal effekt
 49 kW (67 hk) ved 4700 omdr./min.

Maksimalt drejningsmoment
 130 Nm ved 2600 omdr./min.

Applikationer
 Toyota Tercel
 Toyota Corolla

N-motor
Bilmotorer
Dieselmotorer
Tiddische

Tiddische er en kommune i Landkreis Gifhorn i den tyske delstat Niedersachsen. Den ligger i den sydvestlige del af amtet (Samtgemeinde) Brome.

Geografi 

Tiddische ligger mellem naturparkerne Südheide og Drömling ved floden Kleinen Aller i det historiske landskab Vorsfelder Werder, på en på en istids gestryg. Området består af skove på gesten mod øst, agerland og græsgange i dalen til Kleinen Aller.

Landsbyen Hoitlingen ligger to km syd for Tiddische. En kilometer vest for Tiddische ligger Barwedel, som ligger i Samtgemeinde Boldecker Land og fire km mod nord ligger kommunen Bergfeld.

Inddeling 
Landsbyer i kommunen er :
 Hoitlingen (531 indb.)
 Tiddische (711 indb.)

Eksterne kilder/henvisninger 

 Samtgemeinde Brome

Byer i Niedersachsen
Elektromekanik

Elektromekanik kombinerer elektriske og mekaniske processer baseret på mekanisk og elektrisk ingeniørkunst (herunder elektronik). Mekanismer der udfører elektriske operationer ved hjælp af bevægelige dele kaldes elektromekaniske. Dette omfatter strengt taget manuelt betjente afbrydere, men normalt bruges betegnelsen om komponenter som f.eks. relæer, aktuatorer, vibratorer og andre mekaniske omformere, der ændrer jævnspænding til vekselspænding og lignende komponenter.

Historie 
Relæer blev oprindeligt anvendt inden for telegrafien til at regenerere et signal, når dette var blevet svækket efter overførsel over en lang linje. 

Marconis første radiomodtager benyttede en kohærer, en elektromekanisk detektor til at detektere modtagelsen af et signal.

I de tidligste forsøg med fjernsyn anvendte man Nipkow-skiver til at skanne billedet. Inden for telefonien fandt forskellige former for telefonrelæer, der kunne vælge en bestemt linje ud fra modtagelsen af en række impulstog, stor anvendelse i den første generation af automatiske telefoncentraler. Disse er siden blevet afløst af digitale centraler. Disse relæer blev også brugt i den første digitale computer, Konrad Zuses Z3 fra 1941.

Fjernskrivere anvendte en del elektromekaniske komponenter. De elektriske skrivemaskiner var også elektromekaniske.

Elektronik
Elektrodynamik
Loddekolbe

En loddekolbe er et værktøj, der bruges ved blødlodning til at opvarme loddesteddet. Loddekolber findes i forskellige størrelser og udformninger passende til de meget varierende opgaver. 

Den oprindelige loddekolbe, der stadig bruges ved blikkenslagerarbejde, er en klods af kobber med en passende form, monteret på et håndtag, som isolerer for varmen. Loddekolben varmes i en kulild eller over et gasblus, spidsen af kobberklodsen  gnides mod en salmiaksten, hvilket fjerner oxider fra kobberets overflade. Derefter berøres en stang af loddetin, som smelter og sætter sig på den rene spids af loddekolben. Derefter berører man de genstande, der skal sammenføjes. Disse skal være rengjorte og kan smøres med loddevand (en opløsning af zinkklorid) eller loddefedt (en særlig harpiks), hvilket forhindrer fornyet oxiddannelse. Loddevand og loddefedt benyttes ikke til elektronik. Loddetinnet flyder ind mellem genstandene, når disse har nået en passende temperatur.

Udbredelsen af elektricitet og elektronik medførte et stort behov for mindre lodninger. Derfor udviklede man den elektriske loddekolbe, hvor et elektrisk varmelegeme opvarmer loddespidsen til en passende temperatur. Nogle elektriske loddekolbers temperatur kan reguleres elektronisk. Moderne loddekolbers spids er dækket af et metal, der beskytter kobberet mod tæring.

Til brug i situationer, hvor man ikke har adgang til en passende elektricitetsforsyning, findes gasopvarmede loddekolber, der kan varmes med lightergas.

Eksterne henvisninger 

Lodning
Elektronik
Værktøj
Blæserør

Et blæserør er et værktøj, der især tidligere har været brugt til finere lodninger. Det består af et tyndt metalrør, hvis ene ende er et mundstykke af træ, den anden ende typisk er bøjet 90 grader - og har et lille hul.

