kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Green Goblin

Green Goblin (navn Norman Osborn) er navnet på en fiktiv superskurk i Marvels tegneserieunivers, som er skabt af den berømte tegneserieforfatter Stan Lee og tegneren Steve Ditko.
Goblin optræder for første gang i "Amazing Spider-Man" #14 (Juli 1964).
Han har fra starten været kriminel, men er med tiden blevet mere psykopatisk og manipulerende.

Historie 
Norman Osborn var en rig og benhård forretningsmand, der alene forsøgte at opfostre sin søn, Harry Osborn, efter hans kone gik bort.
Norman var selv opvokset i fattigdom og var, efter han kom til penge, blevet overbevist, om at man kunne købe sig til alting.
Han hjalp ikke sin søn med lektierne, hvis de tog til sportskamp, blev det uden snak, og militært fokus på kampen, og selvom Norman var meget gavmild, med penge, kunne det ikke kompensere for den kærlighed, hans søn ikke fik.
Helt galt, gik det dog først, da en grøn væske som Dr. Strom, en videnskabsmand som arbejde for Norman Osborn, havde lavet, eksploderede i hovedet på Norman.
Osborn blev kørt på hospitalet, og lægerne så at der var skader langt inde i hans hjerne, hvilket senere ville vise sig at være mere sandt, end de kunne have fantasi til at forestille sig.
Norman var overbevist om, at hans fysiske styrke var betydelig øget og hans intelligens ligeså.
Han påtog sig rollen som Green Goblin.
Med våben som Hånd-granater ("Pumpkin-bombs"), handsker i stand til at skyde laser ud af fingrene og en flagermus-formet "Goblin-Glider", var han klar til at styre den kriminelle scene i New York. 
Det skulle dog vise sig at blive hårdere end forventet.

Green Goblin regnes af mange for at være Spider-Mans ærkefjende, hvilket især skyldes han store indflydelse på Peter Parkers liv, specielt efter at Goblin opdagede at Spider-Man og Peter Parker er en og samme person.
Det var Green Goblin som slog Peter Parkers første store kærlighed, Gwen Stacy, ihjel (Amazing Spider-man #121, 1973).
Det blev et vendepunkt i sagaen om Spider-Man, og regnes i dag, for en de bedste Spider-Man historier.

Optrædener 
Optrædener i Amazing Spider-man, før sin "død" (I midten af 1990'erne, vidste det sig
at Norman Osborns krop, havde genoplivet sig selv, kort efter han døde, under en kamp med Spider-man)

Amazing Spider-man #14

Amazing Spider-man #17

Amazing Spider-man #23

Amazing Spider-man #26

Amazing Spider-man #27

Amazing Spider-man #39 (Afsløres at Green Goblin er Norman Osborn)

Amazing Spider-man #40

Amazing Spider-man #96

Amazing Spider-man #97

Amazing Spider-man #98

Amazing Spider-man #121

Amazing Spider-man #122 (Død)

Eksterne henvisninger 

 Green Goblin på Marvel Database (engelsk)

Fiktive personer
Spider-Man
Fiktive skurke
Anni Svanholt

Anni Svanholt (født 14. august 1947 i Kirke Såby) er en dansk politiker, der var medlem af Folketinget, valgt for Socialistisk Folkeparti fra 21. september 1994-20. november 2001.

Hun blev uddannet folkeskolelærer fra Skive Seminarium i 1972 og blev derefter ansat ved Egeris Skole, Skive, frem til 1973, hvorefter hun kom til Vroue Skole. I 1976 blev hun ansat ved Vestervang Skole i Viborg, hvor hun var ansat frem til valget til Folketinget i 1994.

