kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Henriette Marie af Frankrig

Henriette Marie af Frankrig (; 25. november 1609 – 10. september 1669) var en fransk prinsesse, der var dronning af England, Skotland og Irland fra 1625 til 1649 som ægtefælle til kong Karl 1.

Henriette Marie var datter af kong Henrik 4. af Frankrig og Marie af Medici. Hun var mor til to konger, Karl 2. og Jakob 2., farmor til to dronninger, Maria 2. og Anne, og mormor til en konge, Vilhelm 3., og endelig var hun henholdsvis søster og faster til de franske konger, Ludvig 13. og Ludvig 14.

Biografi 

Henriette Marie blev født den 25. november 1609 på Louvre i Paris som den yngste datter af det franske kongepar Henrik 4. og Marie af Medici. Den 13. juni 1625 blev hun gift med Karl 1., der var blevet konge af England i marts samme år.

Hendes katolske religion gjorde hende upopulær i England, og hun blev af samme grund aldrig kronet som dronning. Hun begyndte først at sætte sig ind i de politiske forhold i England, da borgerkrigen lurede i horisonten. Under den engelske borgerkrig 1642–1649 måtte hun i 1644 flygte til Frankrig efter fødslen af sin yngste datter Henriette Marie. Hun genså aldrig sin mand, der blev henrettet i 1649. Da hendes ældste søn blev konge, vendte hun i 1660 tilbage til England, men på grund af det fugtige engelske vejr og de dermed forbundne helbredsproblemer flyttede hun i 1665 tilbage til Frankrig, hvor hun døde fire år senere i Colombes udenfor Paris.

Eftermæle 
Delstaten Maryland i USA er opkaldt efter hende.

Børn 
Karl og Henriette Marie fik 9 børn, hvoraf 2 var dødfødte.
 Karl Jakob (født og død 1629)
 Karl 2. (1630-85)
 Mary (1631-60)
 Jakob 2. (1633-1701)
 Elisabeth (1635-50)
 Anne (1637-40)
 Catherine (født og død 1639)
 Henrik (1640-60)
 Henriette Marie (1644-70)

Eksterne links 

Dronninger af England
Dronninger af Skotland
Dronninger af Irland
Huset Bourbon
Prinsesser af Frankrig
Personer fra Paris
Michael Rohde

Michael "Mikkel" Laurits Rohde (født 3. marts 1894 i København, død 5. februar 1979 i København) var en dansk fodboldspiller.

Fodboldkarriere 
I sin aktive fodboldkarriere spillede Rohde først i Boldklubben Lydia, hvorefter han kom til B.93 i 1911. Fra 1915 var han innerwing på klubbens førstehold, hvor han spillede 252 kampe og scorede 254 mål i perioden 1915-1933. Han var således med på det hold, som vandt det første DM til klubben 1916, og var ligeledes med til at vinde DM tre gange senere: 1927, 1929 og 1930. I 1928 kunne det være blevet til ét mere, men ingen mester blev kåret dette år, da tre klubber – B.93, Frem og B 1903 – alle havde 6 point ved sæsonafslutningen, og da der ikke fandtes en regel for, hvordan pointlighed skulle håndteres. 

Rohde debuterede på landsholdet i en venskabskamp mod Norge 19. september 1915 i Idrætsparken, som Danmark vandt 8-1. Han deltog ved OL i Antwerpen og blev den syvende 25-landskampsjubilar 19. september 1926 i en kamp mod Norge i Kristiania. Det blev til i alt 40 landskampe. Antallet af landskampe kunne være blevet endnu større, idet han måtte melde afbud til tolv landskampe på grund af sit arbejde og derudover var ude i to omgange på grund af et brækket ben. Sin sidste landskamp spillede han 27. september 1931 i en venskabskamp mod Tyskland på Hindenburg-Stadion i Hannover, hvor Danmark tabte 4-2. Han scorede 22 landskampmål, de fleste i 1916, hvor han bl.a. i Danmarks 8-0 sejr over Norge scorede 3 mål. Han var anfører i to landskampe i 1929 – et 2-3 nederlag til Sverige i Göteborg 16. juni og et 2-5 nederlag til Norge i Idrætsparken 23. juni. 

