kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fakta

Fakta A/S var en dansk supermarkedskæde af discountbutikker, der var ejet af Coop Danmark. Kæden bestod af 370 butikker i Danmark (2019) og tre butikker i Sydslesvig/Tyskland (2022). I 2010 var kæden med en markedsandel på 22,9 procent af discount-dagligvaremarkedet den næststørste aktør på det danske marked, kun overgået af Netto.

I september 2022 annoncerede Coop at Fakta navnet ville blive nedlagt og skifte navn til Coop 365.

Historie 

Keld og Thorkild Droob startede sammen med John Hanssen Dansk Discount A/S i 1981, men allerede i 1982 ændredes navnet til Fakta. I 1987 bliver de 85 eksisterende Fakta-butikker solgt til FDB, det nuværende Coop Danmark.

I 2011 planlagde kæden at vokse til 450 butikker gennem de næste fire år.Dengang var Fakta flere år i træk den hurtigst voksende dagligvarekæde i Danmark. Omsætningen rundede i 2010 10 milliarder kroner. Pr. 24. januar 2013 bestod kæden af 400 butikker. 

Kæden havde fra grundlæggelsen hovedsæde i Vejle, men flyttede i 2011 til Coops hovedsæde i Albertslund.

Efter et dårligt regnskabsår i 2013 med et underskud på 113 millioner kroner, fik Fakta ny direktør. Niels Karstensen tiltrådte stillingen september 2013. Fakta kom ud af 2013 med et underskud på 113 millioner kroner mod et overskud på 197 millioner i 2012. Det skyltes blandt andet Faktas ekspansionstrategi, om at åbne 100 nye butikker. For at komme underskuddet til livs brugte Fakta 300 millioner, over 2015 og 2016, på at omstille de 444 Faktabutikker med nyt inventar og et helt nyt koncept. Med det nye koncept, bestræber Fakta sig på at blive “danmarks (måske) flinkeste discountbutik”.

I september 2022 meddelte Coop at fakta helt skulle afvikles inden december samme år. De fleste butikker vil dog blive videredrevet under det nye discountkoncept Coop 365discount.

Fakta Q 
En del af butikkerne var Fakta Q-butikker. Det var mindre, centralt beliggende butikker med begrænset sortiment. Blandt andet havde butikkerne ikke non food-tilbudsvarer, men større udvalg inden for convenience food. Der fandtes ligeledes Fakta Quick-butikker.

Geografisk dækning 

Fakta har butikker i følgende lande pr. 11. november 2014:

Faktas grænsebutikker 
I 2013 åbnede Fakta sine to første butikker syd for grænsen i Harreslev ved Flensborg og i Aventoft i Nordfrisland. I 2014 kom Sønder Løgum til.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Faktas Hjemmeside 
 Fakta Tyskland 

Supermarkedskæder i Danmark
Coop Danmark
Virksomheder i Vejle
Etableret i 1981
Gammeldansk

Gammeldansk (forkortet glda.) eller middeldansk er en betegnelse for den middelalderlige fase af det danske sprog.
Normalt sættes perioden til fra cirka år 1100 hvor latinske bogstaver afløser runer til cirka år 1500.

Gammeldansk deles op i en ældre og en yngre del. 
Skellet sættes gerne ved ca. 1350.
Sproget i den foregående periode kaldes olddansk.
Perioden efter gammeldansk betegnes ældre nydansk.

Hvor nordboernes sprog i vikingetiden ikke havde de store sproglige forskelle, er det i middelalderen, at danske skriftsprogsnormer begynder at skille sig ud fra de andre nordiske sprog. 

I den gammeldanske periode gennemløber dansk en mere rivende udvikling end på noget andet tidspunkt i sin historie.

Forandringer 
På det lydlige område gennemgår middeldansk klusilsvækkelsen, hvor /p t k/ bliver til hhv. /b d g/, og /b d g/ til /v ð ɣ/, og infortissvækkelsen, som er en neutralisering af vokalerne i tryksvag stavelse (a, i, u > æ > e).

