kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sandjak

Sancak, sandjak eller sanjak, (tyrkisk for «fane»; udtales /sɑndʒɑk/; undertiden også liva) var i Det osmanniske rige en administrativ underinddeling af en region (vilajet).

Litteratur 
 Encyclopaedia of Islam s. v. SANDJAK.
 Andreas Birken: Die Provinzen des Osmanischen Reiches (= Beihefte zum Tübinger Atlas des Vorderen Orients. Reihe B: Geisteswissenschaften. Nr. 13). Reichert, Wiesbaden 1976, .

Osmanniske Rige
Subnationale enheder
Tyrkiske ord og vendinger
Frieda Belinfante

Frieda Belinfante (født 10. maj, 1904 i Amsterdam, Holland - død 5. marts, 1995 i Santa Fe, New Mexico) var en hollandsk cellist, dirigent, prominent lesbisk og en del af modstandsbevægelsen under 2. verdenskrig.

Familie og baggrund 

Frieda Belinfante var datter af den jødiske pianist Aron Belinfante og Georgine Antoinette Hesse. Hun var det tredje barn i en søskendeflok på fire. Belinfantes far, Aron, var en prominent pianist i Amsterdam, og var den første der opførte alle Beethovens klaversonater udenad på en enkelt sæson. Desuden grundlagde han forbundet for musiklærere i Holland. Frieda Belinfante begyndte at spille cello, da hun var 10 år gammel, og hun dimitterede fra musikkonservatoriet i Amsterdam som 17-årig. Hun spillede sin debutkoncert i Kleine Zaal i Concertgebouw.

Belinfante levede sammen med komponisten og pianisten Henriëtte Hilda Bosman fra 1922-1929. I 1931 blev hun gift med John Falcon, men de blev skilt i 1936.

Karriere 
Belinfante begyndte at dirigere i 1930'erne i Amsterdam og overgik sine mandlige klassekammerater på et dirigentkursus i 1939. I 1947 rejste hun til USA og flyttede til Laguna Beach for at undervise i cello på universitetet og for at dirigere. Her ledte hun et ensemble ved amfiteateret Irvine Bowl, og senere udviklede dette sig til Orange County Philharmonic. Belinfante dirigerede seks til otte koncerter årligt med Orange County Philharmonics ind til 1961, hvor hun ikke blev genansat som orkestrets dirigent. Ifølge Belinfante selv, skyldtes dette rygter om hendes liv som lesbisk kvinde. På trods af dette fortsatte Frieda Belifante med at dirigere forskellige ungdomsorkestre i de efterfølgende år.

Modstand under krigen 
Frieda Belinfante blev en aktiv del af den hollandske modstandsbevægelse under 2. verdenskrig, og var primært med til at producere falske personlige dokumenter til jøder. Hun var sammen med bl.a. med kunsteren Willem Arondeus en del af CKC modstandsgruppen, som stod bag bombningen af folkeregistret i Amsterdam d. 27 marts, 1943, som destruerede tusindvis af dokumenter og forhindrede nazisterne i at sammenligne falske personlige dokumenter med rigtige. Attentatet var succesfuldt, men mange medlemmer af gruppen med anholdt og henrettet. For at skjule sig for nazisterne og Gestapo levede Belinfante i 3 måneder forklædt som en mand. Hun flygtede til Schweiz, og vendte først tilbage til Holland efter krigens afslutning.

Frieda Belinfante døde i april 1995, og ifølge hendes bekendte var årsagen en kræftsygdom.

Film 
I 1998 udkom en dokumentar om Frieda Belinfante med navnet But I Was a Girl: The Story of Frieda Belinfante.

Referencer 

2. verdenskrig
Modstandsbevægelser under 2. verdenskrig
Modstandsfolk fra Nederlandene
Dirigenter fra Nederlandene
Cellister
LGBT-personer
Montmorillonit

Montmorillonit (Al2[(OH)2/Si4O10]•nH2O) er et lermineral.

Montmorillonit dannes, når de udfældes fra vandopløsning som mikroskopiske krystaller, ler. Det er opkaldt efter Montmorillon i Frankrig. Montmorillonit, et medlem af smektitgruppen, er en 2:1 ler, hvilket betyder, at den har to tetrahedrale lag Siliciumdioxid, der sandwicher et centralt oktaedrisk aluminiumoxid. Partiklerne er pladeformede med en gennemsnitlig diameter på omkring 1 μm og en tykkelse på 9,6 nm; Forstørrelse på ca. 25.000 gange, ved anvendelse af et elektronmikroskop, er nødvendigt for at "se" individuelle lerpartikler. Medlemmer af denne gruppe omfatter saponit.

