kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Charlottes tryllespind (film fra 1973)

Charlottes tryllespind (Charlotte's Web) er en tegnefilm af Charles A. Nichols og Iwao Takamoto fra 1973. Den er baseret på børnebogen af af samme navn, fra 1952, af E. B. White. Ligesom bogen, handler tegnefilmen om en gris navn Wilbur der bliver reddet fra slagtning af en intelligent edderkop ved navn Charlotte, og blev lavet som en animeret musikalfilm af Hanna-Barbera Productions og Sagittarius Productions.

Filmen blev udgivet af Paramount Pictures i USA 1. Marts 1973. Det havde en pre-premiere i New York City 22. Februar 1973, og blev udgivet i Vesttyskland 30 Marts 1973, i Sverige 11 August og 25. August i Japan.

Filmen blev udgivet på video i Norge af Sellect video i begyndelsen af 1980-tallet under titlen Den syngende gris (dansk).

Sangenes tekster og musik er skrevet af Sherman Brothers, der tidligere har skrevet musik til familiefilm så som Junglebogen (1967) og Chitty Chitty Bang Bang (1968). I 1994 overraskede filmen markedet ved at blive den bedst sælgende titel det år, 21 år efter dens første præmiere. Ingen anden ikke-Disney musikal tegnefilm har nydt af et sådanne comeback i popularitet, hvilket gjorde at der blev lavet en efterfølger, Willys Store Eventyr - Grisen, der fik lov at leve 2, som Paramount udgav i USA den 18. marts 2003 (Universal udgav filmen internationalt), efterfulgt af en live-action filmversion af E. B. Whites originale historie, udgivet den 15. december 2006.

Stemmer

Dansk Stemmer

Soundtrack 
 "Chin Up"
 "I Can Talk!"
 "A Veritable Smorgasbord"
 "Zuckerman's Famous Pig"
 "We've Got Lots In Common"
 "Mother Earth and Father Time"
 "There Must Be Something More"
 "Deep In The Dark/Charlottes tryllespind"

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1973
Tegnefilm fra USA
Engelsksprogede film
Film baseret på bøger
Cornelis Van Niel

Cornelis Bernardus van Niel (født 4. november 1897 i Haarlem, død 10. marts 1985 i Carmel, Californien) var en nederlandsk mikrobiolog. Han igangsatte studiet af mikrobiologi i USA og gjorde afgørende opdagelser til forklaring af fotosyntesens kemi.

I 1923 giftede Cornelis van Niel sig med Christina van Hemert, han tog sin eksamen ved universitetet i Delft, og han blev assistent hos Albert Jan Kluyver, der havde åbnet specialet ”sammenlignende biokemi”. I 1928 skrev van Niel som Ph.D.-afhandling ('The Propionic Acid Bacteria'), og derefter rejste han til USA for at fortsætte sit arbejde ved Hopkins Marine Station under Stanford University.

Under studiet af purpur-svovlbakterier og grønne svovlbakterier kunne han som den første forsker vise, at fotosyntesen er en lysafhængig redoxproces, hvor brint fra et iltbart stof reducerer CO2 til organske forbindelser. Det kan udtrykkes sådan:
2 H2A + CO2 → 2A + CH2O + H2O

van Niels opdagelse forudsagde også, at H2O er brintdonoren i de grønne panters fotosyntese, hvor vand bliver iltet til O2. Den kemiske bruttoformel for fotosyntesen var en milepæl i forståelsen af fotosyntesens kemi. Den blev endeligt bekræftet af biokemikeren Robert Hill. 

Både Alan Campbell og Esther Zimmer Lederberg var betydningsfulde studerende under van Niel

I 1961 definerede van Niel i amarbejde med Roger Y. Stanier prokaryoter som celler, hvor kernematerialet ikke er omsluttet af en kernemembran, en definition, som stadig er gyldig. Han modtog den US-amerikanske ”National Medal of Science” i 1963.

Eksterne links 
 King-Thom Chung: Cornelis B. van Niel – Educator, Pioneer of General Microbiology

Noter 

Biologer fra Holland
Biologer fra USA
Mikrobiologer
Personer fra Haarlem
Nikotinamid-adenin-dinukleotidfosfat

Nikotinamid-adenin-dinukleotid-fosfat (NADP+ eller – i en ældre skrivemåde – trifosopyridin nukleotid (TPN)) bruges i flere stofskifteprocesser, som f.eks. i dannelsen af lipid og nukleinsyrer, der forudsætter NADPH som reducerende faktor. 