Den politiske karriere begyndte i 1975, hvor hun blev medlem af bestyrelsen for SF i Skive. I 1977 blev hun opstillet som Morsøkredsens folketingskandidat, og året efter var hun amtsrådskandidat og blev valgt til Viborg Amtsråd. Først i 1987 blev hun atter folketingskandidat, denne gang i Viborgkredsen. I 1989 opgav hun imidlertid kandidaturet, men blev opstillet igen i 1991 i Århus Sydkredsen, der gav hende valg i 1994 og 1998. Hun udtrådte af amtsrådet i 1994, da SF ikke tillader dobbeltmandater. I Folketinget var hun bl.a. medlem af ledelsen for SF's folketingsgruppe 1994-1996, ligesom hun var partiets ordfører indenfor energipolitik og kommunalpolitik.

Kilder og eksterne henvisninger 
 Anni Svanholts biografi på Folketingets hjemmeside

Amtsrådsmedlemmer fra SF
Folketingsmedlemmer i 1990'erne
Folketingsmedlemmer i 2000'erne
Tidligere folketingsmedlemmer fra SF
West Autobahn

West Autobahn (eller Westautobahn) er en betegnelse for motorvej A1 i Østrig, der forløber fra Wien over Linz til den tyske grænse vest for Salzburg, hvor den forbindes til den tyske motorvej A8. Motorvejen indgår i europavejsnettet med numrene E55 og E60.

Motorvejen var den første i Østrig, og den indgik i den samlede plan for motorvejsnettet i Nazityskland. Det første spadestik blev taget ved Salzburg den 7. april 1938 knap en måned efter Østrigs Anschluss til det tyske rige under overværelse af Adolf Hitler. Den 13. september samme år åbnede den første delstrækning af motorvejen. 

I 1942 blev yderligere bygning af den da 16,2 km lange motorvej indstillet. På grund af uenighed mellem efterkrigstidens besættelsesmagter blev den videre bygning først påbegyndt efter den Østrigske Statstraktat i 1955. De sidste dele af motorvejen blev færdigbygget i 1970'erne.

Motorvejen er den vigtigste vest-øst-forbindelse i Østrig, og dele af vejen udbygges af ASFiNAG til en seks-sporet motorvej, hvor den første del åbnede den 7. oktober 2005. Det 20 km lange stykke blev bygget indenfor 23 måneder.

Veje i Østrig
Europaveje
Opelika

Opelika er en amerikansk by og administrativt centrum for det amerikanske county Lee County i staten Alabama. Byen har  indbyggere.

Referencer

Ekstern henvisning 

 Opelikas hjemmeside (engelsk) 

Byer i Alabama
Dobbeltmandat

Et dobbeltmandat indebærer, at en politiker er valgt til to folkevalgte forsamlinger på samme tid, for eksempel byråd/regionsråd (tidligere amtsråd) og Folketinget.

I Danmark tillades dobbeltmandater ikke af Enhedslisten, SF og Socialdemokraterne, mens Radikale Venstre, Liberal Alliance, Venstre, Konservative, Nye Borgerlige og Dansk Folkeparti accepterer dem og  har alle politikere der har dobbeltmandater. Dobbeltmandater gøres ofte til genstand for kritik i den offentlige debat, bl.a. fordi politikerne også oppebærer vederlag fra begge mandater, mens det undertiden betvivles at de er i stand til at varetage begge hverv ordentligt.

Danske politikere med dobbeltmandat
 Se :Kategori:Politikere fra Danmark med dobbeltmandat

Eksterne kilder og henvisninger
Hver syvende folketingspolitiker på dobbeltarbejde  3. oktober 2011  ugebreveta4.dk 

Danmarks politik
Roche lobe

En Roche lobe er det rumfang omkring en stjerne i et dobbeltstjernesystem eller et flerstjernesystem, hvor stof indenfor Roche loben er bundet af gravitationens virkning fra den stjerne, som er nærmest stoffet.

I forbindelse med overførsel af masse mellem stjerner med kort indbyrdes afstand, er en Roche lobe et omtrentligt dråbeformet rumfang omkring – typisk en opsvulmet – stjerne i et dobbeltstjerne- eller et flerstjernesystem. Den er nogenlunde sfærisk i retning bort fra ledsagestjernen, men på grund af gensidig tiltrækning tilspidset i retning mod denne.

