kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Heinrich Christian Boie

Heinrich Christian Boie (19. juli 1744 – 3. marts 1806) var en tysk forfatter.
 
Boie studerede jura i Jena, kom senere til Göttingen, hvor han sammen med Gotter grundlagde "Göttinger Musenalmanach", der blev den første tyske Musenalmanach og organ for "Hainbund", som Boie havde været med til at stifte. 1781 blev Boie udnævnt til landfoged i Meldorf, hvor han levede til sin død.

Boie har kun udgivet et lille bind digte, men han har haft betydning som udgiver af det værdifulde tidsskrift "Deutsches Museum"
(1776-91), og hans brevveksling med Bürger, Knebel, Merck og Voss må ofte rådspørges til belysning af tidens tyske litteraturhistorie.

Eksterne henvisninger 

Digtere fra Tyskland
Publicister
Søren B. Henriksen

Søren Birger Henriksen (født 22. januar 1948 i København) er en dansk erhvervsmand, forfatter og idrætsleder. Han var formand for Dansk Atletik Forbund fra marts 2008 til oktober 2010.

Søren B. Henriksen var i sine unge dage aktiv atlet, Han var udvekslingsstudent i Californien, hvor han tog sig til Los Angeles High School finale i hæk, han var dog bedst i tikamp.

Søren B. Henriksen har eksamener fra handelsskole og er cand.jur., advokat med møderet for højesteret. Han etablerede sin egen advokat virksomhed i 1982 med mange profileret klienter.

Han blev i 1989 administrerende direktør for Butik og Kontor Arbejdsgiverforeningen der har udviklet sig til Dansk Handel og Service i 1993 og senere Dansk Erhverv i 2007 som er Danmarks næststørste erhvervsorganisation, hvorfra han fratrådte i 2008.

Han har været viceformand for den europæiske erhvervsorganisation Eurocommerce 1991-1999, formand for Eurocemmerce arbejdsmarkedsudvalg 1992-1999, medlem af EU kommissionens Stående udvalg for Arbejdsmarkedsspørgsmål 1997-1999. Stifter og præsident for The European Round Table for Buisness Realated Service, Bruxelles.
Medlem af det rådgivende udvalg for The European Corporate Learning Award

Han har været medlem af Landsskatteretten 1997 til 2009, medlem af Kommissionen for fremtidens Beskæftigelse og Erhvervssamarbejde, diverse råd og udvalg, bestyrelser i det offentlige og private erhvervsliv, vicepræsident for Rebild Selskabet.

Søren B. Henriksen har skrevet : "Management, ledelse og læring i et individualiseret samfund" og spændingsromanen "Just Fishing".

Han er Ridder af Dannebrog.

Bibliografi 
Bogen: Samhandel Med Kina, 1983
Just fishing er hans romandebut fra 2009.  og 
Bogen. Paradigmeskifte, managementstrategi, ledelse og læring i et individualiseret samfund, 2012.
 

Formænd for Danmarks Idræts-Forbund
Erhvervsfolk fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Hækkeløbere fra Danmark
Atleter fra Københavns IF
Atleter fra Holte IF
Riddere af Dannebrog
Advokater fra Danmark
Romanforfattere fra Danmark
Personer fra København
Personer i Kraks Blå Bog
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Mangekæmpere fra Danmark
Friedrich Wilhelm Gotter

Friedrich Wilhelm Gotter (født 3. september 1746 i Gotha, død 18. marts 1797 sammesteds) var en tysk digter.

Gotter studerede jura i Göttingen, men følte sig samtidig draget mod europæisk litteratur, særlig tidens dramatikere, og da han omtrent samtidig lærte den store skuespiller Ekhof at kende, voksede hans begejstring for teatret og
alt, hvad dets var. Han skrev selv nogle dramatiske forsøg og ledede et dilettantteater. I sin fødeby blev han ansat som underarkivar, fungerede senere som legationssekretær i Wetzlar, men da denne bane ikke tilfredsstillede ham, vendte han tilbage til Göttingen, hvor han sammen med Boie blev udgiver af den første tyske Musenalmanach (1769). 
 
