kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Endomondo

Endomondo var en motionsapp til sporing af ruter til f.eks. løb eller cykling kombineret med et websted, der blev drevet af firmaet af samme navn. Virksomheden blev købt af amerikanske Under Armor, app og hjemmeside blev derefter lukket.

Produktet 
Endomondo tillader sportsudøvere at følge deres sportsdata som puls, kalorieforbrænding og tid ved at bruge en smartphone med GPS eller Garmin-enhed. Dataene ligger på hjemmesiden, så de kan findes og ens ydelse kan derved overvåges over tid. App'en blev lanceret i 2008. I 2012 var der mere end 10 millioner brugere med over 250.000 træninger hver dag. I maj 2014 havde app'en over 23 millioner brugere og er blevet kaldt en af Danmarks største app-succeser.

Firmaet 
Firmaet blev grundlagt i Danmark i 2007 af Mette Lykke, Christian Birk og Jakob Nordenhof Jønck. I 2011 åbnes kontor i Silicon Valley, USA, omend virksomhedens udviklingsafdeling bliver i Danmark. I 2013 blev Endomondo listet som Red Herrings europæiske finalister for lovende nystartede virksomheder , og samme år forlod Christian Birk og Jakob Nordenhof Jønck virksomhedens daglige drift, men begge er dog stadig medejere. I januar 2015 blev appen solgt til det amerikanske Under Armour for 85 millioner dollar (omkring 557 millioner kroner), hvilket er omkring 22 kr. pr. bruger.

Lukning 
I november 2018 lukkede Under Armour deres kontor i København og i stedet blev appen drevet fra deres hovedkontor i Baltimore, USA. Firmaet meddelte i november 2020 at appen vil blive taget ud af drift ved udgangen af 2020, og alle personlige data efterfølgende slettet.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Endomondo.com 

Sportsudstyrsproducenter fra Danmark
Mobilapplikationer
Danske virksomheder etableret i 2007
Ophørt i 2020
Mari autonome oblast

Mari autonome oblast (tidligere kaldet cheremissernes eller tjeremissernes autonome område) var et autonomt område fra 1920 til 1936. Det var beliggende i Nizjegorod kraj i Russiske SFSR nog grænsede i syd op til Tjuvasj autonome oblast, hvor grænsen til dels udgjordes af Volga. Arealet var 23.525 km² og havde 482.101 indbyggere i 1926 svarende til 20,5 pr. km².

Demografi 
Af befolkningen udgjorde i 1926 53,3 % marier, russerne 42,3 % og tatarer 4,2 %.

Næringsveje 
Befolkningen ernærede sig af landbrug og skovbrug, idet store dele af landet var opfyldt af skov. Der fandtes kun lidt læder- og træindustri. Bybefolkningen udgjorde kun 4,2 %.

Historie 

Marierne indvandrede først i 1000-1300 tallet fra egnene omkring Don, hvor de havde levet fra 200 f.v.t. I 1400-tallet kæmpede de sammen med tatarerne for deres eksistens mod russernes kolonisationsforsøg, og kom endelig under zarstyret i 1553. De deltog i revolutionen 1905 og 1917, og den 4. november 1920 oprettedes Mari autonome oblast med Zarevokokshajsk som hovedstad (omdøbt til Krasnokokshajsk). Byen havde 3.300 indbyggere i 1926 og var beliggende 112 km fra Volga ved en biflod til denne.

Pr. 1. oktober 1931 var regionen inddelt i 9 områder:
Gorno-Mari nationale område
Zvenigovskij distrikt
Yoshkar-Ola
Mari-Turekskij distrikt
Morkinskij distrikt
Ny Torjalskij område
Orsha distrikt
Sernursky distrikt
Yurinskij nationale område

Den 5. december 1936 blev oblasten omdannet til Mari ASSR.

