kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bogotásletten

Bogotásletta (spansk: Sabana de Bogotá) er en slette i centrum af Colombia. Den udgør den sydligste del af Den cundiboyacanske højslette, og befinder sig gennemsnitligt 2600 meters over havet. Den er opkaldt efter landets hovedstad Bogotá, som ligger på sletten.

Colombias geografi
Højsletter
Den cundiboyacanske højslette

Den cundiboyacanske højslette (spansk: Altiplano cundiboyacense) er et højland i den vestlige del af de colombianske Andesbjerge, i departmenterne Cundinamarca og Boyacá. Den cundiboyacanske højslette består af tre forskellige regioner: Bogotásletten, Ubaté- og Chiquinquirá-dalene, og Duitama- og Sogamoso-dalene.

Byer 
Det ligger en række byer på Den cundiboyacanske højslette, deriblandt landets hovedstad Bogotá. De vigtigste byer på højsletten er de følgende:
 Bogotá
 Chía
 Chiquinquirá
 Duitama
 Facatativá
 Ubaté
 Soacha
 Sogamoso
 Tunja
 Zipaquirá

Colombias geografi
Højsletter
Collstrop (slægt)

Collstrop er en dansk slægt af tømmerhandlere.

Slægten kan føres tilbage til Andreas Lauesen (1742-1820), som antog navnet Collstrop. Han købte i 1772 den af Frederik Ludolf Gustmeyer bestyrede tømmerhandel sammen med Jochum Schou, og var fra 1783 eneindehaver. Hans søn Lauritz Collstrop (1780-1823) overtog forretningen i 1820. Dette blev til selve virksomheden Collstrop, som formelt blev grundlagt 1838 af dennes søn, Rudolph Collstrop (1812-1877), der var major og borgerrepræsentant i København. I 1875 optoges Rudolph Collstrops søn, Andreas Collstrop (1847-1933), som partner, og han overtog virksomheden 1877 og drev den til sin død. Hans søn, Rudolf Collstrop (1883-?), var legationsråd og også involveret i firmaet.

I 1970 blev Grosserer Andreas Collstrop og søn Rudolf Collstrops mindelegat stiftet.

Overlæge Viggo Collstrop (1815-1886) stiftede Overlæge Viggo Collstrops og Hustru Hanne Wolffs Familielegat ved testamente af 14. juni 1879 og kodicil af 31. december 1885.

Litteratur 
 Julius Maag: Stamtavle over de 4 Søskende Collstrop, København 1886.
 Sofus Elvius: En slesvigsk Slægt, 1911.

Slægter fra Danmark
Giovanni De Prà

Giovanni Luigi Cecilio De Prà (født 28. juni 1900 i Genova, død 15. juni 1979 smst.) var en italiensk fodboldspiller, der deltog i to olympiske lege i 1920'erne. 

De Prà var målmand og spillede 304 kampe for Genoa CFC i perioden 1919 til 1933 og var med til at blive italiensk mester med klubben i sæsonerne 1922/1923 og 1923/1924.

De Prà debuterede på det italienske landshold i foråret 1924 og kom derpå med til OL 1924 i Paris. Her stod han på mål i alle Italiens kampe, der endte med et nederlag i kvartfinalen til .

Han spillede på landsholdet de følgende år og var med ved OL 1928 i Amsterdam, hvor han spillede Italiens første kamp, som de vandt 4-3 mod . Han fik ikke flere kampe i turneringen, hvor Italien vandt bronze efter Uruguay og Argentina. Italien vandt kampen om bronze over Egypten med 11-3. De Prà fik ikke flere landskampe; han nåede i alt nitten kampe for Italien.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Italien
Deltagere for Italien ved sommer-OL 1924
Deltagere for Italien ved sommer-OL 1924
Olympiske bronzemedaljevindere fra Italien
Willi Koslowski

Willi Koslowski (født 17. februar 1937 i Gelsenkirchen, Tyskland) er en tidligere tysk fodboldspiller (angriber).