Hvis en stjerne overskrider sin Roche lobe, kan stof fra denne stjerne falde på ledsagestjernen, via en opsamlingsskive (engelsk: Accretion disk). For at dette kan ske, skal de to stjerner være så tæt på hinanden, at afstanden mellem dem højst er 1,22 gange den største stjernes diameter.

Stof kan overføres fra den stjerne, som har overskredet sin Roche lobe, til ledsagestjernen, hvis den overskridende stjerne udfylder sin Roche-grænse, og hvis spidsen af denne Roche-grænse passerer ud over Lagrange-punkt 1.

Kilder 
Bradley W. Carroll & Dale A. Ostlie: Modern Astrophysics, Pearson Education Inc., 2006/2007,  (International Edition)

Topologiske begreber i astronomi
Astrofysik
Fagudtryk
Brenner Autobahn

Brenner Autobahn er en betegnelse for motorvej A13 i Østrig, der forløber fra Innsbruck (hvor den er forbundet med A12) over Brennerpasset til den italienske grænse, hvor den forbindes til den italienske motorvej A22. Motorvejen indgår i europavejsnettet med nummer E45.

Motorvejen blev bygget i 1960'erne og var en af de første bjergmotorveje i verden. Det var en stor teknisk bedrift at føre motorvejen over det 1.350 meter høje bjergpas Brenner, der danner grænsen mellem Østrig og Italien. Motorvejen er på en stor del af strækningen udført med krybespor, når stigningerne kommer over 3 %.

ASFiNAG opkræver en særlig benyttelsesafgift på 8 Euro for kørsel på delstrækningen over Brenner.

De største broer på Brenner Autobahn er:

 Europabrücke (815 m lang). Den næsthøjeste bro i Europa (190 moh)
 Luegbrücke (1.804 m lang).
 Gschnitztalbrücke (674 m lang)

Veje i Østrig
Europaveje
Zeeman-effekten

Normal Zeeman-effekt forårsager, at der i lys som udsendes fra en stjerne med selv et svagt magnetfelt, sker en opsplitning af velkendte spektrallinier i 3, hvoraf den ene har sin normale bølgelængde(λ), og de to andre spektrallinier er forskudt til positioner på hver sin side af, og med lige stor afstand fra, spektralliniens normale bølgelængde.

Der findes en anden form for Zeeman-effekt, den "unormale Zeeman-effekt", som forårsages af synkrotronstråling.

Beregning af Normal Zeeman-effekt 

Linieforskydningen beregnes som: δλL = ± 7,9*(λ(Å) / 4101)² (B/1.000.000) Å

Eksempel: (B = 25.000 Gauss; λ = 4861 Å)
δλL = ± 7,9*(4861/4101)² (25.000/1.000.000) Å
δλL = ± 0,2775 Å, dvs. en indbyrdes afstand mellem de to Zeeman-forskudte spektrallinier på 0,555 Å

Følgelig kan man omvendt beregne den maximale (magnetfeltstyrke) for en stjerne.

Eksempel: (λ = 4861 Å og afstanden mellem de yderste linjer = 0,555 Å) – man bruger de yderste, forskudte linjer fordi det giver større præcision
B ≈ ((1.000.000 * δλL) / (2 * 7,9 * (λ / 4101)²) Gauss
B ≈ ((1.000.000 * 0,2775) / (15,8 * (4861 / 4101)²) Gauss
B ≈ 25.000 Gauss.
(Konstanten 7,9 i divisor i beregning af feltstyrken er ganget med 2 ( = 15,8), fordi Zeeman-effekten er ± (dvs. linjer er forskudt både + δλ og – δλ)).

Se også 
 Minkowskibånd - ved ekstremt stærke magnetfelter.

Note 
 I virkelige målinger og beregninger er præcisionen bestemt af spektrallinieopløsningen.