Anvendelse 
Man anbringer rørets spids nær en flamme, der kan stamme fra kulild, en spritbrænder eller lignende og puster nu jævnt i mundstykket. Luftstrømmen får en spids flamme til at skyde ud til siden. Denne flamme opnår en høj temperatur og kan bruges til slaglodning og til at smelte mineralprøver på trækul ved analyse af prøverne.

Eksterne henvisninger 

 January 2, 2013: How To Solder With A Blowpipe

Lodning
Værktøj
Ridsefjer

En ridsefjer er et tegneredskab til tusch eller blæk. Det består af to spidst afrundede blade, hvis indbyrdes afstand kan justeres med en skrue. Herved kan man variere stregtykkelsen. Med en pensel eller pipette fyldes tusch imellem bladene og man kan nu tegne ved at trække ridsefjeren sidelæns. Normalt trækker man den langs en lineal, som må være forsynet med en affasning, en såkaldt tuschkant. Tidligere blev et passersæt normalt leveret med en ridsefjer, der dels kunne monteres på passeren, dels kunne monteres på et løst skaft.
Tegne- og skriveudstyr
Rollerball pen

En rollerball pen er et skriveredskab, der er at betragte som en videreudvikling af kuglepennen. Ligesom i denne påføres der blæk af en kugle, der kan rulle frit i et leje i spidsen af skriveredskabet. Modsat denne er blækket tyndtflydende eller geleagtigt og den er derfor lettere at bevæge og giver en anden skriftkarakter.

Rollerball pennen blev først markedsført af Ohto Japan i 1963, firmaet hed på det tidspunkt Auto Japan.

Kuglepennens arvtager 
Rollerball pennen er i flere sammenhænge blevet omtalt som en mulig tronarving til den ellers hyppigt benyttede kuglepen. Dette på baggrund af dens mange fordele, der her udspiller sig i pennens detaljer.

Fordelene ved en Rollerball pen 
De mange detaljer ved rollerball pennen kan listes som følgende:

 Nem genopfyldning af blækpatroner.
 Kan benyttes i 10.000 meters uden risiko for, at blækpatronen springer.
 Lang 'cap-off' tid. En Rollerball pen kan ligge længe uden hætte, uden at tørre ind.
 Blækket trænger hurtigt ind i papiret, hvilket mindsker risikoen for, at det bliver tværet ud.

Rollerball pen - Producenter 
Rollerball pennen er begyndt at blive et hyppigt produkt hos mange boghandlere og webshops. Følgende producenter har på nuværende tidspunkt en Rollerball pen på deres produktliste:

 Pilotnordic
 Pentel
 Lamy
 Cross

Eksterne henvisninger 
 Rollerball 
 pilotnordic.com
 pentel.dk
 lamy.com
 cross.com

Tegne- og skriveudstyr
Tülau

Tülau er en kommune i Landkreis Gifhorn i den tyske delstat Niedersachsen. Den ligger centralt i amtet (Samtgemeinde) Brome. I kommunen ligger to landsbyer, Tülau-Fahrenhorst og nord for den, Voitze; Juni 2013 havde Tülau-Fahrenhorst 1.033 indbyggere, og Voitze 460.

Kommunen ligger mellem naturparkerne Südheide og Drömling ved floden Kleinen Aller .

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens websted
 Samtgemeinde Brome

Byer i Niedersachsen
Aars-Arden-Øster Hurup Jernbane

Aars-Arden-Øster Hurup Jernbane var en jernbanestrækning, der var med i den store jernbanelov fra 1918, men ikke blev anlagt.

Der var i Østhimmerland store planer om en havn i Øster Hurup, som skulle have dampskibsforbindelse med Hundested og betjene det meste af Himmerland via tilsluttende jernbaner. Samme jernbanelov indeholdt også en sidebane til Aalborg-Hadsund Jernbane fra Skelund til Als, eventuelt til Øster Hurup - den blev heller ikke anlagt.

Banen skulle bestå af to strækninger, der blev drevet af hver sit selskab: Aars-Arden og fra Arden til et punkt på Aalborg-Hadsund Jernbane (senere konkretiseret til Bælum), eventuelt til Øster Hurup. I alt skulle banen være 64,6 km lang og have 11 stationer.