Han startede karrieren med otte sæsoner hos FC Köln, og spillede efterfølgende tre år i Rot-Weiss Essen. Med Schalke vandt han i 1958 det tyske mesterskab.

Koslowski spillede desuden tre kampe og scorede ét mål for det vesttyske landshold. Han deltog for sit land ved VM i 1962 i Chile, hvor han dog kun spillede én af tyskernes fire kampe.

Titler 
Bundesligaen
 1958 med Schalke 04

Referencer 

Fodboldspillere fra Tyskland
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1962
Fodboldspillere fra FC Schalke 04
Fodboldspillere fra Rot-Weiss Essen
Personer fra Gelsenkirchen
Hans Nowak

Hans Nowak (9. august 1937 i Gelsenkirchen – 19. juli 2012) var en tysk fodboldspiller (forsvarer).

Han spillede på klubplan hos henholdsvis Schalke 04, Bayern München og Kickers Offenbach, med længst tid (syv år) hos Schalke. Opholdet i Bayern var dog det mest succesfulde, idet han her var med til at vinde både to DFB-Pokaltitler og en udgave af Pokalvindernes Europa Cup.
 
Nowak blev desuden noteret for 15 kampe for det vesttyske landshold. Han deltog for sit land ved VM i 1962 i Chile, og spillede alle tyskernes fire kampe i turneringen.

Titler 
DFB-Pokal
 1966 og 1967 med Bayern München

Pokalvindernes Europa Cup
 1967 med Bayern München

Referencer 

Fodboldspillere fra Tyskland
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1962
Fodboldspillere fra FC Schalke 04
Fodboldspillere fra FC Bayern München
Fodboldspillere fra Kickers Offenbach
Personer fra Gelsenkirchen
Jürgen Kurbjuhn

Jürgen Kurbjuhn (26. juli 1940 i Tilsit, Tyskland (nu Sovjetsk, Rusland) – 14. marts 2014) var en tysk fodboldspiller (venstre back).

Han tilbragte hele sin klubkarriere hos storklubben Hamburger SV. Her var han i 1963 med til at vinde den tyske pokalturnering.
 
Kurbjuhn blev desuden noteret for fem kampe for det vesttyske landshold. Han deltog for sit land ved VM i 1962 i Chile, men var dog ikke på banen i turneringen.

Titler 
DFB-Pokal
 1963 med Hamburger SV

Referencer 

Fodboldspillere fra Tyskland
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1962
Fodboldspillere fra Hamburger SV
Jürgen Werner

Jürgen Werner (15. august 1935 – 28. maj 2002) var en tysk fodboldspiller (forsvarer).

Han tilbragte hele sin klubkarriere hos storklubben Hamburger SV. Her var han med til at vinde både det tyske mesterskab og DFB-Pokalen.
 
Werner spillede desuden fire kampe og scorede to mål Vesttysklands landshold. Han deltog for sit land ved VM i 1962 i Chile, men var dog ikke på banen i turneringen.

Titler 
Bundesligaen
 1960 med Hamburger SV

DFB-Pokal
 1963 med Hamburger SV

Referencer 

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra Hamburger SV
Peter Johan Monrad

Peter Johan Monrad (født 18. maj 1758 i Kristiania, død 23. januar 1834 i København) var en norsk-dansk kancellideputeret.

P.J. Monrad var en søn af rektor ved Kristiania lærde skole Søren Seerup Monrad (født 1728, død 1788) og Elisabeth, født Bering (død 1774). Han dimitteredes 1776 af sin fader til Københavns Universitet. Han tog det følgende år philosophicum og studerede derefter medicin, men opgav 1779 dette studium for som volontær at indtræde i danske Kancelli. Her blev han i 1781 kopist og 1786 kancellist, og han varetog 1789-90 under konferensråd Peter Aagaards langvarige sygdom, med stor dygtighed og energi dennes forretninger som chef for 1. deputeredes kontor og udnævntes sidstnævnte år til ekspeditionssekretær i Kancelliet.

