kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Prinsesse Peach

Prinsesse Peach er prinsessen man skal redde i Super Mario-spillene.

Oprindeligt hed hun Pauline i Donkey Kong spillene, men det blev altså lavet om senere.

Hun bor i det fiktive univers Mushroom Kingdom eller svamperiget med sin lille svampelignende tjener Toad. Mushroom Kingdom er som regel et sted med fred og idyl, men denne bliver dog regelmæssigt afbrudt af den onde Bowser som forårsager kaos.

Figurer fra Super Mario
Free as a Bird

Free as a Bird er det tiende album af det progressive rockband Supertramp, udgivet i 1987. Oprindeligt havde vinylalbummet tre farvevarianter – blå, grøn og gul.

Albummet var det første Supertramp album hvorpå guitaristen Mark Hart medvirkede.

På trods af at I'm Beggin' You blev et dansehit og sangen Free as a Bird blev et mindre hit, klarede Free as a Bird albummet sig ikke særlig godt overordnet set – blev #101 på hitlisten og blev dermed det første Supertramp album siden Indelibly Stamped fra 1971 som ikke kun ind på Billboard Top 100.

Bandet blev opløst efter den tilhørende turné og blev ikke samlet igen før 1997 – uden Dougie Thomson.

Der blev udgivet en remastered CD version af albummet 30. juli 2002.

Spor 
Hvor intet andet er nævnt, er samtlige sange skrevet af Rick Davies

 "It's Alright" – 5:01
 "Not the Moment" – 4:37
 "It Doesn't Matter" – 4:53
 "Where I Stand" (Davies, Hart) – 3:41
 "Free as a Bird" – 4:25
 "I'm Beggin' You" – 5:30
 "You Never Can Tell With Friends" – 4:18
 "Thing for You" – 4:00
 "An Awful Thing to Waste" – 7:49

Musikere 
 Rick Davies – keyboard, pauker, sang
 Mark Hart – guitar, keyboard, sang, baggrundssang
 John Helliwell – saxofon, messingblæsere
 Bob Siebenberg – trommer
 Dougie Thomson – bas

Andre
 Linda Foot – baggrundssang
 Nick Lane – messingblæsere
 Lise Miller – baggrundssang
 Scott Page – messingblæsere
 Lon Price – messingblæsere
 Steve Reid – slagtøj
 Evan Rogers – baggrundssang
 Lee Thornburg – trompet, messingblæsere
 Marty Walsh – guitar, baggrundssang
 Karyn White – baggrundssang
 David Woodford – messingblæsere

Hitlisteplaceringer 
Album – Billboard (USA)

Singler – Billboard (USA)

Eksterne henvisninger 
 



Supertramp-album
Album fra 1987
Fremmedartiklerne af 1569

Fremmedartiklerne (articuli pro peregrinis)
var et dokument, som Frederik 2. udstedte 20. september 1569.
Dokumentet sammenfattede den lutherske bekendelse i 25 spørgsmål, som enhver fremmed, der ville bosætte sig i landet, skulle besvare med ja.

Grunden til dokumentets udstedelse var det stigende antal af reformerte flygtninge som ankom fra Nederlandene. Forfatteren til artiklerne var sandsynligvis Niels Hemmingsen; de blev skrevet på latin, tysk og dansk og var stærkt indskærpende. De bortfaldt ved udstedelsen af Danske Lov i 1683. De findes for eksempel i H.F. Rørdams Danske Kirkelove
(1883, II Bd 126 ff.).

