kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Øster Alling-stenen

Øster Alling-stenen er en runesten fundet i Øster Alling omkring 1627. Jon Skonvig fandt stenen i Alling kirkedør, hvilket må betyde, at den har været genanvendt som tærskelsten. Stenens midterparti er meget slidt og tyder også på det. Øster Alling-stenen er rejst ikke langt fra Virring-stenen og tæt på Allingåbro.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i parallelordning og læses nedefra og op. Afslutningen af indskriften mangler. Det formodes, at der kun mangler en enkelt a-rune, idet runeristeren har anstrengt sig for at få plads til k-runen, som er meget mindre end de andre runer i indskriften. Thore er et almindeligt navn på de jyske runesten og ses også på en lang række af de svenske runesten. Fastulv kendes derimod kun fra denne ene danske runesten, men ses på en lang række af de svenske, især upplandske runesten.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danske Runeindskrifter. Text, sp. 146-147. København.
Peterson, Lena 2007. Nordiskt Runnamnslexikon, s. 62f., 232f. Uppsala.

Runesten i Danmark
Norddjurs Kommune
Øster Bjerregrav-stenen 1

Runestenen Øster Bjerregrav 1 er en runesten, fundet i Øster Bjerregrav i 1868. Da stenen omtaltes første gang, lå den inde i våbenhuset som tærskelsten  under portalen til Øster Bjerregrav Kirke. Først ved udtagningen 1884 viste det sig, at toppen var slået af. Den store sten er nu rejst på kirkegården i hjørnet mellem våbenhuset og kirkeskibet.

Indskrift 

Indskriften er ordnet dels i parallelordning, dels i bustrofedon og begynder i venstre side nedefra. Indskriften er som følge af dens genanvendelse meget slidt, og toppen af indskriften mangler. Både Tove og Tomme er kendte navne i de danske runestenstekster. Det er uklart, hvordan afslutningen 'Tvegge Hén' hænger sammen med resten af indskriften. Mandsnavnet Tvegge kendes ellers kun som tilnavn til Odin, og ses muligvis også på Sjelle-stenen. Det er dannet til talordet 'to' og har betydningen 'den dobbelte'. Tilnavnet Hén betyder 'hvæssesten', men sigter til 'initiativløshed, slaphed, eftergivenhed'.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 133-134. København.

Runesten i Danmark
Randers Kommune
Øster Bjerregrav-stenen 2

Runestenen Øster Bjerregrav 2 er en runesten, fundet i Øster Bjerregrav i 1884. Da den foran døren fra våbenhuset til kirken liggende store sten Øster Bjerregrav-stenen 1 var fjernet, viste stenen sig. Den lå begravet i jorden tilyneladende uden at tjene bygningen til fundament eller at stå i nogen forbindelse med den. Runestenen står nu i våbenhuset i Øster Bjerregrav Kirke. Øster Bjerregrav-stenene er fundet i det område af Danmark, hvor der er rejst flest runesten i den sene vikingetid omkring 970-1020 e.Kr., nemlig i området mellem Randers, Hobro og Viborg. Her er rejst omkring 30 runesten. Øster Bjerregrav ligger nordvest for Randers, og nogle af de nærmestliggende runesten er Ålum-runestenene og Borup-stenen.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon og begynder i højre side på bredsiden. Den afsluttes på den ene smalside med en ristersignatur. Gyda og Thorbjørn er usædvanlige navne på de danske runesten.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 134. København.

Runesten i Danmark
Randers Kommune
Øster Velling-stenen

Øster Velling-stenen er en runesten, fundet i Øster Velling i 1875. Iflg. Peter Købke blev brudstykket fundet ved Øster Velling kirkes ombygning og har givetvis haft en sekundær anvendelse som bygningselement i kirken. Efter opdagelsen blev fragmentet glemt, men i 1917 blev det genfundet på kirkens loft. Det er nu kommet til Nationalmuseet. Øster Velling-stenen er rejst i et af de mest runestensrige områder i Danmark mellem Viborg og Randers. De nærmestliggende runesten er Ålum-runestenene og Langå-stenen 3.

Indskrift 

Ud fra det bevarede fragment at dømme er det mest sandsynligt, atindskriften er ristet i konturordning. De sidste bevarede runer (l)(i)rik er formentlig et personnavn eller ordet 'dreng', evt. ristet tirik. Thorgot/Thorgunn er almindelige navne på de danske og skånske runesten og findes også i vid udstrækning på de svenske runesten.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 129. København.
Peterson, Lena 2007. Nordiskt runnamnslexikon, s. 230f. Uppsala.

