kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Glemmebogen for børn

Glemmebogen for børn er et album udgivet af Kim Larsen & Kjukken den 14. oktober 2008. Albummet indeholder en række børnesange.

Spor 
 "Kalendervender Tage" - 2:22
 "Idas sommersang" - 2:27
 "Oles nye autobil" - 2:07
 "La-La-Lu" - 2:23
 "Pjerrot og Månen" - 2:32
 "I det fine hvide sand" - 1:44
 "Hist, hvor vejen slår en bugt" - 2:58
 "Elefantens vuggevise" - 2:42
 "Lille Guds barn" - 2:36
 "Ole Lukøje" - 2:50
 "Spørge-Jørgen" - 2:32
 "Langt ude i skoven" - 2:47
 "Mig og min teddybjørn" - 2:30
 "Snemand Frost og Frk. Tø" - 2:02
 "Dengermand" - 1:23
 "Jeg er træt og går til ro" - 2:22

Medvirkende 
Kim Larsen – akustisk og elektrisk guitar, sang
Bo Gryholt – bas, synthesizer, kor
Karsten Skovgaard – elektrisk guitar, synthesizer, kor
Jesper Rosenqvist – trommer, kor
 producer
Peter Simonsen – ass lydtekniker, elektronik wizard

Referencer 

Kim Larsen & Kjukken-album
Album fra 2008
Carl Leonard Sandberg

Carl Leonard Sandberg (26. september 1839 i Stockholm – ca. 1885 i Paris) var en svensk xylograf og tegner.

Sandberg, der i sin ungdom havde arbejdet såvel i Sverige og Danmark som i Paris, kom i 1870 atter til København, hvor han virkede en del år og tænkte på at etablere sig. Han opgav det imidlertid og drog atter til Paris, hvor han var repræsenteret på verdensudstillingen 1878, og hvor han døde nogle år efter.

Fra hans ophold i Danmark kendes en del portrætter, således af C.C. Burmeister, Christian Flor, C.F. Hansen, P.C. Skovgaard, Niels Simonsen, Ilia og Mathilde Fibiger samt af Frederik VI på lit de parade. Desuden har han skåret et af billederne til Johan og Pietro Krohns Peters Jul (2. udgaven 1870) samt til Christian Winther: Træsnit, med Tegninger af danske Kunstnere (1871); desuden træsnit til Illustreret Tidende i 1874. I Sverige har han tegnet og skåret illustrationer til bladene Fäderneslandet og Trissan 1862-64 samt skåret træsnit efter Carl Larsson og Isidor Törnblom til Karl Johan Backmans oversættelse af H.C. Andersens Eventyr og efter C.G. Hellqvist til Dödens Engel af J.O. Wallin (1875 og senere).

Kilder 
 H.S.H., "Carl Leonard Sandberg", i: Merete Bodelsen og Povl Engelstoft (red.), Weilbachs Kunstnerleksikon København: Aschehoug 1947-52.
 Laura Bjerrum, "Carl Leonard Sandberg", i: Sys Hartmann (red.), Weilbachs Kunstnerleksikon, København: Rosinante 1994-2000.
 

Personer fra Stockholm
Tegnere fra Sverige
Ängelholm-Helsingborg Lufthavn

Ängelholm-Helsingborg Lufthavn, (IATA: AGH, ICAO: ESTA) er placeret 7 km nord for Ängelholm og 34 km nord for centrum af Helsingborg, Ängelholms Kommune, Götaland i Sverige. I 2009 ekspederede den 364.772 passagerer og 3.077 landinger.

Kullaflyg og SAS har faste ruter fra lufthavnen.

I 2008 blev Ängelholm-Helsingborgs flygplats kåret som Europas bedste lufthavn i klassen "Lufthavne med under 1 million passagerer" af Airport Council International.

Trafiktal

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Ängelholm-Helsingborg Lufthavns officielle hjemmeside 

Lufthavne i Sverige
Etableret i 1960
Helsingborgs kommun
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Ängelholms kommun
Aar (Lahn)

Aar er en 50 km lang biflod til Lahn. Floden ligger i de tyske delstater Hessen og Rheinland-Pfalz. Aar munder ud i Lahn i byen Diez.

Henvisninger 

Floder i Hessen
Floder i Rheinland-Pfalz
Dillenburg

Dillenburg er en by i Lahn-Dill-Kreis i den tyske delstat Hessen. I 2012 havde byen 23.749 indbyggere. 