Morfologien ændrer sig også kraftigt, idet den gamle bøjning af substantiver og adjektiver i fire kasus forsvinder (bortset fra en række kasuslevn), og verbernes bøjning i person og tal bruges næsten ikke længere.

Værker på gammeldansk 
Der eksisterer få kilder for det danske sprog i periode fra år 1000 til 1250.
For ældre gammeldansk findes eksempler på gammeldansk i "lovskrifter, lægebøger, fragmentariske helgenlegender oversat fra latin".
For yngre gammeldansk findes "lovskrifter, retsdokumenter, breve, krøniker, opbyggelig litteratur, legendarier, lægebøger" og "romantisk digtning, dyrerim viser".
 
Eksempler på værker med gammeldansk er Lucidarius og Libellus De Arte Coquinaria.

Siden 1950'erne har Det Danske Sprog- og Litteraturselskab arbejdet med udarbejdelse af Gammeldansk Ordbog.
Arbejdet er per 2020 endnu uafsluttet, men den foreløbige ordbog er tilgængelig online fra https://gammeldanskordbog.dk/.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Gammeldansk Ordbog. En videnskabelig ordbog over middelalderens danske sprog. Den dækker perioden fra ca. 1100 til 1515. Bemærk at ordbogen stadig er under udvikling.

Dansk sprog
Olfert

Olfert har flere betydninger:
 Olfert (navn) – Et almindeligt drengenavn
 Olfert (handling) – Den handling, at trække et offers underbukser så langt op ad ryggen som muligt.
 Olfert (filmpris) – Y-movies filmpris der en gang årligt bliver uddelt til de bedste film lavet i KFUM og KFUK i Danmark.
Ethyl

Ethyl (gammelt dansk: ætyl) er radikalet eller molekyldelen -CH2CH3 hvor C er carbon, og H er hydrogen. Den forkortes undertiden Et. Se også alkyn.

Organisk kemi
Hill-sfære

Hill-sfæren er en kugle-formet, omtrentlig grænse for det område af rummet omkring et himmellegeme, hvori mindre himmellegemer eller rumfartøjer kan forblive i stabile omløbsbaner. Hill-sfærer er relevante for himmellegemer der selv kredser om et endnu større himmellegeme, f.eks. planeter i kredsløb om Solen; inden for deres respektive Hill-sfære kan de enkelte planeter have måner eller rumfartøjer i stabile kredsløb, uden fare for at tyngdepåvirkningen fra Solen trækker dem ud af deres baner om planeten.

Hill-sfæren er defineret af og opkaldt efter den amerikanske astronom George William Hill. Grænsen kaldes undertiden også for Roche-grænsen, efter den franske astronom Édouard Roche som beskrev samme grænse uafhængigt af Hill.

Hill-grænsen er en "øvre grænse"; numeriske simulationer synes at vise, at jo længere tid man forventer et stabilt kredsløb, jo mindre en del af det område, sfæren omfatter, kan man bruge. Først inden for halvdelen eller en tredjedel af den beregnede radius for Hill-sfæren kan man regne med at mindre himmellegemer kan forblive i permanente omløbsbaner.

Beregning 
Hill-sfærens radius  beregnes ud fra afstanden  mellem det himmellegeme sfæren omgiver, og det større legeme det kredser om, samt masserne  og  af de to legemer, efter denne formel:

Hill-sfæren og Lagrange-punkterne L1 og L2 
Det område som Hill-sfæren beskriver, er i virkeligheden ikke sfære- eller kugleformet. Dér hvor området er smallest, er langs linjen mellem de to himmellegemers massecentre; i denne retning afgrænses området af de to Lagrange-punkter L1 og L2.

Eksempler 
For Månen (7,348·1022 kg), der kredser om Jorden (5,972·1024 kg) i en middelafstand af 384 400 km, bliver Hill-sfærens radius 61 531 km, målt fra Månens centrum (eller 58 057 km fra måneoverfladen): Rumfartøjer eller små himmellegemer i kredsløb om Månen inden for denne afstand bliver ikke trukket ud af deres bane om månen på grund af Jordens tyngdepåvirkning.