Eksterne kilder/henvisninger 
 Katolsk synsvinkel på stramningerne efter reformationen: Fra reformationen til religionsfriheden (1536-1849) , fra Katolsk.dk
 Fremmedartiklerne omtales også på en side om jødisk historie i Danmark: Selskabet for Dansk Jødisk Historie 
 Opslaget i Salmonsens konversationsleksikon 

Reformationen
Politik
Myldretid

Myldretid er en betegnelse for de tidsrum på dagen, hvor flest mennesker transporterer sig til og fra arbejde, studier, skole etc. Myldretiden er derfor oftest det tidspunkt på dagen hvor der er mest trafik på vejene, og flest passagerer med kollektiv trafik. Ofte kan der i myldretiden opstå trængsel – når mængden af trafik overstiger kapaciteten. Det giver sig udslag i kø på veje og motorveje, og fyldte tog og busser.

I den kollektive trafik, især den lokale og regionale trafik, har man ofte særlige myldretidslinjer – dvs. bus- eller toglinjer der kun kører i myldretiden. Man kan også sætte flere vogne på tog, eller øge antallet af afgange.
Der kan også være særlige begrænsninger for f.eks. pensionistkort (f.eks. i københavnske S-tog), cykler (Københavns Metro) antallet af skolerejser eller lign.

På veje og motorveje kan der være særlige hastighedsgrænser eller særlige baner for at undgå kødannelse.

En dag har typisk to myldretider:
 Morgenmyldretiden, ofte fra kl. 6 til kl. 9, hvor de fleste tager på arbejde, i skole eller til uddannelsesinstitution.
 Eftermiddagsmyldretiden, ofte fra kl. 15 til kl. 18, hvor de fleste er på vej hjem.
Morgenmyldretiden er typisk mest koncentreret, mens eftermiddagsmyldretiden strækker sig over længere tid (da især skoleelever og uddannelsessøgende får tidligt fri), og der samtidig er mange på vej til og fra indkøb, fritidsaktiviteter, besøg etc. Derfor vil der typisk være mest trængsel i morgenmyldretiden – da den har de værste spidsbelastningstidspunkter – mens der er flest rejsende i eftermiddagsmyldretiden. Myldretiderne kan variere meget mellem enkelte vejstrækninger og bus- eller toglinjer, med lokale og regionale forskelle, og forskelle fra by til by og fra land til land.

Trafik
Gamle Major (Kammerat Napoleon)

Gamle Major er den første hovedfigur i den engelske forfatter George Orwells roman Kammerat Napoleon (originaltitel Animal Farm). Denne præmieorne er den venlige og bedstefar-agtige ændringens filosof – tydeligvis en metafor for Karl Marx, selvom Gamle Major til dels også er inspireret af Vladimir Lenin . Gamle Major foreslår en løsning på dyrenes desperate lod under gårdejeren mr. Jones' "ledelse" (Jones repræsenterer zaren og autokratiet), da han inspirerer dyrene til at gøre oprør. 

Efter Gamle Majors død (som sker tre dage efter hans tale til dyrene), bliver den socialisme han har plæderet for, drastisk ændret, da Napoleon og de andre grise begynder at være de dominerende dyr på Dyrenes Gård. Det er interessant at bemærke, at Orwell ikke nævner hverken Napoleon eller Snowball på noget tidspunkt under Gamle Majors tale. Det viser hvor lidt kontakt med virkeligheden de har, Gamle Majors idealer har tilsyneladende slet ikke være overvejet, da de opretter deres nye regering efter den vellykkede revolution. Det virker nærmest, som om grisene har brugt inspirationen fra Gamle Major til deres egen fordel i stedet for at gennemføre Gamle Majors oprigtigt mente forslag. Dette svarer meget godt til Stalin, som Napoleon symboliserer, og som af mange opfattes som en, der fuldstændigt ignorerede Marx' politiske og sociale teorier.

Ved at udstille Gamle Majors tilsyneladende naivitet, viser Orwell, at selvom Marx havde ret i mange ting, så undervurderede han korruptionens og magtbegærlighedens kraft. Da Napoleon og Snowball overtager magten, bliver Gamle Major desværre et mere og mere fjernt minde i dyrenes bevidsthed. Gamle Major dukker dog igen op sidst i romanen, da hans kranium bliver gravet op og opstillet uden for laden i et af Napoleons sidste forsøg på at højne moralen.

