kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
M/F Maren Mols (1975)

M/F Tama var en ro-pax færge, der var bygget på Helsingør Skibsværft og Maskinbyggeri A/S og afleveret i 1975 til Mols-Linien under navnet "Maren Mols".

Historie 
Den 5.december 1972 udsendte Mols-Linien en pressemeddelelse, at man havde indgået kontrakt med Helsingør Skibsværft og Maskinbyggeri A/S om bygning af to søsterskibe til levering i i november 1974 og april 1975 til overfarten Ebeltoft-Sjællands Odde. Færgerne skulle bygges som tredækker med 2 faste bildæk og et flytbart hængedæk, der ville gøre dem til de største privatejede bilfærger. Begge færger ville få kapacitet til enten 360 personbiler (forberedt på 400) eller 150 personbiler og 28 lastvogne, samt en passagerkapacitet på 1.500. 

Den anden færge der fik byggenummer 406, blev kølstrakt den 7.februar 1974, og ved søsætningen 19.december 1974 blev den navngivet "Maren Mols" og hjemskrevet i Odden Færgehavn. Noget forsinket blev færgen afleveret til Mols-Linien 10.juli 1975 og indsat i trafik på Odden-Ebeltoft dagen efter.

Ombygninger:
"Maren Mols" gennemgik en del ombygninger i sit virke for Mols-Linien. I forbindelse med værftsopholdet i februar 1985 blev der påmonteret et stålskelet på det åbne soldæk ovenover færgens forreste kommandobro, og igennem 3½ måned blev byggearbejdet færdiggjort, så den nye panoramasalon stod klar til sommertrafikken med 216 ekstra siddepladser. 

I 1989 blev den agterste salon på båddækket ombygget til Nauticon-salon, der gav mulighed for at forretningsrejsende og store grupper kunne afholde forretningsmøder mv på sejlturen over Kattegat.

Salg til Spanien 

Som følge af byggeriet af Storebæltsforbindelsen var påbegyndt i juni 1988, blev Mols-Linien tvunget til at foretage kontrahering af ny tonnage til Odden-Ebeltoft, for at kunne stå med gode kort i kampen om kunderne. Det betød at søsterfærgerne "Mette Mols" og Maren Mols" skulle sælges. Kontraheringen af nybygningerne skete den 22.august 1994, og de skulle være klar til drift i sommeren 1996. 

19.marts 1996 fik "Maren Mols" nyt navn, hun kom til at hedde "Maren Mo", da den første nybygning hos Ørskovs Stålskibsværft skulle navngives "Maren Mols". Gamle "Maren Mo" sejlede sin sidste tur mellem Ebeltoft og Sjællands Odde den 18.juni 1996, og blev derefter sejlet til Fredericia Værft hvor færgen gennemgik salgsdokning, da den allerede i slutningen af marts 1996 var blevet solgt til Naviera Armas S.A., Las Palmas, Spanien. Efter ombygning blev færgens nye navn Volcan de Tamasite. Færgen blev indsat i trafik mellem de Kanariske Øer.

Motorhavari og ophugning 
Volcan de Tamasite blev i efteråret 2004 ramt af et alvorligt motorhavari, der betød at Naviera Armas valgte at oplægge færgen med henblik på salg og ændre navnet til "Tamasite", da rederiet havde et nyt skib under bygning og som var tiltænkt navnet Volcan de Tamasite. I oktober måned samme år blev færgen solgt til indiske ophuggere, der i forbindelse med afsejlingen mod Alang i december måned ændrede navnet til Tama. Den 27.januar 2005 ankom Tama til ophugningspladsen på stranden i den indiske by Alang. Ophugningsarbejdet blev derefter påbegyndt.