Om sine år som fodboldspiller skrev han i 1931 bogen Tyve år på holdet. 

Rohde havde en rolle som "dansk landsholdsspiller" i Per-Axel Branners svenske spillefilm Hans livs match (1932)  

Efter sin aktive fodboldkarriere var Rohde ungdomstræner i B.93 i 47 år.

Æresbevisninger 
 J.L. Nathansens Mindepokal (1926)
 Æresmedlem af B.93 (1948)
 DBU's Sølvnål (1953)
 DIF's Ærestegn (1960)
 "Århundredets B.93'er" (2000)

Privatliv 
Han blev født 3. marts 1894 i Sankt Stefans sogn som søn af garversvend Laurits Ludvig Axel Rohde (født 1852 i Helsingør - død 1908) og Christiane, født Petersen (født 1853 i Roskilde - død 1913). Han havde en ældre søster, Olga Dorthea (født 26. november 1888), og en ældre bror, Knud Palle Ferdinand (født 25. november 1889).

Familien boede i Prinsesse Charlottesgade på Nørrebro - de første år i nr. 41 og fra 1903 i nr. 57, hvor han efter moderens død i 1913 blev boende sammen med sin søster i mere end 20 år.  

I en stor del af sit arbejdsliv var han overassistent hos Burmeister og Wain.

I sine sidste knapt 40 år boede han i Hesseløgade 4 på Østerbro - kun få hundrede meter fra Idrætsparken, Østerbro Stadion og B.93 i Per Henrik Lings Allé.

Han døde 5. februar 1979 på Rigshospitalet.

Noter 

Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra B.93
Personer fra København
Helge Scharff

Helge Villy Albeck Scharff (30. november 1893 på Frederiksberg i København – 22. november 1957 i Charlottenlund) var en dansk fodboldspiller.

I sin klubkarriere spillede Scharff 224 kampe for B.93 i perioden 1913-1931 og var også med på det hold, som vandt det første DM til klubben i 1916. Ligeledes var han med på holdet ved tre senere danmarksmesterskaber i 1927, 1929 og 1930. I 1928 kunne det have blevet ét mesterskab mere, men ingen mester blev kåret det år, da tre klubber – heriblandt B.93 – alle havde 6 point ved sæsonafslutning, og der ikke fandtes en regel for, hvordan dette skulle håndteres. Helge Scharff var senere klubbens formand i perioden 1948-1952.

Scharff spillede en enkelt kamp på landsholdet. Det var i en venskabskamp mod Sverige 1917 i Stockholm, som Danmark vandt 2-1. Han blev indskiftet efter 25 minutter, da hans klubkammerat Michael Rohde blev skadet.

Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra B.93
Personer fra Frederiksberg
Otto Palby

Otto Mikael Bülow Palby (26. juli 1891 i på Nørrebro i København – 24. august 1947 i København) var en dansk fodboldspiller. 

I sin klubkarriere spillede Palby venstre wing i 85 kampe og scorede 29 mål for B.93 i perioden 1911-1921 og var også med på det hold som vandt det første DM til klubben 1916. 

Palby spillede to kamp i landsholdet. Debuten var i en venskabskamp mod Norge 1917 i Idrætsparken som Danmark vandt 8-0. Den anden kamp var mod Sverige ligeledes i Idrætsparken; her blev han udskiftet efter 33 min på grund af skade.

Otto Palby var sergent i Artilleriet. Efter soldatertiden blev han kasserer i Invalideforsikringsselskabet.

Eksterne henvisninger 
 B93s spillerprofiler

 

Fodboldlandsholdsspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra B.93
Personer fra København
Opdagelsestiden

Opdagelsestiden dækker over en tidsperiode, som går fra 1400-tallet og frem til 1800-tallet. I denne periode udforskede europæere verden ved at sejle ud på oceanerne og søge efter nye handelsruter og handelspartnere. De mest eftertragtede handelsvarer var guld, sølv og krydderier. Vesteuropæere benyttede kompasset, nye teknologier til sejlskibe, nye kort og astronomisk viden for at finde en brugbar handelsrute til Asien og anskaffe sig værdifulde krydderier udenom Middelhavsmagterne.