Noter

Eksterne henvisninger 

Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind XXVI (1930); s. 203; opslag: Cheremissernes autonome Omraade 

Subnationale enheder i Sovjetunionen
Etableret i 1920
Aulaskole

En aulaskole er skole hvor klasseværelserne ligger rundt om en fleretages hal / aula. Samsøgades Skole i Aarhus var landets første aulaskole, med adgang til klasseværelser, kontorer og resten af skolens faciliteter.

Eksterne henvisninger og kilder 

 Skolen ved Sundet, Lys og luft til arbejderbørn - 1001 fortællinger om Danmark
 Skolen ved Sundet | Dansk Kulturarv

Bygninger, konstruktioner og anlæg
Uddannelsesinstitutioner
Tjuvasj autonome oblast

Tjuvasj autonome oblast (, ; , ) udgjorde en føderativ del af Russiske SFSR og lå i den så kaldte centrale Volga-region. Den begrænsedes mod vest af Guvernementet Nisnij, mod syd af Guvernementet Uljanovsk, mod øst af Tatarrepublikken og mod nord, hvor grænsen til dels fulgte Volga, af Mari autonome oblast.

Arealet var 18.309 km² med 894.478 indbyggere i 1926 svarende til 48,9 pr. km². Kun 5 % af befolkningen boede i byer.

Hovedstaden Tjeboksary havde 9.000 indbyggere i 1926.

Tjuvasj autonome oblast blev dannet 24. juni 1920 overvejende på grundlag af det tidligere Kasan guvernement. Den 21. april 1925 blev oblasten omdannet til Tjuvas ASSR.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind XXVI (1930); s. 203; opslag: Chuvashernes Autonome Socialistiske Sovjet-Republik 

Subnationale enheder i Sovjetunionen
Etableret i 1920
Swipe Me

Swipe Me er debutalbummet fra den danske trance-duo Barcode Brothers. Det blev udgivet d. 1. august 2000.

Spor

Hitliste

Referencer

Eksterne henvisninger 
Swipe Me på Discogs

Album fra Danmark
Album fra 2000
Jørgen Larsen (politiker)

Jørgen Larsen var en dansk politiker, der var borgmester i Søndersø Kommune fra 1. januar 1975 til 31. december 1978, og fra 1. januar 1979 til 31. december 1981, valgt for Venstre.

Jørgen Christian Larsen var landmand i Toderup ved Særslev.

Kildehenvisning 

Borgmestre fra Venstre
Personer fra Nordfyns Kommune
Danskere i 1900-tallet
Porta Nigra

Porta Nigra (den sorte port, lokalt mest omtalt som Porta) er en stor romersk byport i den tyske by Trier, og et af byens vartegn. I 1986 blev den opført på UNESCOs verdensarvsliste som en del af verdensarvsområdet Romerske monumenter, Domkirken og Vor Frue Kirke i Trier.

Porta Nigra blev bygget omkring 180 e.Kr. i den dengang romerske by Augusta Treverorum. Navnet er afledt af bygningens dunkle farve, som opstod ved sandstenens forvitring.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Om Porta Nigra på trier-info.de

Trier
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Rheinland-Pfalz
Kasan guvernement

Kasan guvernement var et guvernement i Kejserdømmet Rusland, 1708-1902.

Guvernementet grænsede op til Nizjnij Novgorod, Vjatka, Ufa, Samara og Simbirsk guvernementer. Guvernementets areal var 63.716 km² og det havde 2.592.900 indbyggere i 1908, bestående af russere, tatarer, tjuvasjer (mest hedninge), tjeremisser samt, i mindre antal, mordviner, votjaker med flere. Over halvdelen af befolkningen var ikke-slavisk. Omkring 70 % var russisk-ortodokse, 28,8 % muslimer.

Terræn og råstoffer 

Guvernementet gennemstrømmedes af Volga og dets bifloder Svijaga, Kasanka, Kama (af hvis bifloder Vjatka dannede den østlige grænse) og andre. Til højre for Volga var Kazan 90–150 m højt, men til venstre for floden en åben steppe, i nærheden af byen Kasan (Kazan) dog bakket. Næsten hele landet hørte til det permiske system, kun længst mod syd trådte aflejringer fra jura frem.