1799 blev han assessor i Kancellikollegiet og chef for det norske ekspeditionskontor, 1801 chef for Kancelliets revisionsdepartement, 1803 deputeret, 1804 overtog han tillige departementet for Lens- og Udskrivningssager, 1826 blev han 1. deputeret, i hvilken stilling han døde 1834.

Han var 1780 blevet kancellisekretær, 1794 kancelliråd, 1801 justitsråd, 1803 etatsråd, 1812 konferensråd, og 1828 tildeltes der ham Kommandørkorset af Dannebrog.

Han var en kundskabsrig, begavet og alsidig interesseret mand, på hvis store arbejdsevne der på mange måder lagdes beslag. Således var han medlem af kommissionen angående de norske bygselgårdes overdragelse til embedsboliger, af forskellige, det borgerlige militære og landmilitsvæsenet vedrørende kommissioner, af kommissionerne for Christiansborg Slots samt Københavns råd- og domhus' genopførelse efter brandene i henholdsvis 1794 og 1795, for Fødsels- og Plejestiftelsen, for nordiske Oldsagers Bevarelse og for den Arnæmagnæanske Stiftelse, desuden direktør for Blindeinstituttet og for den Wærnske stiftelse med videre.

Af Collegial-Tidende var han medudgiver fra 1798 til sin død. Han ejede en stor og værdifuld mineraliesamling samt en betydelig samling af gemmer og mønter og var medlem af forskellige udenlandske videnskabelige selskaber.

24. april 1789 ægtede han Cecilia Kirstine Sørensen, født Martin (døbt i København 25. oktober 1761, død 5. april 1839), en datter af guldsmed Eilert Martin og Ellen Elisabeth født Egholm. Han er begravet på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

Litteratur 
 Thomas Hansen Erslew, Almindeligt Forfatterlexicon for Kongeriget Danmark med tilhørende Bilande fra 1814.

Eksterne henvisninger 
 P.J. Monrad på 

Chefredaktører fra Danmark
Personer fra Oslo
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Kollegiedeputerede fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1700-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Peter Johan
Konferensråder fra Danmark
Willi Giesemann

Wilhelm "Willi" Giesemann (født 2. september 1937 i Rühne, Tyskland) er en tidligere tysk fodboldspiller (forsvarer).

Han spillede på klubplan i Bundesligaen hos Hamburger SV, og var også tilknyttet både VfL Wolfsburg og Bayern München. Hos Hamburg var han i 1963 med til at vinde den tyske pokalturnering.
 
Giesemann blev desuden noteret for 14 kampe for Vesttysklands landshold. Han deltog for sit land ved VM i 1962 i Chile, men var dog ikke på banen i turneringen.

Titler 
DFB-Pokal
 1963 med Hamburger SV

Referencer 

Fodboldspillere fra Tyskland
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1962
Fodboldspillere fra VfL Wolfsburg
Fodboldspillere fra FC Bayern München
Fodboldspillere fra Hamburger SV
Fæste

Fæste kan have flere betydninger:
Fæstebrev
Fæste (våben)
Christian Knudsen

Christian Knudsen (16. juli 1752 i København – 1. april 1813 sammesteds) var en dansk kancellideputeret, far til Peter Knudsen.

Karriere 
Christian Knudsen var en søn af justitsråd og arkivar i Danske Kancelli Hans Christian Knudsen (26. april 1724 - 9. august 1803) og Gertrud født Borthig (død 1757). Han blev i 1771 student fra Metropolitanskolen, 1774 juridisk kandidat fra Københavns Universitet, 1777 kopist i Danske Kancelli og titulær kancellisekretær, 1780 registrator i dettes arkivkontor, 1788 kancelliets 2. og 1790 dets 1. ekspeditionssekretær med sæde og stemme i Kancellikollegiet samt virkelig kancelliråd, 1799 assessor og 1801 deputeret sammesteds, 1800 chef for 2. departements 2. afdeling, 1801 virkelig justitsråd og samme år deputeret og chef for 5. departement, 1802 tillige ekstraordinær assessor i Højesteret. 1803 blev Knudsen virkelig etatsråd, 1804 4. deputeret og samme år 3. deputeret, senere samme år 2. deputeret og chef for 2. og 5. departement. Han blev 28. juni 1809 Ridder af Dannebrog og 1812 konferensråd. Han døde 1. april 1813 i København.

