kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Orsk

Orsk (, ) er en by i Orenburg oblast i Den Russiske Føderation], der ligger på steppen omkring 100 km syd for den sydligste udløber af Uralbjergene. Byen strækker sig på begge sider af Uralfloden. Da denne flod betragtes som grænsen mellem Europa og Asien, kan Orsk siges at ligge i begge kontinenter. Orsk har  indbyggere, og et areal på 621.33 km², hvilket placerer den som en af ti russiske byer med størst areal.

Geografi 
Byen er placeret, hvor Uralfloden bugter sig fra syd mod vest, ved udmundingen af Or-floden fra sydøst (heraf bynavnet). Byen var en del af Orenburg-linjen af forter.

Ad landevejen ligger Orsk ca. 780 km syd for Jekaterinburg, ca. 290 km øst for Orenburg og 1800 km øst for Moskva, ca. 1200 km vest for Astana og ca. 980 km nord for Bajkonur.

Klima 

Orskas klima er tempereret fastlandsklima, med kolde vintre for breddegraden og varme somre. I løbet af året falder kun 322 mm nedbør, hvilket er mindre end halvdelen af nedbøren i Moskva.

Historie 

Orsk blev grundlagt den 15. august  som en fæstning af de russiske zarer. Indtil 1835 havde fæstningen karakter af en grænsepost og grænsekontrol for Det Russiske Kejserrige. Efter 1835 blev den russiske grænse flyttet længere mod øst. Orsk bevarede imidlertid status som en vigtig transitstation mod Centralasien. Fra 1858 var der et indlæg vej, fra 1905, en jernbane hovedlinien i de russiske byer via Orsk til Tasjkent. 1861 mistede Orsk den formelle status en militær fort, men udviklede sig mere og mere som en Kosak bosættelse, og havde på det tidspunkt næsten 2.000 indbyggere.

I 1865 fik Orsk bystatus, og byen blev en vigtig markedsplads med husdyrsmarked og økonomisk center indtil slutningen af 1800-tallet. Inden for få årtier voksede befolkningen til omkring 14.000 (1923).

Byens industrille udvikling indledtes i 1930'erne og styrkedes under anden verdenskrig som følge af evakueringen af den sovjetiske industri fra de tyske invasionsstyrker. Nye kvarterer opstod, og Orsk blev en storby.

Befolkningsudvikling 

Note: Data fra folketællinger

Administrativ status 

Sammen med otte landbyer udgør Orsk den administrative enhed Orsk bymæssige okrug. Byen er opdelt i tre rajoner: Leninskij, Oktjabrskij og Sovetskij.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
Etableret i 1735
Midt- og Vestjyllands Jernbanemuseum

Midt- og Vestjyllands Jernbanemuseum er et jernbanemuseum, der ligger i Struer. Museet har til huse i DSB's tidligere godsekspedition ved Struer Station. Det blev indviet 10. oktober 2015 af folketingsmedlem Kristian Pihl Lorentzen og borgmester Mads Jakobsen.

Museets samlinger omfatter både tog og genstande fra stationer og jernbaner. Indenfor i den gamle godsekspedition er der blandt andet udstillet skinnecykler, bagagevogne, sikringsanlæg, skilte og værktøj. Desuden er der indrettet et stationskontor og et postkontor. Udenfor er der udstillet forskellige lokomotiver og vogne. Her kan de besøgende for eksempel se sig om i en liggevogn, en postvogn og en hjælpevogn. Desuden kan de se diesellokomotivet MX 1035, der var opstillet ved Havne Allé i byen fra 1992 til 2014, men som efter en udvendig restaurering nu indgår som en del af museet.

Museets genstande er blevet indsamlet fra Midt- og Vestjylland af en støtteforening. Støtteforeningen samarbejder med Struer Museum, som jernbanemuseet er en del af.