Planlagte standsningssteder 
 Aars - forbindelse med Himmerlandsbanerne og Aalborg-Hvalpsund Jernbane
 Giver
 Sønderup
 Haverslev - krydsning af den ligeledes skrinlagte Aalborg-Nørager Jernbane
 Mejlby
 Ravnkilde
 Arden - krydsning af Randers-Aalborg Jernbane
 Rostrup
 Astrup
 Tisted
 Terndrup
 Bælum - krydsning af Aalborg-Hadsund Jernbane
 Øster Hurup - forbindelse med den ca. 9 km lange og ligeledes skrinlagte jernbane Skelund-Buddum-Als-Helberskov-Øster Hurup

Desuden var der planlagt 7 trinbrætter: Bistedbro, Nysum, Gandrup, Lundgård, Vrå, Solbjerg Enge og Haslevgård. I Arden ville DSB ikke acceptere en krydsning i niveau, så banen skulle føres under statsbanen i en viadukt, og stationen ville blive en rebroussementsstation. Krydsningerne i Haverslev og Bælum skulle være i niveau.

Der blev udstedt eneretsbevilling 28. maj 1919, banen blev udstukket, og i 1920 foretog man besigtigelse og drøftede lokale ønsker med kommunerne. Selvom man var kommet så langt, fandt det nedsatte forretningsudvalg, at baneplanerne burde stilles i bero i lyset af de vanskelige økonomiske forhold og opblomstringen af bil- og fragtmandsruter. Også jernbanekommissionen fra 1923, som skulle vurdere lovens projekter, frarådede anlæg af denne bane.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Hans Jørn Fredberg og Poul Thor Hansen: Aalborg-Hvalpsund Jernbane, Dansk Jernbane-Klub nr. 58, 2009, s. 227-229
 Nordjyllands jernbaner, aldrig byggede: Sydhimmerlands Jernbaneselskab

Skrinlagte jernbaneprojekter i Danmark
Canadian Albums Chart

Canadian Albums Chart er Canadas officielle liste for salg af musik. Den bliver udarbejdet hver onsdag af det amerikansk-baserede selskab Nielsen SoundScan, og udkommer hver torsdag på Billboard.

Listen består af en top 200, lige den amerikanske pendant Billboard 200-listen; men Billboard offentliggøre kun top 100.

Referencer 

Hitlister
Musik fra Canada
Kantai Collection

Kantai Collection (艦隊これくしょん) er et populært Anden Verdenskrigs mecha-musume japansk computerspil-franchise. Der er 2.000.000 spillere i Japan. Er allerede udkommet som manga, og spillet bliver nu ported til PlayStation Vita og lavet til en anime.

Noter

Computerspil fra 2013
PlayStation-spil
Georg Ossian Sars

Georg Ossian Sars, ofte G.O. Sars (født 20. april 1837 i Florøs præstegård, død 7. april 1927) var en norsk zoolog. Han var søn af Michael Sars og bror til Ernst Sars.

Sars blev student 1857 og fik 1862 kongens guldmedalje for afhandlingen Norges ferskvandskrebsdyr. I. Branchiopoda (1865) og havde 1864-73 statsstipendium for praktisk-vivenskabelige undersøgelser angående torskefiskeriet, hvorefter han 1873-93 var statskonsulent i fiskerianliggender. Efter at han 1870 blev universitetsstipendiat, var han 1874-1918 professor i zoologi ved Kristiania Universitet. Årene 1876-78 deltog han i den norske ekspedition til Ishavet ("den norske Nordhavsekspedition"), som han planlagde og anførte sammen med Henrik Mohn. Senere indgik han i ekspeditionens redaktionskomité.

Sars forfattede en mængde videnskabelige monografier og afhandlinger i en række lærde samfunds publikationer og fagtidsskrifter, for eksempel "Archiv for mathematik og naturvidenskab", som han var medudgiver af fra dets oprettelse 1876. Hans hovedværk, An Account of the Crustacea of Norway (I-V, 1880-1911; udgivet med statsstøtte af Bergens Museum), var på sin tid det vigtigste værk om krebsdyrenes systematik. I detta ligesom i andre, mindre værker lavede Sars selv de mange kunstnerisk veludførte tegninger. Ud over krebsdyrene specialiserede han sig i Norges bløddyr og andre hvirvelløse dyr samt på torskens och hvalernes biologi.

Sars blev medlem af Vetenskapssocieteten i Uppsala i 1875), Fysiografiska Sällskapet i Lund i 1878 og Vetenskapsakademien i 1900. Ved Uppsala universitets jubelfest i 1877 blev han æresdoktor. Han var desuden medlem af det danske Videnskabernes Selskab fra 1890 og modtog Linnémedaljen i 1910. I Florø afsløres 1960 en dobbeltbuste af brødrene Ernst og Georg Ossian Sars. G.O. Sars blev også afbilledet på et norsk frimærke 1970.

