kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Engblomme (slægt)

Engblomme (Trollius) er en slægt af stauder, som er udbredt med 9 arter i alle de køligt-tempererede egne på den nordlige halvkugle. Det er hårløse planter med en grundstillet bladroset, dybt snitdelte blade og endestillede blomsterstande á 1-3 kompakte blomster. Frugterne er bælgfrugter, som hver har et lille næb. Her omtales kun de arter, som er vildtvoksende i Danmark, eller som dyrkes her.

 Amurengblomme (Trollius ledebourii)
 Asiatisk engblomme (Trollius asiaticus)
 Dværgengblomme (Trollius pumilus)
 Engblomme (Trollius europaeus)
 Kinesisk engblomme (Trollius chinensis)
 Yunnanengblomme (Trollius yunnanensis)

Note 

Ranunkel-familien
Modpave Ursinus

Ursinus også kendt som Ursicinus, blev valgt som pave ved en drabelig afstemning i 366 som rival til pave Damasus 1. Ursinus nåede at regere i Rom i flere måneder mellem 366-367. Hvorefter han blev erklæret modpave, og døde i 381.

Begivenheder op til afstemningen 

Pave Liberius var blevet forvist fra Rom i 355 pga. en konflikt med kejser Constantius II. Denne konflikt skyldtes kejserens behandling af arianismen. Modpave Felix 2. var indsat som hans efterfølger, men efter kejserens død blev Liberius genindsat og Felix smidt ud af Rom. Men der var stadig spændinger mellem parterne i Rom. Liberius dødede den 24 december 366. 
I den tidlige kristne kirke blev biskopper i Rom (biskoppen i Rom er også pave) valgt på samme måde som i langt de fleste af alle de andre bispedømmer. Det foregik ved at præstestanden sammen med beboerne i stiftet, valgte den nye biskop under påsyn af de andre biskopper fra distriktet. Det var en simpel metode i et lille kristent samfund, der var forenet af forfølgelse. 
Men den kristne menighed voksede, og afstemningen omkring paveskabet blev præget af uenighed. Rivaliserende kandidater og et anspændt forhold mellem patriciernes og pøblens kandidater. På samme tid forventede kejserne at have indflydelse på valget i form af en godkendelse. 
Felix' overklasse støttede valget af Damasus, mens Liberius' støtter, diakonerne og lægmændene, støttede Ursinus. De to blev valgt på samme tid i en atmosfære af oprør. De første sammenstød kom i oktober. Kampene var at en sådan voldsomhed, at byens to praefecti blev kaldt ind for at genoprette ro og orden. Da det først mislykkedes, blev de drevet tilbage til forstæderne, hvor en massakre på 137 personer blev eksekveret. Ursinus blev derefter forvist til Gallien. Der var en opblussen af volden, da han vendte tilbage (efter Damasus' død), som fortsatte, efter at han var blevet bortvist igen.

Kirkelige historikere som Hieronymus og Rufinus tog Damasus' parti. Ved en kirkeforsamling i 378 blev Ursinus fordømt og Damasus erklæret for at være den ægte pave. Men den tidligere modpave forsatte med at intrigere mod Damasus og prøvede forgæves at indsætte sig selv efter Damasus' død. Ursinus var en del af den arianske menighed i Milano ifølge Ambrosius. 

Et dekret fra 502 af pave Symmachus bestemte, at paven kun skulle vælges af højere gejstlige, og at lægmænd ikke kunne stemme.

Eksterne henvisninger 
 Henry Wace, Dictionary of Christian Biography: en balanceret historisk beretning med detaljeret citater fra en pavelig historiker Ammianus Marcellinus.

Modpaver
Tjek fødsels- og dødsår
Engblomme (art)

 
Engblomme (Trollius europaeus) er en 20-70 cm høj urt, der i Danmark vokser på næringsrige enge, men er aftagende i hyppighed. Planten er giftig og ædes ikke af kreaturer.