Af mineraler fandtes gips og kobber, desuden fandtes nogle mineralkilder.

Guvernementet hørte delvist til sortjords-området. Jordbrug og havebrug var hovednæringsveje. De vigtigste afgrøder var rug, havre, hvede, hør og hamp.

Også husdyrholdet var betydeligt, blandt andet 1,2 mio. får), lige som fiskeri. I nærheden af floderne fandtes store skov dækkende 35 % af arealet. Industrien sysselsatte kun omkring 10.000 personer.

Historie 

Det område, der blev guvernementet Kasan, var i begyndelsen af middelalderen kerneland i det Volgabulgarske rige, på hvis ruiner Kasan-khanatet grundlagdes i 1438 af mongolerne under Ulug Mehmed. Hans efterkommere fortsatte med at herske indtil, at byen Kasan blev erobret af Ivan den Grusomme i 1552 og riget blev forenet med Rusland. Guvernementet Kasan blev oprettet i 1708, men omfattede den gang tillige en stor del af det sydøstlige Rusland og fik først sin endelige afgrænsning i 1781.

Administrativ inddeling 

Guvernementet var inddelt i 12 ujezd (): Tjeboksary, Tjistopol, Kozmodemjansk, Laisjevo, Mamadyzj, Spask, Svijazjsk, Tetjushi, Tsarevokoksjajsk, Tsivilsk og Jadrin.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, bind 13 (1910), sp. 1344

Ruslands guvernementer
Ruslands historie
Etableret i 1708
Ophørt i 1920
Arkhangelsk guvernement

Arkhangelsk guvernement var det største og nordligste guvernement i det egentlige Rusland i Kejserriget Rusland.

Grænser 

Det var afgrænset mod nord af Nordishavet og Hvidehavet, mod øst af Tobolsk guvernement i Sibirien, mod syd af Olonets guvernement og Vologda guvernement samt mod vest af storfyrstendømmet Finland og en bid af Norge. Arealet (inklusive øen Novaja Zemlja) udgjorde 858.930 km2 og talte 346.536 indbyggere i 1897.

Terræn og råstoffer 

Landet havde Sibiriens polare træk. Høje bjerge fandtes ikke, men til gengæld store floder som Petjora, Mesen, Onega, Dvina med flere, samt omkring 1.100 større og mindre søer. Den nordlige del af det vidtstrakte steppeområde var øde, ufrugtbart og uanvendeligt til landbrugsdrift, bestående af moser, der næsten altid var tilfrosne tundraområder.

Klima 

Vinteren varede i otte måneder.

Næringsveje 

Den fåtallige befolknings eneste næringskilder var fiskeri samt jagt på fugle og pelsdyr. polarræve og ulve forekom i store mængder, hermelin, odder, mår og egern derimod sjældent. Der var en betydelig fangst af sæler, hvalrosser og delfiner.

Landets sydlige del var mere begunstiget af naturen. Omfattende skove af både løv- og nåletræer fandtes der, og korn, kartofter og ærter kunne dyrkes, om end i beskedent omfang. De frugtbare enge egnede sig godt for husdyrhold. Omkring 5/8 af guvernementets areal var i datiden fuldkomment uanvendelig jord, en tredjedel var skov.

Al industri og handel havde samlet sig i byerne, især i hovedstaden Arkhangelsk og i Onega, Mezen og Kola.

Demografi 

Befolkningen bestod oprindeligt af samojeder, hanti og komier mod øst, samer mod vest og ind imellem dem alle koloniserende russere; men allerede ved folketællingen i 1897 udgjorde russerne flertallet i så godt som alle ujezd.

(*) I kolonner uden procentangivelser udgør de under 1 %

Eksterne henvisninger 
 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, bind 1 (1904), sp. 1380-1381; opslag: Archangel (Arkangel)

Noter 

Ruslands guvernementer
Arkhangelsk oblast
Etableret i 1796
Ophørt i 1929
Karelens historie
Vologda guvernement

Vologda guvernement var et guvernement i det nordøstlige Rusland og senere RSFSR, 1796-1929.