Montmorillonit er en underklasse af lermineraler, et 2:1 phyllosilikatmineral der er karakteriseret som at have større end 50% oktaedisk ladning; dets kationudvekslingskapacitet skyldes isomorf substitution af magnesium for aluminium i det centrale aluminiumoxidplan. Substitutionen af lavere valence kationer i sådanne tilfælde efterlader de nærliggende oxygenatomer med en netto negativ ladning, der kan tiltrække kationer. I modsætning hertil er beidellit et lermineral med større end 50 % tetrahedral ladning stammende fra isomorf substitution af aluminium til silicium i silikatpladen.

De enkelte krystaller af montmorillonit-ler er ikke tæt bundet, hvorfor vand kan gribe ind, hvilket får leret til at svulme. Vandindholdet i montmorillonit er variabelt, og det øges kraftigt i volumen, når det absorberer vand. Kemisk er det hydratiseret natriumcalciumaluminiummagnesiumsilicathydroxid, hvor kalium, jern og andre kationer er almindelige substitutter, og det nøjagtige forhold mellem kationer varierer med oprindelseskilde. Det forekommer ofte blandet med klorit, muskovit, illit, cookeit og kaolinit.

Referencer 

Silikatmineraler
Johannes Boesen

Johannes Boesen (født 5. august 1847 i København, død 14. september 1916 i Hellerup) var en dansk maler.

Boesen var elev af Emmerik Høegh-Guldberg;han blev optaget på Kunstakademiet i København oktober 1863; men forlod den april 1871; som elev af P.C. Skovgaard.

Johannes Boesen helligede sig landskabsmaleriet. Typisk danske landskaber fra frodige egne, ofte forårs- og sommerstemninger. Malerierne fortsætter traditionen fra Vilhelm Kyhn. Han blev anerkendt som kunstner og Dronning Alexandrine havde et maleri forstillende Sejs Hede. Han udstillede flere gange på Charlottenborg og på verdensudstillingen i Chicago i 1893.

Hæder 
 1869: De Neuhausenske Præmier, (for Parti af Stads­graven ved Nørreport)
 1874: Den Sødringske Opmuntringspræmie (for Eftermiddag i juni)
 1875: Neuhausens Præmie, (for Solopgang; Ud­sigt fra Himmelbjærget)
 1886: Kultusministeriet
 1894: Aarsmedalje 1
 1916: Sødrings Legat for livstid fra

Eksterne henvisninger og kilder 

 
 
 ROFS 1787 :: Johannes Boesen: Johannes Boesen har malet følgende skiver:

Noter 

Malere fra Danmark
Charlie Gard-sagen

Charlie Gard-sagen var en retssagom den britiske dreng Charlie Gard (født 4. august 2016, død 28. juli 2017), der var uhelbredeligt syg og døde en uge før sin etårs fødselsdag.

Charlie Gard virkede rask ved fødslen og vejede normalt, men blev efterhånden svækket. Efter en månedstid bemærkede forældrene, at der var noget galt. Lægerne fandt ud af, at han led af mitochondrial DNA depletion syndrome (som et af 16 børn på verdensplan. Lidelsen gør, at barnets krop ikke får nok energi, da kroppen har mindre mitokondrielt DNA). Det svækker musklerne og skader hjernen. Måneden efter fik han desuden problemer med vejrtrækningen. Han var døv, blind og kunne ikke trække vejret selv, hvorfor han var tilsluttet en respirator.

Retssagen 
Sagenbegyndte i marts 2017,da en dommer af hospitalet blev anmodet om at beordre, at behandlingen skulle stoppes. En månedstid senere kom afgørelsen: han skulle overføres til palliativ behandling, hvilket forældrene bad en appeldomstol om at at stilling til. Den afviste appellen og forældrene tabte også i den britiske højesteret.

Forældrene havde ønsket, at han skulle modtage en eksperimentel behandling i USA, men det havde domstolene ikke givet lov til. Lægerne fra Great Ormond Street Hospital, hvor han var i behandling, argumenterede i retten for, at det ikke var i Charlie Gards interesse. Indtil da havde der (siden januar) været en indsamling til betaling for behandlingen. Sagen nåede at runde den britiske højesteret, men da den heller ikke gav familien medhold, forsøgte de med den Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, men efter en uge oplyste de, at den nægtede at tage sagen op. I begyndelsen af juli kom en besked fra Pave Frans om, at Bambino Gesù-hospitalet gerne ville fortsætte behandlingen, og dagen efter kom en støtteerklæring fra USA's præsident Donald Trump.