Bestøvningen af blomsterne kan kun foregå, når fluer af slægten Chiastocheta er til stede

Beskrivelse 
Engblomme er en flerårig urt med en opstigende-opret vækstform. Planten danner først en bladroset af bredt ægformede, håndnervede og dybt snitdelte blade. Senere skyder de blomsterbærende stængler frem med spredtstillede blade af samme form, men med aftagende længde på stilken, jo højere bladet sidder på stænglen. Bladranden er hel, og oversiden er græsgrøn, mens undersiden er en smule lysere.

Blomstringen sker i maj-juli, hvor man ser de store gule, næsten kuglerunde blomster siddeendestillet på lange stilke. Frugterne er bælgkapsler.

Rodnettet består af krybende jordstængler og trævlerødder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,50 x 0,30 m (50 x 30 cm/år).

Voksested 

Arten tilhører plantesamfundet Polygono bistortae-Trollietum og er udbredt i alle egne af det tempererede Europa, hvor den findes på lysåbne, afgræssede enge, sætere og overdrev med fugtig bund.

I Danmark findes den på næringsrige enge over det meste af landet, undtagen de sydlige øer og Bornholm. Den er aftagende i hyppighed.

I enge på kalkbund i Buila-Vanturarita massivet (de sydlige Karpater) findes den sammen med bl.a. taks, balkandafne, Dianthus spiculifolius, gul ensian, sevenbom og skovfyr.

Note

Kilder 
 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet  

Planter i Danmark
Haveplanter
Flerårige urter
Gule blomster
Urter (naturkanon)
Vittskövle slot

Vittskövle (før 1658 ) er et slot i Gärds herred i det østlige Skåne. Slottet ligger cirka 20 km syd for Kristianstad ved Hanøbugten. Slottet er et af de bedst bevarede renæssanceslotte i Norden. 

Stedet er første gang nævnt i 1200-tallet som Egeside. I 1300-tallet kom gården under Braheslægten.
Jens Brahe begyndte i 1553 at opføre det nuværende slot lidt syd for Egeside. Slottet er opført som en firlænget forsvarsborg med flere kanoner og store hjørnetårne omgivet af brede voldgrave. I slutningen af 1500-tallet arvede Christian Barnekow slottet. Efter Roskildefreden sluttede Barnekowslægten sig til svenskerne.

Den nuværende slotshave er anlagt af arkitekten Adolf Fredrik Barnekow i sidste halvdel af 1700-tallet. Øst for Vittskövle slot ligger Vittskövle kirke fra 1200-tallet.

Eksterne henvisninger 

 Slottsguiden.info: Om Vittskövle slot 

Slotte i Skåne
Byggnadsminnen i Skåne län
Dansk Skolesløjd

Dansk Skolesløjd betegner en metodisk retning for sløjdundervisning i perioden 1886-1978. 
Dansk Skolesløjd er knyttet til Dansk Sløjdlærerskole i København, som blev grundlagt af Aksel Mikkelsen i 1886. Oprindelig blev retningen kaldt den Mikkelsenske Sløjd, senere officielt Dansk Sløjd; men den mest udbredte betegnelse er Dansk Skolesløjd.

Den anden metodiske retning var Askov Skolesløjd, som blev grundlagt af Søren Meldgaard samme år.

Dansk Skolesløjd (blad) var navnet på det tidsskrift, som Dansk Sløjdlærerforening udgav.

Dansk Skolesløjds kendetegn 
I Dansk Skolesløjd betragtedes saven som det primære redskab, og al sløjdundervisning begyndte med savemodeller, hvor der ikke var brugt høvl og da slet ikke fil eller sandpapir, som var bandlyst, og det var heller ikke tilladt at male produkterne, for man måtte ikke skjule fejlene. Det gamle skrækbillede, der er blevet stående, er af drenge, der saver i takt med rammesave, sådan som drengen i sløjdlærerskolens logo; men alting skal tages med et gran salt.

