kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jeroféjev

Venedíkt Vasíljevitj Jeroféjev (russisk: Венедикт Васильевич Ерофеев, født 24. oktober 1938, død 11. maj 1990) var en russisk forfatter. Han blev født på Kólahalvøen i det nordvestlige Rusland, hvor han var guldmedalje-elev i skolen. Han blev 1955 optaget på filologi-studiet ved Moskva Statsuniversitet. Efter tre semestre blev han smidt ud pga. druk og forsømmelighed. Især havde han modsat sig den obligatoriske militærtræning, ligesom han som dreng havde nægtet at gå ind i Komsomól.

Han voksede op sammen med sine forældre og fire søskende, indtil hans far (en fordrukken jernbanefunktionær med hang til at fortælle Stalin-vitser) i 1946 blev arresteret og dømt for udbredelse af anti-sovjetisk propaganda. Herefter var moderen nødt til at anbringe Venedíkt og en bror på et børnehjem, indtil faren blev løsladt i 1954 og igen kunne forsørge familien.

Jeroféjevs begyndende drukkenskab og hele sociale nedtur faldt sammen med farens død i 1956. Herefter flakkede han rundt mellem forskellige småjob i det meste af Sovjetunionen (murersvend, varmemester, bibliotekar, kabelmontør og borebisse), ofte uden tag over hovedet. Han påbegyndte siden et pædagogik-studium, hvor han mødte sin første kone Valentína Simakóva. Så blev han også smidt ud derfra, fordi man fandt en bibel i hans skuffe.

Sammen med Valentína fik han i 1966 sønnen Venedíkt. Valentína slog sig ned med sønnen i en landsby nær Petusjkí. Venedíkt Jeroféjev arbejdede på det tidspunkt som kabelmontør i Moskvá og pendulerede i nogle år mellem Moskvá og Petusjkí for at besøge sin familie. Det var i den periode, han skrev Moskvá-Petusjkí, der netop handler om en tungt alkoholiseret mands (Venedíkt) togrejse fra Moskvá til Petusjkí, hvor han skal besøge sin elskede søn og sin elskede tæve af en kone. Han har en gave med til sønnen. Sønnen skal have nødder, fordi han kender bogstavet Ю (ju). 

Moskvá-Petusjkí er skrevet i Sovjetunionen 1969-70, hvor den blev en kultbog, som florerede i undergrundskulturen i stencilerede kopier, indtil den - stærkt censureret - for første gang blev udgivet på russisk under Gorbatjóv i 1989. Fortællingen blev trykt i tidsskriftet Ædruelighed og kultur, som indgik i Gorbatjóvs kampagne mod alkoholisme. Senere samme år (1989) udkom den som separat bog, og Jeroféjev fastsatte prisen til at være den samme som prisen på en flaske vodka, og der er ikke meget, der tyder på, at Jeroféjev selv opfattede teksten som en advarsel mod drukkenskab.

Moskvá-Petusjkí udkom på fransk i 1973. På dansk fra Politisk Revy 2003 ved René Wad Andersen. Forfatteren har udgivet ganske lidt foruden denne tekst. Mest artikler, essays og kortere tekster.

Jeroféjev blev skilt fra Valentína og giftede sig senere med Galína Jeroféjeva, som han levede med til sin død i 1990. Han fik konstateret strubekræft i 1985 og blev i 1987 inviteret til Paris for at blive opereret, men blev nægtet udrejse. Samme år lod han sig døbe som katolik.

Eksterne henvisninger 
 Se den tyske Wiki for værk- og litteraturliste
 Billeder fra Google

Skønlitterære forfattere fra Rusland
Skønlitterære forfattere fra Sovjetunionen
Theo Jörgensmann

Theo Jörgensmann (født 29. september 1948), er en tysk klarinettist, orkesterleder og komponist.
Han regnes blandt de førende klarinetspillere i Free Jazz.