Behandlingen i USA var forpasset. Forældrene havde forgæves forsøgt at få ham med hjem, så de kunne være sammen med ham i ro og fred, så de kunne få en kærlig afsked. Men der var ikke plads en til respirator i hjemmet. 26. juli skulle High Court (svarende til Landsretten i Danmark) afgøre, hvordan Charlie Gard skulle leve sin sidste tid, og hvor han skulle dø. At det skulle foregå hjemme var blevet afvist, hvad forældrene accepterede i retten, så nu var spørgsmålet, om han skulle dø på hospitalet eller på et hospice. Det skulle forældrene aftale med sygehuset inden middag dagen efter. Ved uenighed skulle han overføres til et hospice.

Referencer 

Retssager
Begivenheder i 2017
Arctic Race of Norway 2017

Arctic Race of Norway 2017 var den femte udgave af cykelløbet Arctic Race of Norway. Løbet var klassificeret som kategori 2.HC og foregik over fire etaper i Nordland og Troms. Løbet startede i Engenes 10. august og afsluttedes i Tromsø 13. august. Den samlede vinder af løbet blev belgiske Dylan Teuns fra .

Hold og ryttere

Danske ryttere
Michael Mørkøv kørte for 
Matti Breschel kørte for 
Asbjørn Kragh Andersen kørte for

Etaperne

1. etape

2. etape

3. etape

4. etape

Resultater

Eksterne henvisninger 
 
 

Arctic Race of Norway
UCI Europe Tour 2017
Niels Mikkelsen

Kaptajnløjtnant Niels Mikkelsen (født 1902, død 1964) var kaptajn i det beredne artilleri og en dansk militaryrytter.

Mest opmærksomhed blev der om hans deltagelse i De Olympiske Lege 1948 i kategorien Military på vallakken St. Hans, hvor han stod til guldmedalje, men red forbi en blomstersøjle på den forkerte side og blev diskvalificeret i den ene gennemridning. Der blev fra dansk side protesteret, da det var en ændring, der blev foretaget efter konkurrencens start og ikke var blevet bemærket af flere ryttere, der således også blev diskvalificeret. Et halvt år efter disse olympiske lege modtog den danske delegation en officiel beklagelse af det internationale rideforbunds (Federation Equestre International) kongres.

I 1953 blev han pensioneret fra artilleriet og sluttede sig derefter til Cirkus Benneweis, hvor han i flere år red dressur. Efter nogle år hos Benneweis endte han sin karriere som berider på Hjortekær Rideskole.

Niels Mikkelsen er begravet i hjembyen Hinnerup.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Militaryryttere
Ryttere fra Danmark
Zerrenthin

Zerrenthin er en by og kommune i det nordøstlige Tyskland, beliggende i Amt Uecker-Randow-Tal i den sydøstlige del af Landkreis Vorpommern-Greifswald. Landkreis Vorpommern-Greifswald ligger i delstaten Mecklenburg-Vorpommern.

Geografi 
Zerrenthin er beliggende ved nordenden af en endemorænebue, der strækker sig fra Pasewalk til Löcknitz mellem Uecker- og Randowdalene. Nord for Zerrenthin finder man det fladere område Ueckermünder Heide. Kommunen ligger omkring syv kilometer øst for Pasewalk.

Trafik 
Zerrenthin har station på jernbanen mellem Bützow og polske Stettin (Szczecin). Bundesstraße B 104 går gennem Zerrenthin, fra Lübeck over Schwerin, Neubrandenburg og Pasewalk og videre over grænsen til Polen ved Linken med Stettin som endepunkt 35 kilometer væk.

Eksterne kilder og henvisninger 

 Kommunens side på amtets websted
 Befolkningsstatistik mm 

Byer i Mecklenburg-Vorpommern
Kommuner i Mecklenburg-Vorpommern
Amt Uecker-Randow-Tal
Byer i Kreis Vorpommern-Greifswald
Amt Usedom-Nord

Amt Usedom-Nord består af fem kommuner og ligger i den nordøstlige del af Landkreis Vorpommern-Greifswald i den tyske delstat Mecklenburg-Vorpommern. Amtet blev oprettet 1. januar 2005 da de fire kommuner Karlshagen, Mölschow, Peenemünde og Trassenheide fra det tidligere Amt An der Peenemündung blev forenet med den tidligere amtsfrie kommune Zinnowitz, til det nye Amt Usedom-Nord. Amtets forvaltning ligger i byen Zinnowitz.