Men han havde uro og vandrelyst i blodet og kom i årene 1770—72 tilbage til Wetzlar, hvor han lærte Goethe og den unge Jerusalem at kende. Han slog sig nu ned i sin fødeby, hvor han som geheimesekretær levede for sin af franske forbilleder
prægede digtning: operatekster, lystspil og skuespil, af hvilke melodramaet Medea (1775), som Benda satte i musik, især er blevet bekendt. Hans Gedichte udkom samlede i to bind (Gotha) 1787—88, hvortil der efter hans død føjedes et
supplement.

Digtere fra Tyskland
Dramatikere fra Tyskland
Tyskere i 1700-tallet
Personer fra Gotha
Gottfried August Bürger

Gottfried August Bürger (31. december 1747 i Molmerswende ved Halberstadt – 8. juni 1794 i Göttingen) var en tysk digter.

Bürger mistede tidligt sin far, der var præst, og blev sendt til Halle for at studere teologi. 21 år gammel kom han til Göttingen for at vi sig det juridiske studium, men levede her et vildt liv, så hans bedstefar, der understøttede ham, ikke mere ville træde hjælpende til. Hans venner, især digteren Boie, kendt som udgiver af Musenalmanach og stifteren af Göttinger Hainbund, bragte ham atter på ret køl og skaffede ham, efter at han havde endt sin eksamen, ansættelse som Justizamtmann i Altengleichen ved Göttingen. 

Som embedsmand giftede han sig med en datter af justizamtmann Leonhardt i Niedeck, skønt han i virkeligheden ikke elskede hende. Genstanden for hans lidenskabelige elskov var hendes purunge søster Auguste, som han begejstret har besunget under navnet Molly. Der fulgte nu en række stormfulde år for Bürger. Forholdet til de to kvinder – hustruen og hendes søster – udviklede sig til et dobbeltægteskab, da Molly efter sin fars død kom i huset hos Bürger – hans økonomiske stilling blev meget svag, da forpagtningen af et gods voldte ham, der var uden forstand på landvæsen, store tab. Han flyttede efter sin hustrus død 1784 til Göttingen for at friste livet ved litterært arbejde og blev nu kreeret til æresdoktor i filosofi ved universitetets 50-års jubilæum og ansat som overordentlig professor, dog
uden gage. 

Han ægtede her sin tilbedte Molly, men mistede hende allerede efter få måneders ægteskab. Hans ulykkers række var imidlertid ikke endt endnu. Han indlod sig nemlig på et nyt ægteskab, da han ville skaffe sine tre børn en mor, og giftede sig 1790 med sin Schwabenmädchen, Elise Hahn fra Stuttgart. Hun friede til ham i et digt. Bürger, der først havde anset henvendelsen for en spøg, svarede på vers, og på dette skrøbelige grundlag udviklede der sig et forhold, der hurtigt endte på den sørgeligste måde med skilsmisse, da han var blevet overbevist om hendes utroskab og havde lidt under hendes ødselhed. Efter sit tredje ægteskab, der var et helvede for ham, var Bürger en nedbrudt mand og døde to år efter skilsmissen, glemt og fattig. Et mindesmærke er 100 år efter hans død rejst for ham i Göttingen.

En godmodig, men lidet viljestærk personlighed var han. Samtiden omtaler hans smukke blik. På bunden var og blev han en bohèmenatur. Som lyriker vandt han sig et uforglemmeligt navn med balladen Lenore, der 1774 stod i Boies Musenalmanach. Andre bekendte ballader og viser af ham er Das Lied vom braven Mann, Der wilde Jäger og Der Kaiser und der Abt. Han blev med disse en virkelig folkelig digter, der kunne forstås af høje og lave. Selv udgav han en samling af sine Gedichte og knyttede desuden sit navn til en række poetiske oversættelser (Homer, Vergil, Ossian, Shakespeare) samt redigerede i nogle år Musenalmanach.