Eksterne henvisninger 

 Museets hjemmeside

Etableret i 2015
Kultur i Struer
Jernbanemuseer
Museer i Region Midtjylland
Tekniske museer i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Struer
Verdens største show

Verdens største show (originaltitel: The Greatest Show on Earth) er en amerikansk film fra 1952. Filmen vandt overraskende oscaren for bedste film og er sidenhen blevet anset som en af de værste vindere nogensinde.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 
 

Dramafilm fra USA
Amerikanske film fra 1952
Oscar for bedste film
Golden Globe for bedste film - drama
Film instrueret af Cecil B. DeMille
Cirkus
Keep

Et keep (fra det middelengelske kype) eller kernetårn er et forskanset tårn, der er opført på en borg i middelalderen af den europæiske adel. Forskere har debatteret definitionen af ordet keep. Ordet bliver normalt brugt om store tårne på borge, der var opført som befæstede beboelser, som kunne bruges som det sidste forsvarsværk, hvis den omkringliggende borg blev overtaget af fjenden. De første keeps var opført af tømmer og var en del af motte-and-baileyfæstninger fra Normandiet og Anjou i 900-tallet. Designet spredte sig til England som et resultat af den normanniske erobring i 1066 og spredte sig ind i Wales i anden halvdel af 1000-tallet og videre til Irland i 1170'erne. Angelnormanniske og franske herskere begyndte at opføre keeps i sten i 900- og 1000-tallet som de normanniske keeps med en kvadratisk eller rektangulær grundplan, eller de cirkulære skalkeeps. Keeps i sten gav både stor politisk og militær magt, og det kunne tage op til ti år at bygge dem.

I 1100-tallet begyndte en nyt plan at blive introduceret. I Frankrig byggede man i firpas, mens englænderne byggede polygone tårne. Mod slutningen af århundredet begyndte de engelske og franske grundplaner at divergere. Filip 2. af Frankrig byggede en serie runde keeps for at fastslå sin kongelige autoritet i sine nye territorier, mens de engelske borge blev bygget uden keeps. I Spanien blev keeps i stigende grad inkorporeret i både kristne og islamiske borge. I Tyskland foretrak man høje tårne (Bergfried) frem for keeps i den vestlige arkitektur. I anden halvdel af 1300-tallet skete der en ny opblomstring i opførelsen af keeps. I Frankrig begyndte i Vincennes en ny mode med høje, tunge keeps med machicoulis, hvilke særligt spredte sig til Spanien, hvor Valladolid-skolen i borgdesign brugte dem meget. Samtidig blev keeps mere populære blandt de rige adelige i England, og disse store keeps, der alle blev unikt designet, udgjorde en vigtig del i de største borge, der blev opført i denne periode.

I 1500-tallet begyndte keeps at gå af mode som forsvarsværk og beboelse. Mange blev ødelagt eller revet ned under borgerkrige i 1600- og 1700-tallet, eller de blev inkorporeret i haver som såkaldte follies. I 1800-tallet blev keeps atter populære i England og Frankrig, hvor et stort antal blev nytegnet og renoveret af nygotiske arkitekter. På trods af, at mange franske og spanske keeps har lidt stor skade under krigene i 1900-tallet, er de i dag en vigtig del af turistindustrien i Europa.

Se også 
 Tenshu, et japansk keep
 Middelalderlig arkitektur
 Culă en halvforskanset bygning udbredt i Rumænien

Eksterne henvisninger 

Tårne
Borge
Johannes Kretzschmar

Theodor Johannes Kretzschmar (født 7. november 1864 i Dresden, død 18. februar 1947 i Lübeck) var en tysk historiker og arkivar. Han var dattersøn af Ludwig Richter.