Søsterskibe: M/F Mette Mols

Eksterne henvisninger 

Færger i Danmark
Tonesprog

Tonesprog er de af verdens sprog som bruger tonehøjde (frekvens) som en af de meningsbærende lydkontraster. I tonesprog fungerer tonehøjden som et fonem, der adskiller betydningen af to stavelser på samme måde som de forskellige vokal- og kontantfonemer. Tonesprog er sjældne i Europa, men almindelige i Sydøstasien og Afrika. De kinesiske sprog (f.eks. Mandarin, Kantonesisk) er velkendte tonesprog. Mange tonesprog skelner kun mellem høj og lav tone - et system som kaldes toneaccent. Andre sprog skelner mellem tre tonehøjder (høj, lav, neutral), og få sprog skelner mellem fire tone højder. Mange sprog har desuden konturtoner der kombinerer flere tone højder (f.eks. stigende, faldende, stigende-faldende, høj faldende, lav stigende etc.). Alle kendte sprog bruger tonefald til at indikere betydningsforskelle, men tonesprog er anderledes fordi tonekontrasterne er en del af sprogets fonologi (lydsystem).

Her under gives en lydoptagelse med stavelsen ma udtalt med de fire hovedtoner i Mandarin kinesisk. Hver stavelse er et forskelligt ord kun adskilt af forskellen i tone: mā "mor", má "hamp", mǎ "hest", mà "skælde ud".

Bibliografi 

Sprogforskning
Billedhuggeren Jens Adolf Jerichau, kunstnerens ægtefælle

Billedhuggeren Jens Adolf Jerichau, kunstnerens ægtefælle er et portræt af den danske billedhugger Jens Adolf Jerichau malet i 1846 af Elisabeth Jerichau Baumann.

Portrættet er malet i 1846 – samme år, som Baumann og Jerichau indgik ægteskab efter at have mødt hinanden i Rom. I 1849 flyttede parret til København, da Jens Adolf Jerichau var blevet udnævnt til professor på Kunstakademiet. Det er givet som en gave til Statens Museum for Kunst af brygger J.C. Jacobsen i 1876 og modtaget efter kunstnerens død i 1881.


Kunstner 

Elisabeth Jerichau Baumann var en tysktalende og tyskuddannet kunstner, da hun i 1848 gjorde København til base for sit kosmopolitiske kunstnerliv og havde derfor en del at overvinde. Hun blev karakteriseret som en fremmed fugl og blev ikke vel modtaget af det danske kulturliv, som var mere optaget af at videreføre arven fra den danske guldalder som udtrykt ved C.W. Eckersberg og N.L. Høyen.

Motiv 

Portrættet viser Jens Adolf Jerichau siddende, mens han læner sig til sin venstre side. Han har blikket rettet lidt ud til siden frem for direkte mod beskueren. Jerichau er iklædt en stor velourkappe, som folder sig blødt om hans krop. Kappens linjer giver sammen med den måde, hvorpå han læner sig over stolen, indtryk af, at han bugter sig igennem billedet. Folderne i stoffet er med til at forme kroppen i billedrummet. Lyset i billedet kommer oppefra og fra venstre side. Det lægger sig gyldent om ham og lyser især hans ansigt og hænder op.

Der er lagt fokus på billedhuggeren Jerichaus hænder og deres skaberkraft. I den ene hånd holder han noget materiale, som formentlig er fra den skulptur, der ses i baggrunden – et forarbejde til Jerichaus gennembrudsværk Herkules og Hebe fra 1845. På denne måde hylder Elisabeth Jerichau Baumann sin mand ved at vise, hvordan han behersker billedhuggertraditionen. På venstre hånd bærer Jerichau en vielsesring i guld, som glimter iøjnefaldende.

Baumann skrev selv i et brev, at

Noter

Litteratur 

 Max Bendixen, Verdensdamen Elisabeth Jerichau-Baumann, 
 Nicolaj Bøgh: Elisabeth Jerichau Baumann, 1886

Eksterne henvisninger og kilder 

 http://www.smk.dk/udforsk-kunsten/highlights/elisabeth-jerichau-baumann-billedhuggeren-jens-adolf-jerichau/ 
 http://www.smk.dk/udforsk-kunsten/kunsthistorier/vaerker/vis/billedhuggeren-ja-jerichau-1846/

Malerier fra 1846
Malerier af Elisabeth Jerichau Baumann
Malerier fra Statens Museum for Kunst
Ā

Ā (lille bogstav: ā) er et bogstav brugt i det latinske skriftsystem. Bogstavet består af et A med en macron. Ā bruges blandt andet på lettisk og polynesiske sprog. Endvidere bruges det også i forbindelse translitterationer af f.eks. japansk og kinesisk.