Værktøjshandelen 
Under Dansk Skolesløjd bør nævnes Dansk Sløjdlærerskoles Værktøjshandel, som havde et værksted til fremstilling af høvlebænke og værktøj i børnestørrelse, hvor der var taget hensyn til venstrehåndede. Det blev nedlagt i 1990'erne. Blandt produkterne var høvle i børnestørrelse med symmetrisk horn, som var ens at holde på for både højre- og venstrehåndede, og rammesave i børnestørrelse samt den berømte sløjdhøvlebænk, kolonnehøvlebænken, som Mikkelsen udviklede med bænkdupper i begge sider af hensyn til venstrehåndede.

Værktøjshandelen havde en stabil historie med tradition og indlevelse. Da den første leder, Bendix Pedersen, døde i 1941, afløstes han af sin søn Kai Pedersen (1900-1967), der havde været medarbejder siden 1934, og efter ham fulgte hans søn Tage Pedersen. Efter ham fulgte Eric Aabrandt, der blev den sidste leder inden nedlæggelsen.

Sammenlægningen 
I 1978 blev Sløjdlærerforeningen af 1902 (som repræsentant for Askov Skolesløjd) og Dansk Sløjdlærerforening (som repræsentant for Dansk Skolesløjd) forenet til én forening, Danmarks Sløjdlærerforening, og en mangeårig metodisk strid kunne bilægges.

Henvisninger 
 Nekrolog over Kai Pedersen i Dansk Skolesløjd #2, 1967, side 13.

Sløjd
Askov Skolesløjd

Askov Skolesløjd betegner en metodisk retning for sløjdundervisning i perioden 1886-1978. 
Askov Skolesløjd er knyttet til Askov Sløjdlærerskole i Askov, som blev grundlagt af Søren Larsen Meldgaard i 1886.

Askov-sløjd har også været kendt som Askov-Nääs-sløjd, idet Askov-sløjden i højere grad end Dansk Skolesløjd videreførte Nääs-sløjdens principper om individuel undervisning efter modelserier.

Det vigtigste værktøj var kniven. Der benyttedes også fil og sandpapir. Det æstetiske element vægtedes højt. Til gengæld betød bindingen til huggehuskulturen, at fremstilling af legetøj og luksusprodukter var bandlyst.
 
Den anden metodiske retning var Dansk Skolesløjd, som blev grundlagt af Aksel Mikkelsen samme år.

I 1978 blev Sløjdlærerforeningen af 1902 (som repræsentant for Askov Skolesløjd) og Dansk Sløjdlærerforening (som repræsentant for Dansk Skolesløjd) forenet til én forening, Danmarks Sløjdlærerforening, og en mangeårig metodisk strid kunne bilægges.

Sløjd
Spejdercentret Assenbækmølle

Spejdercentret Assenbækmølle er et spejdercenter i Sydvestjylland, som startede som et egentlig center i 1960'erne. Centret er tværkorpsligt mellem Det Danske Spejderkorps, KFUM Spejderne og De grønne pigespejdere. Medhjælperne på centret kaldes Drejere.

Eksterne henvisninger 
 Spejdercentret Assenbækmølle (officiel hjemmeside)

Assenbækmølle
Det Danske Spejderkorps
KFUM-Spejderne
De grønne pigespejdere
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Varde Kommune
Netværket af Ungdomsråd

Netværket af Ungdomsråd (NAU) er en tværpolitisk ungdomsorganisation for demokratisk funderede projekter for unge mellem 13 og 30 år, som fx ungdomsråd, ungdomshuse og lignende. Det primære formål er at servicere medlemmerne ved blandt andet at arrangere opkvalificerende kurser, styrke erfaringsudvekslingen mellem medlemmerne og støtte medlemmerne i deres arbejde.

Målet er desuden at udbrede kendskabet til ungdomsrådsidéen nationalt. Endelig søger Netværket af Ungdomsråd også at være platform for det internationale ungdomsrådsarbejde.

NAUs historie 
Netværket af Ungdomsråd blev oprettet under navnet U-Nettet i 1995 som et samarbejde mellem en række ungdomsråd i Danmark. Det var en tid, hvor tanken om ungdomsråd vandt indpas hos de danske kommunalpolitikere, og hvor ungdomsråd begyndte at spire i hele landet. 