Areal og grænser 

Med sin areal på 402.733 km² var det efter Arkhangelsk det største guvernement i europæisk Rusland.
Det strakte sig omkring 1.300 km i nordøstlig retning fra Novgorod guvernements grænse til Uralbjergene. Den sydlige grænse fulgte overvejende den nordrussiske landryg, mod øst også kaldet Uvallyhøjderne, egentlig blot den af floderosionen omdannede vandskel mellem Det Kaspiske Havs og Ishavets floder (262 m.o.h.). I øst udgjordes grænsen af Uralbjergene, som her havde sine højeste tinder (Töll Pos Is, 1.688 m.); fra hovedkæden udgrenede sig mod nordvest Timanhøjene, en snørklet kæde lige som Ural selv, 80 km bred, men af erosion næsten udjævnet således, at de højeste punkter ikke når højere end 260 m.o.h. 

Hovedfloder var Suchona og Vytjegda, som flød parallelt med vandskellet og forenede sig til Dvina. I nord strømmer Mesen gennem et stykke af guvernementet, og området øst for Timanhøjene hørte til Petjoras system. Store sandheder og morads udbredte sig mod nord og nordøst. Dog var omkring 95 % af arealet bevokset med en spredt skov bestående af fyr, gran, lærk, asp og birk.

Klima 

Klimaet var strengt: i byen Vologda i sydvest var gennemsnitstemperaturen for året 2,4°C, men i Ust-Syssolsk ved Vytjegda længere mod nordøst var den kun 0,3°C. En fordel var dog, at somrene var forholdsvis varme således, at kornet fx ved Mesen kunne modnes 40 dage efter såningen.

Næringsliv 

Foruden en del jordbrug og husdyrhold bedrev man især mejerivirksomhed (fremstilling af smør og ost), skovbrug (med dettes binæringer tjærebrænding, potaskefremstilling med mere) samt hussløjd, især fremstilling af spidser (kendt som "Vologda-spidser"), som solgtes af omkringvandrende gårdhandlere og havde et godt ry, samt træsnedkeri. Af industrier bemærkedes jernværker, brænderier og hørberedningsvirksomheder. 

De fornemmeste handelssteder var Vologda og Velikij Ustjug; sidst nævnte sted, som ligger ved floden Suchona, havde omkring 20.000 indbyggere, der var kendt som dygtige gravører i sølv og for deres fremstilling af sølvæsker og -skrin med hemmelige låse.

Demografi 

Befolkningen, som 1915 opgjordes til 1.772.200 personer, bestod for størstedelens vedkommende (91,4 %) af russere mens 8,6 % var komier (i nordøst). 

I trosmæssig henseende var befolkningen homogen: 99,9 % bekendte sig til den russisk-ortodokse kirke. 

Det blev opgjort, at kun 25 % af befolkningen over 9 år kunne læse.

Eksterne henvisninger

Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, bind 32 (1921), sp. 1022-1023; opslag: Vologda

Ruslands guvernementer
Ruslands historie
Etableret i 1796
Ophørt i 1929
Friedrich Wilhelm Bergmann

Friedrich Wilhelm (eller Frédéric-Guillaume) Bergmann (født 9. februar 1812 i Strasbourg, død 14. november 1887 sammesteds) var en tysk sprogforsker.

Bergmann, der var professor ved Strasbourgs Universitet, beskæftigede sig med oldnordisk litteratur, navnlig Eddadigtene, og udfoldede en liflig virksomhed som oversætter, kommentator og udgiver af denne. Han forfattede tillige arbejder i semitisk arkæologi og filologi samt om Dante.

Kilder 

 

Filologer fra Tyskland
Ansatte ved Strasbourgs Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Strasbourg
Ugglan
Perm guvernement

Guvernementet Perm var et guvernement i østlige Rusland, på begge sider af Uralbjergene 1781–1923.