Kretzschmar var først statsarkivar i Lübeck, senere senatssyndikus og chef for statsarkivet sammesteds. Han udgav blandt andet Die Formularbücher aus der Canzlei Rudolfs von Habsburg (1889), Die Invasionsprojekte der katholischen Mächte gegen England zur Zeit Elisabeths (med handlinger fra Vatikanets arkiver, 1892) samt de vigtige bidrag til trediveårskrigens historie Gustav Adolfs Pläne und Ziele in Deutschland und die Herzöge zu Braunschweig und Lüneburg (i "Quellen und Darstellungen zur Geschichte Niedersachsens", bind XVII, 1904), Die Allianzverhandlungen Gustav Adolfs mit Kurbrandenburg im Mai und Juni 1631 (i "Forschungen zur Brandenburgischen und Preußischen Geschichte", XVII, samme år) og Der Heilbronner Bund 1632-1635 (tre bind, 1922). Han blev 1909 korresponderende medlem af Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia og 1932 æresdoktor ved Uppsala Universitet.

Udmærkelse(r)
 1932 Æresdoktor der Universität Uppsala

Kilder

Litteratur 
  Hartmut Bickelmann: Kretzschmar, Johannes. I: Alken Bruns (Hrsg.): Lübecker Lebensläufe.  Karl Wachholtz, Neumünster 1993, side 208–214, 

Historikere fra Tyskland
Arkivarer
Æresdoktorer ved Uppsala Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Dresden
Ugglan
Babett Peter

Babett Peter (født 12. maj 1988) er en tysk fodboldspiller. Hun spiller som forsvarsspiller for spanske Real Madrid i Primera División og har tidligere spillet for Tysklands kvindefodboldlandshold. Hun var med til at vinde guld ved OL 2016 i Rio de Janeiro med det tyske landshold og har desuden været med til at vinde både VM og EM.

Karriere

Klub 
Peter spillede som barn i den lokale klub i fødebyen Oschatz, inden hun i 2003 kom til 1. FC Lokomotive Leipzig. Her debuterede hun på klubbens førstehold i 2004. I vinterpausen 2005-2006 skiftede hun til 1. FFC Turbine Potsdam, hvor hun spillede til 2012. Hun opnåede 138 kampe for klubben og scorede 17 mål, og hun var med til at sikre klubben fem tyske mesterskaber, en pokalsejr samt Champions League-sejr, sidstnævnte i 2010. Herefter skiftede hun til 1. FFC Frankfurt, hvor hun i løbet af to sæsoner fik 26 kampe og scorede et mål. I 2014 skiftede hun videre til VfL Wolfsburg, og her spillede hun 95 kampe og scorede syv mål. Hun bidrog til klubbens tre "double"-triumfer i træk, da de vandt pokalen og mesterskabet 2017, 2018 og 2019. I 2019 skiftede hun videre til CD Tacón (som senere blev til Real Madrids kvindehold).

Hendes kælenavn er "Hulk", som hun har fået på grund af sin fysiske fremtoning.

Landshold 
Babett Peter spillede på en række af de tyske ungdomslandshold, og hun var med til at vinde EM for U/19-landshold i 2006. Hun debuterede på A-landsholdet 9. marts 2006 i en venskabskamp mod . Hun var udtaget til truppen til VM-slutrunden 2007, men fik ikke spilletid i turneringen, hvor tyskerne blev verdensmestre. Ved OL 2008 i Beijing var hun med på holdet, der blev nummer to i indledende runde og derpå besejrede  i kvartfinalen (2-0 efter forlænget spilletid), hvorpå de tabte i semifinalen til  med 1-4. I kampen om tredjepladsen vandt tyskerne 2-0 over  og sikrede sig dermed bronzemedaljerne, mens  vandt guld foran Brasilien. 

Hun var en del af Tysklands trup til sommer-OL 2016. Her gik Tyskland med nød og næppe videre fra indledende runde efter nederlag til  og uafgjort mod , men derpå besejrede de  i kvartfinalen (1-0) og fik revanche mod Canada i semifinalen med en sejr på 2-0, inden de  blev olympiske mestre med finalesejr på 2-1 over .