Foruden sin let genkendelige personlige klang er han ogsâ kendt for at have inddraget inspiration fra mange forskellige musikalske stilarter i sin musik (Hardbop, New Music, Folk Music). Blandt de mange musikere, som Jörgensmann har spillet sammen med, kan nævnes : Perry Robinson, Bobo Stenson, Kenny Wheeler, Barre Phillips og Lee Konitz. I 2003 damnede Jörgensmann Trio Oles Jörgensmann Oles samen med den polske musikere Marcin Oles og Bartlomiej Oles. Siden 2008 han spiller i en Trio Hot med Albrecht Maurer, violin og Peter Jacquemyn, bass

Diskografi 

 Clarinet Summit Clarinet Summit (2017), med Perry Robinson, Gianluigi Trovesi, Bernd Konrad, Annette Maye, Sebastian Gramss, Albrecht Maurer und Günter "Baby" Sommer.
 Contact 4tett Loud Enough To Rock The Kraut (2015)
 Theo Jörgensmann Bucksch (2014)
 Theo Jörgensmann/Albrecht Maurer Melencolia (2011)
 Trio Hot: Jink med Albrecht Maurer, Peter Jacquemyn (2008)
 Theo Jörgensmann: Fellowship med Charlie Mariano, Karl Berger, Kent Carter (2005)
 Oles Jörgensmann Oles: Directions med Marcin Oles, Bartlomiej Oles (2005)
 Oles Jörgensmann Oles: miniatures (2003)
 Theo Jörgensmann Quartet: Hybrid Identity (2002)
 Theo Jörgensmann, Eckard Koltermann: Pagine Gialle (2001)
 Theo Jörgensmann, Albrecht Maurer: European Echoes med Barre Phillips, Bobo Stenson (1999)
 Theo Jörgensmann Quartet: Snijbloemen (1999)
 Theo Jörgensmann Quartet: ta eko mo (1998)
 Theo Jörgensmann Werkschau Ensemble: aesthethik direction (1993)

Litteratur 
 Theo Jörgensmann & Rolf-Dieter Weyer Kleine Ethik der Improvisation

Æresbevisninger 
 Kunstförderpreis der Stadt Aachen (1980)
 Kulturpreis der Stadt Bottrop (1991)

Eksterne henvisninger 

 All Music Guide
 MySpace 
 Theo Jörgensmann Quartet 

Klarinettister
Komponister fra Tyskland
Jazzmusikere fra Tyskland
Mette Melgaard

Mette Blak Melgaard (født 3. juni 1980 i Rønde) er en tidligere dansk håndboldspiller.

Hun har tidligere spillet for FCK Håndbold, Slagelse DT, Vrold Skanderborg, Århus KFUM og Brabrand IF. Hun har for Slagelse DT bl.a. været med til at vinde Danmarksmesterskabet i 2003, 2005 og 2007, Pokalmester i 2002, hvor hun blev kåret som pokalfighter samt Champions League i 2004, 2005 og 2007. I 2007 var Mette Blak Melgaard på All Star holdet som årets stregspiller i Danmark.

Mette Blak Melgaard har spillet 44 kampe for det Danmarks A-landshold og scoret 62 mål. Hun var bl.a. med til VM i Italien i december 2001, hvor Danmark blev nr. 4.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Mette Melgaards spillerprofil  på Randers HKs hjemmeside.
 

Håndboldspillere fra Danmark
Håndboldspillere fra Brabrand IF
Håndboldspillere fra Slagelse FH
Håndboldspillere fra FC København Håndbold
Håndboldspillere fra Vrold Skanderborg
Håndboldspillere fra Randers HK
Personer fra Jylland
Olympiske håndboldspillere fra Danmark
Kamilla Larsen

Kamilla Birkedal Larsen (født 2. september 1983 i Bjergsted) er en dansk håndboldspiller, der spiller for Odense Håndbold. Hun har for Slagelse DT bl.a. vundet Danmarksmesterskabet 2003, 2005 og 2007 samt Champions League 2004, 2005 og 2007.

Hun har tidligere spillet i klubben Bjergsted HK. Kamilla var før i tiden back, men kom hurtigt ind på stregen. Hun læser til veterinærsygeplejeske.