Han var desuden fra 1799 medlem af Kommissionen ang. opførelsen af et nyt rådhus; 1800 medlem af direktionen for Tontinen af 1800 og samme år direktør for samme; 1801 medlem af Kommissionen til understøttelse af kvæstede og efterladte, 1803 af General-Indkvarteringskommissionen og af Kommissionen ang. Christiansborg Slots genopbygning og det nye Råd- og Domhus i København, 1807 af Overadmiralitetsretten i Rendsborg og samme år af Krigskassekommissionen, 1812 af Kommissionen til opførelse af nye bygninger for familier af middelstanden i København og samme år af Kommissionen til at give forslag om grænserne for de forskellige handelsberettigelser.

1798 påbegyndte han sammen med sin kollega Peter Johan Monrad Collegial-Tidendes udgivelse, som han fortsatte indtil sin død.

Vurdering 
Vel hørte han ikke til sin tids mest fremragende mænd i centraladministrationen; men hans kundskabsfylde, flid, påpasselighed og sunde dømmekraft har dog sat sig mange betydningsfulde spor i det kollegium, han i en lang årrække særlig var knyttet til.

Han blev gift 19. november 1790 i Garnisons Kirke med Sara Thomine Klingenberg (30. november 1774 i Bakke - 26. september 1851 i København). datter af Andreas Klingenberg.

Litteratur 
 Holger Ehrencron-Müller, Forfatterlexikon omfattende Danmark, Norge og Island indtil 1814

Kilder 
 Danske Jurister 1736-1936.

Eksterne henvisninger 

Kollegiedeputerede fra Danmark
Chefredaktører fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Konferensråder fra Danmark
Højesteretsdommere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Studenter fra Metropolitanskolen
Hans Sturm

Hans Sturm (3. september 1935 – 24. juni 2007) var en tysk fodboldspiller (midtbane).

Han tilbragte hele sin klubkarriere hos 1. FC Köln. Her var han i både 1962 og 1964 med til at vinde det tyske mesterskab.
 
Sturm blev desuden noteret for tre kampe for det vesttyske landshold. Han deltog for sit land ved både VM i 1958 i Sverige og VM i 1962 i Chile. Ved begge turneringer var han på banen i én kamp.

Titler 
Bundesligaen
 1962 og 1964 med 1. FC Köln

Referencer 

Fodboldspillere fra Tyskland
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1958
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1962
Fodboldspillere fra 1. FC Köln
Engelbert Kraus

Engelbert Kraus (30. juli 1934 – 14. maj 2016) var en tysk fodboldspiller (angriber).

Han spillede på klubplan hovedsageligt hos Kickers Offenbach, men var i en periode også tilknyttet 1860 München.
 
Kraus spillede desuden ni kampe for Vesttysklands landshold, hvori han scorede tre mål. Han deltog for sit land ved VM i 1962 i Chile, hvor han var på banen i én af tyskernes fire kampe.

Referencer 

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra Kickers Offenbach
Fodboldspillere fra 1860 München
Alfred Cohn

Alfred Cohn (14. juni 1867 i København – 6. juli 1932 sammesteds) med kælenavnet Gokke var en dansk skuespiller, komiker, regissør og instruktør. Han var især kendt for komiske roller og medvirken i farcer.

Alfred Cohn var søn af dekoratør og tapetserer Isac Cohn (12. januar 1829 i Ringkøbing – ?) og Louise Hermeline Levison (31. august 1836 i København – ?). Forældrene var af jødisk oprindelse, men Alfred Cohn blev døbt i Helligåndskirken 1. september 1867.