Inden for vores solsystem har Neptun den største Hill-sfære med en radius på 116 millioner kilometer, primært i kraft af denne planets enorme afstand (cirka 4½ milliard kilometer) til Solen.

I den anden ende af skalaen findes småplaneten (66391) KW4, hvis bane skærer Merkurs bane; når (66391) KW4 er længst væk fra Solen, er dens Hill-sfære på 120 km, men dette tal skrumper til blot 22 km når den kommer nærmest Solen. Alligevel har denne lille planet kunnet "holde på" sin lille måne, kaldet S/2001 (66391) 1.

Omkring planeten Jupiter har man de senere år fundet talrige "nye" måner; den yderste kendte Jupitermåne, S/2003 J 2, har en afstand til Jupiter på indtil 36 millioner kilometer, men Jupiters Hill-sfære er 53 millioner kilometer, så der er teoretisk set "plads" til flere måner i større afstande fra Jupiter.

Himmelmekanik
Alfred Dreyfus

Alfred Dreyfus (født 9. oktober 1859, død 12. juli 1935) var en fransk officer, der var hovedpersonen i Dreyfus-affæren. Dreyfus var af jødisk afstamning.

Sagen 
Dreyfus blev arresteret den 15. oktober 1894 for spionage til fordel for Tyskland. Den 5. januar 1895 blev han i en hemmelig retssag dømt skyldig og forvist til Djævleøen udfor Guyana i Sydamerika. (Til den samme ø kom senere den franske forfatter Henri Charrière, som beskrev opholdet i bogen Papillon.) Det rygtedes snart, at Dreyfus var uskyldigt dømt, fordi det passede generalstaben at ramme en jøde. Kampen for genoptagelse af sagen kom til at engagere en hel verden.

13.januar 1898 stod Émile Zolas åbne brev "J'accuse" ("Jeg anklager") til den franske præsident Félix Faure på forsiden af Georges Clemenceaus avis L'Aurore. Her anklagede Zola hæren for bevidst at have udpeget Dreyfus fordi han var jøde, og for at have fabrikeret anklagerne mod ham. Kort tid forinden havde Zola offentliggjort en pamflet, hvor han advarede mod, at det kommende århundrede ville blive jødehadets århundrede, hvad han også fik ret i.  Dreyfus-sagen kom til at strække sig fra 1894 til 1904. 19. september 1899 blev krigsretsdommen tilsidesat, Dreyfus løsladt, og en ny sag berammet. Han blev imidlertid dømt igen, men fik amnesti. Dreyfus gik i gang med at samle nyt materiale, og i 1904 fik han sagen genoptaget. 12. juli 1904 faldt dommen: Alle beskyldninger mod ham blev kendt usande. Senere fik han fuld oprejsning og alle sine militære udmærkelser tilbage. Sagen splittede imidlertid Frankrig langt ind i nyere tid. Da den franske kollaboratør Philippe Pétain blev arresteret i 1944 for at have ledet den antisemitiske, katolske og reaktionære Vichy-regering, skal han have udtalt: "Dette er Dreyfus' hævn." 

Som fri mand var Dreyfus mindre idealistisk end dem, som havde kæmpet for hans sag. Da han blev bedt om at undertegne en appel for at frelse anarkisterne Sacco og Vanzettis liv,  blev han rasende. Han ville ikke have mere med den slags sager at gøre.

Dreyfus' forkæmpere 
Den senere statsminister Léon Blum var selv jøde og "dreyfusard" (). Ligesom Blum og Zola i Frankrig, talte Georg Brandes i Danmark Dreyfus' sag, ligeså den norske forfatter Bjørnstjerne Bjørnson, der den 21.januar 1898 fik sit støttebrev til Zola på L'Aurores forside, hvor han takkede Zola for at have "mandsmod og hjertelag", og fordømte den franske regering, som "maa være den skamløseste noget civilisered folk har". Knut Hamsun, som opholdt sig i Paris, mente derimod, at Zola kun var ude på at skaffe sig selv opmærksomhed; mens Edvard Grieg afslog at rejse til Paris, aflyste en række koncerter og modtog trusselbreve for sin støtte til Dreyfus.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 