I 1985, ti år før dannelsen af Netværket af Ungdomsråd, var det FNs internationale ungdomsår, og her blev mange ungdomsråd dannet på opfordring af daværende indenrigsminister Britta Schall Holberg. I et brev til alle kommuner opfordrede Britta Schall Holberg til at oprette ungdomsråd, hvor de unge selv var drivkraft. Den politiske indsats gav pote, og i løbet af de næste tre år (1985-1988) blev der oprettet 76 ungdomsråd rundt om i landet. Noget gik dog galt, for allerede i 1988 var antallet af ungdomsråd faldet til 27, og i 1994 var det officielle antal af ungdomsråd kun 8.
 
Men i midten af 90'erne blev ungdomsrådstanken igen aktuel, da regeringen lancerede sin nye ungdomspolitik. Netværket af Ungdomsråd blev dannet på initiativ af en række ungdomsråd for at styrke kommunikationen og udvekslingen af idéer og erfaringer. Desuden skulle organisationen hjælpe de spirende ungdomsråd med råd og vejledning.
 
I dag har Netværket af Ungdomsråd registreret ca. 63 ungdomsråd i Danmark. Der er 48 medlemmer af NAU pr. december 2016.

Eksterne henvisninger 
 Netværket af Ungdomsråds hjemmeside.

Foreninger fra Danmark
Spejderklinten

Spejderklinten er et spejdercenter i Midtjylland, som ligger i naturskønne omgivelser ned til Lovns Bredning nord for Viborg.
De grønne pigespejdere ejer og administrerer centret, men det er åbent for alle både til udlejning og når der afholdes lejre.

Spejderklinten er på 40 hektar, hvoraf de 13 kan lejes. På arealet findes flere mindre bygninger som f.eks. stabshus, toiletbygninger og sheltere.

Spejderklinten udvikles og vedligeholdes ved de frivillige medhjælperes (Klintefolket) hjælp. Klintefolket afholder også centerlejre og en MUS-lejr hvert år i pinsen.

Fra 1992 til 2007 har De grønne pigespejdere afholdt landslejr på Spejderklinten hvert femte år.

Eksterne henvisninger 
 Spejdercentre – Spejderklinten – De grønne pigespejdere  (officiel hjemmeside)

Spejdercentre
De grønne pigespejdere
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Viborg Kommune
Die Wacht am Rhein

Die Wacht am Rhein er en tysk patriotisk sang fra midten af 1800-tallet. Teksten er digtet af Max Schneckenburger i 1840, og den kendte melodi er komponeret af Karl Wilhelm i 1854. "Vagten ved Rhinen", som sangen handler om, skal sikre de områder vest for Rhinen, som var et stridspunkt mellem Tyskland og Frankrig.

Sangen var meget populær i Tyskland i 1800-tallet og under de to verdenskrige, og den blev ved udbruddet af den fransk-preussiske krig 1870-71 gjort til tysk folkehymne.

Tekst 
Herunder findes de oprindelige 5 strofer i Die Wacht am Rhein samt tilføjelser:

Trivia 
Die Wacht am Rhein blev sunget af tyske soldater i filmen Casablanca. De tyske soldater blev derefter overdøvet af franske i eksil, der sang "Marseillaisen".

"Hær holder vi lige paa Broen over Rinen, hvor Vandet det suser og skinner, et hær­lig blik ud over den skønne Flod med dens gulige Vand et lille stykke til, og saa er vi i Strasborg uvilkorlig synger vi die Wagt am Reihn." Skrevet af Georg Chr. Knudsen, sønderjysk soldat under 1. verdenskrig, i Krigsbreve.dk .

Sangens popularitet i Tyskland dalede kraftigt efter 2. verdenskrig.

Samme melodi men en helt anden tekst benyttes som nazisternes slagsang i science fiction-komedien Iron Sky.