Runesten i Danmark
Randers Kommune
Randbøl-stenen

Randbøl-stenen er en runesten, fundet på Randbøl Hede i 1874, da en stenhugger kløvede en stor sten, der lå halvt nedsunket på en sandbanke. Da han fik stykkerne op af hullet, opdagede han, at der var skrift på undersiden og indberettede sagen til Vejle amtshus. Runestenen blev undersøgt 6/5 1875 af Wimmer og Engelhardt. Da lå stenen omtrent midt på højen med indskriften nedad, tildels dækket med grus og sand. Under stenen var en grav, som var blevet udgravet af lodsejeren, der kun havde fundet nogle ben og en del håndstene "hist og her i nærheden af graven". De har muligvis ligget over den. Der fandtes flere ben, ellers intet. Benene ser ud til at stamme fra et ca. 30-årigt individ, antagelig en kvinde. Stenen blev sprængt i flere stykker, hvoraf nogle af de runeløse blev brugt til vejpæle og de resterende sat sammen igen med cement. Stenen er flere gange blevet restaureret, i 1982-83 blev stenen taget ned for at gennemgå en grundig konservering, derefter blev de 10 brudstykker samlet. Stenen blev genopstillet 1984, forsynet med en ny arkitekttegnet betonsokkel, der klart viser, hvad der er oprindeligt, og hvad der er nyt. Den er opstillet på sin oprindelige plads.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i parallelordning og læses nedefra og op. Det midterste tekstbånd læses først, dernæst venstre og til sidst højre. Titlen bryde kan oversættes med 'forvalter'.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Runesten i Danmark
Vejle Kommune
Ravnkilde-stenen 1

Runestenen Ravnkilde 1 er en runesten fundet i Ravnkilde i 1859. Stenen lå som tærskelsten ved indgangen til Ravnkilde kirke med indskriften opad, så indskriften er meget slidt. Stenen har på bagsiden talrige skålgruber fra bronzealderen, hvilket viser, at den ca. 2000 år tidligere har været anvendt som kultsten. Den står nu på en høj på kirkegården under et stort træ, hvilket har bevirket, at forsiden er groet til med alge- og lavvækster.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i parallelordning begyndende midt på stenen nedefra. Indskriften er nu så forvitret og tilgroet, at translitterationen, som her følger Danmarks Runeindskrifter, ikke kan følges. hirđiR i ordet landhirđiR har ikke noget med 'hyrde' at gøre, som er en afledning af 'hjord', men med skjaldesprogets hirđiR 'opbevarer, gemmer, bevogter, besidder'. Det har tidligere været antaget, at indskriften viser tegn på svensk indflydelse, men dette er kritiseret af   Michael Lerche Nielsen i 2001. Både Asmod/Asbod og Kugge/Køge er meget sjældne navne i runestensindskrifter.

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 172-173, sp. 679-680.
 Lerche Nielsen, Michael 2001. Swedish Influence in Danish Runic Inscriptions I: Klaus Düwel, Edith Marold, Christiane Zimmermann (2001): Von Thorsberg nach Schleswig. Sprache und Schriftlichkeit eines Grenzgebietes im Wandel eines Jahrtausends. Ergänzungsbände zum Reallexikon der Germanischen Altertumskunde 25 s. 127-148. Berlin – New York. 
 Peterson, Lena 2007. Nordiskt Runnamnslexikon, s. 32, s. 156. Uppsala.

Runesten i Danmark
Rebild Kommune
Ravnkilde-stenen 2

Ravnkilde-stenen 2 er en runesten, fundet liggende på en lille høj ved landsbyen Lille Rørbæk tæt ved åen omtrent 100 skridt fra Brastrup Sø i 1847. Den har fået navn efter sognenavnet Ravnkilde. Stenen er flyttet til Kongens Tisted og anbragt i en lile muret niche i præstegårdshavens østdige ud mod vejen lige over for kirken.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i konturordning og afsluttes med et runebånd midt på stenen. Den indledes med et kors, og man har anvendt krydsskilletegn, hvilket tyder på, at det er en kristen sten. Dette samt anvendelsen af stungne runer (stungen k-rune for /g/) tyder på, at stenen er rejst i årtierne omkring år 1000. Navnet tuguta er utolket.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 173-174, sp. 725. København.