De hollandske statholdere Vilhelm den Tavse og Morits af Oranien var fødte i Dillenburg.

Eksterne henvisninger 

 

Byer i Hessen
Kommuner i Hessen
Ryder Cup 2010

Ryder Cup 2010 var den 38. udgave af Ryder Cup, som er en holdkonkurrence i golf mellem USA og Europa. Turneringen foregik fra den 1. til den 4. oktober 2010 på Celtic Manor Resort i Newport, Wales. USA var forsvarende mestre efter sejr i 2008-turneringen på hjemmebane. 

Europa vandt turneringen med den mindst mulige sejrsmargen, nemlig 14½ point mod 13½. Turneringen blev den første udgave af Ryder Cup nogensinde til først at blive afgjort om mandagen, idet dårligt vejr i flere omgange havde forsinket turneringen, der efter planen skulle have været afsluttet søndag eftermiddag.

Der var ikke, i modsætning til i 2008-turneringen, nogen danskere blandt spillerne, men Thomas Bjørn fungerede som vice-kaptajn på det europæiske hold.

Holdene

Europa 

Europas kaptajn var Colin Montgomerie, der dog ikke selv spillede. De tolv aktive europæiske spillere var: 

Eduardo Molinari, Donald og Harrington var alle med i turneringen som såkaldte Captain Picks, wild card-spillere udtaget af kaptajnen Colin Montgomerie.

USA 

USA's kaptajn var Corey Pavin, der dog ikke selv spillede. De tolv aktive amerikanske spillere var: 

Zach Johnson, Woods, Cink og Fowler var alle med i turneringen som såkaldte Captain Picks, wild card-spillere udtaget af kaptajnen Corey Pavin.

1. runde 

Fredagens fire four-balls blev afbrudt efter kort tids spil på grund af regn, og blev først færdigspillet lørdag.

Four-ball

2. runde 

Anden runde, der bestod af seks four-somes blev spillet lørdag eftermiddag.

Foursome

3. runde 

3. runde, der bestod af 4 four-balls og to four-somes blev indledt lørdag, og afsluttet søndag.

Foursome

Four-ball

4. runde 

4. runde, der bestod af tolv single-matcher, blev afholdt mandag, med start kl 9.00 lokal tid, og med spilstop ca. 15.15 lokal tid.

Singler

Europa vandt dermed turneringen med 14½ – 13½, og tilbageerobrede trofæet fra USA.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Turneringens hjemmeside

2010
Sport i 2010
Nassau-Dillenburg

Nassau-Dillenburg var et rigsgrevskab i det Tysk-romerske rige. Hovedbyen var Dillenburg. Det meste af grevskabet lå i den nuværende delstat Hessen. I 1654 blev Nassau-Dillenburg et rigsfyrstendømme.

Landets delinger 
Nassau-Dillenburg blev delt flere gange og samlet igen. Den første store deling fandt sted i 1303.

I 1606 blev landet delt i de fem grevskaber Nassau-Dillenburg, Nassau-Hadamar, Nassau-Beilstein, Nassau-Siegen og Nassau-Diez. I 1742 var de fire af disse linjer uddøde, og landet blev samlet under linjen Nassau-Diez.

Hollandske statholdere 
Den hollandske statholder Vilhelm den Tavse var født i Dillenburg. Hans broder Johan var statholder i Hertugdømmet Geldern og regerende greve i Nassau-Dillenburg. I 1579 grundlagde Johan Unionen i Utrecht. Vilhelm den Tavses efterkommere var statholdere i Holland indtil 1702.

Nederlandenes historie
Stater under Det tysk-romerske Rige
Huset Nassau
Ophørt i 1739
Den Nederrhinske-Vestfalske Rigskreds
Circulus vitiosus

Et system kan betegnes som circulus vitiosus ("forkert cirkel"; latin: vitiosus forkert, forfalsket) hvis de enkelte faktorer eller begivenheder virker forstærkende på hinanden således at situationen eller tilstanden bliver værre og værre, en slags nedadgående spiral eller ond cirkel.

Viktor E. Frankl (cand.med., PhD, 1905-1997) bruger udtrykket som en beskrivelse af det, der skaber neuroser.

Se også 
 Sneboldeffekt – Feedback – Deadlock

Logik
Johan Vilhelm Friso af Nassau-Diez

Johan Vilhelm Friso (1. september 1687 i Dessau – 14. juli 1711) var fyrste af Nassau-Diez fra 1696. Desuden var han arvestatholder i Frisland og statholder i Groningen.