Gamle Major i allegorien 

Historien i Kammerat Napoleon er en parallel til oprettelsen af Sovjetunionen. Gamle Major er baseret på både Lenin og Marx. Dyrene respekterer ham meget, og de graver hans kranium op og går forbi det hver dag og hilser – ligesom Lenins lig er bevaret og udstillet i Moskva. Marx, som skrev det Kommunistiske Manifest, døde inden den første kommunistiske revolution fandt sted, og Gamle Major, der grundlagde Animalismen, dør inden revolutionen på Dyrenes Gård.

Denne artikel er en oversættelse af artiklen Old Major på den engelske Wikipedia. Oversættelsen tager i sin sprogbrug desuden udgangspunkt i den danske udgave af Kammerat Napoleon (Søren Gyldendals Klassikere 2000), oversat af Ole Brandstrup.

Kammerat Napoleon
Fiktive personer
Guineabugten

Guineabugten er den del af Atlanterhavet, der ligger sydvest for Afrika. Bugten anses for at være jordens geografiske centrum, fordi den ligger på både 0° længde og bredde (der hvor ækvator og nulmeridianen mødes).

Bugtens navn stammer fra tidligere navne på Afrikas kyst: Vestafrikas sydlige kyst, nord for Guineabugten, blev historisk kaldt "Øvre Guinea". Det sydlige Afrikas vestkyst, beliggende øst fra Guineabugten, blev historisk kaldt "Nedre Guinea". Navnet Guinea er stadig knyttet til tre afrikanske lande: Guinea, Guinea-Bissau og Ækvatorialguinea, foruden Ny Guinea i Melanesien.

Fire lande i Øvre Guinea har, eller har haft, navne, der stammer fra kolonitiden: Peberkysten (det nuværende Liberia), Elfenbenskysten (Côte d'Ivoire), Guldkysten (det nuværende Ghana) og Slavekysten (det nuværende Togo, Benin og den vestlige del af Nigeria). Navnene beretter om de foretrukne 'handelsvarer' på de enkelte kyststrækninger.

I bugten ligger øerne São Tomé og Príncipe, der tilsammen er et uafhængigt land, samt Bioko og Annobón, der tilhører Ækvatorialguinea. Øerne blev skabt af et vulkansk hot spot, som også skabte Mount Cameroon på det afrikanske fastland, og kaldes samlet for Cameroun-linjen.

Blandt de mange floder, der munder ud i Guineabugten, er Niger, Volta og Congofloden. Beninbugten og Bonnybugten (tidligere Biafrabugten) udgør en del af Guineabugten.

Bugter i Atlanterhavet
Slaget ved Kostalden (Kammerat Napoleon)

Slaget ved Kostalden er et slag i romanen Kammerat Napoleon (originaltitel Animal Farm) af den engelske forfatter George Orwell. Romanens handling er et spejlbillede på Sovjetunionens historie, og Slaget ved Kostalden repræsenterer den russiske borgerkrig.

I begyndelsen af bogen lykkes det dyrene på Grevegården at smide gårdejeren mr. Jones ud. Menneskene mener, det vil gå skidt på gården, men alt viser sig at fungere fint under dyrenes ledelse.

Dyrene er overvist om, at menneskene vil prøve at generobre gården som forudset af grisen Snowball, for han er meget intelligent. Og faktisk ankommer mr. Jones og adskillige andre mennesker den12. oktober og angriber Dyrenes Gård. Den intelligente Snowball, som også er en af dyrenes anførere, sender duer og gæs ud for at forvirre fjenden, hvorefter han står i spidsen for et angreb af får. Fårene lader som om de trækker sig tilbage og lokker dermed menneskene længere ind på gården. Resten af dyrenes dukker nu op og afskærer menneskene fra at flygte. Dyrene går så til angreb. Et får dør af et skud, og Snowball bliver såret. Men menneskene drives bort. En staldknægt er blevet ramt af hesten Boxer og er tilsyneladende død, men det viser sig, at han kun er besvimet.