Nogle meget vigtige opfindelser inden for skibsfart var udviklingen af karakken og karavellen, som begge var skibstyper, der blev udviklet i Portugal. Disse skibe var de første, som var i stand til at forlade de rolige vande omkring Europa (Middelhavet, Nordsøen og Østersøen) og sejle sikkert på det åbne Atlanterhav, Det Indiske Ocean og Stillehavet.

Eksterne henvisninger 
: The Faustian impulse and European exploration, The Fortnightly Review 2012

Historiske epoker
Europa i 1400-tallet
Europa i 1500-tallet
Europa i 1600-tallet
Europæere

Europæere er Europas indbyggere. I øst har Europa en geografisk grænse ved Uralbjergene, men den kulturelle grænse er ikke præcist defineret.

Første gang, der blev skrevet om europæerne, var da en anonym spansk skribent skrev i en mozarabisk krønike i 754. Med den latinske nydannelse Europenses refererede skribenten til frankere, langobarder, saksere og frisere som en samlet reference. 

Naturvidenskabeligt klassificerede Carl von Linné europas levende mennesker i sit værk i 1735 Systema Naturae som „Homo europaeus albese“, det vil sige som en geografisk variant af Homo-slægten. Samtidig definerede han tre yderligere varianter af homo-slægten: „Homo americanus rubese“ (amerikanere), „Homo asiaticus fuscus“ (asiater) og „Homo africanus nigr“ (afrikanere). I den tiende udgave af hans værker (1758, side 20) var disse varianter samlet under benævnelsen Homo sapiens og nu også med fokus på temperament og kropsholdning fik varianterne navnene „Homo europaeus albus“, „Homo americanus rufus“, „Homo asiaticus luridus“ og „Homo africanus niger“.

I det 20. århundrede udviklede Paneuropabevægelsen sig og dermed ideen om en samling af europæiske nationer og folk. Senere kom Europabevægelsen, hvilket blev begyndelsen til Det Europæiske Fællesskab og Den Europæiske Union.

Litteratur 
 Catherine Brahic: The ancestry clues in the oldest European genome. In: New Scientist. Band 224, Nr. 2995, 2014, S. 11, Volltext

Referencer 

 Das genetische Geschichtsbuch der Steinzeit.  Auf: mpg.de vom 2. Mai 2016
Johan 3. af Portugal

Johan 3. (), kaldet Johan den Fromme (), (6. juni 1502 i Lissabon – 11. juni 1557 i Lissabon) var den 15. konge af Portugal fra 1521 til 1557. Han var søn af Manuel 1. af Portugal og Maria af Aragonien.

Johan 3. regerede i en periode hvor Portugal var på højden af sin politiske og økonomiske magt. De portugisiske befæstninger i Asien blev yderligere udvidet i hans regeringstid, samtidig som han fik igangsat en mere systematisk kolonisering af Brasilien. Han udviklede blandt andet en politik som styrkede portugisiske positioner i Indien, hvor han blandt andet indførte monopol på handel med krydderi fra Molukkerne. Videre etablerede han mere formaliseret kontakt med Kina og Japan. I Nordafrika afviklede han portugisiske befæstninger i muslimske områder for bedre at kunne koncentrere sig om Indien og Brasilien. I et forsøg på at udvide handelen yderligere, tog Johan 3. også kontakt med landene i Baltikum samt med Rheinland. Han grundlagde Universitetet i Coimbra, forøgede kirkens magt og indførte også den portugisiske inkvisition i 1536.

  

Konger af Portugal
Huset Aviz
Personer fra Lissabon
Katolske monarker
Saint Lawrence-bugten

Saint Lawrence-bugten eller St. Lawrence-bugten (engelsk: Gulf of Saint Lawrence, fransk: Golfe du Saint-Laurent) er en stor havbugt på Canadas østkyst, mellem Newfoundland og det canadiske fastland. Grænsen mod Atlanterhavet går langs en linje fra Cape Breton på Nova Scotia til den franske ø St. Pierre udenfor sydkysten af Newfoundland. Saint Lawrence-bugten har forbindelse til Atlanterhavet gennem Cabotstrædet mellem Nova Scotia og Newfoundland, og gennem Belle Isle-strædet mellem Newfoundland og Labradorhalvøen. 