NADPH er den reducerede form af NADP+, og NADP+ er omvendt den oxiderede form af NADPH.

Hos planter 
I grønkornene bliver NADP reduceret af enzymet ferredoxin-NADP+ reduktase i det sidste trin af elektrontransportkæden i den lyskrævende fase af fotosyntesen. Det NADPH, der bliver dannet, bruges derpå som reducerende faktor i de biosyntetiske processer i Calvins cyklus (den ikke-lyskrævende del af fotosyntesen).

NADP-ionerne i fotosyntesen kan betragtes som molekyler, der ”trækker” brint-ioner med sig (i de lyskrævende cyklus'er), hvor efter de bliver brugt i den ikke-lyskrævende Calvins cyklus til at fremstille kulhydrater.

Hos dyr 
Den oxidative fase af pentose-fosfat-vejen er hovedkilden til NADPH i cellerne. 

NADPH udgør den reducerende faktor i de biosyntetiske processer og under de oxidation-reduktion forløb, der indgår i beskyttelsen mod giftigt ROS (reaktive oxygen species eller frie radikaler). 

NADPH bruges også i stofskiftesystemer som f.eks. lipidsyntese, kolesterolsyntese og fedtsyreomdannelser.

Stoffet er kilde til de reducerende dele af cytokrom 450, til hydroxylering af aromatiske stoffer, steroider, alkoholer og forskellige andre sekundære stofskifteprodukter.

Se også 
 Nikotinamidadenindinukleotid

Nukleotider
Coenzymer
Kemi
Emil Dyred

Emil Dyred (født 27. juli 1986 i Måle ved Kerteminde) er en dansk politiker, der er tidligere næstformand for Radikale Venstres landsforbund 2011-2015 og folketingskandidat i Odense Østkredsen og Svendborgkredsen 2010-2014. Han var landsformand for Radikal Ungdom fra 2008 til 2009.

Dyred blev i 2006 student fra Mulernes Legatskole i Odense og læste derefter på Københavns Universitet, hvor han i 2014 modtog en kandidatgrad i samfundsfag og historie.

Han bestred i en årrække tillidsposter i Radikal Ungdom og blev på landsmødet i oktober 2008 valgt som landsformand. Han efterfulgte Andreas Steenberg på posten. Dyred trak sig efter et år.

Emil Dyred har sideløbende været engageret i den internationale ungliberale sammenslutning IFLRY og har i den forbindelse blandt andet arbejdet med unge, menneskerettigheder og dialog i Libanon og Egypten.

Dyred blev i efteråret 2010 valgt som folketingskandidat for Radikale Venstre på Fyn. I april 2011 slog han favoritten Camilla Hersom og blev valgt til spidskandidat på opstillingsgeneralforsamlingen for Radikale Venstres vælgerforening i Odense.

Han var chef for udenrigsministeriets presseassistenter under klimakonferencen COP15 i 2009, har været højskolelærer på Grundtvigs Højskole og har siden 2012 arbejdet i Københavns Kommune, hvor han siden 2018 har været sekretariatschef i Socialforvaltningen.

Eksterne henvisninger 
 Emil Dyred  – Officiel hjemmeside

Personer fra Fyn
Formænd for Radikal Ungdom
Fotoautotrofi

Fotoautotrofe eller fototrofe (græsk: photo = ”lys” + auto = ”selv” + troph = ”næring”, dvs. ”lys-selvernærende”) er organismer (oftest planter), der har fotosyntese. Energi fra sollys og stof fra CO2 og vand bliver omdannet til organiske stoffer, der bruges i cellernes forskellige funktioner som f.eks. stofskifte og ånding. Ud fra et økologisk perspektiv skaber de næring til alle andre former for liv (bortset fra autotrofe organismer af typen kemotrofe). I landjordens miljøer er planterne den herskende variant, mens hav- og ferskvandsmiljøerne rummer en række af fototrofe organismer som f.eks. alger (herunder tangplanter), andre protister (f.eks. Euglena) og bakterier (som f.eks. cyanobakterier).

Fotoautotrofe organismer er altså selvforsynende (autotrof) ved hjælp af fotosyntese. Det hævdes somme tider, at en bestemt snegl i Centralafrika skulle mestre det kunststykke at æde planter uden at fordøje grønkornene. De bliver i stedet anbragt lige under dyrets hud, farver det grønt og skaffer det fotosyntese. Hvis denne snegl findes, er der altså tale om et fotoautotroft dyr, men ellers er det udelukkende planter, alger eller bakterier, som har denne livskilde.