Lettisk 
På lettisk forekommer Ā som det andet bogstav, hvor det optræder mellem A og B. På lettisk betegner Ā, at vokalen er lang. Udtales [a:].

Polynesiske sprog 
På mange polynesiske sprog, f.eks. maori og hawaiiansk forbindes Ā med en lang vokal.

Translitteration 
I mange translitterationer optræder Ā som en lang vokal. Det kan blandt andet ses i translitterationer af japansk og kinesisk, men også i arabiske og indiske sprog.
Ą

Ą (lille bogstav: ą) er et bogstav på polsk, kasjubisk, litauisk, navajo, vestapache, chiricahua, hocąk, mescalero, gwich'in, tutchone og elvdalsk. Bogstavet består af et A med en ogonek.

Polsk 
På polsk og kasjubisk kommer ą som det andet bogstav i alfabetet efter a. Bogstavet forekommer aldrig som det første bogstav i et ord. Førhen blev bogstavet på polsk udtalt som et nasalt A, men udtales normalt som et nasalt O nu til dags. De mest almindelige udtaler er /ɔw̃/, /ɔn/ og /ɔm/.

Litauisk 
Nu til dags optræder ą på litauisk ikke som en nasal lyd, men som en lang vokal. Det er det andet bogstav i det litauiske alfabet og kaldes a nosinė, der betyder nasalt a. Bogstavet bliver ofte brugt i slutningen af ord for at danne en akkusativ konstruktion.

Øvrige sprog 
På de ovennævnte amerikanske sprog, samt på elvdalsk, udtales Ą nasalt.
Restaurant Lumskebugten

Restaurant Lumskebugten er en dansk restaurant for enden af Esplanaden ved Nordre Toldbod i København. Den blev etableret i 1854 som en sømandsknejpe. Restauranten har siden 2011 været ejet af kokken Erwin Lauterbach.

Historie 
Lumskebugten ligger tæt ved kajen til Københavns Havn og blev hurtigt et sted for søfolk og kunstnere. Senere blev det en etableret frokostrestaurant.

Michael Hedegaard Lyng tidligere NKT-direktør og Henrik Walbom har fra august 2022 overtaget Restaurant Lumskebugten efter Erwin Lauterbach.

2011–juli 2022 
I 2011 købte kokken og ejeren af Restaurant Saison, Erwin Lauterbach, Restaurant Lumskebugten på Esplanaden. Den blev renoveret under arkitekt Povl Barfods ledelse og genåbnede i juni 2011. Erwin Lauterbach lukkede Saison i Hellerup i juli 2012.

Erwin Lauterbach kom på Lumskebugten for første gang til at arbejde sammen med en smørrebrødsjomfru, da restauranten altid har serveret smørrebrød til frokost.

En bog på ca. 100 sider om Lumskebugtens historie udkom i 2015, fordi personalet ofte fik spørgsmål om navnets oprindelse og stedets historie. Derfor udgav Lauterbach Lumskebugten - lumsk siden 1854 med tekst af Søren Parup med illustrationer af Lars Andersen.

Erwin Lauterbach solgte Restaurant Lumskebugten i juli 2022 og fortsætter sit virke i Saison Food.

Litteratur

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Restaurant Lumskebugtens officielle websted

Værtshuse og spisesteder i København
Indre By (København)
Etableret i 1854
Live – kys mig før jeg blir cool

Live – kys mig før jeg blir cool er det første livealbum fra det danske rockband Malurt, der blev udgivet i august 1984 på Medley. Det blev optaget i februar 1984 af Sweet Silence Mobile Studio på Malurts Tour de Force-turné og er produceret af Malurt og bandets lydmand, det tidligere Alrune Rod-medlem Leif Roden. Albummet indeholder bl.a. de ikke tidligere udgivne sange "Kys mig før jeg blir cool", "Ingen kender dagen" og "Ingenmandsland"; single B-siden "Vindueskigger"; samt en udgave af Neil Youngs "Hey hey, my my". Med Malurts opløsning i 1984 blev det deres sidste udgivelse indtil 1992, hvor de udgav albummet Spøgelser.