Kilder 
 , forfattet af K.V. Hammer

Eksterne henvisninger 
 

Zoologer fra Norge
Ansatte ved Oslo Universitet
Æresdoktorer ved Uppsala Universitet
Medlemmer af Kungliga Vetenskapsakademien
Medlemmer af Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Medlemmer af Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Ugglan
Samtgemeinde Hankensbüttel

Samtgemeinde Hankensbüttel er et amt (Samtgemeinde) i Landkreis Gifhorn i den tyske delstat Niedersachsen. Det ligger omkring 30 km nordøst for Gifhorn og 20 km nord for Uelzen. Der bor 	9.005 mennesker i Samtgemeinde Hankensbüttel (2012). Administrationen ligger i byen Hankensbüttel

Geografi 
Samtgemeinde Hankensbüttel ligger i den nordvestlige del af Landkreis Gifhorn, i den sydlige del af Lüneburger Heide. Området ligger mellem naturparkerne Südheide, Drömling og ved sydenden af Naturpark Elbufer-Drawehn. Mod nord grænser amtet til Landkreis Uelzen. Amtet Hankensbüttel har et areal på 29.026 ha, hvoraf 6,6 % er bebyggelser og vejanlæg. Større byer i nærheden er Celle, Gifhorn, Salzwedel, Uelzen og Wittingen.

Inddeling 
Amtet Hankensbüttel består af fem kommuner (indb. pr. 2005):
 Dedelstorf, (1.521 indb.)
 Hankensbüttel, (4.525 indb.)
 Obernholz, (940 indb.)
 Sprakensehl (1.309 indb.)
 Steinhorst (1.411 indb.).

Eksterne kilder/henvisninger 

 Amtets websted

Samtgemeinden i Niedersachsen
Sebbersund-Løgstør-Overlade Jernbane

Sebbersund-Løgstør-Overlade Jernbane var en jernbanestrækning, der var med i den store jernbanelov fra 1918, men ikke blev anlagt. 

Banen skulle være 42,6 km lang; heraf udgjorde Sebbersund-Løgstør 26,6 km. Sebbersund Station på Aalborg-Hvalpsund Jernbane skulle udvides, og herfra skulle banen føres over Sebbersund på østsiden af vejdæmningen til byen Sebbersund. I Løgstør skulle banen sluttes til Himmerlandsbanerne. Foruden købstaden Løgstør fandtes der gode bebyggelser i Farstrup, Lundby, Brøndum, Kornum, Ranum, Vilsted og Overlade.

Banen ville give en kortere forbindelse mellem Aalborg og Løgstør end via Aars, så jernbanen bedre kunne konkurrere med søfarten. Hvalpsundbanen var derfor positiv overfor projektet, selvom den kun skulle fragte godset 29 km til Sebbersund mod 50 km til Aars.

Jernbanekommissionen fra 1923, som skulle vurdere 1918-lovens projekter, mente også, at banen ville få betydelige transporter mellem Aalborg og Løgstør, og den foreslog, at også nogle af persontogene blev gennemført til og fra Aalborg. Kommissionen frarådede at anlægge banen på det tidspunkt, men afviste ikke at tage sagen op senere, hvis anlægsudgifterne blev mindre og trafikmulighederne større.

Sebbersund-Farsø 
Der har også været et længere projekt på ca. 52 km med linjeføringen Sebbersund-Valsted-Barmer-Farstrup-Kølby-Hemdrup-Skarp Salling-Kornum-Løgstør-Ravnstrup-Malle-Ranum-Overlade-Hyllebjerg-Fredbjerg-Farsø.

Noter

Eksterne kilder/henvisninger 
 Hans Jørn Fredberg og Poul Thor Hansen: Aalborg-Hvalpsund Jernbane, Dansk Jernbane-Klub nr. 58, 2009, s. 227

Skrinlagte jernbaneprojekter i Danmark
Hankensbüttel

Hankensbüttel er en kommune i Landkreis Gifhorn i den tyske delstat Niedersachsen. Den ligger omkring 25 km syd for Uelzen og 30 km nord for Gifhorn. Den ligger i den sydøstlige del af amtet (Samtgemeinde) Hankensbüttel, som den er administrationsby for.

Større byer i nærheden er Uelzen, Celle, Gifhorn og Wolfsburg.

I udkanten af byen ligger Kloster Isenhagen der fra 1345–1350 var cistercienserkloster og fra 1540 et evangelisk jomfrukloster.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Hankensbüttel på de.wikivoyage.org
 Amtets websted
Valpolicella Superiore

Valpolicella Superiore er en rødvin, skabt af tre druesorter, Corvina, Molinara og Rondinella fra Venetoregionen. Den er skabt med mindst et års lagering og skal være på minimum 12 % alkohol.

Rødvin