Runesten i Danmark
Rebild Kommune
Rimsø-stenen

Rimsø-stenen er en runesten fundet i Rimsø. Et brudstykke af stenen er antagelig omtalt af Vedel Simonsen i 1814 i kirkens mur. Selve stenen blev opdaget i Rimsø Kirkes sydmur i 1832, udtaget 1875 og rejst 1889 på en høj på kirkegården. Stenen er brudt i højre side og på toppen og mangler en del af indskriften. Runestenen er en af de få runesten, som er rejst på Djursland, ikke langt fra Gjerrild bugt.

Indskrift 

Indskriftens slutning er skrevet med lønruner, der skal læses bagfra, egentlig, ikam : tsrau : mas : iþua- .... Oversættelsen bygger på Ludvig Wimmers opløsning af lønrunerne, men indskriften bør nok undersøges lidt grundigere. Det er usikkert, hvorledes runerne ku... på venstre smalside hører sammen med resten af indskriften. Danmarks Runeindskrifter formoder, at der er tale om en tilføjelse, evt. navnet på moderen.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text., sp. 153. København.

Runesten i Danmark
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Norddjurs Kommune
Rønninge-stenen

Rønninge-stenen er en runesten, fundet i Rønninge på Fyn i 1627. Skonvig fandt stenen i Rønninge "wdi en steen bro", hvortil den iflg. traditionen skulle være flyttet fra en "steenhoÿ". Senere forsvandt den, men genfandtes i 1852 i Kerteminde under nedrivningen af et hus, i hvis grund den var blevet indlagt. Den blev atter benyttet som grundsten i en anden bygning, hvorfra den imidlertid blev udtaget og anbragt på den gamle kirkegård. Nu står den i Rønninge Kirkes våbenhus.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon begyndende nedefra venstre hjørne. Stenen er rejst af Sote, som har ristet Glavendrupstenen og Tryggevældestenen.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Runesten i Danmark
Kerteminde Kommune
Runestenen Sandby 2

Runestenen Sandby 2 er en runesten, fundet i Sandby i 1500-tallet. Brudstykket sad på Worms tid i Sandby Kirke som hjørnegrundsten i skibets sydøstlige hjørne med nederste del opad, så kun 3-4 runer var synlige. Stenen blev taget ud i 1931 og er nu opstillet på kirkegården.

Indskrift

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Sandby 2
Næstved Kommune
Runestenen Sandby 3

Runestenen Sandby 3 er en runesten, fundet i Sandby før 1643. Stenen er omtalt første gang i Worms runeværk, hvor den sad i Sandby Kirkes kormur. Toppen mangler og har gjort det, så længe man har kendt stenen. I 1828 blev stenen udtaget og B-siden kunne læses.
"Spalkløse" er landsbyen "Spragelse" som ligger ca. 10 km syd for Sandby. Susåen, Svalebøk og Søbæk løber lige i nærheden.

Indskrift

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Sandby 3
Næstved Kommune
Sjelle-stenen

Sjelle-stenen er en runesten, fundet i Sjelle. Den er en af de tidligst omtalte runesten i Danmark og nævnes allerede i 1591. Anders Sørensen Vedel fortæller, at der i Sjelle kirke fandtes "en temmelig lang Kampesteen, liggendis strax inden Kircke Dørren, met sex Verss Runebogstaffue paa, hvilcken tilforn haffde liggit op imod Choret. Bogstaffuene vaare meste parten wkiendelige oc en deel henslidne." Indskriften består af fem runebånd og afsluttes mod toppen af en maske, som kendes fra den senvikingetidige Mammenstil.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i konturordning, hvor maskemotivet danner toppen af konturen. Indskriften fortsætter i to skriftbånd mellem konturbåndene og afsluttes til venstre af en runelinje uden for rammen. Midterpartiet er meget slidt som følge af stenens sekundære anvendelse som tærskelsten. Ludvig Wimmer mente at indskriften kunne knyttes til jomsvikingerne, idet Sigvalde kunne være identisk med Sigvalde Jarl. Det afsluttende stednavn skulle derfor rekonstrueres til iums:eþi 'Joms-landtagen', men dette kan dog ikke underbygges af de bevarede runer. Titlen 'lagsmand' kan tolkes på flere måder; 'fælle', 'kammerat', 'huskarl' og 'hirdmand'. Én anden dansk runesten nævner en person, som er faldet på en hede, nemlig den nu tabte Tvorup-stenen, som har været rejst i Thy. Det er uvist, om der er en forbindelse mellem de to sten.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp.98-100, sp. 679. København.