Kilder 

 

Digtere fra Tyskland
Walhalla
Æresdoktorer
Salmonsens
Sykes-Picot-aftalen

Sykes-Picot-aftalen var en hemmelig aftale indgået i 1916 mellem Frankrig, Storbritannien og Rusland. Den handlede om, hvorledes det Osmanniske rige skulle opdeles efter 1. verdenskrig. Aftalen fik navn efter sir Mark Sykes, en britisk underretningsofficer, og den franske diplomat Francois Georges-Picot.

Offentliggørelsen 

Aftalen offentliggjordes ikke, før bolsjevikkerne åbnede de zarrussiske arkiver. Afsløringen af indholdet publiceredes først i Izvestija og Pravda den 23. november 1917. Nogle dage senere blev aftaleteksten gengivet i The Manchester Guardian. For de indblandede parter var afsløringen pinlig og vakte tiltagende misstemning mellem parterne og araberne. Araberne var af englænderne blevet lovet (eller i det mindste foregøglet) en selvstændig arabisk statsdannelse, hvis de gjorde oprør mod tyrkerne. Støtte herfor fik de blandt andre af obersten T. E. Lawrence.

Indholdet 

I aftalen tilkendtes Frankrig blandt andet Syrien, Libanon, Kurdistan, det nordlige Irak og Mosul. Rusland skulle overdrages Konstantinopel, de tyrkiske stræder og det osmanniske Armenien. Storbritannien fik området svarende til det senere Jordan, det sydlige Irak samt et mindre område ved Haifa. Af andre arabiske områder, som havde indgået i det sammenfaldne osmanniske rige skulle der dannes en konføderation af arabiske stater. Hvem som skulle få kontrollen over området, omfattende Palæstina, skulle afgøres senere. Aftalen lå til grund for freden i Sèvres, men virkeliggjordes ikke helt. Freden i Lausanne 1923 indebar yderligere rettelser i den oprindelige aftale.

De begivenheder, som skete forud for aftalens indgåelse, og begivenhederne siden hen, har siden været yderst omstridte og danner til dels grundlaget for de senere forhold i Mellemøsten. Parallelt med forhandlingerne med blandt andet arabernes ledere sharif Hussein bin Ali og emiren Faisal foregik der forhandlinger med repræsentanter for zionistbevægelsen Chaim Weizmann om en palæstinensisk stat.

Litteratur 

 Svensk uppslagsbok, 1947-1955 års udgave
 Bibeln & Svärdet; Barbara W. Tuchman

Se også 

 Aftaleteksten i Sykes-Picot-aftalen på Wikisource (engelsk)

International politik
1. verdenskrig
Osmanniske Rige
Martin Roald-Arbøl

Martin Roald-Arbøl  (født 28. oktober 1955) er en dansk idrætsleder og fagforeningsleder. Roald-Arbøl var formand for Dansk Atletik Forbund fra 2004 hvor han overtog posten efter Thomas Thomsen frem til marts 2008, hvor han afløstes af Søren B. Henriksen. Han var tidligere forbundets generalsekretær i perioden 1988-2004. Han er folkeskolelærer og tillidsmand på Engstrandskolen i Hvidovre, og er næstformand i Hvidovre Lærerforening. Martin Roald-Arbøl er gift med Vibeke Dall, og sammen har de sønnen Mikkel Roald-Arbøl.

Atletik 
Martin Roald-Arbøl startede sin atletikkarriere som aktiv hækkeløber, men kastede sig tidligt over træner- og lederarbejde. Han har været involveret i lokalatletik siden 1970, dengang i Hvidovre IF. Et af hans store mål som foreningsleder var at slå de to lokale atletikforeninger, Hvidovre IF og Hvidovre AK, sammen, en fusion der blev realiseret i 1997.  