Spor

Medvirkende 
Malurt
 Michael Ehlert Falch – vokal, guitar
 Christian Arendt – guitar, kor
 Pete Repete – keyboards, kor
 Dia Nielsen – bas, kor 
 Peter Mors – trommer

Produktion 
 Leif Roden – producer, lydmiksning 
 Malurt – producer 
 Flemming Rasmussen – lydmiksning, remix
 Finn Lyngemark – lydtekniker
 Freddy Hansson – lydtekniker
 Thomas Brekling – lydtekniker
 Flemming Hansson – lydteknikerassistent 
 Robert Juhl Petersen– lydteknikerassistent
 Ole Pihl – coverdesign
 Claus Hammerby – foto
 Gorm Valentin – foto 
 Søren Svendsen – foto 
 Torben Klint – foto

Referencer

Litteratur

Eksterne henvisninger 
 Live – kys mig før jeg blir cool på Discogs

Malurt-album
Livealbum fra 1984
Maria Nissen

Maria Margaretha Hedewig Nissen (født Schlaikier 2. juli 1871 i Åbenrå, død 8. maj 1942 i Rinkenæs) var en tysk kunstmaler.
Som datter af lægen Friedrich Wilhelm Schlaikier begyndte hun som 27-årig sin kunstneriske uddannelse hos Hermann Groeber (1865-1935) ved det private kunstakademi "Münchner Künstlerinnenverein" i München. Fra april til maj 1903 besøgte hun "Künstlerkolonie Dachau" i Dachau og tog undervisning hos maleren Hans von Hayek 1869-1940. I foråret 1903 mødte hun kunstneren Anton Nissen (1866-1934) fra Egernsund og i november samme år blev de gift i Rinkenæs Gamle Kirke. Begge drømte om en fælles kunstnerisk fremtid. Efter sin to børns fødsel indskrænkede hun sit kunstneriske virke og koncentrerede sig om sin familie og husholdningen i det store hus mellem Alnor og Rinkenæs, som i mange år var en vigtig del af Kunstnerkolonien Egernsund. Flere af hendes landskabsstudier og to portrætbuster er i privateje.

Litteratur 
 Johannes Diedrichsen, Sønderjysk Kunst 1840-1990, Alssunds-kredsens forlag 1992, 
 Ulrike Wolff-Thomsen, Lexikon Schleswig-Holsteinischer Künstlerinnen, Heide : Westholst. Verl.-Anst. Boyens, 2000 
 Ulrich Schulte-Wülwer, Künstlerkolonie Ekensund am Nordufer der Flensburger Förde, Heide : Westholst. Verl.-Anst. Boyens, 2000 
 Hans Christian Nissen, Streifzüge durch die nordschleswigsche Malerei in: Gerd Stolz und Günter Weitling, Nordschleswig - Landschaft, Menschen, Kultur, Husum 2005

Kilde 
 Nekrolog i Deutscher Volkskalender für Nordschleswig, 1943, S. 107

Ekstern henvisning 
 www.vimu.info

Malere fra Danmark
Landskabsmalere
Monte-Carlo Masters 2016

Monte-Carlo Masters 2016 var en tennisturnering, der blev spillet udendørs på grusbaner i Monte-Carlo Country Club i Roquebrune-Cap-Martin, Frankrig i perioden 9. - 17. april 2016. Det var den 110. udgave af Monte-Carlo Masters og sæsonens tredje turnering i kategorien ATP World Tour Masters 1000 på mændenes ATP World Tour 2016.