Johan Vilhelm Friso blev titulær fyrste af Oranien i 1702. Han forsøgte herefter forgæves at blive statholder i Holland. 

Johan Vilhelm Friso var søn af Henrik Casimir 2. af Nassau-Diez og far til arvestatholder Vilhelm 4. af Nederlandene.

Personer i Nederlandenes historie
Ottoniske linje af Huset Nassau
Omkomne ved skibsforlis
Nederlandske statholdere
Fyrster af Oranien
Felinofobi

Felinofobi er en angst for katte. Folk der har felinofobi har ofte en dårlig oplevelse med katte, såsom hvis de er blevet bidt eller kradset af en kat. Sygdommen er ikke så udbredt, selvom man tit hører om folk der ikke kan tåle katte, men det er oftest allergi.

Blandt andre navne kan nævnes ailurofobi, elurofobi og kattefobi.

Kilder

Litteratur 
 

Fobier
Katte
Frederik Kraft

Frederik Carl Julius Kraft (8. oktober 1823 på Fødselsstiftelsen i København – 25. oktober 1854 på Lille Vodroffgård på Frederiksberg) var en dansk landskabsmaler.

Kraft var officielt søn af justitsråd, vicelandsdommer Adam Gottlob Severin Kraft til Ødemark (1752-1828, gift 1. gang 1781 med Charlotte Amalie Trolle, 1750-1814; ægteskabet opløst) og Sophie Frederikke Tronier (1785-1845), men var i virkeligheden et af kong Christian VIII's uægte børn sammen med Sophie Frederikke Tronier.

Kraft skulle have været handelsmand, men lyst til kunsten sejrede, og i 1838 fik han adgang til Kunstakademiet. Her nåede han vel op i Modelskolen, men havde allerede længe før lagt sig så ivrig efter landskabsmaleriet, at han i 1843 kunne udstille sit første billede. Han konkurrerede 1847 til den Neuhausenske Præmie med et Efteraarslandskab, men vandt ikke præmien. Imidlertid viste Færgelunden ved Jægerspris (udstillet 1849, købt til Den Kongelige Malerisamling) så store fremskridt både i form- og farvegivning, at Akademiet i 1850 tilstod Kraft som en af dets lovende kunstnere en rejseunderstøttelse. Han rejste dog ikke, før han året efter, dog uden held, havde konkurreret til den Neuhausenske Præmie igen. Han kom i slutningen af 1851 til Rom, og det synes, som om studiet af den italienske natur gjorde den gavnligste virkning på udviklingen af hans talent; hans rejseunderstøttelse fornyedes for andet år i 1852, og de billeder, som udstilledes efter hans hjemkomst (1853-55), vakte almindelig opmærksomhed, navnlig Parti ved Comosøen (tilhørte Moltke-Bregentved). Men allerede 25. oktober 1854 var den unge, lovende kunstner hensovet. I 1878 skænkede hans søster Kunstakademiet et legat på 10.000 kr. til hans minde.

Kraft er begravet på Lyngby Kirkegård.

Han er gengivet i et portrætmaleri af Johannes Jensen (forhen hos Johan Hansen). Tegninger bl.a. af Carsten Henrichsen 1854 (Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg Slot) og Johannes Jensen. Buste af Ernst Bruhn 1847. Marmormedaljon af Lauritz Prior 1879. Litografi signeret "E.V." og litografi af I.W. Tegner & Kittendorff 1856 efter daguerreotypi.

Eksterne henvisninger 
 
 

Malere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1800-tallet
Danske kongers uægte børn
Landskabsmalere
Friso af Oranien-Nassau

Johan Friso Bernhard Christiaan David (25. september 1968 i Utrecht - 12. august 2013 i Haag) var greve af Oranje-Nassau og junker (jonkheer) af Amsberg.

Friso var dronning Beatrix af Nederlandenes næstældste søn.

Ægteskab og børn 

Den 24. april 2004 giftede han sig med Mabel Martine Los (født 11. august 1968) uden dronningens tilladelse. Ved denne lejlighed mistede han sin titel som prins af Nederlandene. I stedet fik han den personlige (ikke arvelige titel) Hans Kongelige Højhed Prins Friso af Oranje-Nassau.

Børnene bærer efternavnet Van Oranje-Nassau van Amsberg. De bliver grevinder eller grever af Oranje-Nassau og ungfruer (jonkvrouw) eller junkere (jonkheer) af Amsberg.