Roald-Arbøl var generalsekretær i Dansk Atletik Forbund fra 1988-2004, hvorefter han fortsatte som formand fra 2004-2008. Han er fortsat formand for teknisk komité, samt formand for Nordiske Teknisk Komité. Fra 2008-2011 var han en del af European Athletics Reflection Commision.  

I 2013 blev Roald-Arbøl Internation Technical Official (ITO) under European Athletics, og var teknisk ansvarlig ved World Half Marathon Championships i København 2014.  

Martin Roald-Arbøl er blevet udpeget som midlertidig Technical Director i European Masters Association indtil 2017, når der holdes generalforsamling i forbindelse med EM for Masters i Århus. Ved disse mesterskaber er Roald-Arbøl også udpeget som teknisk delegeret.

Referenceliste

Eksterne henvisninger 

Idrætsledere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Atleter fra Danmark
Atleter fra Hvidovre AM
Lærere fra Danmark
IC3-togsæt

Denne side indeholder en liste over de 96 IC3-togsæt, der er sat i drift hos DSB. Med en enkelt undtagelse er alle IC3-togsæt adopteret af danske byer (og enkelte udenlandske), der har opkaldt dem efter afdøde kendte personer fra egnen. Ofte har togsættenes indvendige udsmykning en forbindelse til denne person. De fleste byer er eller var desuden byer, der betjenes af IC3, men der er dog enkelte undtagelser. Derudover er der enkelte byer, der har adopteret flere IC3.

Oprindelig leveredes 85 IC3 til DSB i årene 1989-1993, i det de første sattes i drift i 1990 som erstatning for lyntogene litra MA og de hidtidige lokomotivtrukne InterCitytog. I 1996 leveredes yderligere 4 sæt forud for indvielsen af Storebæltsforbindelsen året efter, og i 1998 fulgte 3 til. I 2003 overtoges desuden 4 brugte sæt fra Blekinge Länstrafik, der efter tilpasning til danske forhold sattes i drift hos DSB. Ved samme lejlighed mistede de også deres svenske navne, i det de tre fik danske i stedet, mens en enkelt aldrig har fået et nyt.

Som navnet antyder består IC3 af tre vogne i form af motorvognene litra MFA og MFB og mellemvognen FF. Vognene har hver deres nummer, i det vognene i et givet sæt altid har fælles løbenummer, f.eks. MFA 5001 - FF 5401 - MFB 5201. I nedenstående tabel er dog for overskuelighedens skyld kun angivet numrene for MFA-vognene.

Udover de nedenstående bemærkninger i tabellen kan nævnes at sættene 76-92 er udstyret med det tyske sikkerhedssystem Indusi (PZB) med henblik på brug i EuroCitytog til Hamburg og InterCitytog til Flensborg.

I forbindelse med en renovering af alle IC3 i løbet af 2018-2020 vil den indvendige udsmykning blive fjernet for at skabe visuel ro. Desuden er folien på mange af kunstværkerne blevet slidt og ødelagt, så hvis de skulle bevares, skulle de genskabes fra bunden. Det er desuden planen at omlakere togene udvendigt, og i den forbindelse vil navnene formentlig også forsvinde. En del af de byer, der medvirkede i sin tid, betjenes ikke længere af DSB, og en række kommuner er forsvundet ved Strukturreformen i 2007. Navngivningen giver derfor ikke så meget mening længere.

Oversigt

Kilder
 DSB: Navne og udsmykning
 Detaljeret oversigt på jernbanen.dk

Noter 

Togsæt
Kunst fra Danmark
Lister relateret til Danmark
Yuxi

Yuxi (kinesisk skrift: 玉溪; pinyin: Yùxī; Wade-Giles: Yǜ-hsī) er et bypræfektur i den kinesiske provinsen Yunnan.