Eksterne links 
 http://ingeb.org/Lieder/esbraust.html  "Die Wacht am Rhein" på ingeb.org (Engelsk)
 Die Wacht am Rhein  (tekst og lydfiler)
 Die Wacht am Rhein  (mp3, billeder, postkort, tekst)
 Casablanca – German-Hollywood Connection 

Wacht am Rhein, Die
Wacht am Rhein, Die
Volkswagen Golf II

Volkswagen Golf II (typenummer 19/1G) er anden generation af den lille mellemklassebil Volkswagen Golf. Den afløste Golf I i 1983, og blev i 1992 afløst af Golf III.

Den fandtes med hatchback karrosseri med 3 og 5 døre. Sedanversionen solgtes under sit eget navn: Volkswagen Jetta.

Golf II lagde desuden platform til SEAT Toledo, som var SEAT's første bil udviklet i samarbejde med Volkswagen.

Golf II fandtes med benzinmotorer fra 1,0 til 1,8 liter, og med dieselmotorer på 1,6 liter.

Billeder

Motorer

Eksterne henvisninger 

2
Små mellemklassebiler
Biler introduceret i 1983
Biler fra 1980'erne
Biler fra 1990'erne
Fiat Tempra

Fiat Tempra (type 159) var en lille mellemklassebil bygget af Fiat Automobiles mellem februar 1990 og december 1996. Det var efterfølgeren for Fiat Regata og forgængeren for Fiat Marea. Den fandtes i to karrosserivarianter, 4-dørs sedan og en 5-dørs stationcar, som i mange lande blev solgt som Fiat Tempra Station Wagon, og også fandtes med firehjulstræk. I nogle lande blev en varebilsudgave solgt under navnet Fiat Marengo.

Modellen delte platform og mange dele med Fiat Tipo, som blev introduceret i 1988. I grunden er Fiat Tempra en sedan- eller stationcarudgave af Fiat Tipo, men med små kosmetiske forandringer af frontpartiet. Så dengang havde Tempra også 70% forzinket karrosseri.

I 1993 fik modellen et facelift med let modificeret kølergrill, stivere karrosseristruktur inklusive sidebeskyttelse og airbags. Dette øgede sikkerhedsniveauet betydeligt. Der fandtes flere forskellige specialmodeller, herunder modelserien "Eleganza".

I Tyrkiet bygges Tempra stadigvæk af firmaet Tofaş. I Brasilien blev Tempra bygget mellem 1992 og 2000, også som 2-dørs og med 2,0-liters 8V-motor med 99 hk, 2,0-liters 16V-motor med 127 hk og 2,0-liters turbomotor med 165 hk.

Sikkerhed 
Der er ikke gennemført nogle offentlige kollisionstests af modellen, men den vurderes af det svenske forsikringsselskab Folksam til at være lige så sikker som middelbilen.

Tekniske specifikationer

Noter

Litteratur 
 Fiat Tempra instruktionsbog. Fiat Automobiler Danmark A/S, november 1990.
 Fiat Tempra instruktionsbog. Fiat Auto S.p.A., oktober 1994 (på tysk).

Eksterne henvisninger 

Tempra
Små mellemklassebiler
Stationcars
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 1990
Biler fra 1990'erne
Biler designet af I.DE.A Institute
Eilif Mortansson

Daniel Jacob Eilif Mortensen (bedre kendt under navnet Eilif Mortansson) (født 14. januar 1916 i Trongisvágur ved Tvøroyri, død i 1989) var en færøsk forfatter, der (under pseudonymet Gretha Stevns) har skrevet en lang række pigeromaner om Pernille og Susy. Han skrev også under pseudonymet Peter Pløk. Han skrev på dansk. Han gik på præliminærkursus i Tvøroyri, tog bevis i 1930, derefter flyttede han til Danmark, hvor han gik på Rungsted Gymnasium, hvor han fik sit bevis i 1933. Han blev boende i Danmark, blev i 1942 gift med Grethe Hansen-Stevns. Hans debut i bogform var i 1949 med bogen "Færøske stemninger" (noveller). Han studerede bl.a. jura og arbejdede i flere år på Det kongelige Bibliotek.