Geografi 
Amtets område strækker sig fra landtangen Mittelusedom til nordspidsen af øen Usedom. Det grænser mod nord og øst til Østersøen , til Peenestrom mod vest og Achterwasser mod syd. Hele amtets område ligger i Naturpark Insel Usedom.

Erhverv 
Turisme er med Østesøbadestederne, især i Zinnowitz, hovederhvervet, men fiskeri og landbrug har også betydning. Kulkraftværket i Peenemünde blev nedlagt i 1990.

Trafik 
Bundesstraße B 111 fra Wolgast over Zinnowitz til Mellenthin fører gennem Amt Usedom-Nord. Derudover er der jernbanerne Heringsdorf–Wolgaster Fähre og Zinnowitz–Peenemünde.

Kommuner i amtet 

 Karlshagen
 Mölschow med Bannemin und Zecherin
 Peenemünde
 Trassenheide
 Zinnowitz

Eksterne henvisninger 
 Amtets websted

 

 
Landkreis Vorpommern-Greifswald
Usedom
Toyota Land Cruiser

er en serie af firehjulstrækkere fremstillet af den japanske bilfabrikant Toyota. Det er Toyotas længst kørende bilserie.

Produktionen af den første Land Cruiser-generation begyndte i 1951 (90 enheder) som Toyotas version af et jeep-lignende køretøj.

 er Land Cruiser J200 tilgængelig på de fleste markeder. Undtagelser inkluderer Canada, Hong Kong, Malaysia (hvis markeder har modellen Lexus LX tilgængelig), Nordkorea, Singapore, Sydkorea, Thailand og store dele af Europa. De eneste europæiske lande, der officielt udbyder Land Cruiser 200, er Andorra, Gibraltar, Island, Moldova, Rusland og Ukraine.
Heavy Duty

Station Wagon

Light Duty

Referencer 

Land Cruiser
Firehjulstrukne biler
Verdens Mindste Teater

Verdens Mindste Teater er et teater der primært spiller forestillinger på SALONEN - beliggende på Østerbrogade 222 i København. Teatret spiller udelukkende moderne dramatik, og har som formålsparagraf at gøre moderne dramatik tilgængelig og nærværende.

Verdens Mindste Teater ledes af instruktør og skuespiller Ulla Koppel, der etablerede teatret i 2008. Fra 2008-2016 holdt teatret til i Albrectsens Galleri, Kronprinsessegade 3, København K, i en pavillon på kun 16m2, deraf navnet Verdens Mindste Teater.

I 2016 flyttede Albrectsens Galleri – og dermed også Verdens Mindste Teater – til Østerbro, hvor ejer og billedkunstner Annemette Albrectsen, som også er producent på teatret, etablerede SALONEN, hvor Verdens Mindste Teater nu fik en scene med 40 tilskuerpladser.
|Verdens Mindste Teaters forestilling "Jeg gik efter tronen - ikke sengen" med Bozenna Partyka, der i august 2016 fik 1. prisen for “bedste kvindelige hovedrolle” af internet magasinet CPHCULTURE, for rollen som Katarina den Store.

Teatre i København
Teatre i Danmark
Kasakhstans kvindefodboldlandshold

Kasakhstans kvindefodboldlandshold repræsenterer Kasakhstan i international fodboldturneringer.

Kasakhstan fik deres debut i Asiatiske fodboldmesterskaber i 1995. Kazakhstan endte næstsidst i deres gruppe. To år senere endte holdet på sidstepladsen i samme turnering. I 1999 blev Kasakhstan nummer tre i deres gruppe, men det var kun de to øverste hold, der kvalificerede sig. Det blev sidste gang, at Kasakhstan deltog i de Asiatiske mesterskaber. I 2001 søgte de om optagelse i UEFA, og i 2002 startede de med at spille deres kvalifikationskampe der. Holdet har endnu ikke kvalificeret sig til en af de store turneringer.