Saint Lawrence-floden, som kommer fra De store søer, har udløb inderst i bugten. I Saint Lawrence-bugten ligger de store øer Anticosti Island og Prince Edward Island, og den mindre øgruppe Îles de la Madeleine. Yderst mod havet ligger den franske øgruppe Saint-Pierre-et-Miquelon.

Bugter i Canada
Bugter i Atlanterhavet
Newfoundland og Labrador
Frontignan

Frontignan er en by i Hérault, i Sydfrankrig.

Byer i Hérault
Tour de France-byer
Karak

Karak er et sejlskib med 3 eller 4 master, som blev anvendt i 1400- og 1500-tallet især af spaniere og portugisere som handelsskib. Skibet er udviklet af portugiserne.

Eksterne henvisninger 

 

Skibstyper
Herrenberg

Herrenberg  er en by midt i den tyske delstat Baden-Württemberg, cirka 30 km sydvest for Stuttgart. Den er den fjerdestørste by i Landkreises Böblingen og er centerby for de omliggende kommuner.

Herrenberg har sammen med Deckenpfronn og Nufringen et Verwaltungsgemeinschaft.

Geografi 
Herrenberg ligger ved foden af Schlossbergs, der er udløbere af Schönbuchs i Korngäu og Obere Gäu. I den vestlige del af byens område har floden Ammer (en lille biflod til Neckar) sit udspring. Stiftskiren Herrenberg ligger i en højde af 442 moh. og udsigtspunktet ved ruinen af Schloss Herrenberg ligger i 522 meters højde .

Nabokommuner 
Følgende byer og kommuner grænser til Herrenberg. (med uret, fra nord):
Deckenpfronn, Gärtringen, Nufringen, Hildrizhausen og Altdorf (alle Landkreis Böblingen), Ammerbuch (Landkreis Tübingen), Gäufelden og Jettingen (begge i Landkreis Böblingen) samt Wildberg i Landkreis Calw.

Inddeling 
Til Herrenberg hører ud over hovedbyen syv landsbyer Affstätt, Gültstein, Haslach, Kayh, Kuppingen, Mönchberg og Oberjesingen. De var indtil 1960erne og 1970erne selvstændige kommuner.

Trafik 

Byen ligger ved motorvejen A 81 Würzburg–Stuttgart–Singen (Hohentwiel) og nås ved frakørslerne Herrenberg og Gärtringen. Hovedvejene (Bundesstraße) B 14 (Stuttgart–Stockach) og B 28 (Kehl–Ulm) går gennem Herrenberg. B 296 fra Bad Wildbad og Calw ender her.

Herrenberg har en station på jernbanen Gäubahn Stuttgart–Singen og har ekspresforbindelse med Singen Stuttgart Freudenstadt/Rottweil. Samtidig er Herrenberg endestation for linje S1 (Plochingen–Stuttgart–Herrenberg) på S-Bahnnet Stuttgart.

I 1999 blev driften på Ammertalbahn, en jernbane til Tübingen, genoptaget.

Kultur og seværdigheder 
Herrenberg ligger på regionalstrækningen Neckar-Schwarzwald og Bodensee af turistruten Deutschen Fachwerkstraße (Tyske bindingsværksrute) med mange seværdigheder.

Museer 
Stiftskirken i Herrenberg er der et klokkemuseum, og i et tidligere frugtlager er der et bymuseum.

Literatur 
 Württembergisches Städtebuch; Band IV Teilband Baden-Württemberg Band 2 aus "Deutsches Städtebuch. Handbuch städtischer Geschichte – Im Auftrage der Arbeitsgemeinschaft der historischen Kommissionen und mit Unterstützung des Deutschen Städtetages, des Deutschen Städtebundes und des Deutschen Gemeindetages, hrsg. von Erich Keyser, Stuttgart, 1961

Eksterne henvisninger
Aidlingen

Aidlingen er en kommune i Landkreis Böblingen i den tyske delstat Baden-Württemberg.