Bibliografi 

 1943 – Susy Rødtop, Sesam, ; Aschehoug, 
 1943 – Susy og Solvejg, Sesam, ; Aschehoug, 
 1943 – Susy og Zigeujnerpigen, Grafisk, 
 1944 – Susy & Co., Aschehoug, 
 1944 – Susy, hun kan, Aschehoug, 
 1945 – Susy på eventyr, Aschehoug, 
 1945 – Susy i knibe
 1945 – Godt klaret, Susy
 1947 – Susys store dag, Grafisk, 
 1948 – Susy på egne ben, Aschehoug, 
 1949 - Færøske stemninger (noveller)
 1949 – Pernille
 1949 – Pernille og Strit
 1949 – Pernille ka' sagtens
 1949 – Pernille i feriehumør
 1950 – Pernille i Norge
 1950 – Pernille og Marianne
 1950 – Pernille holder jul
 1951 – Pernille til søs
 1951 – Pernille på farten
 1952 – Pernille ta'r fat
 1952 – Han gik sig over sø og land (roman)
 1952 – Malan (roman)
 1953 – Pernille laver halløj
 1953 – Pernille på glatis
 1954 - Snebjørn (roman)
 1955 – Pernille i hopla
 1955 – Pernille går på
 1956 – Pernille på viften
 1956 – Susy i fuld fart
 1957 – Susy boltrer sig
 1957 – Pernille slår sig løs
 1957 – Susy på sporet
 1958 – Susy klarer skærene
 1959 – Danserinden (roman)
 1959 – Susy Solstråle
 1960 – Bravo Suzy
 1961 – Susy i højt humør
 1962 – Susy fører an, Grafisk, 
 1962 – Frisk mod, Susy
 1963 – Susy i topform, Grafisk, 
 1964 – Susy vover pelsen, Grafisk, 
 1992 – Susy på sommerferie (posthumt), Grafisk,

Bøger som er oversat til færøsk 
 1948 - Ein ribbaldur (oversat til færøsk af hans far Johan Mortensen og Páll J. Nolsøe)
 1992 Ein sjógarpur (oversat til færøsk af Elin Mortensen)
 1993 Sjórænaraskip í eygsjón (oversat af Elin Mortensen)
 1993 Sjórænarar á norðhavinum (oversat af Elin Mortensen)
 1994 Magnus Heinason-Svíkjari innanborða - 4 (oversat af Elin Mortensen)
 1995 Magnus Heinason - Seinasta ferð skiparans - 5 (oversat af Elin Mortensen)
 2000 Snæbjørn (oversat til færøsk af Hans Thomsen)

Referencer 

Romanforfattere fra Færøerne
Novelleforfattere fra Færøerne
Dansksprogede forfattere fra Færøerne
Børnebogsforfattere fra Færøerne
Overgangsisolans

Overgangsisolans er en betegnelse for konvektion og varmestråling og har forskellige værdier afhængig af varmestrømmens retning (opad, nedad, vandret).

Hvis retningen er ukendt bruger værdierne:
Rindvendig=0,13 (m²•K)/W
Rudvendig=0,04 (m²•K)/W

Hvis retninger er kendt kan værdierne findes på følgende tabel:

Eksterne henvisninger
formel.dk: Stationær endimensional varmestrøm  Cita: "...Overgangsisolanser..."

Termodynamik
LYS

LYS er et måltalssystem til at definere handicap ved kapsejlads. Navnet opstod som en forkortelse af Lidingö Yard Stick men har senere ændret betydning til Leading Yard Stick.

LYS-tal bruges ved at gange sejltiden med LYS-tallet. Resultatet af dette regnestykke viser, hvem der har vundet kapsejladsen. Det vil sige, at det er muligt, at en lille båd kan vinde over en stor og hurtigt sejlende båd, fordi den lille båd har et lavere LYS-tal.