Herresingleturneringen blev vundet af Rafael Nadal, der vandt ATP-titlen i Monte Carlo for niende gang i alt. Han havde tidligere vundet titlen otte år i træk i perioden 2005-12. Sejren var på flere måder historisk, idet spanieren i den forbindelse satte flere rekorder:
 Sejren var Rafael Nadals 28. ATP World Tour Masters 1000-titel i karrieren, og han tangerede dermed Novak Djokovic' rekord for flest vundne Masters 1000-titler i karrieren, som serberen tidligere på året havde overtaget fra netop Nadal ved at vinde Masters 1000-turneringerne i Indian Wells og Miami.
 Han blev den første spiller, der havde vundet Monte-Carlo Masters ni gange.
 Han blev den første spiller, der havde vundet to forskellige professionelle turneringer ni gange.
Sejren var endvidere Nadals første triumf på ATP World Tour, siden finalesejren ved German Open 2015 i august 2015. Og han vandt hermed den 68. titel på ATP World Tour-niveau i sin 100. finale.

I finalen vandt Rafael Nadal med 7–5, 5–7, 6–0 over Gaël Monfils, som var i sin tredje ATP World Tour Masters 1000-finale i karrieren, og som tabte i finalen for tredje gang.

I herredoublerækken gik sejren til franskmændene Pierre-Hugues Herbert og Nicolas Mahut, som besejrede Jamie Murray og Bruno Soares i finalen med 4−6, 6−0, [10−6], og som dermed vandt den tredje ATP World Tour Masters 1000-titel i træk, idet det franske par tidligere på sæsonen havde vundet både BNP Paribas Open og Miami Open. Det var deres femte titel i alt som par.

Præmier 

Den samlede præmiesum for Monte-Carlo Masters 2016 androg € 3.748.925 ekskl. per diem.

Resultater

Herresingle 

I hovedturneringen deltog 56 spillere. Feltet bestod af 45 spillere, der havde kvalificeret sig i kraft af deres verdensranglisteplacering, fire spillere havde modtaget et wildcard, mens de sidste syv spillere havde spillet sig igennem kvalifikationsturneringen. Efterfølgende meldte David Ferrer afbud, hvilket gav plads i hovedturneringen til Marcel Granollers som lucky loser.

Herredouble 

Turneringen havde deltagelse af 24 par, hvoraf de 22 havde kvalificeret sig til turneringen i kraft af deres verdensranglisteplacering, mens de sidste to par havde modtaget et wildcard.

Eksterne henvisninger 
 Monte-Carlo Masters   
 Pro Tennis Live - 2016 Monte-Carlo Rolex Masters - Main draw singles 
 Pro Tennis Live - 2016 Monte-Carlo Rolex Masters - Main draw doubles

Noter 

2016
ATP World Tour 2016
Sydafrikas Grand Prix

Sydafrikas Grand Prix var et Formel 1-løb som i 1962-1963 og 1965 blev arrangeret på Prince George Circuit. Fra 1967-1985 og i 1992 og 1993 blev løbet kørt på Kyalami Circuit. I alt blev det kørt 23 gange, tre på Prince George Circuit og 20 på Kyalami Circuit.

Vindere af Sydafrikas Grand Prix 

Løb markeret med rosa baggrund var ikke en del af Formel 1-verdensmesterskabet.

Banevarianter

Eksterne henvisninger 
 Chicane F1 – South African GP
Havekost (Lauenburg)

Havekost er en kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Schwarzenbek-Land i den sydvestlige del af Kreis Herzogtum Lauenburg. Kreis Herzogtum Lauenburg ligger i delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Havekost ligger fem kilometer nord for Schwarzenbek og ca. 27 km øst for Hamborg. Fra 1887 til 1976 havde Havekost station på jernbanen mellem Schwarzenbek og Bad Oldesloe.

Eksterne kilder/henvisninger 

  
 Kommunens side på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Herzogtum Lauenburg
Christiania (skib, 1875)

Christiania var et passagerskib, bygget af Burmeister & Wain til Det Forenede Dampskibs-Selskab (DFDS). Skibet var aktivt i rederiets tjeneste til 1904 og blev ophugget i 1913. Det var opkaldt efter Norges hovedstad Christiania, der siden 1925 har heddet Oslo.

Historie 
Christiania blev bygget af jern og blev udstyret med to to-cylindrede dampmaskiner, der også blev leveret af Burmeister & Wain. Maskineriet drev to skovlhjul og ydede i alt 1.100 HK. DFDS havde siden rederiets oprettelse i 1866 haft en rute til Norge, der fra 1871 blev besejlet af dampskibet Aarhus med anløb i Christiania og stop undervejs i Göteborg. Ruten blev så populær, at rederiet bestilte et større skib, som fik navnet Christiania. Anløbet af Göteborg undervejs blev fastholdt, fordi det var nødvendigt at laste kul for at have brændstof nok til hele turen. 