Et af produkterne fra denne proces er stivelse, der kan brugs, når lysindstrålingen er for ringe til at dække organismens umiddelbare behov. Fotosyntetiserened bakterier bruger et stof, som kaldes bakterieklorofyl, og de lever i søer og damme, hvor de bruger brint fra svovlbrinte i stedet for vand til deres kemiske proces. (Bakterioklorofyl-farvestoffet opfanger lys fra den yderste del af det infrarøde og UV-spektret. Det er bølgelængder, som ligger uden for det normale klorofyls rækkevidde). Cyanobakterier lever i ferskvand, havvand, jord og som symbiosepartnere i lav, og de bruger en plantelignende fotosyntese.

En fotolitotrofisk autotrof er en autotrof organisme, som bruger lysenergi og en uorganisk elektronkilde i fotosyntesen (f.eks. H2O, H2, H2S), og CO2 som sin kulstofkilde. Eksempler findes også blandt planterne.

Flowchart

Se også 
 Autotrofi
 Kemoautotrofi
 Heterotrofi
 Kemoheterotrofi
 Fotoheterotrofi

Noter 

Fotosyntese
Biologi
USS Missouri (BB-63)

USS Missouri er et amerikansk slagskib i Iowa-klassen. Det var det sidste slagskib, som blev konstrueret af den amerikanske marine. 

Missouri deltog blandt andet under slaget om Iwo Jima og Okinawa.

Japans kapitulation ved 2. Verdenskrigs afslutning blev underskrevet på USS Missouri.

Efter afslutningen af 2. verdenskrig blev hun moderniseret og deltog i Koreakrigen, Vietnamkrigen og i Golfkrigen i 1991.

Skiber ligger i dag i Pearl Harbor som museumsskib.

Noter

Eksterne henvisninger 

Slagskibe fra 2. verdenskrig fra USA
Sankt Norbert

Sankt Norbert (ca. 1080 – 6. juni 1134) var en katolsk biskop, ærkebiskop og stifteren af præmonstratenserordenen.

Norbert blev født ind i en adelsslægt i byen Xanten, som ligger i det tyske Rheinland, omkring 1080. Hans far var greve af Gennep, men som yngre søn var det, da han ikke kunne arve faderens gods, nødvendigt for ham selv at tjene penge. Dette gjorde han ved at tage en underordnet stilling inden for kirken.

Omvendelsesberetning 

På trods af sin underordnede stilling levede Norbert en privilegeret og ubekymret tilværelse i de finere kredse. Han levede det gode liv og valgte altid at springe over, hvor gærdet var lavest. Dette ændrede sig dog, da han en dag kom ud for en hændelse, der gjorde, at han tog sit liv op til revidering. En dag, da han var ude at ride, slog et lyn ned for fødderne af hans hest, som stejlede og derved kastede sin rytter af som følge af det voldsomme chok, den havde fået.

Det var denne oplevelse til hest, der fik Norbert til at lægge sit liv om. Ligesom Paulus, der bliver omvendt på vej til Damaskus, blev Norbert også omvendt fra det liv, han hidtil havde levet. Han blev præsteviet i 1115 og forærede efterfølgende alt det, han ejede, til fattige. Norbert blev udnævnt til biskop af Magdeburg i 1126 og senere til ærkebiskop.

Helgenkåring 

Da Norbert døde i 1134, blev han stedt til hvile i Magdeburg. Ved hans grav fandt adskillige mirakler sted, og i 1582 blev Norbert helgenkåret af Pave Gregor 13. Da Magdeburg efter reformationen var faldet i protestanternes hænder, blev Sankt Norberts jordiske rester i 1627 flyttet til Strahov klostret i Prag.

Se også 
 Sct. Norberts Skole
 Sct. Norberts Kirke

Kilder og eksterne henvisninger 

 Catholic Encyclopedia

Helgener
Katolske munke
Tjek fødsels- og dødsår
Robert Walpole

Robert Walpole, 1. jarl af Orford (født 26. august 1676 i Norfolk, død 18. marts 1745 i City of Westminster) var en engelsk politiker, som var medlem af Underhuset for Whig-partiet fra 1701 til 1742. Robert Walpole anses som den første britiske premierminister, en post han tiltrådte den 4. april 1721 og fratrådte den 11. februar 1742.

Han søgte som premierminister at holde Storbritannien ude af krigeriske forviklinger for at øge handel og søfart. Han arbejdede derudover for et parlamentarisk styre.