Hændelsen bliver kendt som "Slaget ved Kostalden" i dyrenes historie. Dyrene begraver det døde får og udnævner det til "Dyrenes helt, anden klasse". Snowball og Boxer bliver udnævnt til "Dyrenes helt, første klasse". Dyrene finder mr. Jones' bøsse og beholder den som sejrstrofæ for at affyre den på årsdagen for revolutionen (Sct. Hans dag) og årsdagen for Slaget ved Kostalden.

Efter grisen Napoleons kup forsøger hans propagandamaskine at omskrive historien, så Napoleon bliver helten og dyrenes evige beskytter, dvs. at det var Napoleon, der var ansvarlig for sejren og ikke Snowball. I Napoleons propaganda bliver Snowball til en kujon, som ikke deltog i slaget, og til sidst bliver han til anføreren for menneskene.

Denne artikel er en oversættelse af artiklen Battle of the Cowshed på den engelske Wikipedia. Oversættelsen tager i sin sprogbrug desuden udgangspunkt i den danske udgave af Kammerat Napoleon (Søren Gyldendals Klassikere 2000), oversat af Ole Brandstrup.

Kammerat Napoleon
Christiansted

Christiansted er en by på øen Sankt Croix i øgruppen De Amerikanske Jomfruøer, de forhenværende Dansk Vestindiske Øer. Byen blev grundlagt i 1733 og er opkaldt efter Kong Christian 6. af Danmark-Norge. Christiansted har  indbyggere.

Christiansted domineres af Christiansværn fra 1734, der i modsætning til de røde forter i Frederiksted og Charlotte Amalie, er gult.

En stor del af byens centrum udgør Christiansted National Historic Site hvori Christiansværn, den Gamle Danske Toldbod (1844), Dansk Vestindisk Kompagnis lagerbygning (1749) og Klokketårnpaladset (1753) indgår. I den Gamle Regeringsbygning fra 1830, hænger portrætter af Kong Frederik 7. og guvernør Peter von Scholten stadig på hæderspladser.

Historie 
Danskerne købte Sankt Croix i 1733 og valgte som deres første bosættelse på øen et sted med mulighed for en god havn på nordkysten. Den første bosættelse fik navnet Christiansted og blev grundlagt, samme år som øen blev købt. Byen er opkaldt efter Kong Christian 6. af Danmark-Norge. Her havde der tidligere ligget en lille fransk landsby kaldet Bassin. Den visionære leder og guvernør Frederik von Moth udformede en byplan og opkaldte byen efter Christian 6. Desuden inddelte han øen i plantager, hver især på 150 hektar. Disse plantager blev tilbudt nybyggere til en meget favorabel pris. Befolkningstallet på øen steg hurtigt til 10.000, hvoraf de 9.000 var slaver fra Afrika.

Byen ligger omtrent midt på øens nordkyst. Omkring år 1900 blev byen beskrevet således:
"Kristianssted eller, som den i daglig Tale kaldes: Basinet, er en venlig lille By med adskillige anselige Bygninger, iblandt andre Guvernementshuset, som skal være det største Regeringshus paa de smaa Antiller. Der findes ligeledes i Basinet en Del Kirker, og hver Trosbekendelse har sin. St. Thomas‘s Bank har en Filial i Kristianssted, og til de Rejsendes Bekvemmelighed har Byen et Par særdeles gode Pensionater. Endelig kan nævnes et med Blade og Tidsskrifter vel forsynet Athenæum, der bliver stærkt besøgt af den intelligente Del af Byens Befolkning, som i Forhold til Folkemængden er ret betydelig, da næsten hele Øens Embedsstand, alle Garnisonens Officerer, og om Sommeren tillige Guvernøren bo her."