Geografi 
Aidlingen ligger i landskabet Heckengäu og den lille flod Aid, hvor der tidligere lå adskillige vandmøller, løber gennem kommunen.

Inddeling 
Ud over Aidlingen består kommunen af de tidligere selvstændige kommuner Dachtel og Deufringen. Ved Aidlingen ligger landsbyernen Kirchtalhof, Kühneberg, Lehenweiler, Lindenhof, Würmtalhof, Laiddorf, Himburg og Pfanneburg. I den tidligere kommune Deufringen ligger landsbyerne Brunnhalden og Sighartstal.

Eksterne henvisninger 

 Offizielle Internetseite der Gemeinde
The Resistance (Muse-album)

The Resistance er det femte studiealbum fra Muse. Albummet blev udgivet d. 14. september 2009 af Muses eget pladeselskab Helium 3. Der er blevet udgivet fire singler fra albummet.

Albummet ender op i en tredelt "symfoni", kaldet Exogenesis. Dette nummer skulle angiveligt have taget flere år at skrive samt inkludere mere end 40 mand til at fremføre stykket.

Spor

Eksterne henvisninger 

Muse-album
Album fra 2009
Lana Turner

Lana Turner (født 8. februar 1921, død 29. juni 1995) var en amerikansk skuespiller, der er kendt især for roller i film som Postbudet ringer altid to gange, Illusionernes by og Lad andre kun dømme.

Lana Turner blev opdaget af filmselskabet MGM allerede som sekstenårig og havde i begyndelsen af sin karriere roller som uskyldsrene unge kvinder. Men snart fik hun rollen som femme fatale i Postbudet ringer altid to gange i 1946, og hun blev en af 1950'ernes populære amerikanske kvindelige filmskuespillere, hvor hun blandt andet blev nomineret til en Oscar for sin rolle i filmen Når man er ung fra 1957. Fra begyndelsen af 1960'erne dalede hendes stjerne dog, og rollerne blev færre. Hun slog sig efterhånden på tv-optrædender og genvandt noget af sin popularitet via en rolle i den populære tv-serie Falcon Crest i begyndelsen af 1980'erne.

Turners privatliv var ret turbulent med mange elskere, og hun var gift otte gange, heraf to gange med restauratøren Josef Crane, med hvem hun fik datteren Cheryl Crane (hendes eneste barn). I 1958 blev hun involveret i et dødsfald på en af sine elskere, Johnny Stompanato. Han blev fundet død som følge af knivstik i hendes hus i Beverly Hills, og dødsfaldet blev tilskrevet den fjortenårige datter Cheryl. Denne overværede et voldsomt skænderi mellem Turner og Stompanato og frygtede sandsynligvis for moderens liv, hvorfor hun søgte at forsvare hende med en køkkenkniv. Under de efterfølgende tumulter blev Stompanato ramt og forblødte. Cheryl Crane blev efterfølgende tilskrevet drabet, men blev ikke dømt herfor, da handlingen af retten blev opfattet som selvforsvar.

Hun er repræsenteret med en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Filmografi 
Følgende er et udvalg af de film, Lana Turner medvirkede i.

 Justitsmord (1937)
 Andy Hardy forelsker sig (1938)
 Dr. Jekyll og Mr. Hyde (1941)
 Weekend på Waldorf (1945)
 Postbudet ringer altid to gange (1946)
 De tre musketerer (1948)
 Illusionernes by (1952)
 Når man er ung (1957)
 Lad andre kun dømme (1959)
 Ungkarl i Paradis (1961)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra USA
Hollywood Walk of Fame
Amerikanere i 1900-tallet
Oscar-nominerede skuespillere
Sarı Saltuk

Sari Saltuk (tyrkisk: Sarı Saltuk) (død 1293) var en asketisk qalandar dervish, som menes at have spredt islam på Balkan, Krim og i Sinop-området.