LYS opdeler sejlbåde i fire grupper og systemet giver ikke mulighed for at konkurrere på tværs af disse grupper da forskellene er for store:
 Kølbåde
 Sportsbåde
 Flerskrogsbåde
 Joller

Kølbådene er den største gruppe i LYS-systemet og det er også her systemet oftest finder anvendelse i praksis. Jollesejladser er oftere opdelt i klasser og måltalssystemer finder derfor ringe anvendelse.

LYS-tabellerne blev første gang udgivet i 1970 af den svenske bådkonstruktør Lars-Olof Norlin som havde udarbejdet den ved at analysere resultaterne af kapsejladsen Lidingö Runt. Han satte sin egen bådkonstruktion, Allegro 27, til LYS 1,0. Vedligeholdelsen af LYS-systemet er siden blevet overtaget af Svenska Seglarförbundet.

Systemet bruges især i Sverige men har også en vis international udbredelse, især ved mindre sejladser hvor der er for få både til at foretage en klasseopdeling.

Ud over LYS findes mange andre former for respitsystemer. De tre internationale respitsystemer er ORC, IRC og IMS, der dog beregnes ud fra bådenes måltal frem for erfaringstal, som er grund til LYS-tallene.

Ekstern henvisning 
 SSF.se 

Kapsejlads
Septiktank

En septiktank er en bundfældningsbeholder, som er koblet på et afløb fra et toilet. Idéen med septiktanken er, at den skal samle det faste affald i spildevandet, som passerer tanken, inden det løber ud i en faskine. Denne måde at løse kloakeringsproblemet på er i dag sjælden i helårshuse; men anvendes stadigvæk ofte i sommerhuse. De fleste toiletter er koblet på en kloakledning, som sender spildevand til et rensningsanlæg.
 

Sanitet
Affaldshåndtering
Faskine

En faskine er oprindeligt nogle kæppe bundtet sammen i et knippe, som bruges til holde på jorden ved et bygningsværk, i dag er det et hul i jorden fyldt med sten som overfladevandet ledes hen til for at sive ned i jorden.
Tidligere byggede man faskinegærder i forbindelse med landvinding og kystsikring i Vadehavet. Et faskinegærde består af to rækker af nedrammede pæle, hvis mellemrum er fyldt op med bundter af gran- eller fyrregrene og overbundet med reb eller galvaniseret jerntråd. Ved højvande skyller havet materiale ind over faskinerne og vandet trækker sig tilbage gennem gærderne.

Faskinen, som gør plads til vand og holder materialer ude, bruges også om nedsivningsanlæg/brønd til regnvand. En traditionel faskine består af et stenfyldt hul, hvorfra regnvandet fordeler sig til undergrunden. Faskiner af plastkassetter er efterhånden mere almindelige, da de skaber større volumen til vandet, dvs. kan modtage mere vand inden nedsivning. Størrelsen af faskinen skal altid vurderes ud fra forholdet mellem den tilledte mængde regnvand og undergrundens sugeevne.

Reference

Eksterne henvisninger 

 Byggeteknisk erfaringsblad om faskiner fra Fonden BYG-ERFA  

Hygiejne
Vandløb
Vand
Sanitet
Affaldshåndtering
Miljøteknologi
Økologi
Vandforurening
Trevæld Centret

Trevæld Centret er et tværkorpsligt spejdercenter mellem De grønne pigespejdere og KFUM Spejderne startet i 1972. Centret ligger i Midtjylland tæt på Holstebro. Centret er over 32 tønder land og bruges både til spejderlejre, men også lejrture.

Trevlere 

De frivillige på centeret hedder Trevlere. Det er dem der vedligholder centeret og er der i centerlejrperioderne. De mødes cirka 6 gange om året i weekenden. For at blive Trevler skal man være 16 år og man skal haft en eller anden grad af tilknytning til spejderarbejdet hos KFUM – og KFUK-spejdere og nogle få fra DDS og FDF.

Eksterne henvisninger 
 T R E V Æ L D C E N T R E T – et grønt center (officielle hjemmeside)

Spejdercentre
KFUM-Spejderne
De grønne pigespejdere
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Holstebro Kommune