Byens indbyggertal var i det meste af tiden som dansk koloni forholdsvis stabilt: i 1789 4.819 indbyggere, i 1796 5.056 indbyggere, i 1835, da indbyggertallet kulminerede, 5.806 indbyggere, i 1880 4.939 indbyggere og i 1917 4.574 indbyggere.

Christiansted var i perioden fra 1754 til 1871 hovedstad i de Dansk-Vestindiske Øer.

Demografi 
Befolkningsudvikling i tiden som dansk koloni

kilder: Census, s. 41; Sveistrup, s. 80

Litteratur 
 Census of The Virgin Islands of The United States November, 1 1917; Washington 1918
 P. P. Sveistrup: "Bidrag til de tidligere Dansk-vestindiske øers økonomiske historie, med særligt henblik paa sukkerproduktion og sukkerhandel" (Nationaløkonomisk Tidsskrift, Bind 80; 1942)

Eksterne henvisninger 

 National Park Service: Christiansted National Historic Site

Noter 

Dansk Vestindien
Byer i amerikanske distrikter, territorier og protektorater
Christiansværn

Christiansværn er det bedst bevarede af de fem tilbageværende danske forter på Dansk-Vestindiske Øer. Det ligger i Christiansted på Sankt Croix. Fortet blev opført på restene af det franske fort Saint Jean fra 1645, desuden anvendtes gule mursten til bygningerne. Murstenene var kommet til øen som ballast i sejlskibe.

Historie 
Fortet blev påbegyndt i 1734 og stod færdigt i 1749, men blev senere udvidet. Det nuværende fort er fra 1830'erne, da meget af fortet blev ødelagt af en orkan i 1837. I dag er fortet et velbevaret eksempel på 1700-tallets militærarkitektur.

Fortet blev frem til 1878 anvendt som forsvarsværk, og derefter som både politistation og retsbygning. Overtagelsesceremonien i forbindelse med USA's overtagelse af de Dansk-Vestindiske Øer fandt sted på fortet i 1917.

I 1989 medførte Orkanen Hugo store ødelæggelser på fortets ydermure, men de er siden blevet restaureret.

Christiansværn og de omkringliggende bygninger, der indgår i Christiansted National Historic Site, er åbne for turister.

I 2003 var fortet location for optagelserne til julekalenderen Nissernes Ø

Eksterne henvisninger 

Fæstningsanlæg i Dansk Vestindien
Norman Foster

Norman Robert Foster, baron Foster af Thames Bank af Reddish, OM HonFREng (født 1. juni 1935) er en verdensberømt engelsk arkitekt og designer. Grundlægger af tegnestuen Foster and Partners.

Står bag en række væsentlige bygninger verden over. Blandt de mest berømte kan nævnes:
 St. Mary Axe 30, Swiss Res hovedkontor i London
 London City Hall, London
 Reichstag, Berlin
 Millennium Bridge, London
 Commerzbank-Tower, Frankfurt
 Bilbao Metro, Bilbao
 Hearst Tower, New York
 HSBC Centre, Hong Kong
 Hong Kong International Airport (lufthavn)

I Danmark har han bl.a. tegnet det nye elefanthus til Zoologisk Have i København, og han vandt i 2006 en arkitektkonkurrence om et nyt hotel med boliger i Tivoli ved Rådhuspladsen i København. Foster modtog i 1999 Pritzker-prisen.

Arkitekter fra England
Modernistiske arkitekter
Crossbench life peers
Æresdoktorer

Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Fort Frederik

Fort Frederik ligger i Frederiksted på Sankt Croix i øgruppen U.S. Virgin Islands, de forhenværende Dansk-Vestindiske Øer. Danmark opførte fortet for at markere sin tilstedeværelse på de Dansk-Vestindiske Øer, samt for at beskytte den vestlige del af Sankt Croix mod angreb fra andre europæiske kolonimagter og pirater. Fortet stod færdigt i 1760. Både byen og fortet er opkaldt efter kong Frederik 5. Ved fortet ligger Frihedspladsen, hvor Peter von Scholten den 3. juli 1848 erklærede at alle slaver på de Dansk-Vestindiske Øer var frie.