Hun er gift med Nykøbing Falster Håndboldklub's træner Jakob Larsen med hvem hun har to sønner og skiftede dermed i 2018 efternavn til Larsen.

Hun blev udtaget til landstræner Jesper Jensens bruttotrup til EM 2020 i Danmark, men var ikke blandt de 16 udvalgte.

Larsen var også med til at vinde den danske liga, Damehåndboldligaen, i 2021 med Odense Håndbold.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Håndboldspillere fra Danmark
Håndboldspillere fra GOG
Håndboldspillere fra HC Odense
Håndboldspillere fra Slagelse FH
J.S. Fibiger

Jacob Scavenius Fibiger (født 13. januar 1793 i Snoghøj, død 10. november 1861 i København) var en dansk artilleriofficer (generalmajor) og krigsminister i 1851 i Moltkes tredje ministerium.

Fibiger fødtes og voksede op på Snoghøjgård (Snoghøj Færgegård). Han udviklede en 24 punding glatløbet kuglekanon samt en 84 punding granatkanon.

Eksterne henvisninger 
 

Generalmajorer fra Danmark
Krigsministre fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Medlemmer af Den Grundlovgivende Rigsforsamling
Storkors af Dannebrog
Artilleriofficerer fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
J.S.
Kommandører af 1. klasse af Sværdordenen
Garrincha

Manoel Francisco Dos Santos (28. oktober 1933 i Pau Grande – 20. januar 1983) kaldet Garrincha var en brasiliansk fodboldspiller og betragtes af FIFA som den bedste brasilianske spiller i historien efter Pelé.  

Det usædvanlige ved Garrincha var, at han var født som krøbling. Han var kalveknæet på det ene ben og hjulbenet på det andet. Alligevel fik han en enestående karriere som fodboldspiller.

Han var højre wing og blev kendt som verdens bedste dribler nogensinde og blev verdensmester med Brasilien i 1958 og 1962. I løbet af sin karriere på fodboldlandsholdet spillede han 60 landskampe, hvoraf holdet vandt de 52 og spillede 7 uafgjort.

Under VM i 1962 blev Garrincha kåret til "turneringens bedste spiller". Hans eneste nederlag i en landskamp kom i hans sidste kamp, som faldt under VM i England 1966.

Hans første professionelle klub var Botafogo, for hvem han spillede 581 kampe og scorede 232 mål. 

Garrincha fik 8 døtre med sin første hustru Nair og et uvist antal børn med sine øvrige kvindebekendskaber. Blandt andet fik han en søn med en svensk pige, som han mødte under en turné til Sverige i 1959 . 

Garrincha døde af alkoholmisbrug.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Brasilien
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1958
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1962
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1966
Fodboldspillere fra Botafogo de Futebol e Regatas
Verdensmestre i fodbold
Fodboldspillere fra Atlético Junior
Personer fra Rio de Janeiro
Blangstedgaard

Blangstedgaard er en gammel hovedgård, som nævnes første gang i 1309. Gården ligger i det sydøstlige Odense Kommune, Odense Herred.

Historie 
Blangstedgaard nævnes første gang i 1309 som »Blansvet«. Det var en stærk befæstet borg og tilhørte biskopperne i Odense.
Ved reformationen lagdes Blangstedgaard til Odense bys hospital.
Blangstedgård blev afbrændt under svenskekrigen 1658-60.

Byg og Bo 
Der blev i 1988 afholdt en international boligudstilling "Byg og Bo" på Blangstedgaards jorder, hvor arkitekter i alle genrer fik lov at udfoldede sig. Det resulterede i mange spændende og anderledes boliger. Udstillingen varede i 1½ måned og havde 110.000 besøgende, og området er nu bydelen Blangstedgård med en blanding af udlejning, andelsboliger og parcelhuse omgivet af store grønne områder og et omfattende stisystem.