Astronomi
Astrofysik
Magnetisme
Elektromagnetisk stråling
Kvantemekanik
Minkowskibånd

Minkowskibånd er betegnelsen for det fænomen, at et ekstremt kraftigt magnetfelt påvirker brintatomer så voldsomt, at velkendte spektrallinier forskydes til positioner fjernt fra deres normale bølgelængde i lys som udsendes fra en stjerne.

Se også 
 Normal Zeeman-effekt

Universet
Astronomi
Astrofysik
Magnetisme
Elektromagnetisk stråling
Fysiske fænomener
Michael Brabrand

Michael Nielsen Brabrand (1755 – 1828) var en dansk te- og porcelænshandler i København, der kom på kant med regeringen i 1793.

Familieforhold 
Michael Brabrand kom fra en fattig familie, som havde taget navn efter byen Brabrand. Som 11-årig rejste han hjemmefra og kom i lære hos en købmand i Kalundborg, hvor han klarede sig godt. Da han var 18 år gammel, flyttede han til København, hvor han fik succes som handlende og købte en ejendom i Gammel Mønt. Han giftede sig med pigen Louise.

Kontrovers med myndighederne 
Brabrand blev i 1793 sat i fængsel som følge af en række anklager, heriblandt for at have været med til at købe falske vidner i en sag. I forbindelse med arrestationen opstod der tumulter i byen, hvilket han også blev sigtet for at have startet. I fængslet skrev han et flyveskrift, som udsendtes med titlen Den mishandlede danske Borgers Appellation til det danske Folk (1793). Derudover udkom skriftet Til Publicum under hans hustrus navn, og disse udgivelser var med til at skabe sympati for ham i den københavnske befolkning.

Under retssagen mod ham fremførte han "skammelige og ærerørige Angreb paa Dommerne, endog for Retten". Han endte med at blive isolationsfængslet i fire år, hvorefter han i februar 1797 blev fradømt sin ære. Det følgende år blev han efter yderligere isolationsfængsling skærpet ved højesteretsdom til, at han skulle landsforvises. Han rejste derpå til Lübeck, hvorfra han gentagne gange bad de danske myndigheder om at måtte vende tilbage. Hans hustru og syv børn (Louise mistede desuden under sin graviditet et barn, mens retssagen pågik) blev i København, og Louise blev sindssyg og havnede på Frederiks Hospital.

Det lykkedes for Brabrand at etablere sig som købmand i Lübeck, og på et tidspunkt blev han frikendt for flere af de anklagepunkter, som oprindeligt blev rettet mod ham, men anklagerne om at have talt ilde om regeringen samt for at modsætte sig anholdelse stod fast.

Eftermæle 
I 2012 udgav historikeren Ulrik Langen bogen Det sorteste hjerte om Brabrand og hans oprør mod enevældet.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Dansk biografisk lexikon, bind II
 Bent Blüdnikow, "Folkelig uro i København 1789-1820", s. 1-54 in:  Fortid og nutid, Bind XXXIII, Hefte 1, 1986.
 Ulrik Langen, Det sorteste hjerte: Historien om et dybt fald i enevældens København, København: Politikens Forlag 2012. 
 Henrik Stevnsborg & John Christensen, Den mishandlede danske borger in: s. 4-12 Siden Saxo, nr. 1, 3. årgang, 1986.
 Procedure for Højesteret mod Michael Brabrand (1799) findes online tilgængeligt på rex.kb.dk

Danskere i 1700-tallet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer i oplysningstiden
Begivenheder i 1793
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Købmænd fra Danmark
Debattører fra Danmark
Personer fra København
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Hans Holm

Hans Wolrathsen Holm (født 31. oktober 1749) var en dansk politisk flyveskriftforfatter og kancelliråd fra sidste halvdel af 1700-tallet.

Hans Holm, der var født i Odense, hvor hans fader, Wolrad Holm (død 1765), var borgmester, levede først som prokurator på Langeland og bosatte sig siden i København. Han fik i 1783 kancelliråds titel; men efter at han 1786 havde udgivet et lidet betydeligt skrift om embedsvæsenet, kom han til sin ulykke ind i en farlig skribentvirksomhed.