Han menes at være blandt de tyrkere, som bosatte sig i Dobruja i 1263-1264. Han menes også at have spillet en betydelig rolle i islamiseringen af Balkan.
Blandt mange alevitter og bektashitter anses han for at have været en af Haji Bektash's halife'er. Haji Bektash skulle efter sigende, have sendt sine halife'er til forskellige områder for at sprede islam.

Der findes i dag mange grave/mausoleer, som tillægges Sarı Saltuk. En af disse findes i Blagaj i det nuværende Bosnien-Herzegovina. Et andet mausoleum, som menes at tilhøre Sarı Saltuk, findes i byen Tunceli i det østlige Tyrkiet. Dette mausoleum udgør desuden et centrum for Sarı Saltuk ocak'en for alevitterne. Dede'erne, der tilhører denne ocak, bor også i dette område.

Referencer 

Islam
Alevisme
Sufisme
Personer i 1200-tallet
Baba İlyas

Ebu'l-Baka Baba İlyas b. Ali el-Horasânî (død 1240) var en wafai dervish, som i 1239 gjorde oprør mod det Seljukiske Rige i det nuværende Tyrkiet. Oprøret blev brutalt nedkæmpet og Baba İlyas blev henrettet.

Baba İlyas' liv 
Baba İlyas blev født i Khorasan og sendt til Anatolien af sin spirituelle leder Dede Garkın. Han regnes som en af alevitternes Khorasan-helgener.

I 1231 bosatte han sig i landsbyen Çat nær byen Amasya, hvor han var beskæftiget landbrug. Her levede han et meget spirituelt og ikke-materialistisk liv. Ifølge historikeren Ibn Bîbî krævede Baba İlyas ikke penge for sit arbejde, men blot mad til at stille sin sult. I løbet af kort tid blev Baba İlyas meget kendt og højt respekteret i omegnen.

Han byggede en tekke i landsbyen og fik samlet elever (mürid). Baba İlyas virkede som sufi-sheikh for wafai-ordenen.

Baba İlyas udførte mirakler og hans elever så ham som en højststående helgen.

Babai-oprøret 
Ifølge hans oldebarn, Elvan Çelebi, gjorde Baba İlyas oprør mod den seljukiske sultan Giyasu'd-Din den 12. august 1239. Oprøret blev iværksat sammen med en af Baba İlyas' apostle, Baba Ishak.

Efter et stort slag på Malyasletten ved Kırşehir blev oprøret slået ned, og både Baba İlyas og Baba İshak mistede livet.

Baba İlyas' grav findes i et mausoleum i landsbyen Çat (nu: İlyasköy) i provinsen Amasya.

Referencer 

Islam
Alevisme
Sufier
Niels Hansen (1817-1906)

Niels Hansen (24. december 1817 i Vejstrup – 13. november 1906 i Oure) var en dansk gårdmand og politiker, bror til Christen Hansen Rosager.

Niels Hansen var søn af gårdejer og politiker Hans Christensen og Ane Nielsdatter. Hansen var sognefoged i Oure, Landstingsmand fra Venstre 1870-78,  og amtsrådsmedlem 1859-92. 

Han blev gift 23. oktober 1841 med Maren Hansdatter (19. maj 1823 i Vejstrup – 17. marts 1906 i Høve). Sønnen Hans Peter Nielsen blev også politiker.

Kilder 
 Familieside 
 Slægtsforskningsside

Landstingsmedlemmer i 1870'erne
Landstingsmedlemmer fra Venstre
Personer fra Fyn
Landmænd fra Danmark
Politikere fra Bondevennerne
Amtsrådsmedlemmer fra Venstre
N.B. Breinholt

Niels Buch Breinholt (18. maj 1832 på Sønder Vinkel ved Lemvig – 25. januar 1917) var en dansk godsejer, etatsråd og politiker.

N.B. Breinholt var søn af proprietær N.M. Breinholt og hustru Ingeborg f. Buch; gift med Anna Jakobine f. Knudsen, f. 14. april i Forballum. Han fik sin uddannelse i Realgymnasiet i Hamborg 1847-48, i England 1850-51, var ejer i af Vandborg Vestergaard 1854, senere tillige af Møllegaard i Vandborg Sogn ved Lemvig, Mellem Mølle i Ramme Sogn og hovedgården Rysensteen.