Se også 
 Forfatteren Horace Walpole, hans søn
 Tiggeroperaen, et satire over – blandt andet – Walpoles fordærvede regering

Premierministre fra Storbritannien
Politikere fra England
Jarler fra Storbritannien
Kongelige favoritter
Ledere af Underhuset
Tjenestefolk

Tjenestefolk er en ældre fællesbetegnelse for ansatte i en eller anden form hos et herskab, i et (større) hjem/husholdning på landet, f.eks. på en gård eller i byen. De kan være mandlige eller kvindelige og ansat – fæstet – til at arbejde for arbejdsgiveren inden- eller udendørs. Betegnelsen kan bl.a. omfatte en kusk, tjener, tjenestepige, dreng, karl osv. Betegnelsen benyttes også om en hel gruppe af mennesker i et samfund, der har denne stilling, d.s.s. tyende. Forholdene for denne samfundsklasse var tidligere meget dårlig med underbetaling og udnyttelse, men ofte kunne der dog udvikle sig et nært forhold mellem herskab og tyende. Dronningen har for eksempel en selskabsdame eller en sekretær

Eksempler på typer af Tjenestefolk 
 Tyende
 Slave

Kvindelige Tjenestefolk 
 Amme giver småbørnene die.
 Guvernante passer børn.
 Husbestyrerinde laver alt det traditionelle kvindearbejde i en mands husholdning på fuld tid.
 Selskabsdame er ansat til at holde fruen med selskab.
 Kokkepige var ung kvindelig kok i en privat husholdning.
 Stuepige er en ung kvinde, der er ansat i en større husholdning med opgaver som rengøring, borddækning, servering og opvask.	
 Påklæderske er en kvinde, der er ansat til at hjælpe med påklædningen.

Mandlige Tjenestefolk 
 Kusk (Hestevogn) eller Chauffør (Bil)
 Hovmester, den øverste af tjeneste folkene.
 Butler, en personlig tjener.
 Kammertjener. Passer soveværelset og hjælper med tøjet.
 Marsk var oprindeligt kongens stalddreng.

Se også 
 Herskab og tjenestefolk (tv-serie om tjenestefolk)

Ekstern henvisning 

 Ordbog over det Danske Sprog

 

en:Servant
sv:Tjänstefolk
Litteraturkritikernes Lav

Litteraturkritikernes Lav er en dansk forening af litteraturkritikere, der har en fast tilknytning til dansk trykt eller elektronisk presse.

Det er foreningens formål "...at repræsentere danske litteraturkritikere og varetage deres interesser".

Lavets fornemste opgave er den årlige uddeling af de to litteraturpriser Kritikerprisen samt Georg Brandes-Prisen.

Kritikerprisen blev oprindelig indstiftet af Forlæggerforeningen i 1957, men udpegning af prismodtagere blev fra 1971 overdraget til Litteraturkritikernes Lav. Den årlige prismodtager findes efter en urafstemning blandt foreningens medlemmer. Prisen uddeles ifølge de nugældende regler "...for et værk, der er udkommet siden sidste prisuddeling og hvis litterære kvalitet, gør det fortjent til større offentlig opmærksomhed" og "...for et værk, der i sig selv eller som led i et forfatterskab gør sig fortjent til Kritikerprisen". 

Georg Brandes-Prisen er grundlagt af Lavet selv i 1969. Prisen uddeles af et særligt nedsat udvalg og gives "...til fremhævelse af et værk inden for dansk litteraturkritik og -forskning".

Eksterne links 
 Litteraturkritikernes Lav – officiel website

Foreninger fra Danmark
Litteraturpriser fra Danmark
Etableret i 1957
Våbenhvilen i Moskva

Våbenhvilen i Moskva blev indgået af Sovjetunionen, Storbritannien og Finland den 19. september 1944 som afslutning på fortsættelseskrigen. Våbenhvilen i Moskva må ikke forveksles med fredstraktaten i Moskva fra 1940, som afsluttede vinterkrigen mellem Finland og Sovjet. 
Den endelige fredsaftale mellem Finland og en del af De Allierede blev underskrevet i Paris i 1947.