Indsættelsen af Christiania på ruten betød, at rederiet nu også kunne tilbyde køjer med madrasser til passagererne på anden klasse, så turen på 21 timer blev mere komfortabel. På første klasse var alle sejl sat. Der var en herresalon med lædermøbler og til damerne en salon i "Palmehavestil" med importerede franske chaiselonger med guldbelægninger på løvefødderne. Måltiderne blev indtaget i spisesalonen, akkompagneret af levende musik. Forskellene i serviceniveau var tydeligt afspejlet i priserne: En returbillet på første klasse kostede 42 kroner og på anden klasse slap man med 18 kroner. Hvis man kunne nøjes med en dæksplads på tredje klasse, var prisen 7 kroner, men så skulle man også selv medbringe tallerken, kop og bestik til forplejningen, der her bestod af "kavring" (en slags kiks), grød, flæsk, saltet kød, vælling og dertil øl.

Christiania besejlede ruten til Norge indtil 1893, hvor skibet fik andre opgaver i rederiet. I 1904 var det nedslidt og blev solgt for 125.000 rubler til Paul Forostowsky i Windau (Ventspils), der dengang lå i Rusland. Her blev det brugt som flydende pakhus for smør under navnet Refrigerator. Senere i årtiet kom det tilbage til DFDS og blev omdøbt til Depotskib No. II. Den gamle hjuldamper blev 26. april 1913 solgt til ophugning til firmaet Petersen & Albeck i København.

Eftermæle 
Christianias ry som et komfortabelt og velsejlende skib var så stort, at dets udformning efter sigende dannede grundlag for kongeskibet Dannebrog, der blev bygget hos Burmeister & Wain få år senere. Billeder af de to skibe viser under alle omstændigheder store lighedspunkter.

Noter 

DFDS
Skibe bygget i Danmark
Skibe fra Danmark
Sci-Hub

Sci-Hub er en database med over 62.000.000 akademiske artikler (i april 2017), med tilgang gennem en hjemmeside. Nye artikler uploades dagligt ved adgang gennem .edu proxier. Grundlagt af Alexandra Elbakyan fra Kazakhstan i 2011 som reaktion på de høje priser som videnskabelige tidsskrifter tager for artikler. 

I 2015 vandt Elsevier en sag om brud med copyright mod Sci-Hub.

I Danmark blev Sci-Hub blokeret efter dom i Retten i Holbæk i en retssag som RettighedsAlliancen sammen med forlaget Elsevier havde anlagt mod en internetudbyder.

Henvisninger

Ekstene henvisninger 
 Sci-hubs hjemmeside

Søgemaskiner
Immaterialret
Danske rekorder i svømning

Dette er en liste over danske rekorder i svømning, som ratificeres af Dansk Svømmeunion. Alle rekorder blev opnået i finaler, hvis ikki andet er angivet.

Langbane (50 m)

Mænd

Kvinder

Kortbane (25 m)

Mænd

Kvinder

Kilder 

Rekorder i svømning
Rekorder
Østsjællands Beredskab

Østsjællands Beredskab er er en sammenlægning af beredskaberne fra 8 kommuner:
Roskilde, Greve, Høje-Taastrup, Ishøj, Vallensbæk, Køge, Solrød og Stevns.

Østsjællands Beredskab servicere ca. 325.000 indbyggere, og dækker et areal på 930 kvadratkilometer.

Eksterne henvisninger 
 Hjemmeside: www.oesb.dk

Offentlige institutioner i Danmark
Beredskabstjenester
Sjælland
Klosterstræde

Klosterstræde er en gade i Indre By i København, der går fra Vimmelskaftet i forlængelse af Hyskenstræde til Skindergade. Undervejs møder Klosterstræde desuden på den korte Gråbrødrestræde, der forbinder gaden med Gråbrødretorv.