Der faldt en stærk mistanke på ham for at stå i ledtog med porcelænshandler Michael Brabrand, der 1793 blev sat under tiltale på grund af et flyveskrift imod regeringen.

Hans Holm gjaldt for at være forfatter til en pjece: Til Publikum fra Louise Brabrand, der udkom efter den nysnævnte porcellænshandlers fængsling, og han blev selv sat fast. Sagen imod ham trak ud år efter år, og han virkede selv efterhånden dertil ved fra sit fængsel at udgive en række lidenskabelige flyveskrifter, rettede imod regeringsautoriteterne.

Naturligvis blev disse skrifter trukket ind under hans sag. Ved en kommissionsdom af 4. januar 1799 blev han dømt til at miste ære og gods; men sagen blev indstævnet for Højesteret. Selv nu fortsatte han stedse hidsigere sin ubesindige forfattervirksomhed.

Han erklærede i et af sine småskrifter, at han ville indstævne kancelliet og Højesteret for landets øverste domstol. Kronprinsen blev så forbitret over dette skriblervæsen, at han spurgte kancelliet, om det ikke kunne hindres, da Holms sag ellers aldrig ville komme til ende. Dette skete dog, da højesteret 18. december 1799 dømte ham til foruden at have forbrudt ære og boslod at forvises Kongens Riger og Lande. Han tog siden ophold i Tyskland, hvor han udgav flere skrifter, det sidste kendte er dateret 1806.

Holm nød kun liden almindelig agtelse; men hans sag vakte ikke ringe opsigt og gav de daværende oppositionsmænd, Jacob Just Gudenrath, Malthe Conrad Bruun og Peter Andreas Heiberg, stof til angreb på regeringen. Det er også blevet argumenteret for at Holm var medvirkende til at forhaste indførelsen af trykkefrihedsforordningen af 1799, men historikeren Edvard Holm skriver i sit værk om emnet af det snarere var på grund af udenlandsk pres, især fra den russiske zar.

Henvisninger

Litteratur 
 Ulrik Langen, Det sorteste hjerte: Historien om et dybt fald i enevældens København, København: Politikens Forlag 2012. 
 H. Hjorth-Nielsen, Danske Prokuratorer med kongelig Bevilling 1660-1869, Dansk Historisk Håndbogsforlag, 1977 (1935), s. 377-78. .
 Holger Ehrencron-Müller, Forfatterlexikon omfattende Danmark, Norge og Island indtil 1814

Eksterne henvisninger 
 Dansk biografisk lexikon, bind VII

Tjek fødsels- og dødsår
Begivenheder i 1793
Danskere i 1700-tallet
Personer i oplysningstiden
Personer fra Odense
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Debattører fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Prokuratorer fra Danmark
Brennerpasset

Brennerpasset er et bjergpas over Alperne på grænsen mellem Italien og Østrig, og det er et af Alpernes hovedpas. Det er det laveste (1.370 m.o.h.) og nemmeste af alpepassene og et af de få i Tyrol-regionen. Af denne grund har besiddelsen af passet altid været vital.

Passet er en vigtig nord-syd trafikforbindelse i Europa, og der er både motorvej (en del af E45), jernbane og hovedvej over Brennerpasset. Den første vej over passet blev bygget mellem 195 og 215 e.Kr. under den romerske kejser Septimius Severus. I middelalderen var Brennerpasset med 4.500 ton varetransport årligt det allervigtigste alpepas.

Mod slutningen af middelalderen forfaldt pasvejen imidlertid og blev reduceret til en mindre sti. Det var først under Maria Theresia af Østrig at passet på ny blev udbygget i 1777. Jernbanelinjen over Brennerpasset blev bygget i 1867. Med delingen af Tyrol efter 1. verdenskrig blev Brennerpasset grænse mellem Østrig og Italien.