Ejere af Blangstedgaard 

 (1309-1536) Odensebisperne
 (1536-1540) Kronen
 (1540-1791) Graabrødre Hospital og Kloster
 (1791-1814) Albrecht Christopher von Heinen
 (1814-1822) Major Lassen
 (1822-1849) Ernst Albrecht Lüders
 (1849-1852) Simon Lüders (søn)
 (1852-1872) Verner Theodor Borchsenius
 (1872-1894) Johannes Brochsenius (søn)
 (1894-1908) Niels Unger
 (1908-1915) Carl Steenbach
 (1915-1937) Udstykningsforeningen For Sjællands Og Fyns Stifter
 (1937-1988) Den Danske Stat
 (1988-nu) Grundejerforeningen Blangstedgaard

Eksterne kilder og henvisninger 

 Blangstedgaard.dk

Herregårde i Odense Amt
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Odense
Berlins U-Bahn

Berlins U-Bahn er Berlins undergrundsbane. Den blev indviet i 1902 og består i dag af 10 linjer med i alt 173 stationer. Skinnenettet er i alt 146,3  km langt. Togene kører med et interval på to-fem minutter i myldretiden, mens der resten af dagen er 7-12 minutter mellem afgangene. Årligt kører U-Bahn-togene 132 mio. km og transporterer 400 mio. personer.

U-Bahn udgør sammen med de moderne sporvogne, S-tog, busser og færger det kollektive trafiktilbud i Tysklands hovedstad Berlin. U-Bahn er et nemt transportmiddel at tage og det populære i byen. U-Bahn forbinder både bydele og forstæder med hinanden.

Banenettet 
80 procent af U-Bahns skinnenet er beliggende under jorden, særligt i de centrale områder. Nogle centrale strækninger ligger i plan og andre er højbane. 

Banerne bliver vedligeholdt af det kommunalt ejede trafikselskab Berliner Verkehrsbetriebe (BVG). BVG vedligeholder strækningerne, kører togene og udfører billetkontrol.

U-Bahn er elektrificeret, med strømforsyning via tredjeskinne, ligesom byens S-Bahn.

Linje U55, fra den nye hovedbanegård, (Lehrter Bahnhof), over Bundestag (Parlamentet) til Brandenburger Tor, blev indviet 8. august 2009. I 2010 skal arbejdet fortsættes med en forlængelse til Alexanderplatz og en sammenknytning med den eksisterende linje U5 (deraf linjenummeret).

Skjulte anlæg 
Gennem anlæggets historie har der været lavet forsøg samt påbegyndt anlæg, som af den ene eller anden grund aldrig er blevet gjort færdige.

AEG-tunnelen blev påbegyndt i 1895 af AEG i bydelen Wedding og var en konceptbane på sammenlagt 270 meter. Den kom aldrig i drift, men blev brugt som arbejdstunnel frem til omkring 1914. Den findes stadigvæk, men der er ingen offentlig adgang.

Linjenet 

Berlins U-Bahn består af ni linjer:

 U1 : Uhlandstraße ↔ Warschauer Straße
 U2 : Pankow ↔ Ruhleben
 U3 : Warschauer Straße ↔ Krumme Lanke
 U4 : Nollendorfplatz ↔ Innsbrucker Platz
 U5 : Hauptbahnhof ↔ Hönow
 U6 : Alt-Mariendorf ↔ Alt-Tegel
 U7 : Rathaus Spandau ↔ Rudow
 U8 : Hermannstraße ↔ Wittenau
 U9 : Rathaus Steglitz ↔ Osloer Straße

Andre tyske byer med U-Bahn 
München U-Bahn, Nürnberg og Hamburg har også et U-Bahnsystem – bygget over samme princip. I de over 50 tyske sporvogns- og letbanesystemer er der også mange tunnelstrækninger, der ligner de "klassiske" U-bahn-systemer lidt.

Eksterne henvisninger 
 Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) (Berlins trafikselskab, som er ansvarlig for U-Bahn, sporveje og busser)
 Information om U55-byggeriet 
 Berliner U-Bahn-Museum
 Die Berliner Untergrundbahn (privat side)

Metrosystemer
U-Bahn
Jernbanestrækninger i Tyskland
Sandheden om M. Valdemar

Sandheden om M. Valdemar eller Kendsgerningerne i sagen om M. Valdemar, udgivet 1867, er titlen på en novelle, skrevet af den amerikanske forfatter og digter, Edgar Allan Poe. Også udgivet i 1966 som Hvad der virkelig hændte M. Valdemar. Oprindeligt udgivet på engelsk i 1845 under titlen The Facts in the Case of M. Valdemar.