Militærfolk fra Frankrig
Personer fra Mulhouse
Franskmænd i 1800-tallet
Franskmænd i 2000-tallet
Rubicon

(Rubico, på italiensk Rubicone) er et gammelt latinsk navn på en lille flod nord i det nuværende Norditalien. I romertiden løb floden ud i Adriaterhavet mellem Ariminum og Caesena. Man er ikke sikker på, hvilken flod der egentlig er tale om, men det formodes at være den nuværende Pisciatello, mens det nedre løb er skiftet flere gange.

Historisk 
Floden var vigtig, fordi det efter romersk lov var forbudt for en hærfører at krydse floden med sin hær fra nord. 

Floden markerede grænsen mellem den romerske provins Gallia Cisalpina i nord og det romerske kerneområde i syd. Loven havde således til formål at sikre den romerske republik mod militære trusler fra egne styrker. 

Hærføreren Gaius Julius Cæsar gik over floden Rubicon i år 49 f.Kr. Hændelsen skal have fundet sted den 10. januar efter romersk kalender. Cæsar forfulgte Gnæus Pompejus Magnus med sin hær, men brød dermed romersk lov. Således var en militær konflikt med det romerske senat ikke til at undgå. 

Ifølge Sueton sagde Cæsar "jacta est alea" (terningen er kastet) da han havde taget beslutning om at krydse floden.

Elverhøj 
I det danske skuespil Elverhøj af Johan Ludvig Heiberg (fra 1828) lader denne kong Christian 4. gå over Tryggevælde Å, hvorved han overskrider grænsen til Stevns Herred, hvor Ellekongen ifølge folketroen har sit rige og ikke tåler andre konger. Derfor siger kongen:
"Vel er jeg ikke Cæsar, og disse bølger ikke Rubicon, men dog jeg siger: Jacta est alea"

Eksterne henvisninger 

Romerriget
Floder i Italien
François Truffaut

François Toland Truffaut (født 6. februar 1932, død 21. oktober 1984), var en fransk filminstruktør. 

Han begyndte som filmkritiker ved Les Cahiers du Cinema og blev som filminstruktør en repræsentant for den franske "nye bølge" og fænomenet auteur.
Om Truffauts film Jules og Jim har Nils Malmros sagt: 
 Denne film var min åndelige vækkelse for filmmediet. Var det ikke for den, var jeg aldrig blevet filminstruktør. Jeg var 17-18 år gammel, da jeg så den første gang og var værgeløs over for dens blanding af forførelse og ironisk distance. Jeg har siden set filmen utallige gange, men bliver fortsat hensat i en blanding af ungdommelig forventning og melankolsk resignation. (Det Danske Filminstitut, ).

En række af Truffauts film er delvis selvbiografiske, hvor han selv er repræsenteret som figuren Antoine Doinel, spillet af Jean-Pierre Léaud. Det gælder navnlig debutfilmen Ung Flugt, hvor Jean-Pierre Leaud endnu er en dreng og figuren Antoine Doinels barndom fortælles.

Truffauts film har tre gange modtaget den danske Bodilprisen for bedste ikke-amerikanske film (1960: Ung flugt, 1963: Jules og Jim og 1965: Silkehud)