Han fik to børn med Mabel Martine Los:
 Emma Luana Ninette Sophie Gravin van Oranje-Nassau van Amsberg (født 26. marts 2005)
 Joanna Zaria Nicoline Milou van Oranje-Nassau van Amsberg (født 18. juni 2006)

Skiulykke 

Fredag den 17. februar 2012 var prinserne Willem-Alexander, Johan Friso og Constantijn sammen med kronprinsesse Máxima og kronprinsparrets og Johan Frisos børn på skiferie ved Lech i Østrig.

I forbindelse med et løb uden for pisterne, blev han overrasket af en lavine og efterfølgende begravet under snemasserne. Han var fanget under sneen i omtrent 15 minutter, inden redningsmandskab nåede frem og gravede ham fri. Herfra blev han fløjet med ambulancehelikopter til Innsbruck Universitetshospital hvor han blev vurderet til at være i stabil tilstand, men dog alligevel fortsat i livsfare.

Resten af kongefamilien fløj fredag aften til en flyveplads i den schweiziske by St. Gallen-Altenrhein, og kørte herfra i bil til hospitalet.

En uge efter ulykken oplyste lægerne, at prinsen i forbindelse med ulykken havde haft hjertestop i 50 minutter. Dette gav ham formentlig svære hjerneskader, og man kunne ikke sige, om han nogensinde ville vågne op fra sin komatilstand. Han blev den 1. marts overført til Wellington Hospital i London hvor han modtog videre behandling.

I løbet af juli måned 2013 blev han udskrevet fra Wellington Hospital og modtog herefter pleje i hjemmet i Haag. Her sov han ind den 12. august. Familien oplyser at han undervejs i forløbet har været ved minimal bevidsthed.

Titler, prædikater og dekorationer

Titler og prædikater 
25. september 1968 – 19. marts 2004: Hans Kongelige Højhed Prins Johan-Friso af Holland, Prins af Orange-Nassau, Jonkheer van Amsberg
19. marts 2004 – 12. august 2013: Hans Kongelige Højhed Prins Friso af Orange-Nassau, greve af Orange-Nassau, Jonkheer van Amsberg

Anetavle

Kilder

Eksterne henvisninger 

Het Koninklijk Huis – Det nederlandske kongehus' officielle hjemmeside  

Huset Oranien-Nassau
Prinser af Nederlandene
Personer fra Utrecht
Kingo-Samuel Sogn

Kingo-Samuel Sogn er et sogn i Nørrebro Provsti (Københavns Stift). Sognet ligger i Københavns Kommune (Region Hovedstaden). 

I Kingo-Samuel Sogn ligger Kingos Kirke og Samuels Kirke (Diakonikirken).

Sognet er dannet af Samuels og Kingos Sogn i 2008.

Noter

Eksterne henvisninger 
 
 

Sogne i Københavns Kommune
Sogne i Københavns Stift
Sogne i Sokkelund Herred
Etableret i 2008
Henrik Casimir 2. af Nassau-Diez

Henrik Casimir 2. (18. januar 1657 i Haag – 25. marts 1696 i Leeuwarden) var fyrste af Nassau-Diez samt statholder i Frisland, Groningen og Drenthe.
 
I 1676 gjorde stændermødet i Frisland embedet som statholder arveligt indenfor Huset Nassau-Diez. Dermed blev Henrik Casimir den første arvestatholder i Nederlandene. 

Henrik Casimir overtog sine embeder fra sin far fyrst Vilhelm Frederik af Nassau-Diez. I 1696 arvede Henrik Casimirs otteårige søn Johan Vilhelm Friso Frisland og Diez.  

Personer i Nederlandenes historie
Ottoniske linje af Huset Nassau
Nederlandske statholdere
Personer fra Haag
Simeon-Sankt Johannes Sogn

Simeon-Sankt Johannes Sogn er et sogn i Nørrebro Provsti (Københavns Stift). Sognet ligger i Københavns Kommune (Region Hovedstaden). Indtil Kommunalreformen i 2007 lå det i Københavns Kommune (Københavns Amt), og indtil Kommunalreformen i 1970 lå det i Sokkelund Herred (Københavns Amt). I Simeon-Sankt Johannes Sogn ligger Simeons Kirke, Sankt Johannes Kirke, Rigshospitalets Kirke og De Gamles Bys Kirke.