Terræn og råstoffer 

Selv om det i administrativ henseende helt og holdent tilhørte europæisk Rusland, lå dets østlige del (omkring halvdelen) i
Sibirien i Obs flodområde. Det blev gennemskåret i nord og syd af Uralbjergene, havde en lav, tæt skovbevokset ås, 50-70 km bred, med sine højeste toppe, Denesjkin (1.633 m) og Konsjakovski Kamen (1.462 m), i den centrale del (mellem 59° og 60° 30’ n. br.). Vest på udbredte landet sig til en svagt hældende slette, men på den østlige side var hældningen langt skarpere.

Guvernementets vandløb tilhørte Petsjora, Tobol (biflod til Ob) og Kama, var store sejlbare bifloder og Tjusovaja, Sylva og Kolva var af stor betydning for transport af jerngods til Rusland. 70 % af arealet var skovdækket, og kun 22 % var dyrket jord. Jordbrug og husdyrhold var hovednæringsveje.

Næringsliv 

Perm var det vigtigste bjergværksdistrikt i Rusland takket være sin rigdom på jern, sølv, platin, kobber, nikkel, bly og guldførende alluviallag. Mange sjældne metaller som iridium, osmium, rodium, rutenium var fundet sammen med de ovennævnte samt et stort antal ædelsten så som safirer, hyacinter, beryler, alexandriter, smaragder, topaser, ametyster med flere. Saltkilder forekom i vest, og desuden bør nævnes mineralkilder. I 1901 var produktionen af guld 3.591 kg, af kobber 3.219 ton, af råjern 561.700 ton, og hele Ruslands platinproduktion kom fra dette guvernement. Af støbejern producerede guvernementet 17 % af hele Ruslands produktion. Af anden industri forekom egentlig kun mølleindustri, brændevins- og læderfremstilling.

Administrativ inddeling 

Guvernementet var inddelt i 12 kredse: Irbit, Jekaterinburg, Kamysjlov, Sjadrinsk, Verchoturje (øst for Uralbjergene), Krasnoufimsk, Kungur, Ossa, Ochansk, Perm, Solikamsk og Tjerdyn (vest for Ural).

Historie 

Russerne trængte ret tidligt ind i dette område (en del af det tidligere Bjarmaland), som i 1200-tallet blev en del af Republikken Novgorods område og efter denne bys fald i 1470-erne annekteredes af storfyrstendømmet Moskva. En kraftig tilskynding til kolonisation og minedrift gav familjen Strogonov, som i 1500-tallet overtog enorme områder ved Kama og Tjusovaja og senere udbredte sin virksomhed. Den voksende handel med Sibirien gav en ny impuls til landets udvikling. Denne handel havde sit midtpunkt i byerne Perm og Solikamsk. Også Kungur blev en fremstående handelsplads. I 1600-tallet blev markedet i Irbit et centralt sted for handelen mellem Rusland og Sibirien.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, bind 21 (1915), sp. 502-503; opslag: Perm

Ruslands guvernementer
Perm kraj
Etableret i 1781
Ophørt i 1923
Sverdlovsk oblast
Orenburg guvernement

Orenburg guvernement var et guvernement i det østlige Rusland på grænsen til Sibirien, 1744-1928.

Det havde et areal på 191.179 km2 og talte 2.093.200 indbyggere i 1911, hovedsagelig russere, basjkirer (16 %) og kirgisere (omkring 6 %), desuden mordviner, teptjarer, tjuvasjer, ukrainere og andre. 22 % var muslimer.

Terræn 

Landet var dels et skovbevokset bjergland, gennemskåret af de sydlige Uralbjerges brede bakker samt i sydvest af bakkekammen Obsjtjij syrt, dels et nøgent steppeland, som i vest gennemrejstes af basjkirer, i sydøst af kirgiser. De mange vandløb samlede sig i vest til Karnas biflod Bjelaja, i midten til Uralfloden, i øst til Tobol. Desuden fandtes omkring 1.500 søer, hvoraf 100 saltsøer. Omkring 20 % af arealet var skovdækket og 36 % ager.