Han debuterede som skuespiller i Randers den 6. september 1885 hos William Petersen i Djævelens Datter. Efter nogle kortere engagementer ved forskellige teatre var han skuespiller og underregissør ved Casino i perioden 1887 til 1891, dernæst ved Odense Teater i perioden 1891 til 1900, og ved Aarhus Teater i 14 sæsoner fra år 1900 både som skuespiller og instruktør. Mens Cohn virkede hos Aarhus Teater var han i perioden 1910 til 1914 også filmskuespiller og filminstruktør hos Fotorama. Fra 1914 til 1916 virkede Cohn som filminstruktør ved Nordisk Films Kompagni, og han var også i en periode leder af Filmskolen.

Efter Alfred Cohn ophørte som filmskuespiller og filminstruktør havde han arrangementer med forskellige teatre, blandt andet Casino i København, Odense Teater fra 1916 til 1917, som sceneinstruktør ved Mayol Teater i Oslo i 1924, ved Aalborg Teater, som gæsteoptrædende ved Kasino-Teatret i Aarhus og som skuespiller og instruktør ved Fønix Teater i København.

Alfred Cohns filmproduktioner både som filmskuespiller og filminstruktør i stumfilmens barndom var ganske betragtelig. Særlig bemærkelsesværdig var filmen Den hvide Slavehandel fra 1910, der udover at være den første film, hvor filmoperatøren skulle skifte filmspole, også var genstand for rivaliseren fra Nordisk Film med en plagiatfilm.

Der vides ikke meget om Alfred Cohns privatliv ud over, at han blev gift i København den 15. januar 1915 med Gerda Alfrida Larsen, et ægteskab der blev opløst. Den 22. september 1923 blev han gift i Oslo med Guri Johanne Schou (født 30. maj 1897). Alfred Cohn blev begravet på Bispebjerg Kirkegård.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Instruktører fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Jøder fra Danmark
Valentino Degani

Valentino Degani (født 14. februar 1905 i Rovigo, død 8. november 1974 i Milano) var en italiensk fodboldspiller. 

Han var målmand og spillede næsten hele sin karriere i Inter, hvor han spillede 176 kampe i perioden 1925 til 1938. Han var derfor med til at sikre klubben det italienske mesterskab i sæsonen 1929-30. I 1925-1926 spillede han en enkelt sæson i A.C.D. Treviso, og sin sidste sæson (1939-1940) spillede han i A.S.D. La Biellese.

Degani fik aldrig kampe på det italienske A-landshold. Han var udtaget til landsholdet, der vandt en bronze ved OL 1928 i Amsterdam, men fik ikke spilletid i turneringen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Italien
Fodboldspillere fra FC Internazionale Milano
Tylösand

Tylösand er en bebyggelse i Halmstads kommun i Hallands län, Sverige. Tylösand ligger ved Tyludden ca. 7 km vest for Halmstad. Tylösand er en af Sveriges mest kendte badebyer, og er berømt bl.a. for sin 7 km lange sandstrand og for sin golfbane (to 18-hulsbaner). Tylösand er også kendt for Hotel Tylösand, som ejes af Per Gessle og Björn Nordstrand. Bebyggelsen domineredes tidligere af mange små enkle sommerhuse, men Tylösand er i de senere år også blevet populær som permanent beboelse for rige og kendte halmstadboere, og derfor er der nu også mange eksklusive villaer i området, med stigende grund- og ejendomspriser som følge.

I Tylösand findes også et antal restauranter; Restaurang Punch og Restaurang Salt er nok, ved siden af restauranterne på hotellet, de mest kendte. Området var før i tiden utilgængeligt (det var enklest at komme dertil med båd), og i praksis næsten ubeboet inden badebyen etableredes i begyndelsen af 1900-tallet.

Svensk kultur
Byer i Halmstads kommun
Cochrane Collaboration

The Cochrane Collaboration (da. Cochrane-samarbejdet) er et uafhængigt, internationalt netværk af forskere og institutioner, som kritisk gennemgår information fra hele verden om effekten af forskellige behandlinger. Netværket udgøres af over 28.000 frivillige i mere end 100 lande.