Runesten i Danmark
Skanderborg Kommune
Skivum-stenen

Skivum-stenen er en runesten, fundet i Skivum i 1654. Stenen omtales første gang i 1654. Den stod da i den østre side af kirkegårdsdiget, hvorfra Worsaae lod den udtage i 1850. Den er opstillet i våbenhuset i Skivum Kirke.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon og begynder i venstre side nedefra. Betydningen af ordet 'landmand' er omdiskuteret, men har i hvert fald ikke den betydning, som vi kender i dag. Det kan være en 'jorddrot' (storbonde) eller 'landsmand', evt. den bedste mand i landet. Tilnavnet huþska er ligeledes omdiskuteret. Der har været fremsat flere forslag, f.eks. 'fra Hordaland', 'fra Hadeland' 'den stridbare' og 'den stolte'.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 170-172, sp.680.
 

Runesten i Danmark
Vesthimmerlands Kommune
Sønder Kirkeby-stenen

Sønder Kirkeby-stenen er en runesten, fundet i Sønder Kirkeby på Falster i 1802. Stenen blev opdaget som Kvadersten i Sdr. Kirkeby kirkes nordvestlige mur. I 1809 blev den udtaget og opstillet i en niche i Rundetårn, indtil den i 1867 blev flyttet til Nationalmuseet, hvor den nu står i Runehallen. Den er opstillet, så runebåndene løber vandret, men oprindeligt har den været rejst, så runebåndene havde et lodret forløb. På siden af stenen er ristet et vikingeskib, hvoraf nu en stor del mangler efter tilhugningen til bygningselement. Stenen er Falsters eneste runesten.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i parallelordning og har formentlig skullet læses nedefra ligesom hovedparten af alle danske og skånske runesten. Thor vie-formlen er skrevet med samstavsruner , dvs. runer, som er er afsat over og under hinanden på en lang, fælles hovedstav, ved siden af hovedindskriften og skal også læses nedefra og op. Samstavsruner findes på runesten kun på Sønder Kirkeby-stenen og på Hedeby 1. Thor vie-formler kendes fra to andre danske runesten, nemlig Virring-stenen i Jylland og Glavendrupstenen på Fyn. I det fjerde runebånd yderst til venstre (eller øverst, hvis man regner med stenens nuværende opstilling) mangler en række runer, formentlig ku[tlati] 'Gotland'.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 269-271. København.
Moltke, Erik 1934. Sønder Kirkeby-runestenen. Aarbøger for Nordisk Oldkyndighed og Historie 1934, s. 88-98. 

Runesten i Danmark
Falster
Sønder Vilstrup-stenen

Sønder Vilstrup-stenen er en runesten, fundet i Sønder Vilstrup nær Kolding. Den har været kendt siden 1600-tallet. Præsteindberetningerne fortæller, at der ved Landerupgård nær en kilde, som endnu af gamle på egnen kaldes Kongernes Kilde, findes en stor sten med runer "Formenis aff Kong Harald att være opreist". Endnu på Søren Abildgaards tid lå stenen på dette sted næsten skjult af græs og krat; dens runer omtrent "ukiendelige og udslidte". Kløvningshullerne på hans tegning viser, at man har forsøgt at sprænge stenen. Sprægningen er fuldbyrdet efter 1808. Senere eftersøgte man forgæves stenen, og i 1910 blev et fragment fundet. Stenen ligger nu i parken ved skolehjemmet Landerupgård. Stenen har været rejst ca. 10 km vest for den stormandsgård, som er fundet i Erritsø. Navnet Erritsø indikerer høj status, da det kommer af navnet Erik, som formentlig kan knyttes til vikingetidens stormandsslægter.