Klosterstræde har eksisteret siden middelalderen. Navnet hentyder til et franciskanerkloster, der lå i området fra 1238. Det var det vigtigste franciskanerkloster i Danmark, men det blev ødelagt under Reformationen. Gaden selv blev hårdt ramt under Københavns brand i 1795.

Bygninger og beboere 
De fleste bygninger i gaden stammer fra det 18. århundrede. Nr. 8, nr. 16, nr. 21, nr. 22, nr. 23 og nr. 24 er fredede.

Bygningen på hjørnet af Amagertorv blev bygget for Kjøbenhavns Laane- og Diskontobank i 1906 efter tegninger af Axel Berg. Ejendommen blev overtaget af en anden bank, Håndværkerbanken, i 1924.

Faraos Cigarer, en mindre butikskæde med speciale i tegneserier, fantasy og rollespil, har en rollespilsbutik i nr. 22 på hjørnet af Gråbrødrestræde og en tegneseriebutik i nr. 27 på hjørnet af Skindergade.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Klosterstræde  på indenforvoldene.dk

Gader i Indre By (København)
Kronprinsensgade

Kronprinsensgade er en gade i Indre By i København, der ligger mellem Købmagergade i forlængelse af Valkendorfsgade og Pilestræde i forlængelse af Sværtegade. Gaden blev anlagt i 1783 og er opkaldt efter den senere kong Frederik 6. På gaden ligger bl.a. A.C. Perchs Thehandel og Café Sommersko.

Historie 
Kronprinsensgade er en af de yngre gader i Indre By. Københavns første posthus, Postgården, blev opført i 1727 ved Købmagergade, hvor Kronprinsensgade nu ligger i 1727, men den gik til året efter under Københavns brand i 1728.

I 1783 blev Kronprinsensgade anlagt på initiativ af tømmermester Johan Peter Boye Junge (1735-1807), efter at han havde erhvervet en stor grund mellem Købmagergade og Pilestræde samme år. Gaden blev opkaldt efter kronprinsen, senere kong Frederik 6. Gaden blev bebygget i 1780'erne og 1790'erne.

Bygninger og beboere 

Johan Peter Boye Junge, der anlagde gaden, stod også for opførelsen af nr. 2 (1785), nr. 4-6 (1785-1791), nr. 11 (1785) og bygningen på hjørnet af (Kronprinsensgade 13 / Pilestræde 37). Den sidste er fredet. Bygningerne nr. 14 og nr. 16 (Kronprinsensgade 16 / Pilestræde 35a-f ) blev opført af Andreas Hallander.

A.C. Perchs Thehandel har til huse i nr. 5 i en fredet ejendom fra 1805. De tre midterste fag på facaden er flankeret af joniske pilastre på første og anden sal. A.C. Perchs Thehandel åbnede på stedet i 1835. I 2006 åbnedes Perchs Tearoom på første sal. Nabobygningen nr. 7 blev opført for De forenede Frimurerloger efter tegninger af Peter Friis. Bygningen blev indviet 7. januar 1807 og blev benyttet af frimurerne, til de flyttede til deres nye bygning i Klerkegade 2 i 1868. Bygningen blev derefter overtaget af Haandværkerforeningen, der havde en læsesal med et 2.000 bind stort bibliotek og billardrum i bygningen. Haandværkerforeningen rykkede ud, efter at den overtog Moltkes Palæ i Dronningens Tværgade i 1930.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Kronprinsensgade  på indenforvoldene.dk

Gader i Indre By (København)
Inverst beta henfald

Inverst beta henfald er en samlebetegnelse for forskellige typer af Betahenfald.

Inverst beta henfald betegnede oprindeligt processen ,

(elektron antineutrino der spredes ved sammenstød med en  proton, hvorved der dannes en positron og en  neutron) I hvilket eksistensen af antineutrionen blev endeligt bekræftet I  Cowan–Reines neutrino eksperiment. 
Dette er en vigtig proces i forbindelse med  at forstå supernova explosioner.
Inverst beta henfald  kan også  betegne  processen  der oftest kaldes  Elektronindfangning.
Fysik
Kernefysik
Radioaktivitet
Astrofysik