Resultaterne – de såkaldte "Cochrane reviews" – offentliggøres i Cochrane-biblioteket, som løbende offentliggør de seneste resultater. Arbejdssproget er engelsk.

I Danmark er læge Peter C. Gøtzsche tidligere leder af det nordiske Cochrane-center, beliggende på Rigshospitalet.

Eksterne henvisninger 
 The Cochrane Collaboration 
The Cochrane Library

Kilder 

Lægefaglige institutter, råd og foreninger
Moritz af Sachsen (1521-1553)

Moritz af Sachsen (født 21. marts 1521 i Freiberg, død 11. juli 1553 i Sievershausen) var hertug af Sachsen fra 1541 og kurfyrste fra 1547. Han tilhørte den albertinske linje af huset Wettin.

Moritz var protestant, men deltog i Den schmalkaldiske krig på katolsk side. Som belønning for dette gav kejser Karl 5. ham værdigheden som kurfyrste. Moritz var en af historiens mest betydningsfulde saksiske fyrster.

I 1553 blev Moritz efterfulgt af sin bror August 1. af Sachsen.

Personer i reformationen
Personer i Tysklands historie
Kurfyrster af Sachsen
Albertinske linje af Huset Wettin
Personer fra Sachsen
Koh Rong Samlon

Øen Koh Rong Samlon ligger i den Thailandske Golf ud for havnebyen Sihanoukville og tilhører Cambodja. Øen er dækket af tæt jungle og er omkranset af hvide sandstrande. Der er adskillige svært bestigelige højdedrag på øen. Koh Rong Samlon er ubebygget, seende bort fra et fiskeleje på øens nordspids. Et præcis antal indbyggere kendes ikke, men fiskerne i byen anslår der bor omtrent 300 mennesker på øen. Ved siden af fiskelejet har dykkerselskabet EcoSea Dive bygget en spartansk dykkerlejr i samarbejde med en række fiskere. Grundet den stigende dykkerturisme er flere af byens fiskere ved at uddanne sig til dykkerguider samt forsøger at studere engelsk så vidt muligt. Den meget spartanske skole på øen er, selv efter cambodianske forhold, meget underudstyret. En italiensk NGO sender med mellemrum lærere til øen for at undervise, men ellers foregår undervisningen primært ved egen hjælp og varetages af nogle af fiskelejets kvinder.

Navneforvirring 
Da oversættelse af det cambodianske skriftsprog foregår efter lydlig transskription, findes der en række permutationer af øens navn. Der er ingen enighed om, hvilken af disse der er rigtige, og blot to andre almindeligt forekomne stavemåder skal her nævnes: Koh Rung Samloen og Kaoh Rung Samlon.

Øer i Stillehavet
Cambodjas geografi
Sydkinesiske Hav
Flyveforbudszone

En flyveforbudszone (engelsk no-fly zone, NFZ) er et luftrum, hvor al flyvning af militære grunde er forbudt. Undtagelsen kan være de fly der gennemfører flyforbudet og fly der udfører humanitære formål.

En stats flyveforbud over sit eget territorium (f.eks. på grund af militærøvelser, af sikkerhedsgrunde, ved politiske hændelser, vulkansk aske), betegner man derimod som et lukket luftrum.

Det folkeretslige grundlag for en flyveforbudszone er kapitel VII i De Forenede Nationers Pagt om oprettelsen af en flyveforbudszone som et muligt interventionsmiddel til at fremtvinge freden. Set fra folkerettens side skal et så vidtrækkende indgreb i en stats suverænitet besluttes af FN's sikkerhedsråd.

Gennemførelse 
Flyveforbud f.eks. en flyveforbudszone, der ikke er ledsaget af landtropper, har kun en begrænset militær værdi. I Bosnien kunne en flyveforbudszone ikke forhindre Srebrenica-massakren. I Kosovokrigen benyttede serberne i 1999 NATO-luftangrebene som påskud til at forstærke den etniske udrensning i forbindelse med kampene mod Kosovos Befrielseshær. 