Geografi 
Præfekturet har et areal på 15.285 km2 og en befolkning på 2.120.000 mennesker (2007). I nærheden af byen Yuxi ligger Fuxiansøen, der er den næstdybeste sø i Kina, og hvor man har fundet forhistoriske fossiler, der nu kan ses på Yuxi museum. der er også tre andre søer omkring byen, Xinyunsøen, Jilusøen og Yangzongsøen.

Administrative enheder 
Bypræfekturet Yuxi har jurisdiktion over et distrikt (区 qū), 5 amter (县 xiàn) og 3 autonome amter (自治县 zìzhìxiàn).

Cigaretter 
Det populære kinesiske cigaretmærke Hongtashan produceres i Hongta i Yuxi.

Trafik 
Kinas rigsvej 213 løber gennem området. Den begynder i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grænseovergangen til Laos.

Eksterne henvisninger 
 Officiel webside  
 Kort over Yuxi 
 Fotos fra Yuxi hos Panoramio 

Bypræfekturer i Yunnan
Line Luplau

Nicoline "Line" Christine Luplau, født Monrad (22. april 1823 i Mern Sogn – 10. september 1891 på Frederiksberg) var en dansk kvinderetsforkæmper og medstifter af Kvindevalgretsforeningen i 1889.

Familie og opvækst
Datter af Ferdinandine Henriette Gieertsen (1783-1871) og sognepræst Hans Christian Monrad (1780-1825). Faderen døde da Line var 2 år gammel.

Kvindevalgretsforeningen
I 1872 blev Line medlem af Dansk Kvindesamfund (DK), hvorfra hun indbød foredragsholdere til Varde. Hun støttede oprettelsen af Kvindelig Fremskridtsforening (KF) i 1885. I 1886 sad hun i nogle måneder i KFs bestyrelse mens Matilde Bajer var formand. Hun var medindbyder til Nordiske Kvindesagsmøde 1888 sammen med Johanne Meyer. Sammen med Matilde Bajer, herreskrædderen Anna Nielsen og forfatteren Massi Bruhn blev hun en del af redaktionen af KFs blad Hvad vi vil. Line var stor foretaler for kvinders stemmeret og valgbarhed og i 1889 stiftede hun med Louise Nørlund Kvindevalgretsforeningen (KVF) for at fremme alliancen mellem arbejderklassens, borgerskabets og mellemlagenes kvinder om dette for hende vigtige emne. Line blev oftest set som en Venstrekvinde eller socialdemokrat og betragtede sig selv som politiker på trods af hendes udelukkelse fra det politiske system Oprettelsen af KVF skabte splid med Matilde Bajer som gerne havde set valgretten forblive en del af KFs temaer. Hun forlod formandsposten i KVF i 1891 og døde senere samme år.  

Line havde ikke meget tilovers for sædelighedsspørgsmålet og var meget uenig i at Elisabeth Grundtvig fik lov til at holde foredrag om det i DK regi.

Ægteskab og børn
Den 11. december 1847 giftede Line sig med sognepræst Daniel Carl Erhard Luplau (23. april 1818 i Ringsted - 15. marts 1909 på Frederiksberg. I årene 1845-53 var Daniel institutbestyrer i Hillerød, hvorefter han blev ordineret som præst og familien flyttede til Sønderjylland. I 1864 som følge af det danske nederlag blev Daniel og andre danske præster i Sønderjylland afskediget og familien flyttede til Varde fra 1866 til 1886. Efter Daniels pension flyttede familien tilbage til København. Line er begravet på Solbjerg Parkkirkegård. På kirkegården vajede fagforeningskvinders røde faner ved hendes jordfæstelse.

Et portrætmaleri fra 1870 af Marie Luplau i findes i Varde Museum. Der findes fotografier af bl.a. Mary Steen (ca. 1885, Varde Lokalhistoriske Arkiv).