Indskrift 

Det eneste bevarede af indskriften er nu runerne bl : þisi :, men fra Ole Worms og Søren Abildgaards tegninger kan flere brudstykker af indskriften rekonstrueres. Det er mest sandsynligt – ud fra de bevarede tegnigner – at indskriften har været ordnet i bustrofedon. Den bevarede del af skriftbåndet afsluttes med et primitivt ormelignende eller afrundet båndlignende ornamentik, ligesom man ser det på andre runesten fra første halvdel af 900-tallet, som f.eks. den Lille Jellingsten, Bække-stenen 2 og Randbøl-stenen. Det er muligt, at 'Harald' er identisk med Harald Blåtand, og det har været foreslået af runefølgen ...rm... er resterne af navnet 'Gorm'.

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 60-62. København.

Runesten i Danmark
Kolding Kommune
Sønder Vinge-stenen 1

Sønder Vinge-stenen 1 er en runesten, fundet i Sønder Vinge før 1627. Den ældste meddelelse stammer fra Skonvig, som skriver, at den ligger på Ulstrup mark mellem Ulstrup-Rønge-vejen og Gudenåen. Nu er den opstillet i parken til Ulstrup Slot syd for sydfløjen. Runestenen har ingen umiddelbar sammenhæng med Sønder Vinge-stenen 2, som blev fundet i 1866 som bygningselement i Sønder Vinge Kirke.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i lodrette rækker i blandet linjefølge. De første to rækker er i parallelordning, og de to sidste i bustrofedon. Indskriften er meget fragmenteret, men kan rekonstrueres til en meningsgivende tekst, idet den følger samme mønster som hovedparten af danske runesten i årtierne omkring år 1000. Betegnelsen 'skipper' kendes fra andre danske runesten, f.eks. Tågerup-stenen på Lolland og Solberga-stenen i Skåne. Mandsnavnet Þírir er rekonstrueret i teksten, og der kendes ingen paralleller. Iflg. Lena Peterson er navnets oprindelse uvis. Der kan være tale om en fejlristet form af et andet personnavn.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter, sp. 117-119. København.
Peterson, Lena 2007. Nordiskt Runnamnslexikon, s. 226. Uppsala.

Runesten i Danmark
Favrskov Kommune
Sønder Vinge-stenen 2

Sønder Vinge-stenen 2 er en runesten, fundet i Sønder Vinge i 1866. Stenen opdagedes som hjørne- og grundsten til Sønder Vinge Kirke, hvor den lå, således at en del af runerne var synlige. Nu står den i våbenhuset i Sønder Vinge Kirke. Runestenen har ingen umiddelbar sammenhæng med Sønder Vinge-stenen 1, som har været kendt siden 1627, og som nu står ved Ulstrup herregård.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon og skal læses først nedefra midten og ud mod højre, dernæst fra midten – igen nedefra – og ud mod venstre. Stenen er meget knudret i overfladen, og nederst i det tredje og fjerde skriftbånd fra venstre er stenen meget ødelagt. Det bevirker, at de to første ord, formentlig et navn og et tilnavn, ikke kan læses med sikkerhed. Forbandelsesformularen kendes også fra en række ældre danske runesten. Det er omdiskuteret, hvordan runefølgen siþ : rati egentlig skal forstås, men det er mest sandsynligt, at det skal oversættes med 'sejdræte'’. Ordet 'ræte' er omdiskuteret, men kan muligvis sættes i forbindelse med dialektordet 'ræde' eller 'skræmsel'. Det kendes i øvrigt også fra Glavendrupstenen og andre danske runesten.

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 191-121. København.
 Jensen, Anette 2008. Ræde – et skræmmeord. Danske Talesprog 9, s. 104–139.

Runesten i Danmark
Favrskov Kommune
Sønder Vissing-stenen 2

Sønder Vissing-stenen 2 er en runesten, fundet i Sønder Vissing i 1836. Stenen blev opdaget sammen med Sønder Vissing-stenen 1. Den lå i kirkegårdsporten lige midt i indgangen. Stenen har ligget med runesiden opad, hvilket betyder, at indskriften er blevet meget slidt. Rammelinjerne afsluttes foroven og forneden af spiralornamentik, som nu er meget udvisket. Langs stenens højre kant ses en række skålgruber fra bronzealderen, hvilket tyder på, at stenen ca. 2000 år tidligere har været anvendt som kultsten. Nu står den i våbenhuset i Sønder Vissing Kirke.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon begyndende i venstre side. Ordet uhimskąn 'u-hjemsk' betyder 'en ikke-hjemmefødning', dvs. en ikke-dum person. Man har formentlig brugt dette ord, fordi det danner bogstavrim med ordet halR 'mand'. Begge ordene er usædvanlige i runestenstekster. Toke er det mest almindelige mandsnavn på vikingetidens runesten. Gunderup-stenen 1 er også rejst af en mand ved navn Toke efter en mand ved navn Ebbe, men det kan ikke dokumenteres, at der er en forbindelse mellem de to.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 95. København.
Nielsen, Niels Åge 1983. Danske Runeindskrifter, s. 120f. København.