Resultater

VM i fodbold for kvinder

EM i fodbold for kvinder

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 
 FIFA profil 

Kvindefodboldlandshold
Kvindefodboldlandshold
Kroatiens kvindefodboldlandshold

Kroatiens kvindefodboldlandshold repræsenterer Kroatien i internationale fodboldturneringer. Holdet styres af Kroatiens fodboldforbund

Statistik over deltagelser ved EM i fodbold

Statistik over deltagelser ved VM i fodbold

Aktuel trup

Referencer

Eksterne henvisninger 
Officiel hjemmeside
FIFA profil 

Kvindefodboldlandshold
Kvindefodboldlandshold
Sloveniens kvindefodboldlandshold

Sloveniens kvindefodboldlandshold er Sloveniens landshold og styres af Sloveniens fodboldforbund. De spillede deres første kamp i 1993, efter at landet blev selvstændigt fra Jugoslavien i 1991. Før det skete, spillede spillerne for Jugoslaviens landshold.

Resultater

VM i fodbold for kvinder

EM i fodbold for kvinder

Aktuel trup 
20 spillere blev indkaldt til Istria Cup fr 2–7. marts 2016.

Referencer 

Kvindefodboldlandshold
Kvindefodboldlandshold
Costa Ricas stensfærer

Costa Ricas stensfærer (eller Costa Ricas stenkugler) er en samling af over trehundreder stenkugler i Costa Rica, beliggende ved Diquís Delta og på øen Isla del Caño. Lokalt er de kendte som Las Bolas. Kuglerne henføres normalt til den uddøde Diquikultur og omtales sommetider som Diquís-sfærer. Stensfærerne er de bedste kendte stenskulpturer fra Isthmo-Colombianområdet. Stenmaterialet som de fleste af kuglerne er hugget ud af er gabbro.

Palmar Sur Archeological Excavations er en række udgravninger af et fundsted beliggende i Costa Ricas sydlige del, kendt som Diquís Delta. Udgravningerne er blevet indtegnet på et sted kaldet "Farm 6", hvilken dateres til Aguas Buenas Perioden (år 300-800) og Chiriquí Perioden (800-1550).

I juni 2014 blev Unescos liste over verdensarvssteder udvidet med Stone Spheres of the Diquis Precolumbian Chiefdom.

Kilder/referencer 

Forhistoriske stensætninger
Præcolumbianske kulturer
Stensfærer
Verdensarvsområder i Nord- og Sydamerika
Verdensarv fra 2014
Marsha P. Johnson

Marsha P. Johnson (født 24. august 1945, død 6. juli 1992) var en amerikansk transkønnet aktivist og drag queen, som kæmpede for homoseksuelle og transkønnedes rettigheder fra 1960'erne og til sin død i 1992. Hun var kendt for at hjælpe andre transkønnede i New Yorks gademiljø og tilsluttede sig desuden i sine sidste leveår ACT UP-bevægelsen i kampen mod AIDS.

Baggrund 
Marsha P. Johnson (tidligere Malcolm Michaels) blev født i Elizabeth, New Jersey. Johnsons opvækst var romersk katolsk, og hun forblev religiøs hele sit liv. Efter at have færdiggjort high school flyttede Marsha P. Johnson til Greenwich Village i New York, hvor hun begyndte at forfølge et nyt liv som drag queen. Johnsons første drag-navn var "Black Marsha", som senere blev til Marsha P. Johnson. Hvis nogen spurgte ind til P'et i hendes navn, var svaret: "Pay it no mind."

Marsha P. Johnson boede på gaden i New York indtil 1966, hvor hun tjente penge gennem bl.a. prostitution.

Stonewall Uprising og aktivisme 
Om morgenen d. 28. juni, 1969 var Marsha P. Johnson på homo-baren Stonewall Inn i New York, da politiet gennemførte en razzia, som resulterede i voldsomme optøjer mellem politi og civile. Johnson og hendes veninde, transkønnede Sylvia Rivera, er kendt for at være iblandt de første, der startede konflikten, som i dag er kendt som et af de vigtigste øjeblikke i de homoseksuelles frigørelsesbevægelses historie.

Stonewall-optøjerne blev startskuddet til en række demonstrationer, aktioner og bevægelser gennem 1970'erne og 1980'erne, der skulle fremme homoseksuelle og transkønnedes rettigheder og frihed. Marsha P. Johnson og Sylvia Rivera skabte Street Transvestites Action Revolutionaries, forkortet S.T.A.R. i starten af 1970'erne. I S.T.A.R-huset i New York samlede Johnson og Rivera mad og tøj ind til at hjælpe unge drags, transkønnede og homoseksuelle fra gaden. Huslejen til stedet betalte de to selv, ved at prostituere sig.