Handlingen 

Den unavngivne fortæller (som bliver tituleret 'mr. P--') fortæller om sit seneste forsøg med mesmerisme (hypnose). I dette ønskede han at udforske dens indflydelse i forhold til døden. Da en af hans venner – M. Valdemar – lå for døden, greb han chancen og vennen, som tidligere havde medvirket i forsøg, indvilligede også i at være med denne gang. Det bliver fortalt, hvorledes fortælleren sammen med læger og sygeplejersker bragte Valdemar i trance omkring det estimerede dødstidspunkt, og gennem novellen afrapporteres resultaterne.

Det lykkedes at bringe Valdemar i en trance, hvor han forklarer, at de ikke må forstyre ham mere, da han nu er dødende. Da alle efter nogle dage regner ham for værende død, bliver det en sidste gang forsøgt at skabe kontakt til Valdemar. Dette lykkes til alles overraskelse, og Valdemar fortæller til alles store gru, at han nu er død. Gennem syv måneder besøger man Valdemar uden at registrere nogen ændring i hans tilstand, men til sidst beslutter man at forsøge at få kontakt med ham. Dette lykkes, og igen fortæller han, at han er død. Det bliver efterfølgende besluttet, at man skal prøve at vække ham. Da dette er sket, begynder Valdemars krop med ét at rådne og på få sekunder forgår den for øjnene af alle.

Udgivelse af novellen 

 The Complete Tales & Poems of Edgar Allan Poe, Castle Books, 1985
 Andersen, Carit (1987) Edgar Allan Poe: Sælsomme fortællinger, Carit Andersens forlag.
 Tejn, Michael (1966) Masser af gys, Hasselbalchs billigbøger

Noveller
Edgar Allan Poe
Anne fra Grønnebakken

Anne fra Grønnebakken () er en roman fra 1908 af den canadiske forfatter Lucy Maud Montgomery. Fortællingen foregår i slutningen af 1800-tallet på Prince Edward Island i Canada. Anne fra Grønnebakken har solgt mere end 50 millioner eksemplarer. 

Bøgerne ligger til grund for flere tv-serier, film og musicals. Montgomery skrev flere romaner og noveller.

Plot 
Marilla og Matthew Cuthbert er et gammelt søskendepar, der bor på en gård i byen Avonlea. De beslutter at adoptere en dreng, som kan hjælpe til på gården, men af forskellige årsager får de den 11-årige Anne Shirley i stedet. Men da Anne er kvik, bliver hun på gården, hvor hun gør sit bedste for at hjælpe. Bogen følger hendes skolegang, livet i Avonlea og Annes drøm om at blive lærer. Historien følger også Annes venskab og med rivalen Gilbert Blythe, der driller hende med hendes røde hår og temperament, og hendes hjerteveninde Diana Barry.

Bogen følger Anne fra hun er 11 til 16 år.

Anne-bøgerne 
 Anne fra Grønnebakken (Anne of Green Gables, 1908)
 Anne bliver lærer (Anne of Avonlea, 1909)
 Drømmen går i opfyldelse (Anne of the Island, 1915)
 Anne på egne ben (Anne of Windy Poplars, 1936)
 Anne i drømmehuset (Anne's House of Dreams, 1917)
 Anne som mor (Anne of Ingleside, 1939)
 Anne – Regnbuedalen (Rainbow Valley, 1919)
 Anne – Børnene flyver fra reden (Rilla of Ingleside, 1921)

Bøgerne følger Anne Shirley fra hun er 11, til hun er 53. Derudover skrev Montgomery novellesamlingerne Chronicles of Avonlea i 1912 og Further Chronicles of Avonlea i 1920, hvor Anne Shirley optræder eller omtales i enkelte af novellerne. Desuden skrev Montgomery The Blythes Are Quoted umiddelbart før sin død i 1942, men den blev først udgivet i 2009. Endelig har Budge Wilson med tilladelse fra Montgomerys arvinger skrevet Before Green Gables i 2008.