Våbenhvilebetingelser 
Våbenhvilebetingelserne lignede de, der var blevet aftalt ved fredstraktaten i Moskva i 1940: Finland måtte afstå dele af Karelen og Salla foruden visse øer i Den Finske Bugt. Der ud over skulle Finland afgive Petsamo-området og udleje Porkkala til Sovjetunionen for en periode på 50 år (området blev tilbageleveret til Finland i 1956), ligesom Finland skulle betale 300 mio. $ (≈ 4 mia. $ i dag) i krigsskadeserstatning i form af varer til Sovjetunionen over seks år. Samtidigt skulle Finland afbryde forbindelserne med Nazi-Tyskland, opløse pro-Nazistiske politiske, militære og paramilitære organisationer, der var fjendtligt indstillet over for de allierede og tillade Finlands kommunistiske parti.

Våbenhvilen pålagde endvidere Finland at udvise alle tyske tropper fra sit territorium i løbet af 14 dage. Da tyskerne ikke forlod Finland inden fristens udløb, kom det til militær konfrontationer mellem finske og tyske tropper i Laplandskrigen.

Kilder 

Finlands historie
Fortsættelseskrigen
Begivenheder i 1944
Fredsaftaler
EM i ishockey 1996 (kvinder)

Europamesterskabet i ishockey for kvinder 1996 var det femte og hidtil sidste EM i ishockey for kvinder. Mesterskabet blev arrangeret af IIHF og tangerede deltagerrekorden på 14 nationer fra sidste EM. Mesterskabet blev afviklet i to niveauer: A-EM med deltagelse af seks hold blev spillet i Jaroslavl, Rusland den 23. – 29. marts 1996, mens de resterende otte hold spillede B-EM i Trnava og Piestany i Slovakiet i perioden 12. – 16. marts 1996.

For første gang blev EM-guldet ikke vundet af Finland, som denne gang overraskende måtte nøjes med bronzemedaljer efter nederlag til både Sverige og Rusland. I stedet blev mesterskabet vundet af Sverige, der indtil da var blevet nr. 2 fire gange i træk. Sølvmedaljerne blev vundet af værtsnationen Rusland, der var nyoprykkere fra B-gruppen, og andenpladsen var holdets bedste EM-placering indtil da.

De fem bedste hold fra A-EM kvalificerede sig til VM året efter, og eftersom IIHF herefter indførte flere niveauer ved VM med op- og nedrykning mellem niveauerne var det sidste gang at EM fungerede som VM-kvalifikation. Bl.a. derfor mistede EM sin betydning og er ikke afholdt siden.

A-EM 

A-Europamesterskabet blev spillet i Jaroslavl, Rusland i perioden 23. – 29. marts 1996. Mesterskabet havde deltagelse af seks hold, som spillede alle-mod-alle. De fem bedst placerede hold kvalificerede sig til VM 1997.

Medaljevindere

B-EM 
B-Europamesterskabet blev spillet i Trnava og Piestany i Slovakiet den 12. – 16. marts 1996. Turneringen havde deltagelse af otte hold, som først spillede en indledende runde i to grupper med fire hold. Vinderne af de to grupper mødtes i B-EM-finalen, de to toere gik videre til bronzekampen, treerne dystede om 5.-pladsen, mens de to firere måtte tage til takke med at spille om 7.-pladsen.

Indledende runde

Gruppe A

Gruppe B

Placeringskampe

Kilder / eksterne henvisninger 
 Hockey Archives – Championnats d'Europe féminins 1996  

Ishockey i 1996
1996 (kvinder)
Ishockey for kvinder
Porkkala

Porkkala (sv: Porkala) er en halvø i Den Finske Bugt i nærheden af Kirkkonummi (Kyrkslätt) i Sydfinland.

Halvøen havde en overgang stor strategisk værdi, da kystartilleri herfra kunne nå mere end halvvejs over Den Finske Bugt. Hvis den samme magt kontrollerede den estiske kyst på den modsatte side af bugten, kunne den blokere for adgangen ad søvejen mellem St. Petersborg og Østersøen.

Porkkala ligger desuden kun 30 km fra den finske hovedstad Helsinki, og en base tilhørende en fremmed magt dér kunne udøve et betydeligt tryk på den finske regering.

I dag er halvøens kyster populære områder for ornitologer om foråret, når de arktiske gæs og andre vandfugle er på træk.

Historie 
Ved våbenstilstanden i Moskva, som afsluttede fortsættelseskrigen mellem Sovjetunionen og Finland under 2. verdenskrig, sikrede Sovjetunionen sig ret til at leje Porkkala halvøen og anlægge en militærbase der. Porkkala blev dermed en erstatning for Hangö (Hanko), som Sovjetunionen havde lejet ved fredsafslutningen efter vinterkrigen – fredstraktaten i Moskva. Et stort område omkring halvøen omfattende en del af kommunerne Kirkkonummi, Siuntio og Ingå samt næsten hele Degerby blev lejet ud til Sovjetunionen fra den 10. februar 1947.