Filmografi (i udvalg) 
 Une visite (1954)
 Lømlerne (Les mistons) (1957)
 Une histoire d'eau (1958)
 Ung flugt (Les quatre cents coups) (1959)
 Skyd på pianisten (Tirez sur le pianiste) - (1960)
 Jules og Jim (Jules et Jim) (1961)
 De unge elskende (L'amour à vingt ans, oprindeligt Antoine et Colette) (1962)
 Silkehud (La peau douce) (1964)
 Fahrenheit 451 (1966)
 Bruden var i sort (La mariée etait en noir) (1967)
 Stjålne kys (Baisers volés) (1968)
 Den falske brud (La sirène du Mississippi) (1969)
 Den vilde dreng (L'enfant sauvage) (1970)
 Elsker - elsker ikke (Domicile conjugal) (1970)
 Hjerter tre - (Les deux anglaises et le continent) (1971)
 En dejlig pige som mig (Une belle fille comme moi) (1972)
 Den amerikanske nat (La nuit américaine) (1973)
 I kærlighedens lænker (L'histoire d'Adèle) (1975)
 Lommepenge (L'argent de poche) (1976)
 Manden der elskede kvinder (L'homme qui amait les femmes) (1977)
 Det grønne værelse (La chambre verte) (1978)
 Kærlighed på flugt (L'amour en fuite) (1979)
 Den sidste metro (Le dernier metro) (1980)
 Kvinden overfor (La femme d'à coté) (1981)
 I al fortrolighed (Vivement dimanche'') (1982

Noter

Eksterne henvisninger 
 

 

Filminstruktører fra Frankrig
César for bedste instruktør
Dreyfus-affæren

Dreyfus-affæren drejede sig om den franske officer Alfred Dreyfus, som var af jødisk herkomst. Sagen delte det franske samfund i slutningen af 1800-tallet og viste sig at være justitsmord.

Dreyfus blev den 15. oktober 1894 arresteret for spionage. Han blev den 22. december 1894 dømt til livsvarigt fængsel på Djævleøen ud for Fransk Guyana i Sydamerika. 

Beviset var en ikke-underskrevet følgeskrivelse med militære hemmeligheder angiveligt skrevet af Dreyfus. Dommen fandt i første omgang støtte i befolkningen. Men da der fortsat strømmede hemmelige oplysninger til Tyskland, voksede viljen til at rense Dreyfus.

På mange måder stod kampen om Dreyfus mellem venstrefløjen, som støttede republikken, og de konservative. Dreyfus' modstandere var til en vis grad antisemitter, som var bekymrede for at jødiske finansfyrster fik for stor magt i det franske samfund.

Allerede i juli 1895 opdagede oberstløjtnant Picquart, at det var en major Esterhazy, der havde skrevet de fatale følgeskrivelser; men krigsministeren og generalstaben modsatte sig, at der blev indledt en ny undersøgelse. I september 1896 kom det frem, at Dreyfus var blevet dømt på aktstykker, der hverken havde været forelagt ham eller hans forsvarer, men kun krigsrettens medlemmer. En følgeskrivelse blev nogle måneder senere affotograferet og trykt i et pariserblad, og 11 af Europas mest ansete skrifteksperter erklærede, at Dreyfus ikke havde skrevet den. Offentliggørelsen foranledigede, at mistanken på ny blev rettet mod major Esterhazy, og han blev stillet for retten, men frikendt 11. januar 1898 efter en mere end skandaløs proces.

Takket være bl.a. forfatteren Émile Zolas avisartikel "J'accuse" (Jeg anklager), der stod i avisen L'Aurore den 13. januar 1898, blev sagen genoptaget, og 3. juni 1899 blev krigsretsdommen underkendt og en ny sag berammet. Dreyfus blev dømt igen, men fik amnesti.

Dreyfus gik i gang med at samle nyt materiale, og i 1904 fik han sagen genoptaget, og 12. juli 1904 faldt dommen. Den lød, at alle de beskyldninger, der var rejst mod Dreyfus, var usande. Dommen fra Rennes blev dermed annulleret. Dreyfus blev genindsat i hæren, udnævnt til major og fik Æreslegionens Ridderkors som kompensation for 10 års vanære og pinsler.

Edouard Drumont var en fransk antisemit. Hans bog La France Juive (Det jødiske Frankrig) angreb jødernes rolle i Frankrig og agiterede for at lukke dem ude fra samfundet. Hans avis «La Libre Parole» havde samme synspunkt. 

Drumont fik mange tilhængere og havde sit højdepunkt under dreyfussagen og var en af Dreyfus' mest højlydte modstandere.

I marts 2013 frigav det franske forsvars historiske afdeling (Service Historique de la Defense, SDH) alle også tidligere hemmeligholdte dokumenter om Dreyfus-affæren. De er frit tilgængelige på Internettet.