Historie 
Den 25. oktober 1776 blev der fra Fort Frederik affyret de første udenlandske salutter som anerkendelse af USA's uafhængighed.

Fortet var skueplads for to vigtige historiske begivenheder, der førte til afskaffelsen af den slavebaserede økonomi på Jomfruøerne. I 1848 gjorde slaverne oprør, hvilket førte til frigivelsen af alle slaver på de Dansk-Vestindiske Øer. Herefter fulgte tredive år med dårlige løn- og arbejdsforhold for de tidligere slaver, således at de i realiteten stadig var plantageejernes slaver.
Pladsen foran Fortets hovedindgang, hvor slaverne fik deres frihed, er i dag omdannet til en lille park kaldet Buddhoe Park efter Gottlieb Bordeaux. Der er opstillet en buste af ham i parken.

I 1878 begyndte et nyt oprør, der satte en stopper for de dårlige arbejdskontrakter.

Fortet blev renoveret og restaureret i 1976, hvorved det fik sit udseende fra 1840 tilbage. I dag er det åbent for turister.

Eksterne henvisninger 

Fæstningsanlæg i Dansk Vestindien
Fort Christian

Fort Christian er et fort i byen Charlotte Amalie på øen Sankt Thomas i øgruppen De Amerikanske Jomfruøer, de forhenværende Dansk-Vestindiske Øer. Opførelsen af fortet, der er opkaldt efter kong Christian 5., blev påbegyndt i 1671. Fortet er den ældste bevarede bygning på Jomfruøerne.

Fortet blev tidligere anvendt som residens for guvernøren, kirke, rådhus, politistation og fængsel. I dag er det museum.

Historie
I 1724 erstattede en større ombygning af fortet dets daværende tømmerkonstruktionen med de nuværende røde mursten. I 1874 blev udkigstårnet Tryborg og den nordlige del ødelagt, og klokketårnet blev bygget, samtidig med at mange lagerrum og kontorer blev ombygget til fængselsceller. Blandt andre plantageejere, der ikke havde betalt skat, blev fængslet i cellerne.

Den nederste del af fortet blev i 1971 ombygget til museum, mens den øvre del fortsat blev anvendt som politistation og fængsel. Fortet blev i 1977 udnævnt til et nationalt historisk landemærke. 

Først i 1983 fik de indsatte og politiet nye lokaler, og en omfattende restaurering af fortet gik i gang.

Eksterne henvisninger 

Museer i USA
Museer om militær
Fæstningsanlæg i Dansk Vestindien
8½

8½ (italiensk: Otto e Mezzo) er en film fra 1963, skrevet og instrueret af den italienske instruktør Federico Fellini. Den regnes af mange filmkritikere blandt de bedste film nogensinde; i en afstemning blandt filminstruktører, lavet af British Film Institute, blev 8½ valgt som den 3. bedste film nogensinde. Filmet blev filmet i sort-hvid af Gianni di Venanzo og har et lydspor af Nino Rota.

Plot 

Filmen omhandler en italiensk filminstruktør, Guido Anselmi (Marcello Mastroianni), som lider af skriveblokering. Han skal instruere en science fiction film men har mistet interessen midt i sine ægteskabelige problemer. Mens Anselmi kæmper halvhjertet med at få færdiggjort filmen, dykker en række flashbacks og drømme ind i hans hukommelse og fantasier.

Priser 
Filmen vandt 2 Oscars for bedste fremmedsprogede film og bedste kostumer (sort-hvid) og blev yderligere nomineret til bedste instruktør, bedste originale manuskript og bedste scenografi (sort-hvid).