Passet er opkaldt efter den italienske by Brennero, der ligger omtrent 10 km syd for passet.

Galleri

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 

Bjergpas i Østrig
Bjergpas i Italien
Bjergpas i Alperne
Jacob Just Gudenrath

Jacob Just Gudenrath (26. juni 1758 – 4. oktober 1825) var en dansk jurist, bladudgiver og forfatter.

Biografi 
Jacob Just Gudenrath fødtes i København. Hans forældre var præst i Børnehuset Schack Gudenrath (død 1758) og Frederikke (født Høvinghoff).

Gudenrath blev Student 1776, studerede først teologi, men forlod dette studium for retsvidenskabens skyld og blev juridisk kandidat 1784. Kort efter blev han ansat som sekretær ved det Kirurgiske Akademi og som lærer i humaniora ved samme.

I 1788 konkurrerede han med Christian Magdalus Thestrup Cold og Johan Frederik Vilhelm Schlegel om et juridisk professorat, men opnåede ikke dette embede. 1790 fratrådte han sit embede ved det Kirurgiske Akademi og beskæftigede sig derefter med litterære arbejder og med manuduktion til juridisk eksamen. Han stiftede blandt andet venskab med samfundsrevseren Niels Ditlev Riegels og tog mange af dennes idéer til sig.

I 1811 blev han indtil videre antagen til mod et honorar at holde private eksaminatorier og disputerøvelser i latin med jurister, og hermed vedblev han til sin død, 4. oktober 1825.

I 1798 ægtede han Frederikke Wilhelmine Meyner (født 1765 død 1836), datter af fabrikør J. T. Meyner.

Skriftlige arbejder 

Gudenrath deltog med iver i debatten om de spørgsmål, som bevægede tiden. Af samtidige roses han som en frimodig kæmper for sandhed og ret, og hans mange afhandlinger i forskellige
tidsskrifter vidner om, at denne dom ikke er urigtig. I forbindelse med retssagen mod P.A. Heiberg i 1790 for visen Vor Klub er dog en herlig Sag, udgav Gudenrath skriftet Betragtninger og Anmærkninger som veylede til de tvende Rescripters rette Forstand, hvoraf det ene er af 7de Octob. 1771, det andet af 20 Octob. 1773; foranledigede ved de Bevægelser som Herr Translateur Heybergs Sang med andre Litteraire Abeider skal kunne have foraarsaget, hvor han gennemgik de dagældende reskripter omkring trykkefriheden.

Men især efter at han var blevet besejret i konkurrencen af Cold, og navnlig efter at også Schlegel senere var blevet foretrukket for ham ved besættelsen af et juridisk professorat, udviklede han en vis bitterhed over for de bestående tilstande, der, tillige med hans glødende tyskerhad, gjorde hans kritik højst ensidig og nogle gange også uklar.

Også i hans betydeligste juridiske arbejder -- afhandlingerne i Statistisk, juridisk og litterarisk Bibliothek og i dette tidsskrifts af ham selv udgivne fortsættelse, Juridisk Bibliothek (1798-1825), om straffelovgivningen -- kan man finde eksempler på at hans mange i grunden træffende bemærkninger svækkes af hans overdrivelser og ensidigheder.

Eksterne henvisninger 

 Dansk biografisk lexikon, bind VI

Jurister fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Chefredaktører fra Danmark
Personer i oplysningstiden
Personer fra København
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Carl Gustaf Mannerheim

Baron Carl Gustaf Emil Mannerheim (født 4. juni 1867 i Askainen, Finland, død 27. januar 1951 i Lausanne, Schweiz) regnes for Finlands største officer og statsmand.