Kilder  

 Salmonsens Leksikon  på Projekt Runeberg

Frankrigs historie
Trekanter

Trekanter (Threesome) er en dansk/amerikansk spillefilm fra 1969 instrueret af Brandon Chase (under pseudonymet Lee Beale) efter manuskript af Kenneth Pressman.

Filmen var formelt den første film, der blev optaget i Danmark efter voksencensurens og pornografilovgivningens ophævelse i 1969. Den blev vist i Danmark ved en lukket forestilling i 1969, men fik først offentlig dansk premiere i 1973. Flere af de danske medvirkende hævdede at de var blevet lovet, at filmen ikke ville blive vist i Danmark. Filmen rummer en del nøgenscener, men ingen explicit sex.

Handling 
Om en modekonges hustru, der forelsker sig i en af mandens mannequiner. Først vil hun ikke vedkende sig sine lesbiske tilbøjeligheder, men efter at være blevet voldtaget af en racerkører og efter ophold på en psykiatrisk klinik har hun lettere ved det.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Film fra Danmark (administrationskategori)
Dramafilm fra USA
Spillefilm fra Danmark
Danske film fra 1969
Dramafilm fra Danmark
Amerikanske film fra 1969
Rombe

En rombe (ses undertiden stavet rhombe) er et parallelogram, hvor alle fire sider har samme længde. Det gælder, at to modstående sider er parallelle.

De modstående vinkler er lige store og diagonalerne er normale (vinkelrette) i forhold til hinanden.

Arealet af en rombe kan regnes sådan ud:

Hvor d1 og d2 er de 2 diagonaler.

eller:

A= grundlinje x højde.

Se også 
 Hvis alle vinkler er rette kaldes romben et kvadrat
 Romben er et specialtilfælde af et parallelogram og et trapez
 Rektangel
 Cirkel
 Ellipse
 Kasse

Firkanter
Lonnie Devantier

Lonnie Høgh Devantier Askou Kjer, kendt som Lonnie Devantier, (født 28. november 1972) er en dansk sanger og sangskriver, der vandt Dansk Melodi Grand Prix 1990 med sangen "Hallo Hallo". Hun er datter af musiker Egon Kjer (Keld og The Donkeys) og Gurli Kjer. Lonnie Kjer er uddannet med hovedfaget rytmisk sang fra Rytmisk Musikkonservatorium.

Hun deltog i Eurovisionens Melodi Grand Prix samme år i Zagreb i det daværende Jugoslavien (nu Kroatien), hvor hun opnåede en 8. plads. I 1991 udgav hun sit debutalbum ved navn "Nu er det min tur". Ivan Pedersen og Søren Jacobsen skrev titelmelodien og sangen "Rejsen til verdens ende". Albummet indeholder desuden sangen "Hvor gemmer du drømmene nu", som Celine Dion synger en engelsk version af på albummet Unison.

I dag arbejder Lonnie både som sangerinde og sangskriver, og skriver blandt andet sange til Sanne Salomonsen. I 2009 udsendte hun i samarbejde med Stefan Mørk albummet "13 Songs". Samarbejdet har siden udviklet sig til bandet Dark & Dear.

Siden grand prix-sejren i 1990 har Lonnie deltaget en enkelt gang til. Denne gang som sangskriver i dansk melodi grand prix 2006 med sangen Grib Mig sunget af Trine Jepsen og Christian Bach.

Eksterne henvisninger 
 
 Lonnie Kjers grand prix sang fra 2006
 Dark & Dears hjemmeside 

Sangere fra Danmark
Sangskrivere fra Danmark
Vindere af Dansk Melodi Grand Prix
Deltagere ved Eurovision Song Contest 1990
Danmarks Eurovision Song Contest-deltagere
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Dyrestemme

En del dyrestemmer omtales som sang.

