Dybdeterapi

Dybdeterapi eller dybdegående terapi (engelsk Depth Therapy eller Depth Psychotherapy) er ifølge den amerikanske psykologforening APA en samlebetegnelse for tilgange til psykoterapi, der fokuserer på at identificere og arbejde med ubevidste, bagvedliggende eller underliggende konflikter og erfaringer.  Der er således tale om terapiformer, der fokuserer på at fremme dybere forståelse og selvindsigt med henblik på at være varigt livsforandrende

Betegnelse og historie 
Begrebshistorisk kan begrebet dybdeterapi føres tilbage til betegnelsen dybdepsykologi, der stammer fra psykiateren Eugen Bleuler. Man skelner sommetider mellem dybdeterapi, der kigger på de underliggende grunde til psykiske lidelser, og overfladeterapi, som er indlæring af redskaber til problemløsning.  

Vigtige pionerer på området var Sigmund Freud, Carl Gustav Jung, Pierre Janet og Otto Rank, der har påvirket den nuværende brug af begrebet. Der findes mange moderne dybdeterapeutiske tilgange, der både kan være inspirerede af psykoanalyse, Carl Jung, Alfred Adler, transpersonlig psykologi, eksistentiel psykologi eller spirituel psykologi. Blandt nogle af de vigtige internationale dybdeterapitilgange er psykodynamisk psykoterapi, jungiansk terapi, eksistentiel terapi, adlersk terapi og transpersonlig psykoterapi. Disse tilgange kontrasteres sommetider med overfladeterapeutiske tilgange som kognitiv terapi, metakognitiv terapi, adfærdsterapi, ACT og narrativ terapi.

Grundtanke 
Grundtanken bag dybdeterapi er, at mennesket er påvirket af ubevidste eller dybereliggende faktorer, der må gøres bevidste eller klare for at forbedre klientens trivsel. Dybdeterapi dækker således over en kategori af psykoterapi, der udforsker underliggende tanker og følelser for at fremme selvbevidsthed og personlig vækst.    

Dybdeterapi retter sig dermed ikke kun mod at lindre symptomerne, men fokuserer på at forstå og ændre den underliggende lidelse . Formålet med det fokus er at skabe vedvarende forbedring af klientens situation, der er langtidsholdbar.  

Varigheden af ​​dybdeterapi er meget individuel og afhænger af faktorer som kompleksiteten af ​​klienternes problemer, deres terapeutiske mål og deres engagement i terapien. Dybdeterapi kan både være kortvarig og langvarig, hvilket også afhænger af tilgangen, da fx. psykoanalyse og jungiansk analyse generelt er mere langvarige end fx. eksistentiel terapi og gestaltterapi.

Hovedtyper 
Der findes forskellige typer af dybdeterapi, og hver af disse dybdeterapitilgange har deres egne unikke teknikker og perspektiver. De forskellige tilgange har dog alle sammen til formål at hjælpe individer med at få indsigt i deres indre verden og opnå personlig forandring eller forvandling. De vigtigste hovedtyper af dybdeterapi omfatter:

Psykoanalyse: 
Psykoanalysen er udviklet af Sigmund Freud, og denne tilgang dykker ned i det ubevidste sind for at afdække uløste konflikter, barndomsoplevelser og ubevidste motivationer.

Jungiansk terapi: 
Jungiansk terapi eller jungiansk analyse er baseret på på Carl Gustav Jungs arbejde og er forbundet med analytisk psykologi. Denne tilgang fokuserer på individuation og udforskningen af arketyper, drømme og det kollektive ubevidste.

Psykodynamisk terapi: 
Psykodynamisk psykoterapi er en mere moderne tilgang, der er påvirket af psykoanalyse. Den psykodynamiske terapi udforsker ubevidste påvirkninger på adfærd og sigter mod at forstå, hvordan tidligere erfaringer former nutiden.

Objektrelationsterapi: 
Denne tilgang undersøger, hvordan tidlige relationer med omsorgspersoner påvirker et individs relationer og selvopfattelse gennem hele livet.