Mannerheim tilhørte en indflydelsesrig finlandssvensk adelsslægt, men blev som 14-årig forældreløs. Før Finlands selvstændighed havde han en omfattende militær karriere i den russiske hær og som opdagelsesrejsende i Sibirien. Han blev verdenskendt for sin sejrrige eller forsvarende indsats i Den finske borgerkrig (1918) og i Vinterkrigen (1939-1940) og Fortsættelseskrigen (1941-1945). Mannerheim er således den eneste i verdenshistorien, som har ledet tre krige mod Sovjetunionen uden at blive besejret. Han fungerede som finsk rigsforstander 1918-19, hvor han var en af hovedkræfterne bag den republikanske forfatning, og som landets præsident 1944-46. I Mellemkrigstiden udførte han et omfattende diplomatisk arbejde for anerkendelsen af Finlands selvstændighed og nordiske orientering; han var desuden formand for finsk Røde Kors og grundlægger af Mannerheims børnebeskyttelsesforbund. Mannerheim har som den eneste haft den militære rang marskal af Finland. Han tog i 1918 initiativ til stiftelsen af Frihedskorsets orden for militær indsats under borgerkrigen. Efter 2. verdenskrig tildelte han som præsident ordenen kollektivt til Finlands mødre. Mannerheims bekendtgørelse om dette hænger i alle Finlands kirker. Finlands højeste militære udmærkelse, Mannerheimsridderordenen, er opkaldt efter ham. Mannerheim modtog i 1919 den danske elefantorden.

Eksterne henvisninger 
 

Feltmarskaller fra Finland
Politikere fra Finland
Finlands præsidenter
Storkors af Dannebrog
Den Russiske Borgerkrig
Personer som er eller var forældreløse
Hyaderne

Hyaderne er en åben stjernehob i stjernebilledet Tyren (Taurus). Dens klareste stjerner ser ud, som om de er grupperet omkring den røde kæmpestjerne Aldebaran ("Tyrens øje"), som imidlertid ikke indgår i Hyaderne.

Hyaderne befinder sig ca. 46 parsec (150 lysår) fra Jorden og er dermed den næstnærmeste stjernehob.
Afstanden til stjernehobens centrum er af Hipparcos-satelliten målt til at være 151 lysår.

Stjernehobe i Mælkevejen
Åben stjernehob

En åben stjernehob er en samling stjerner, som er gravitationelt bundet til hinanden. Dvs. at de befinder sig i ret kort indbyrdes afstand og ikke blot ses i samme retning.

Stjernehobe
Lille Magellanske Sky

Den Lille Magellanske Sky (spansk: Pequeño Nube de Magallanes; engelsk: Small Magellanic Cloud eller SMC), også kendt under katalognummeret i NGC (New General Catalogue) som NGC 292, er en næsten oval dværggalakse i stjernebilledet Tucana (Peberfuglen). Afstanden fra Solen til den Lille Magellanske Skys midte er ca. 60.000 parsec, dvs. ca. 200.000 lysår.

Den kredser (vistnok) om vor egen galakse Mælkevejen og vil muligvis langsomt blive opslugt af denne. Vistnok og muligvis, fordi banens præcise form ikke er afklaret. Nogle observationer tyder på, at den har sit første møde med Mælkevejen, at dens bane er hyperbolsk og at SMC vil fortsætte sin rejse gennem universet bort fra Mælkevejen.

Stjernerne i den Lille Magellanske Sky har en meget lav  metallicitet i forhold til 3. generationsstjerner som Solen, nemlig Z = 0,002.

SMC ses tydeligt med det blotte øje på den sydlige himmelhalvkugle. Navnet har den fået, fordi den i udseende (om natten) minder meget om en ganske lille, almindelig sky, som de ses på daghimmelen.

Den Lille Magellanske Skys J2000 position er rektascension (RA) 0h 52m 36.00s deklination (DE) -72° 48' 00.0

Dens udstrækning er 319.1' x 205.1' og dens samlede tilsyneladende  visuelle lysstyrke (mV) er 2,30, mens dens overfladeklarhed er mV 14,0.

I en vinkelafstand af ca. 22° fra Den Lille Magellanske Sky findes Den Store Magellanske Sky.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Zoombart foto fra ESO

Den lokale galaksegruppe
Individuelle galakser