Efter tidligt at have beklædt forskellige større og mindre tillidshverv – sognerådsmedlem 1859-64, amtsrådsmedlem 1858-64 og overklitfoged over Ringkjøbing Amt 1868-77 – blev han i 1870 valgt som 1. Landstingsmand for 8. kreds for først Højre og siden De Frikonservative. Breinholt var en i kystsikrings-, Havne- og landbrugsspørgsmål kyndig og arbejdsom mand. Han var medlem af Kystsikringskommissionen 1874-83, af Landbokommissionen af 1894, af Kommissionen af 1898 ang. Statsbanedriften og af Tuberkulosekommissionen af 1901, suppleant i Overskyldrådet. Han var Ridder af Dannebrog og Dannebrogsmand.

Breinholt ægtede i 1858 Anna Jakobine Knudsen, datter af den ansete og indflydelsesrige
sønderjyske patriot Knud Lausten Knudsen (en kort tid medlem af Landstinget som valgt i "de blandede distrikter") og Gyde Marie f. Ocksen. Hans datter Karen ægtede ingeniøren Theodor Wedén.

Niels Buch Breinholt var fætter til Niels Christensen Breinholt (1819-1906), som 1855-1875 ejede Spøttrup. Han var bror til proprietær J.S. Breinholt som sad i Folketinget 1897-1898.

Litteratur 
 Graugaard, Esben og Ellen Damgaard (red.): Vestjyde og verdensmand. Niels Buch Breinholt, Holstebro Museums skriftrække, bind 2, 1994.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1910
 M.P. Friis, "Breinholt, Niels Buch", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Eksterne henvisninger 

Landstingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Politikere fra De Frikonservative
Riddere af Dannebrog
Kommunalpolitikere fra Danmark
Amtsrådsmedlemmer
Godsejere fra Danmark
Landstingsmedlemmer i 1870'erne
Landstingsmedlemmer i 1880'erne
Landstingsmedlemmer i 1890'erne
Landstingsmedlemmer i 1900'erne
Landstingsmedlemmer i 1910'erne
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
L.P. Broberg

Laurits Pedersen Broberg (11. august 1859 – 6. oktober 1937) var en dansk direktør og politiker.

Broberg var søn af købmand Laurits Broberg og hustru Mette f. Johnsen. Han var på Sjørslev Højskole 1873-74 og 1874-75, var ejer af en gård i Sjørslev, var sognerådsmedlem 1894-1900, tiendekammissær, kontrollerende direktør i Fællesforeningen for Danmarks Brugsforeninger, medlem af andelsudvalget og af bestyrelsen for Nationalforeningen til Tuberkulosens Bekæmpelse, bestyrer af Gudenå Forstanderskab, medlem af Landstinget for 9. kreds for Venstrereformpartiet fra 1906 til 1914, medlem af Rigsretten 1909-14, af Medicinalkommissionen fra 1909, af Toldrådet 1910, af Landbokommissionen 1911-20. Medlem af direktionen for Sindssygehospitalet i Viborg 1913, af bestyrelsen for Dansk Andels Gødningsforretning fra 1916, af Møllernævnet, Ernæringsrådet, af Erhvervenes Fællesudvalg af 1917, af bestyrelsen for Den danske Andelsbank (indtil 1925) og af bestyrelsen for Silkeborg-Kjellerup Jernbane. Formand for Nordisk Andelsforbund fra 1918, medlem af Landbrugsraadet fra 1919 og af Næringslovskommissionen. Han var Ridder af Dannebrog og Dannebrogsmand.

Han var gift med Anne Marie f. Petersen, f. 21. juli 1860.

Kilder 
 Kraks Blaa Bog 1910 og 1929
 Kraks Blå Bog 1989: Register over 15.229 personer, der er biograferet i Kraks Blå Bog 1910-1988.

Eksterne henvisninger 
 

Kommunalpolitikere fra Danmark
Landstingsmedlemmer i 1900'erne
Landstingsmedlemmer i 1910'erne
Riddere af Dannebrog
Landmænd fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Landstingsmedlemmer fra Venstre
Medlemmer af Rigsretten