Eksterne henvisninger 

Litteratur i 1908
Romaner fra Canada
Gaiety Theatre

Gaiety Theatre er et teater, belliggende på South King Street i Irlands hovedstad, Dublin. Det har specialiseret sig i opsætninger af operetter og musicals.Eurovision song contest 1971 blev afholdt her.

Teatre i Irland
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Dublin
George William Russell

George William Russell (født 10. april 1867, død 17. juli 1935) var en irsk forfatter og tilhænger af den irske nationalistiske bevægelse. Han skrev under pseudonymet Æ og var desuden kritiker, digter og maler.

Eksterne henvisninger 

Romanforfattere fra Irland
Digtere fra Irland
Malere fra Irland
Kritikere fra Irland
Essayister fra Irland
Neptunium

Neptunium er et grundstof med symbolet Np og atomnummer 93 i det periodiske system. Det er et sølvfarvet radioaktivt grundstof som hører til actiniderne. Dets mest stabile isotop, 237Np, er et biprodukt fra kernereaktorer og plutoniumproduktion, og kan bruges som komponent i neutrondetektionsapparatur. Neptunium findes naturligt i små mængder i uranårer.

Karakteristika 
Neptunium er forholdsvis kemisk reaktivt og findes i mindst tre forskellige former:
 alfa-neptunium som har ortorhombisk krystalstruktur og en massefylde på 20,25 Mg/m3
 beta-neptunium (over 280 °C), som er tetragonalt og har en massefylde på 19,36 Mg/m3 (ved 313 °C)
 gamma-neptunium (over 577 °C), som er kubisk og har en massefylde på 18 Mg/m3 (ved 600 °C)

Dette grundstof har fire oxidationstrin i opløsning:
 Np+3 (bleglilla)
 Np+4 (gulgrøn);
 NpO2+ (blågrøn)
 NpO2++ (bleg lyserød)

Neptunium danner tri- og tetrahalider som f.eks. NpF3, NpF4, NpCl4, NpBr3 og NpI3.
Derudover danner neptunium oxider som f.eks. Np3O8 og NpO2.

Neptunium og andre actinider dioxidneptunyl-forbindelser (NpO2). I miljøet dannes dioxidneptunyler ladede komplexer med karbonat og andre iltholdige enheder (OH-, NO2-, NO3-, and SO4-2). Eksempler:

 NpO2(OH)2-1
 NpO2(CO3)-1
 NpO2(CO3)2-3
 NpO2(CO3)3-5

Anvendelse 
Når 237Np bestråles med neutroner dannes der 238Pu, som er en sjælden og værdifuld isotop, der bruges i rumfart og militære sammenhænge.

Historie 
Neptunium (opkaldt efter planeten neptun) blev opdaget af Edwin McMillan og Philip Abelson i 1940. 239Np (som har en halveringstid på 2,4 dage) blev fremstillet ved at bombardere uran med langsomme neutroner. Det var det første grundstof efter uran i actiniderækken som blev opdaget og tillige fremstillet syntetisk.

Forekomst 
Der findes små mængder af neptunium som henfaldsprodukter i uranårer. 237Np kan fremstilles ved reduktion af 237NpF3 med barium- eller lithiumdamp ved 1200 °C, men udvindes oftest med ekstraktion fra brugt kernebrændsel som et biprodukt af produktion af plutonium.

Isotoper 
19 radioisotoper af neptunium er blevet karakteriseret. De mest stabile er 237Np med en halveringstid på 2,14 millioner år, 236Np med en halveringstid på 154.000 år, og 235Np med en halveringstid på 396,1 dage. De resterende radioaktive isotoper har halveringstider der er mindre end 4,5 dage, og de fleste under 50 minutter.

Neptuniums isotoper har atommasser mellem 225,0339 u (225Np) og 244,068 u (244Np).