Mennesker er ikke de eneste der frembringer musikalske lyde. 
 Fuglesang indenfor en bestemt art varierer ofte ganske lidt over et bestemt tema – de fleste kender f.eks. gulspurvens "melodi" med "teksten": en- to- tre- fir'- fem- seks- syyyyv. 
 Hvalerne specielt pukkelhvalhannen er kendt for sin melodiske sang, der fungerer som langdistancekommunikation med andre pukkelhvaler. Pukkelhvalens sang er meget kompleks, men den indeholder også variationer over specielle temaer. 
 Også insekter som fx cikader og græshopper frembringer lyde med helt sammenlignelige funktioner (Hvilket enhver der har færdedes en varm sommeraften i sydeuropa ved med sikkerhed).
 Man kan også argumentere for at nogle dyr bruger "instrumenter", f.eks. den store flagspætte, der med sin rytmiske trommehvirvel på træstammer om foråret signalerer at dette territorium hermed er taget. 

En helt afgørende forskel mellem menneskets musik og dyrenes musikalske lyde er, at mennesket frembringer musik med formålet at skabe kunst i en eller anden form, mens dyrenes musikalske lyde er forprogrammeret, bestemt af dyrets instinkt og forældrenes undervisning. Dyrenes musikalske lyde fungerer udelukkende som en nødvendig kommunikation mellem individer. Men nogle dyr f.eks. solsorten benytter sig dog af en vis form for kunstnerisk frihed, hvor hvert individ varierer en smule over sangens tema og lader sig inspirere af de nære omgivelsers lyde og dermed udvikler et individuelt præg til den stiliserede solsortesang. Derfor findes også egnsspecifikke solsorte-sang-dialekter. 

Som alle musikere må solsortene øve sig for at "spille rent". I det tidligere forår, hvor fuglene begynder at synge igen kan man høre besynderlige ufærdige variationer af solsortesangen. Her synges ofte forkert mens sangen langsomt indøves til en ny sæson,. Når parringssæsonen endelig starter er den store koncert klar til at blive afholdt igen.

Se også 
 Dyrelyde
 Fuglesang

Stemme
Med kærlig hilsen

Med kærlig hilsen er en dansk film fra 1971, instrueret og skrevet af Gabriel Axel.

Medvirkende
Buster Larsen
Birte Tove
Gabriel Axel
Grethe Holmer
Birgit Brüel
Jørgen Kiil
Lis Adelvard
Bodil Miller
Hanne Winther-Jørgensen
Edward Fleming
Benny Hansen
Lily Broberg
Eddie Karnil
Lone Helmer
Gotha Andersen
Lizzie Corfixen
Annie Birgit Garde
Bent Christensen
Otto Brandenburg

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 1971
Film instrueret af Gabriel Axel
Dansksprogede film
Afskedens time

Afskedens time er en dansk film fra 1973, instrueret af Per Holst.

Handling 

Michael Jakobsen er en fornuftig mand med et godt job som kontorchef og en sød kone derhjemme. Men da han bliver fyret fra jobbet og holder det skjult fra konen, bliver det begyndelsen på en alvorlig ødelæggende nedtur. Da han i kraft af sin ekstra fritid får mistanke om, at hans kone er ham utro, slår det for alvor klik for den ellers så rolige og kontrollerede mand.

Medvirkende 
Ove Sprogøe som  Michael Jacobsen
Bibi Andersson som  Elsa, Jacobsens kone
Martin Sne som  Johannes, Jacobsens ældste søn
Charlotte Klæbel som  Jacobsens datter
Michael Petersen som Jacobsens yngste søn
Jørgen Kiil som  Direktør Petersen
Claus Nissen som  Nabo
Yvonne Ingdal som  Nabo
Jørgen Teytaud som  Psykolog
Peter Ronild som  Onkel Georg
Lene Vasegaard som  "Kaninpige"
Ulla Koppel som Sekretær
Chris Mærsk som  Kriminalassistent
Holger Vistisen som  Jacobsens kollega
Erik Feldtskov som  Frederiksen Jacobsens kollega
Lizzie Corfixen 
Calma Jensen
Henry Jessen

Eksterne henvisninger 
 

Thrillerfilm fra Danmark
Danske film fra 1973
Dansksprogede film