Hun indstillede sin landsholdskarriere i foråret 2019, efter at have spillet 118 kampe og scoret otte mål.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra Tyskland
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2008
Medaljevindere fra Tyskland ved sommer-OL 2016
Olympiske bronzemedaljevindere fra Tyskland
Olympiske mestre fra Tyskland
Fodboldspillere fra Real Madrid Femenino
Fodboldspillere fra VfL Wolfsburg (kvinder)
Ernst Perabo

Johann Ernst Perabo (født 14. november 1845 i Wiesbaden, død 29. oktober 1920 i Boston) var en tysk-amerikansk musiker. 

Perabo drog allerede 1852 med sine forældre til New York; han uddannede sig yderligere under ophold i Hamborg og Leipzig til klaverspiller og tog 1866 fast ophold i Boston, hvor han havde et betydeligt ry som klavervirtuos og som lærer. Perabo udgav kompositioner for klaver.

Kilder 
 
  
 
 

Pianister fra USA
Komponister fra USA
Musikpædagoger
Amerikanere i 1800-tallet
Amerikanere i 1900-tallet
Personer fra Wiesbaden
Périn

Périn er et fransk efternavn, båret blandt andre af:

 Alphonse Périn (1798-1874) – fransk kunstner
 Charles Périn (1815-1905) – belgisk nationaløkonom
 Lié Louis Périn (1753-1817) – fransk kunstner
Kvalifikation til EM i fodbold for kvinder 2013

Kvalifikationsrunder til EM i fodbold for kvinder 2013 afgjorde hvilke 11 hold der sammen med Sverige, der var vært for 2013-turneringen, skulle deltage i europamesterskabet.

Præliminær runde
Otte hold blev delt op i to grupper på fire hold. De to gruppevindere kvalificerede sig til selve kvalifikationsrunden. Lodtrækningen fandt sted den 3. december 2010. Kampene blev spillet fra 3. til 8. marts 2011. Værterne for de to præliminære runder fremhæves med kursiv.

Gruppe 1

Gruppe 2

Kvalifikationsrunde
De to vindere af præliminærrunden gik videre til de 36 toprangerede nationer, med undtagelse af Sverige, der allerede var kvalificeret, og spillede i fire grupper på fem hold og tre grupper på seks hold. Gruppevinderne og det højest rangerede hold blandt toerne kvalificerede sig til slutspillet. De andre seks toere skulle spille 3 play-off kampe og returkampe, hvor vinderne også gik videre til slutspillet. Denne runde løb fra september 2011 til september 2012.

Seeding

På grund af risikoen for at Bosnien og Henzegovinas fodboldforbund kunne blive suspenderet at FIFA, blev Bosnien og Herzegovina automatisk trukket i en sjete position i Gruppe 1 for at undgå risikoen for at stå tilbage med en gruppe på fem hold, der reduceres til fire hold. Lodtrækningen blev foretaget den 24. marts 2011.

Gruppe 1

Polen–Rusland kampen endte oprindeligt 0-2 men UEFA dømte resultatet til at Rusland vandt kampen 3-0.

Gruppe 2

Spaniens María Paz Vilas satte en ny turneringsrekord, da hun scorede syv mål mod Kasakhstan.

Gruppe 3

Gruppe 4

Gruppe 5

Gruppe 6

Gruppe 7

Ranking af toere
Det højest rangerede hold blandt toerne fra grupperne, kvalificerer sig automatisk til turneringen, mens resten af holdene på andenplads vil spille i en play-off runde. Eftersom at nogle grupper består af seks hold og nogle af fem hold, vil kampe mod hold på sjeteplads ikke tælle med i denne ranking. Som et resultat, blev i alt otte kampe der blev spillet mod hvert hold talt med i tabellen over rangering af toere.
Holland sluttede som den bedste toer.