Filmen vandt samtlige syv priser den var nomineret til ved det Italienske nationale konsortium af filmjounalister  og filmen vandt topprisen ved Filmfestivalen i Moskva.

8½ er nummer tre på magasinet Sight & Sounds liste over "Top 10 instruktører" og nummer ni på "Anmeldernes Top 10" fra 2002.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Museum of Modern Art: Federico Fellini. 8½ 
 
 Criterion Collection essay af Federico Fellini 
 Criterion Collection essay af Tullio Kezich 
 Criterion Collection essay af Alexander Sesonske 
 Andet Criterion Collection essay af Federico Fellini 

Italienske film fra 1963
Film i sort-hvid
Oscar for bedste fremmedsprogede film
Bodilprisen for bedste ikke-amerikanske film
Italiensksprogede film
Engelsksprogede film
Fransksprogede film
Tysksprogede film
Film instrueret af Federico Fellini
Cheddarost

Cheddarost er fremstillet af komælk. Osten har en lysebrun, tør skorpe, og dens konsistens er fast og elastisk.

Osten har navn efter landsbyen Cheddar i Somerset, hvor den oprindeligt blev fremstillet. I dag laves den over hele verden.

Cheddarost har været fremstillet i hvert fald siden 1170, da regnskabslister fra kong Henrik 2. af England i 1170 registrerede indkøb af 4.640 kg til en pris af en farthing pr pund, dvs en samlet pris på £ 10,67. I Charles 1.s tid (1600–1649) var efterspørgslen efter cheddar så meget større end tilbuddet, at man kun fik cheddar ved kongens hof, og måtte forhåndsbetale for osten, før den blev lavet. Robert Falcon Scott tog næsten 1.600 kg cheddarost, lavet i Cheddar, med på Discovery-ekspeditionen. 

Cheddarost udgør halvparten af al ost solgt i Storbritannien, men den eneste udgave, der faktisk fremstilles i Cheddar, kommer fra The Cheddar Gorge Cheese Company, som modner sin ost i drypstenshulen Gough's Cave. Nathan Baileys opslagsværk fra 1721 fortæller, at Cheddar er det mest berømte sted i England for fremstilling af store, fine, fyldige og velsmagende oste; og at mælken fra byens køer hver dag blev samlet i et fællesrum, hvor egnede personer modtog den og skrev hver husholdnings levering op i en bog, hvorefter en fælles ost blev lavet. 

Romerne kan have bragt opskriften til England fra regionen Cantal i Auvergne. Traditionelt skulle cheddarost fremstilles ikke længere end 48 km fra katedralen i Wells. Under anden verdenskrig blev det meste af den britiske mælk benyttet til at fremstille en type ost omtalt som Government Cheddar, som del af krigsøkonomien og rationeringen. Det havde nær medført, at al anden osteproduktion i landet blev nedlagt. Før første verdenskrig fandtes der mere end 3.500 osteproducenter i Storbritannien; i 1945 var der færre end 100 tilbage. 

Først i 1954 ophørte osterationeringen, ni år efter krigen. Før krigen var 514 gårde involveret i fremstilling af en lang række cheddar-typer. I 1974 var det kun 33 gårde, der fremstillede cheddar, for det meste af ensartet smag og kvalitet. Først omkring 1995 begyndte britisk ostekultur en opblomstring. 

Joseph Harding (1805 i Wanstrow, Somerset – 1876 i Marksbury, Somerset), kaldet "cheddarostens far", moderniserede fremstillingsteknikken for ost, og beskrev den ideelle Somerset-cheddar som "tæt og fast af tekstur, blød, fyldig med en tendens til at smelte i munden, og med en fyldig, fin smag, omtrent som hasselnød!" Cheddarost er den mest udbredte og mest spiste ost i verden. 

I Irland blev cheddarost uddelt til ubemidlede før jul i 2009 og 2010.

Henvisninger

Ekstern henvisning 

Oste
Mad fra Storbritannien