Næringsliv 

Jern- samt kobber-, sølv- og blymalme samt guldførende sand og salt i søerne udgjorde landets mineralråstoffer. I 1901 blev udvundet 2.657 kg guld ved vaskning og 1.722 ved brydning, af jernmalm 133.000 ton og af kobbermalm 13.251 ton. Orenburg havde den største husdyrbestand i Rusland. Industrien var ubetydelig, men stor betydning havde guvernementet som mellemled i den centralasiatiske og russiske karavanehandel, den østlige del af guvernementet (92.781 km2) tilhørte de orenburgske kosakker, som udgjorde 22 % af hele befolkningen.

Historie 

Guvernementet beboedes tidligere af kirgiser i syd og basjkirer i nord. De sidst nævnte gav sig i 1557 under russisk herredømme, og Ufa blev anlagt som fæstning for at beskytte dem mod kirgiserne. I 1700-tallet oprettede den russiske regering i landet en række befæstninger og blokhuse, hvis midtpunkt blev fæstningen Orenburg. I 1774 organiseredes landet til et særskilt guvernement, hvorfra i 1865 udskiltes guvernementet Ufa og senere Kirgissteppen på venstre bred af Uralfloden.

Eksterne henvisninger 

 Nordisk Familjebok, Uggleupplagan, bind 20 (1914), sp. 851-852; opslag: Orenburg

Ruslands guvernementer
Orenburg oblast
Etableret i 1744
Ophørt i 1928
Tjeljabinsk oblast
Ruslands historie
Schloss Wolfegg

Schloss Wolfegg er et renæssance-slot ved siden af byen Wolfegg i Oberschwaben (Tyskland). Slottet er hovedsæde for huset Waldburg-Wolfegg, som stadig ejer det. Slottet er berømt for sin historiske samling af litteratur som bl.a. Waldseemüllerkortet og Hausbuch.

Bygningen 

Hovedbygningen på slottet består af fire fløje bygget i et rektangel med tårne i hjørnerne. Eksteriøret dateres tilbage til seneskalk Jakob II af Waldburg (1546–1589) og hans kone Johanna (1548-1613). Efter en brand ødelagde en ældre bygning i 1579 byggede de et nyt slot. Dele af dette blev dog ødelagt i 1646, da svenske tropper under Carl Gustaf Wrangel plyndrede stedet i slutningen af trediveårskrigen og satte ild til det. Spisesalene fik nyt interiør og slottets kapel blev genopbygget i nygotik.

Brug 

Slottet er stadig beboet af medlemmer af Waldburg-Wolfegg-familien, og er normalt ikke åbent for offentligheden. To gange om året bliver der arrangeret offentlige koncerter, som bliver afholdt på slottet, hvor gæsterne kan se slottets rum, og særligt riddersalen (Rittersal). Denne sal er en stor hal dekoreret i barokstil med 24 træskulpturer af riddere i fuld størrelse og store spejle i loftet. Det bliver betragtet som et af de mest originale rum designet i barokstil i Tyskland. Udover rummene, der benyttes til koncerter, bliver der afholdt guidede ture i andre dele af slottet ved samme lejlighed.

Slottet har også Wolfegger Kabinett, der er en stor samling af geografisk kunst fra slutningen af middelalderen og renæssancen.

Opdagelse af Waldseemüllerkortet 

En udgave af de 1.000 eksemplarer af Waldseemüllerkortet, der blev fremstillet af den tyske kartografer Martin Waldseemüller og Matthias Ringmann findes på slottet. Kortet blev fremstillet i starten af 1500-tallet og indeholder den første brug af Amerika'' og udgivet første gang i april 1507. Som følge af den rivende udvikling af kartografi på dette tidspunkt, blev dette kort hurtigt uddateret og overhalet af nyere mere detaljerede kort, og kortene blev derfor bortskaffet og var ikke at finde.