Eksterne henvisninger 
 
 Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Referencer

Danskere i 1800-tallet
Kvinderetsforkæmpere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
ISO 639-1

ISO 639-1-koderne er tobogstavskoder for sprog, defineret i ISO-standarden 639-1.

ISO 639 består af tre lister, og den efterfølgende liste er sorteret efter sprogkoderne i ISO 639-1. Listen medtager ISO 639-2 og ISO 639-3 hvor disse koder er defineret.

Se også 
 ISO 639
 ISO 639-2

Eksterne henvisninger 

 ISO 639-1 og ISO 639-2: Codes for the Representation of Names of Languages (hentet 29. oktober 2012) 
 Norske sprogråds liste over navn på sprog

Lister over sprog
Emil Hohlenberg

Hans Adam Christian Emil Hohlenberg (født 14. august 1841 i København, død 26. juni 1901) var en dansk officer og fotograf.

Han var søn af Johan Christian Carl Hohlenberg og Elisabeth Christiane Frederikke Schou. Hohlenberg opnåede rang af kaptajn i Hæren. Da Emil Rye 1872 flyttede sin forretning fra Odense til København, blev Emil Hohlenberg hans kompagnon (E. Rye & Co.), men 14. september 1876 blev Rye enehaver igen, og Hohlenberg startede for sig selv den 26. september samme år. Hohlenberg havde i tidsrummet ca. 1881 til ca. 1899 atelier på Østergade 1 (hjørnet af (Strøget og Kongens Nytorv) i København. Han var kongelig hoffotograf og har således fotograferet kongefamilien. Hans øvrige kunder tilhørte især adelen og militæret.

Kilder 
 Bjørn Ochsner, Fotografer i og fra Danmark til og med år 1920.
 Ole Hesagers database 

Emil
Officerer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Kongelige hoffotografer fra Danmark
Horne Efterskole

Horne Efterskole er en efterskole i Horne, der har eksisteret under dette navn siden 2007.Skolen bygger på et kulturåbent værdigrundlag, og har ca 140 elever.

Historie 
Horne Efterskole blev i 1891 startet som højskole på initiativ fra Indre Mission. Indre Mission så dengang et behov for at udvikle og uddanne tyndtbefolkede områder og rejste derfor kapital blandt lokalbefolkningen til at etablere en højskole i Horne. Fra 1954 blev højskolen udvidet med efterskole og i 1967 blev højskoledelen nedlagt og skolen videreført som Horne Ungdomshøjskole under efterskoleloven. Samtidig blev repræsentantskabet udvidet til at omfatte KFUM og FDF. 1970 blev aldersgrænsen for højskoler 18 år, og Horne kunne ikke længere kalde sig ungdomshøjskole, men blev til "Horne - Ungdomsskole for 16-18 årige". Derfra ændredes navn til Horne Ungdomsskole og først i 2007 fik skolen sit nuværende navn.  Mogens Dalager Jensen har været forstander siden 2003.

Eksterne henvisninger 
 Skolens hjemmeside
 Uddybende opslag om Horne Efterskole på WikiHorne.dk

Efterskoler
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Hjørring Kommune
Carl Sonne

Carl Sonne kan henvise til flere personer:

 Carl Edvard Sonne (1804-1878) – dansk kobberstikker
 Carl Sonne (fotograf) (1845-1919) – dansk fotograf, kgl. hoffotograf
 Carl Sonne (læge) (1882-1948) – dansk læge, professor, dr.med.
Carl Sonne (fotograf)

Carl Christian Sonne (9. april 1845 i Nakskov – 17. september 1919) var en dansk fotograf. Han var kongelig hoffotograf for det danske, svenske og norske hof.

Sonne var søn af koffardi- og skibskaptajn Hans Edvard Sonne og Caroline Amalie Bærentzen. Han opholdt sig i hovedstaden fra 1865. Fra 1869 havde han atelier i Gothersgade 45 i København. Sonne havde egentlig bornholmske rødder, hvorfor mange bornholmere søgte hans butik, når de var i hovedstaden.