Allerede den 19. september 1944 var Porkkala halvøen blevet besat af Sovjetunionen, som straks underlagde den en militær kommandør, Neon Vasilyevich Antonov (1907 – 1948), som havde kommandoen over området indtil juni 1945.

Der blev ikke opbygget nogen civil sovjetisk administration i området, Sovjetunionen administrerede det gennem den militære kommandant i Porkkala, en post, som i en periode frem til 1. januar 1956 blev besat af Sergey Ivanovich Kabanov (1901 – 1973), den tidligere kommandør for Hangö flådebasen.

Selv om Sovjetunionen havde en 50-årig lejeaftale, blev det i 1955 aftalt, at området skulle leveres tilbage tidligere. Området blev givet tilbage til Finland i januar 1956. Dette kan tilskrives finlandiseringen og den teknologiske udvikling, som havde gjort kystartilleri forældet, samt opgøret med stalinismen og det faktum, at Finland holdt sig strengt neutralt og uden for NATO, var også betydningsfulde faktorer.

I dag ligger en af den finske flådes vigtigste flådebaser i Upinniemi ved Porkkala.

Kilder og eksterne links 
 Detaljer om Hangö and Porkkala baserne, kort
 WorldStatesmen- Finland- Hanko and Porkkala

Finlands geografi
Halvøer i Europa
Louis Francis

Louis Francis (7. februar 1900 – 9. november 1959) var en fransk forfatter.

Han skrev flere romaner og han fik Renaudot-pris for sin roman, der hed blanc (hvid) i 1934.

Bibliografi 

 blanc (hvid) (1934) Renaudot-pris,
 Jusqu'á Bergen (Til Bergen) (1947)
 la vie privée de Voltaire (Voltaire privatslivet) (1948),
 Le peuplier seul (den ensom poppel) (1955)

Romanforfattere fra Frankrig
Salla

Salla (indtil 1936: Kuolajärvi) (, ()) er en kommune i Finland, der ligger i Lapland. Kommunen har et befolkningstal på 4.970 og dækker et areal på 5.878 km², hvoraf 134,85 km² er vandområder. Befolkningstætheden er 0,8 indbyggere pr. km².

Sovjetiske tropper invaderede Finland ved Salla under Vinterkrigen, men blev stoppet af den finske hær. Dele af kommunen blev afstået til Sovjetunionen ved Fredstraktaten i Moskva i 1940. Under Fortsættelseskrigen var den gamle by Salla på den russiske side af grænsen. Koordineret og samtidig med Nazi-tysklands angreb på Sovjetunionen, indledte den finske 6. division i ledelsen af Operation Polarfuchs sammen med det tyske XXXVI Korps angreb på de sovjetiske stillinger for i en knibtangmanøvre at kunne afskære Murmansk fra Sovjet og ultimativt besætte byen. Under angrebet tog Tyskland og Finland sammen kontrol med de tidligere afståede områder. I slutningen af krigen blev de tyske tropper fordrevet fra Lapland af finske tropper i Laplandskrigen.

Salla er endestation for en godsbane fra Kemijärvi. I 2006 fremlagde VR jernbaneselskabet et forslag om at lukke linjen. Tidligere fortsatte jernbanelinjen fra Salla ind i Rusland.

Landsbyer i området, som blev afstået til Sovjetunionen 
 Korja (Korya)
 Kuolajärvi (Kuoloyarvi)
 Kurtti
 Lampela
 Sallansuu
 Sovajärvi
 Tuutijärvi
 Vuorijärvi (Vuoriyarvi)

Noter 

Kommuner i Finland
Kommuner i Lappi
Christopher Ferguson

Christopher John Ferguson (født 1. september 1961 i Philadelphia) er NASA-astronaut. Ferguson har har fløjet to rumfærge-missioner; som andenpilot på STS-115 og som kaptajn på STS-126.

Eksterne henvisninger 

 NASA Biografi Christopher Ferguson 

Astronauter fra USA
Polsk-amerikanere
Eric Boe

Eric A. Boe født 1. oktober 1964) er en NASA-astronaut, han har fløjet en rumfærge-flyvning som pilot på rumfærge-missionen STS-126, han pilot på igangværende STS-133 mission.

Eksterne henvisninger 

 NASA Biografi Eric A. Boe  

Astronauter fra USA