Udover at være en del af S.T.A.R. var Johnson også en del af performancegruppen Hot Peaches, og i 1980'erne var hun også involveret i bevægelsen ACT UP i kampen mod AIDS.

Død og eftermæle 
Marsha P. Johnson blev fundet død i Hudson River den 6. juli 1992, kort tid efter Pride-marchen. Politiet betragtede Johnsons død som et selvmord, men mange i det homoseksuelle miljø troede, at hun havde været offer for en hadforbrydelse. 

I november 2012 lykkedes det aktivisten Mariah Lopez at få politiet til at genåbne sagen med muligheden for at eftersøge den som et drab. Dokumentarfilmen The Life and Death of Marsha P. Johnson, som udkom 21. april 2017, omhandler Lopez' kamp for at komme til bunds i årsagen til Johnsons død.

Det amerikanske band Antony and the Johnsons har taget 'Johnson' som en del af deres bandnavn for at ære Marsha P. Johnsons minde.

Referencer 

Transkønnede
Aktivister fra USA
Personer fra New Jersey
Mossesundet

Mossesundet er et sund i Ytre Oslofjord der ligger i Moss kommune i Viken fylke i Norge. Det er sundet som skiller Jeløya fra fastlandet på nordsiden af kanalen. Sundet strækker sig fra kanalen i syd og omkring 10 km nordover. På den anden side af kanalen i syd ligger Værlebugten og i nord grænser sundet til selve Oslofjorden ved Son.

Referencer 

Sundet
Oslofjorden
Farvande i Norge
Kanalbroen i Moss

Kanalbrua i Moss er en vejbro som forbinder øen Jeløya og fastlandsdelen af Moss kommune og Moss by. Den lave bro var først en skydebro, som i 1888 blev erstattet af en dobbelt svingbro, og af en klapbro i 1957. Broen er nå svejset og er ikke til at åbne.

Kanalen 
Kanalen i Moss blev lavet for at blandt andet trælastskuder skulle slippe for at  sejle rundt om hele Jeløy for at komme til havne som lå i Mossesundet. Kanalen blev først foreslået gravet af kong Christian 4., som i 1605 udtalte at det ville være en fordel med en kanal som giver en sammenhængende sejlrute mellem Værla og Sundet. De første planer som ikke blev iværksat, kom i 1647. Nye planer kom i 1704 efter kong Fredrik 4. havde sejlet i området, men arbejdet startede først den 7. august 1812. 

På grund af pengemangel stoppede arbejdet i 1814. Først i 1851 blev udgravningen startet igen. Åbningen af kanalen var den 6. november 1855. Kanalen blev starten på en af de vigtigste udviklingsperioder for Moss. Fem, seks tusind både passerede gennem kanalen hvert år, og efter få år blev der bygget toldbod. Ved forrige århundredskifte var begge sider af kanalen anlagt som park og var et populært promenadestrøg hvor byens befolkning spadserede og lyttede til parkkoncerterne.

Eksterne henvisninger

 Kanalområdet i Moss

Svingbroer
Klapbroer
Broer i Viken
Moss
Tryghed

Tryghed er en psykologisk tilstand karakteriseret ved fraværet af angst.

Det er et skandinavisk koncept (svensk: trygghet), som ikke har nogen direkte oversættelse til andre sprog. Begrebet "Psychological Safety" er i et erhvervspsykologisk perspektiv omtrent synonymt.
Det er et kernekoncept i dansk kultur, selvom det ikke blev valgt ind i Danmarkskanonen, omend de relaterede begreber hygge og tillid blev valgt ind.

Det indgår i formålsparagraffen for danske dagtilbud i Dagtilbudsloven:
§7 Stk.2 Dagtilbud skal i samarbejde med forældrene give børn omsorg og understøtte det enkelte barns alsidige udvikling og selvværd samt bidrage til, at børn får en god og tryg opvækst.

Måling af tryghed
Trygfonden foretager med jævne mellemrum spørgeskemabaserede tryghedsmålinger og konstaterede ved seneste måling i 2015, at trygheden ifølge fondens metode har været jævnt faldende siden 2004.

Københavns Kommune har siden 2009 årligt foretaget målinger af trygheden i kommunen og fundet denne jævnt stigende, omend den er faldet i 2017.

Referencer

Eksterne henvisninger
 "Tryghed" i Ordbog over det danske Sprog hos Ordnet.dk

 
Livskvalitet