Play-off runde
De seks hold der gik videre til play-off runden som toere, skulle spille mod hinanden, for at finde frem til de tre hold, der kvalificerede sig til slutspillet. Det blev afgjort med lodtrækning, hvem der skulle spille mod hvem i en hjemme og en udekamp. De tre nationer med de højeste UEFA koefficienter blev seedet og skulle spille deres 2. kamp på hjemmebane. 
Lodtrækningen fandt sted fredag den 21. september 2012 kl. 12:45 lokal tid på UEFA hovedkvarteret i Nyon, Schweiz.

De seedede hold var Island,  og .

|}

Første kamp

Returkamp

Spanien vandt 4–3 sammenlagt.

Rusland vandt 3–1 sammenlagt.

Island vandt 6–4 sammenlagt.

Topscorere
Topscorere ved kvalifikationen til EM i fodbold for kvinder 2013 var følgende spillere:

Referencer

Eksterne henvisninger 
 UEFA Women's Euro 2013 UEFAs officielle side.

2013
Fodbold i 2013
Badminton under sommer-OL 2020

Badminton under Sommer-OL 2020 bliver afviklet over fem turneringer med i alt deltagelse af 172 spillere, fordelt på 38 spillere i herre- og damesingle, samt 16 par i herre-, dame- og mixed double.

Turneringsformat 

Konkurrencen bliver, i alle discipliner, indledt med et gruppespil, hvor alle mødte alle, hvorefter 16 spillere (i single) eller otte par (i double) går videre til 1/8-finalerne (single) eller kvartfinalerne (double). Alle deltagere/doubler bliver placeret i de indledende grupper efter lodtrækning, hvor der indgår et seedningssystem, således at de bedste ikke kan mødes før tidligst i kvartfinalerne.

Den olympiske turnering

Herresingle

Damesingle

Herredouble

Damedouble

Mixed double

Medaljefordeling

Medaljetabel

Medaljevindere

Kilder 
 https://stillmed.olympic.org/media/Document%20Library/OlympicOrg/Games/Summer-Games/Games-Tokyo-2020-Olympic-Games/Tokyo-2020-event-programme.pdf#_ga=2.132842695.872707088.1497066707-260241198.1488605876

 
OL 2020
OL 2020
Guido Krafft

Guido Krafft (født 15. december 1844 i Wien, død 21. februar 1907 sammesteds) var en østrigsk agronom. Han var søn af Albrecht Krafft og sønnesøn af Johann Peter Krafft.

Krafft blev 1866 lærer ved landbrugsinstituttet i Ungarisch Altenburg, 1870 docent i jordbrug ved det polytekniske institut i Wien og 1880 professor ved den tekniske højskole dér. Fra 1875 redigerede han "Oesterreichisches landwirtschaftliches Wochenblatt", men gjorde sig et navn frem for alt gennem Lehrbuch der Landwirtschaft auf wissenschaftlicher und praktischer Grundlage (4 bind, 1875–1877; 7. udgave 1899–1903).

Kilder 
 

 

Professorer fra Østrig
Faglitterære forfattere fra Østrig
Tysksprogede forfattere
Østrigere i 1800-tallet
Ugglan
Agronomer fra Østrig
Max Kretzer

Max Kretzer (født 7. juni 1854 i Posen, død 15. juli 1941 i Charlottenburg) var en tysk forfatter.

Han var oprindelig maskinarbejder, og først under en længere sygdom, der skaffede ham otium til at læse, opdagede han sit kald som forfatter. I sine første romaner og noveller viste han stærk påvirkning af moderne fransk litteratur, jævnsides talent som skildrer af folkelivet. Med forkærlighed henter han sine emner fra samfundets lavere og laveste lag. Hans senere produktion viser en tydelig fremtrædende socialistisk tendens. Af hans bøger kan nævnes: Meister Timpe, Die Bergpredigt, Der Millionenbauer, Söhne ihres Vaters, Reue, Die blanken Knöpfe og Stehe auf und wandle (1913).