Neptuniums isotoper henfalder på forskellige måder, bl.a. alfa-henfald til uran eller plutonium.
237Np henfalder til bismuth i modsætning til de fleste andre tunge kerner, som henfalder til bly.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 WebElements.com – Neptunium
 Lab builds world's first neptunium sphere 
 Los Alamos National Laboratory's Chemistry Division: Periodic Table – Neptunium 
 Guide to the Elements – Revised Edition, Albert Stwertka, (Oxford University Press; 1998) 

Actinider
Transuraner
Hibernian Theatre of Varieties

Hibernian Theatre of Varieties, også kaldet The Mechanics' Hall var et irsk teater og spillested i Lower Abbey Street i Dublin. Det er mest kendt for to ting; for det første for, at Sean O'Casey optrådte i stykket The Shaughraun af Dion Boucicault, og for det andet for, at dets lokaler siden skulle blive anvendt til Abbey Theatre.

Teatre i Irland
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Dublin
Zoom 8

Zoom8 er en enpersoners jolle brugt til kapsejlads i Danmark, Sverige, Norge, Finland, Østrig, Holland, Estland, Letland og Rusland. Den er designet af den finsk-svenske Henrik Segercrantz.

Zoom8'en er ofte set som en middelvej mellem Optimistjollen og mere fysisk krævende joller som Europaen. Der har længe været et behov for en båd til at fylde gabet ud efter Optimisten, og der har været flere forsøg. Zoom8'en er det eneste af disse forsøg, der er lykkedes.

Rig og trim 
Ligesom Laseren har zoom'en to forskellige rigge: en træningsrig og en regattarig. Træningssejlet er på kun 2,9 m², hvilket gør det muligt for børn helt ned i 9-10 års-alderen at sejle zoom. Kun regattariggen på 4,9 m² bruges til kapsejlads.
De to forskellige rigge gør, at zoom 8-jollen kan sejles fra ca. 45-70 kg. Ifølge klassereglerne må den sejles til og med det år, hvor sejleren fylder 18 år.

Zoom'en er helt bogstaveligt en mellemting mellem europaen, laseren og optimisten, da den har laserens simple rig, europaens form og optimistens enkelhed. Trimmulighederne er få og begrænser sig til:
 Udhal
 Cunningham
 Kicking strap
 Løjgang
Derudover trimmes med skødetovet, og sværdet løftes også på læns ligesom i optimisten, dog skal den ikke krænges fordi den er spids i stævnen og ikke flad ligesom optimisten
.

Det Svenske Zoom8 Forbund har udtalt, at jollen er en rolig, sikker båd, der er så simpel, at begyndere kan sejle den.

Zoom8'en er en One Design jolle, hvilket vil sige, at den kun må laves få steder i verden for at sikre, at alle bådene er så ens som muligt. Masterne, der er lavet af glasfiberforstærket polyester, har dog forskellig stivhed, men bøjer rigtig meget.

Bommen er lavet af aluminium og sejlet af dacron.

Kapsejlads 
Zoom8'en blev en stor klasse i Sverige i løbet af 1990'erne og har siden været populær i de nordiske lande. Sverige og Danmark er de førende nationer med flere titler til VM, EM og NM.

Første danske verdensmester var Frederik Thaarup (DEN), fra Sejlklubben Køge Bugt (Hundige havn), som år 2005 vandt i Barth, Tyskland. Ved samme VM vandt Louise Christensen (DEN) sølv. VM 2006 blev holdt i Hundige havn (Sejlklubben Køge Bugt), og verdensmestrene blev: Magnus Kældsø (DEN) og Henriette Søster Frislev (DEN).

I 2021 var VM i Danmark på Furesøen ved sejlklubben YF.

Eksterne henvisninger 
 Dansk Zoom 8 Klub
 Hjemmeside for Zoom 8-sejlere 
 International Zoom8 Class Association 

Joller
Staklade

En staklade er et løst tag ophængt på stolper og kan bruges til midlertidig opbevaring eller afdækning af hø, halm eller markredskaber eller som læskur for løsgående husdyr.

Galleri

Referencer

Eksterne links

 "Staklade" hos Ordnet.dk

Landbrugsbygninger