Flyveforbudszoner hører ikke under EUs område. Derimod råder NATO Response Force over de nødvendige magtmidler, inklusive flådestyrker i form af en hangarskibsstyrke.

Ved NATO-operationer, der gennemfører en NFZ, bliver luftrummet overvåget ved hjælp af radarovervågningsfly, fx AWACS. Ved en krænkelse af flyveforbudszonen forsøger radaroperatørerne først at opnå radiokontakt. I tilfælde at dette mislykkes, begynder de militære forholdsregler: Jagere bliver sendt på vingerne for at identificere flyet, og se om det har terror- eller militære hensigter. I yderste konsekvens bliver det skudt ned.

I praksis vil man ved en flyveforbudszone også ofte forhindre militærkøretøjers bevægelser. Det bliver så betegnet som en kørselsforbudszone (engesk no-drive zone, forkortet NDZ).

Se også Den libyske flyveforbudszone

Ekstern henvisning 
 tagesschau.de: Flugverbotszonen – Umstrittenes militärisches Mittel 

Folkeret
Søilen Teater

Søilen teater var et teater i Oslo. Det åbnede i 1930 i lokalet Søilesalen i Keysers gate 1, og blev drevet som et selvstændigt teater frem til 1932, hvor det blev en biscene for Chat Noir. I 1934 åbnede det igen under ledelse af Henry Gleditsch som drev teatret frem til 1939, da det blevovertaget af Aud Richter og drevet som en intimscene. I 1942 blev det overtaget af Leif Juster som åbnede Edderkoppen Teater i teaterlokalet. I 1945 overlod han lokalet til Studioteatret, som holdt til der et års tid. Senere har lokalene ikke været brugt til teater, men Teamfilm havde studiet her en tid. 
 
Søilen teater er nå mest kendt for at mange kendte skuespillere har debutert her, bl.a. Wenche Foss, Jack Fjeldstad og Ragnhild Michelsen.
Teatre i Norge
Günther Herrmann

Günther Herrmann (født 1. september 1939 i Trier, Tyskland, død 22. juli 2023) var en tysk fodboldspiller (midtbane/angriber).

Han spillede på klubplan hos Karlsruhe, Schalke 04 og schweiziske FC Sion. Han var i starten af sin karriere også tilknyttet Eintracht Trier i sin fødeby.
 
Herrmann spillede desuden ni kampe for Vesttysklands landshold. Han deltog for sit land ved VM i 1962 i Chile, men var dog ikke på banen i turneringen.

Referencer 

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra Karlsruher SC
Fodboldspillere fra FC Schalke 04
Fodboldspillere fra FC Sion
Personer fra Trier
The Chronic

The Chronic er Dr. Dre's debutalbum, som udkom i 1992 på pladeselskabet Death Row Records, som Dr. Dre var med til at skabe. Pladen var med til at skabe genren G-Funk (Gangsta-Funk), som er en undergenre til Gangsta-rap, hvor der bruges samplinger af gamle soul og funksange, fra grupper som Parliament og Funkadelic. Pladen indeholdte flere verbale angreb mod rapperen Eazy-E, som også havde været med i hip hop-gruppen N.W.A sammen med Dr. Dre.

Sange
1. The Chronic (Intro)
2. Fuck Wit Dre Day (And Everybody's Celebratin')
3. Let Me Ride
4. Day The Niggaz Took Over
5. Nuthin' But A "G" Thang
6. Deeez Nuuuts
7. Lil' Ghetto Boy
8. Nigga Witta Gun
9. Rat-Tat-Tat-Tat
10.$20 Sack Pyramid
11. Lyrical Gangbang
12. High Powered
13. Doctor's Office
14. Stranded On Death Row
15. Roach (The Chronic Outro)
16. Bitches Ain't Shit

Album fra 1992