Eksistentiel terapi: 
Eksistentiel terapi udforsker individets søgen efter mening, formål og autenticitet i deres liv, og tager ofte fat på eksistentielle bekymringer og udfordringer. Ikke alle tilgange til eksistentiel terapi er lige dybdegående. .

Gestaltterapi: 
Gestaltterapi fokuserer på nuet og hjælper klienter med at blive bevidste om deres tanker, følelser og adfærd, for at de kan opnå selvforståelse og personlig vækst.

Transaktionsanalyse: 
Transaktionsanalyse er udviklet af Eric Berne, og denne terapi udforsker forskellige egotilstande og sigter mod at hjælpe individer med at forstå deres kommunikationsmønstre og adfærd i relationer.

Adlersk terapi: 
Opkaldt efter Alfred Adler fokuserer denne terapi på at forstå et individs unikke livsstil, og hvordan det relaterer til dets følelse af tilhørsforhold, sociale interesse og personlige mål. Tilgangen understreger vigtigheden af ​​individets subjektive perspektiv og dets stræben efter selvforbedring og fællesskabsforbindelse.

Transpersonlig psykoterapi: 
Denne tilgang går ud over individets personlige oplevelser for at udforske åndelige, transcendente og mystiske aspekter af menneskelig bevidsthed. Den integrerer psykologiske og spirituelle dimensioner, og behandler ofte temaer som højere bevidsthedstilstande, topoplevelser og alt livs indbyrdes forbundne sammenhæng.

Litteratur 

 Azizi, Soudabeh. Depth Therapy: An Intimate Encounter with Self. Diss. Pacifica Graduate Institute, 2001. 
 Craig, Erik. "A brief overview of existential depth psychotherapy." The humanistic psychologist 36.3-4 (2008): 211-226. 
 Dræby, Anders (2022): “Resonans i eksistentiel supervision” - Tidsskrift for Psykoterapi, 1, pp. 16-21
 Dræby, Anders (2022): “Uskyldstabet som krise” - Tidsskrift for Psykoterapi, 2, pp. 18-23
 Edinger, Edward. "The vocation of depth psychotherapy." Psychological Perspectives 35.1 (1997): 8-22. 
 Freud, Sigmund (2004): "Psykoanalyse - samlede forelæsninger". Hans Reitzels Forlag
 Freud, Sigmund (2021): "Psykoanalysen i grundtræk". Hans Reitzels Forlag
 Grønkjær, Jytte (1999): Drømme og individuation, Hovedland
 Hawxwell, F. (2015). Dante’s Divine Comedy and modern depth therapy. Psychodynamic Practice, 21(1), 36-52
 Hostrup, Hanne (2009): "Gestaltterapi". Hans Reitzels Forlag.
 Jung, C.G. (1993): Den analytiske psykologis grundlag og praksis. Gyldendal.
 Kornbichler, Thomas: Die tiefenpsychologisch fundierte Psychotherapie: eine praktische Orientierungshilfe. Kreuz Verlag 2006.
 Lantz, James E., and Joseph F. Walsh. Short-term existential intervention in clinical practice. Chicago: Lyceum Books, 2007.
 Mansager, Erik et al (2021): Adlerian Depth Psychotherapy: Intersubjective and Relational Elements, The Journal of Individual Psychology, 77(3):286-304
 Skogemann, Pia (2021): “Drømme”. Tidsskrift for psykoterapi, 2, pp. 14-17
 Stein, Henry T. "Classical Adlerian Depth Psychotherapy." Theory & Practice: A Socratic approach to democratic living(2013): 1-297.
 Whitaker, Carl (2000): Hypnosis and family depth therapy. The Family Journal 8 (1), 7-13
 Wenar, C. (1963). Is Depth Therapy Appropriate for Parents? Merrill-Palmer Quarterly of Behavior and Development, 9(4), 317–320
 Zeuthen, Katrine & Judith Gammelgaard. “Overføring. Et flertydigt begreb”. I: Lamella. Tidsskrift for teoretisk psykoanalyse. 4(5), pp. 13-29.

Referencer 

PsykologiPsykoanalyse