Kilder 
 

Romanforfattere fra Tyskland
Novelleforfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Elseid Hysaj

Elseid Hysaj (født 2. februar 1994) er en albansk professionel fodboldspiller, som spiller for den italienske klub Lazio og Albaniens landshold.

Karriere
Hysaj blev født i Albanien og startede sin ungdomskarriere med KS Vllaznia, et lokalt fodboldhold i byen Shkodër, men sluttede sig til sin far i Italien i en alder af 14 år. Her kom han til Empoli F.C.s ungdomshold i 2009, inden han i 2011 debuterede som professionel spiller for Serie B klubben Empoli i en Coppa Italia kamp. Empoli rykkede videre op til Serie A i 2014. I juli 2015 skrev Hysaj kontrakt med Serie A holdet Napoli, og fulgte dermed Embolis tidligere hovedtræner Maurizio Sarri og fodboldspiller Mirko Valdifiori til klubben. Han skrev kontrakt med Lazio i 2021.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Fodboldspillere fra Albanien
Fodboldspillere fra Empoli F.C.
Fodboldspillere fra S.S.C. Napoli
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2016
UCI World Tour 2015

UCI World Tour 2015 var den femte udgave af UCI World Tour. Den indeholdt 27 endags- og etapeløb i Europa, Australien og Canada. Tour of Beijing er fra 2015 ikke længere afholdt og dermed ikke med i UCI World Tour.
 
I januar 2015 publicerede UCI nye rangeringsregler, hvor World Tour-rangeringen for cykelryttere eller nationer skulle erstattes af UCI World Classification. Kort tid senere blev disse ændringer omgjort efter protester fra holdene.

Løb

Hold

UCI WorldTeam 

Holdene som er registreret som WorldTeam har ret og pligt til at deltage i alle World Tour-løb. 17 hold fik tildelt WorldTeam-licens for 2015-sæsonen. Alle som havde WorldTeam-licens i 2014 fik fornyet licens, med undtagelse af Europcar. Astana stod også længe i fare for at blive frataget licensen på grund af flere forhold, blandt andet flere dopingsager. Først 23. april 2015 blev det klart at Astana alligevel beholdte licensen, på betingelse af at holdet blev underlagt streng kontrol

UCI Professionelle kontinentalhold 
Udover WorldTeams kan arrangørerne invitere (normalt 2-8) professionelle kontinentalhold.

Ranking

Pointberegning 
Det gives point for samlede placering og placering på enkeltetaper. Holdene og nationerne rangeres baseret på deres fem bedste rytteres point. Kun ryttere på World Tour-niveau kan tage point.

Individuelt 

Ryttere med lige pointsum rangeres først efter antal sejre i World Tour-løb, derefter antal andenpladser, tredjepladser, osv.

 214 ryttere har optjent World Tour-point.

Nationer

Hold

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 www.uciworldtour.com 

2015
Cykelløb i 2015
Johann Peter Krafft

Johann Peter Krafft (født 15. september 1780 i Hanau, død 28. oktober 1856 i Wien) var en tysk historie- og portrætmaler.

Denne overordentlig produktive kunstner - tallet på hans portrætter anslås til henved 2000 - blev uddannet på Hanaus Tegneskole, Wiens Akademi (under Füger) og under David og Gérard på Akademiet i Paris. Her vandt han den store Pris. I 1805 kom han til Wien, hans fremtidige blivested, hvor han i 1828 blev direktør for Belvedere. 

Med "Landeværnsmandens Afsked" i 1813 grundede og med "Landeværnsmandens Hjemkomst" i 1820 (begge i Wiens Hofmuseum) fæstnede han sit Ry. For Hofburg i Wien malede han i 1833 tre enkaustiske billeder (Kejserens Hjemkomst 1809 osv.). Kraffts kunst med den Davidske skoles korrekte tegning og ikke ringe maleriske kraft findes blandt andet repræsenteret i Budapests Museum ("Zrinys Død", et Hovedværk) og Fyrst Lichtensteins Samlinger. Særlig kendte værker er Slagene ved Aspern og Leipzig. Han har raderet enkelte Blade. Broderen Joseph Krafft (1787-1828) var en anset portrætmaler (mest Miniaturebilleder).