I lang tid vidste ingen, om der fandtes flere udgaver, men en original blev genopdaget i 1901 af historiker og kartograf Joseph Fischer i slottets bibliotek, Wolfegger Kabinett. Eksemplaret var 8 m bredt og 4,5 m højt og godt bevaret. Det var oprindeligt ejet af Johannes Schöner, der var astronom, geograf og kartograf i Nürnberg. Senere anskaffede Waldburg-Wolfegg-familien kortet og havde det uanet i deres arkiver i over 350 år. Det var på slottet indtil 2001, hvor det amerikanske Library of Congress købte det for ti millioner dollars.

Se også 

 Waldburg
 Huset Waldburg

Referencer 

Slotte i Tyskland
Buteyongera

Buteyongera er en landsby i Uganda der blev kendt gennem Kristian von Hornsleths provokerende konceptkunst-projekt fra 2006, hvor landbybeboerne modtog grise og geder til gengæld for at indgå i kunstværket, der blandt andet betød at de skulle tage navnet til "Hornsleth". Projektet skabte international opmærksomhed om landsbyen.

Buteyongera ligger i Mukono-distriktet omtrent 50 kilometer fra
hovedstaden Kampala og findes blandt palmetræer og kaffebuske.

Henvisninger 

Byer i Uganda
Ernst von Bergmann (mediciner)

Ernst Gustav Benjamin von Bergmann (født 16. december 1836 i Riga, død 25 marts 1907 i Wiesbaden) var en  tysk kirurg. 

von Bergmann studerede i Dorpat, Wien og Berlin. Han blev 1871 professor i Dorpat, 1878 professor i Würzburg og var fra 1882 til sin død professor i Berlin. Han deltog i krigene 1866, 1870—71 og 1877—78, hvorved han særlig er blevet bragt ind på studiet af kraniets og hjernens læsioner, hvorom flere større afhandlinger bærer vidne, således hans afhandling derom i Pitha-Billroths kirurgiske håndbog (1872), en monografi om hjernelæsioner og en monografi om kirurgisk behandling af hjernesygdomme. Også talrige andre afhandlinger i tidsskrifter om lignende emner og om flere andre kirurgiske spørgsmål stammer fra hans hånd, således må nævnes hans habilitationsskrift om fedtemboli (1864), og hans sammen med farmakologen Schmiedeberg udførte arbejde om sepsin. En publikum stærkt absorberende interesse knyttedes 1888 til von Bergmanns navn på grund af den heftige både videnskabelige og især personlige strid mellem ham og Sir Morell Mackenzie om den tyske kronprins Friedrichs strubekræft, en strid, der på grund af det meget usømmelige, som deri fremkom, var alt andet end ærefuld for lægestanden, men i hvilken i øvrigt udviklingen gav von Bergmann ret på alle hovedpunkter.

Kilder 
 

Kirurger fra Tyskland
Ansatte ved Tartu Universitet
Ansatte ved Würzburgs Universitet
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Riga
Ernst von Bergmann (ægyptolog)

Ernst Ritter von Bergmann (født 4. februar 1844 i Wien, død 26. april 1892 sammesteds) var en østrigsk ægyptolog og oldgransker. 
 
Von Bergmann studerede i Wien og Göttingen, særligt østerlandske sprog. Han blev 1862 assistent ved mønt- og antiksamlingen i Wien, hvor hans fader, Josef von Bergmann, var direktør. Siden blev von Bergmann kustos for den ægyptiske samling i Wien. 1877—78 berejste han Ægypten, hvor han tog nøjagtige afskrifter af adskillige hieroglyfiske indskrifter, som han udgav 1879 med oversættelser, der udmærker sig ved mønsterværdig korrekthed. von Bergmann har desuden udgivet mange værdifulde afhandlinger, blandt andet i Jahrbuch der kunsthistorischen Sammlungen des Allerhöchsten Kaiserhauses, i hvilket tidsskrifts bind XIV Alexander Dedekind 1893 har beskrevet hans liv og opregnet hans skrifter.

Kilder 
 

Orientalister fra Østrig
Museumsfolk fra Østrig
Østrigere i 1800-tallet
Personer fra Wien