Han var gift med Caroline Mathilde Mathiasen.

Kilder 
 Kraks Blaa Bog 1910

Eksterne henvisninger 
 

Kongelige hoffotografer fra Danmark
Personer fra Nakskov
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Carl 1
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Ludvig Offenberg

Ludvig Johan Offenberg (31. juli 1863 i Aarhus – 26. november 1904 på Frederiksberg) var en dansk portrætfotograf, der var meget benyttet i hovedstaden i anden halvdel af 1800-tallet.

Offenberg overtog Budtz Müllers succesfulde atelier i Bredgade efter dennes død i 1884 og drev det i nogle år derefter i Müllers navn. Senere nedsatte han sig med atelier i sit eget navn på Gammel Kongevej 128 på Frederiksberg og senere på Falkonér Allé 57, hvor det efter hans død 1904 blev videreført i nogle år.

Personer fra Aarhus
Fotografer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Peter Most

Carl Peter Herman Most (28. november 1826 i København – 17. september 1900 sammesteds) var en dansk portrætfotograf og en af de mest anvendte i 1800-tallets København. Han var også kunstmaler og billedskærer.

Biografi 
Mosts forældre var snedkersvend Johan Mathias Most og Andrea Augusta Demuth. Han studerede på Kunstakademiet med afbrydelser i perioden januar 1838-oktober 1847 og stod desuden i billedskærer- og snedkerlære hos snedkermester P.C. Nielsen 1842.

1858 etablerede han sig som fotograf i København og var i kompagniskab med Wilhelm Schrøder (1828-1886) 1865-67. 1864 besøgte han Paris på et legat fra Den Reiersenske Fond. Han lukkede forretningen i 1897. Hans virke afspejler hele datidens tekniske udvikling; fra daguerreotypi over saltpapir til de populære visitkortformater. Desuden eksperimenterede Most med forskellige teknikker og var sammen med Wilhelm Schrøder den første danske fotograf, som udførte fotografier på porcelæn. Han havde atelier skiftende steder: I Magasin du Nord på Kongens Nytorv, på Østergade 22 (Strøget) og på Købmagergade 18.

Most var medlem af Kunstnerforeningen af 18. November. Han vandt sølvmedalje i Malmö 1861, bronzemedalje i Stockholm 1866 og bronzemedalje på verdensudstillingen i Paris 1867.

Most var gift med Thora Angelica Stahl (1. oktober 1832 i København – 1. marts 1903 sammesteds), datter af fabrikant Hermann Thimotheus Stahl og Hedevig Philippine Rosel.

Han er begravet på Assistens Kirkegård.

En navnebror, Peder Most, er hovedpersonen i en drengebogsserie af Walter Christmas, hvoraf den første udkom i 1901.

Udstillinger 
 Skandinavisk industriutställning, Malmö 1861 og 1865 (sammen med Wilhelm Schrøder)
 Verdensudstillingen i London 1862
 Verdensudstillingen i Paris 1867 (sammen med Schrøder)
 Industriudställningen, Stockholm 1866
 Den nordiske Industri- og Konstudstilling i Kjøbenhavn 1872

Værker 
 Fotografier på porcelæn (udstillet 1865)
 Fotografier på papir, emalje og porcelæn (udstillet på Den nordiske Industri- og Konstudstilling i Kjøbenhavn 1872)
 Selvportræt (Det Kongelige Bibliotek)
 Adskillige portrætfotografier i Det Kongelige Bibliotek
 Desuden repræsenteret i Silkeborg Museum, Randers Museum og i Helga Anchers Fonds Samling
Andet:
 Malet portræt af lensgreve Christian Ditlev Reventlow (maleri, signeret)
 Jule-Album af danske Kunstnere, uden år

Kilder 
 

Fotografer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Malere fra Danmark
Portrætmalere
Personer fra København
Billedskærere fra Danmark