Selecterede malerier

Kilder

Henvisninger 
 Constantin von Wurzbach: Krafft, Peter. I: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 13. Theil. Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, Wien 1865, s. 106–110 (Online)

Litteratur  
 Marianne Frodl-Schneemann: Johann Peter Krafft 1780–1856. Monographie und Verzeichnis der Gemälde. Herold, 1984
 Nina Struckmeyer: Krafft, Johann Peter, i: Bénédicte Savoy og France Nerlich (Eds.): Pariser Lehrjahre. Ein Lexikon zur Ausbildung deutscher Maler in der französischen Hauptstadt. 1. Del: 1793–1843, Berlin/Boston 2013, s. 152–154.

Historiemalere
Portrætmalere
Malere fra Tyskland
Anjou

Anjou har været et grevskab (omkring 880), hertugdømme (1360) og en fransk provins der ligger omkring byen Angers i Loiredalen i det vestlige Frankrig. Det svarer nogenlunde til nutidens departement Maine-et-Loire.

Namnet Anjou kommer fra det latinske Andegavia.

Titlen greve af Anjou hav været brugt af to forskellige dynastier. Den første, som siden 1100-tallet også er kendt under navnet Plantagenet, styrede både England og størstedelen af det vestlige Frankrig men mistede selve Anjou til den franske krone i 1206.

Titlen blev anvendt igen af kong Ludvig 9. som 1246 gav den til sin yngre bror Karl, senere konge af Neapel og Sicilien. Hans efterkommere styrede også Polen og Ungarn i 1300-tallet. Den sidste greve i denne slægt (Karl 5. af Anjou) døde 1481, og Anjou blev en del af Frankrig igen under Ludvig 11..

Henrik 6.s dronning, Margrete af Anjou, kom fra dette grevskab.

Se også 
 Château de Montsoreau
 Montsoreau

Frankrigs tidligere provinser
Frankrigs historie
Victor Orsel

André Jacques Victor Orsel (født 25. maj 1795 i Oullins ved Lyon, død 1. november 1850 i Paris) var en fransk maler.

Efter læreårene i Lyon og Paris (under Guérin med flere) kom han 1825 til Rom, hvor han sluttede sig til Overbeck og de andre klosterbrødre fra San Isidoro. Denne nazarenske påvirkning er kendelig i Orsels storladne og skønne kunst, der tilmed er i høj grad dekorativ og derfor udmærket egner sig til arkitekturudsmykning. Sine dekorative værker udførte Orsel med voksfarver på murværket, således i de to af ham og Alphonse Périn udsmykkede kapeller i Paris' Notre Dame de Lorette; endvidere et mægtigt maleri i Notre Dame de Fourvières i Lyon. Mange af Orsels arbejder ses nu i museet i Lyon (Abels død, 1824; Moses findes med flere). Louvresamlingen ejer adskillige af hans betydelige tegninger.

Kilder  
  
 
 
 Genealogi af Victor Orsel  på geneanet.org  

Historiemalere
Malere fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Carlo Perinello

Carlo Perinello (født 13. februar 1877, død 6. januar 1942) er en italiensk musiker og komponist.

Perinello var elev på Leipzigs Konservatorium, fra 1904 lærer ved konservatorierne i Triest og Milano. 

Han har komponeret en opera, symfoniske værker, kammermusik, kor- og klaverværker. Han har desuden skrevet en biografi om Verdi.

Litteratur 
 William Behrend: "Perinello, Carlo" i: Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind XVIII; København 1924; s. 1093
 

Komponister fra Italien
Musikpædagoger
Musikhistorikere
Faglitterære forfattere fra Italien
Italienere i 1800-tallet
Italienere i 1900-tallet