Se også 
 Sønder Vissing-stenen 1

Runesten i Danmark
Horsens Kommune
Sønderby-stenen

Sønderby-stenen er en runesten, fundet i Sønderby på Fyn i 1809. Stenen blev fundet i et stengærde, men siges at være opgravet fra en høj på marken. På bagsiden findes kløvningshuler, der viser, at en del af stenen her er bortsprængt. Det er vanskeligt at datere stenen, men da de fleste runesten på Fyn tilhører 700- eller 800-tallet er det dog mest sandsynligt, at Sønderby-stenen også tilhører denne periode. Runestenen står i dag i Jægerspris slotspark ved Grevinde Danners høj.

Indskrift 

Runerne står i en lodret række på stenens ene smalside og læses nedefra og op. Rune nr. 6 kan læses som A, hvis man går ud fra, at indskriften er ristet efter Ribe-Helnæs-futharken, eller som h, hvis man går ud fra, at indskriften er ristet efter den klassiske vikingetidsfuthark, Gørlev-futharken.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 

Runesten i Danmark
Assens Kommune
Jægerspris
Spentrup-stenen 1

Runestenen Spentrup 1 er en runesten, fundet i Spentrup i 1884. Stenen blev fundet ved restaurering af Spentrup Kirke. Runestenen er tilhugget som kvader og sad i det nordøstlige hjørne af skibet. Indskriftsiden med runer og skibsfremstilling vendte indad.

Indskrift 

Indskriften er meget fragmentarisk, men har formentlig bestået af en mindeindskrift med en metrisk formet afslutning '... disse runer ... længe leve ...' i stil med indskriften på f.eks. Randbøl-stenen. Alternativt kan '... disse runer ...' være en del af en ristersignatur.

Kilder 
 Danske Runeindskrifter 
 Jakobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text, sp. 157. København.

Runesten i Danmark
Randers Kommune
Stenen 1
Sporup-stenen

Sporup-stenen er en runesten, fundet i Sporup i 1966. Stenen blev fundet i forbindelse med hvidtning og indlæggelse af centralvarme lige inden for kirkens tilmurede syddør, hvor den har været genanvendt som tærskelsten. Runestenen er ornamenteret med en tyk slange, som omslutter indskriften. Den ser ud til at være ristet af en amatør.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i konturordning begyndende i nederste højre hjørne. Den afsluttes af et runebånd midt på stenen. Navnet Thorkil kendes fra flere andre danske og skånske runesten, mens Svidbalke kendes fra den islandske Landnamabók.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Moltke, Erik 1976. Runerne i Danmark og deres oprindelse, s. 212-215. København.

Runesten i Danmark
Favrskov Kommune
Starup-stenen

Starup-stenen er en runesten, fundet ved hovedrestaurationen af Sønder Starup Kirke i 1914. Den fandtes under den sydlige indgang til kirken og har åbenbart været kirkens oprindelige dørtrin. Stenen hører formentlig til blandt de ældste runesten i Danmark.

Indskrift 

Indskriften er som følge af stenens sekundære anvendelse meget slidt og står i en enkelt række på den ene side af bredsiden af stenen og læses nedefra og op. Navnet 'Erik' er sjældent i runestenssammenhæng og kendes kun fra denne ene runesten i Danmark. Ordet 'kuml' er kendt fra en række runesten i Danmark og har en omdiskuteret betydning 'tegn', 'gravhøj' eller et mindesmærke bestående af flere sten. I de danske runestenstekster står ordet stort set altid i flertal 'disse kumler'.

Kilder  
Danske Runeindskrifter 
Jacobsen, Lis og Erik Moltke 1942. Danmarks Runeindskrifter. Text.', sp. 676-677. København.
Peterson, Lena 2007. Nordiskt Runnamnslexikon'', s.262. Uppsala.

Runesten i Danmark
Haderslev Kommune