Sognet er dannet af Simeons, De Gamles Bys og Sankt Johannes Sogn i 2008.

Noter

Eksterne henvisninger 
 
 

Sogne i Københavns Kommune
Sogne i Københavns Stift
Sogne i Sokkelund Herred
Etableret i 2008
Johann Heinrich Voss

Johann Heinrich Voss (også Voß, født 20. februar 1751 i Sommersdorf i Landkreis Mecklenburgische Seenplatte, Mecklenburg; død 29. marts 1826 i Heidelberg) var en tysk digter og klassisk filolog, især kendt for sine gendigtninger af Odysseen og Iliaden i tyske heksametre.

Arbejdsliv
Voss var først huslærer, studerede derpå teologi og senere under Heyne filologi og litteratur i Göttingen, hvor han lærte Heinrich Boie at kende og var med til at grunde Göttinger Hainbund. Under et ophold i Hamburg 1774 traf han Klopstock og bosatte sig i det følgende år i Wandsbeck, hvor han sluttede venskab med Matthias Claudius. Her redigerede han Göttinger Musenalmanach, som han i lang tid ledede. 1778 blev han rektor i Otterndorf ved Nordsøen, 1782 rektor i Eutin i Kreis Østholsten. 1786 blev han udnævnt til hofråd. 

Voss blev pensioneret 1802 og bosatte sig først i Jena, men flyttede til Heidelberg  efter ønske af hertugen af Baden, som sikrede ham en årlig hædersgave på 1000 thaler (daler), et 'sinecure'-embede.

Digtning
Voss' første lyriske digte i tidens sentimentale stil findes i Göttinger Musenalmanach 1772 og er senere optaget i Gedichte (1785). I sin egen Musenalmanach offentliggjorde han sine første idyller, som Der Morgen, Selmas Geburtstag og Der Bettler. Ligesom de første digte er disse første idyller stive og tørre; det var først med Der siebzigste Geburtstag (Musenalmanach 1781) og Luise (smst. 1783), at han fik læseverdenen i tale med sine smukke og friske landlige skildringer, hvis vidtløftige form de senere romantikere – i Danmark Oehlenschläger i Sanct Hansaften-Spil – harcelerede over. Flere af Voss' øvrige digte blev meget populære, for eksempel Ich sass und spann vor meiner Tür, Des Jahres letzte Stunde og Seht den Himmel wie heiter.

Oversættelser
Med sine oversættelser af Homers Odysseen og Odyssee und Ilias (4 bind, 1793) gav han den tyske litteratur en i episk henseende ypperlig gendigtning. Hans senere oversættelser – Virgil, Ovid, Horats og Aristofanes – kunne ikke måle sig med Homer-gengivelsen, og hans forsøg på at oversætte Shakespeare faldt ikke heldigt ud. Det er især som Homers oversætter, at Voss mindes i vore dage.

Galleri

Kilde
 Johann Heinrich Voss, bind 25, side 419 i Salmonsens konversationsleksikon af redaktør C. Behrens

Noter

Eksterne henvisninger

  Tekster af Johann Heinrich Voss på Wikisource 
 Johann Heinrich Voss i Den Store Danske af Chr. Gorm Tortzen
 Liste med skrifter og litteratur vedrørende Johann Heinrich Voss

Digtere fra Tyskland
Oversættere fra Tyskland
Filologer fra Tyskland
Hofråder
Tyskere i 1700-tallet
Tyskere i 1800-tallet
José Antonio Páez

José Antonio Páez Herrera (13. juni 1790-6. maj 1873) var en venezuelansk officer og politiker. Páez Herrera kom fra en fattig familie og havde en hård opvækst, og i 1810 kom han med i en kavalerieskadron på den republikanske side i kampen for venezuelansk uafhængighed mod det det spanske kolonistyre. Fra 1813 ledede han sin egen enhed bestående af llaneros, og hans enhed vandt alle de seks større slag, hvor han havde kommandoen. Páez var leder af kampene på sletterne i det sydlige Venezuela, mens Simón Bolívar ledede kampene mod øst i landet. I 1818 mødtes de for at samordne kampen for uafhængigheden, og i 1821 deltog Páez i det afgørende slag ved Carabobo. For sine bedrifter under frihedskrigen blev Páez kendt som El Centauro de los Llanos ("kentauren fra sletterne"), El León de Payara ("løven fra Payara") og El Taita. 

Efter Simón Bolívars død i 1830 og Gran Colombias sammenbrud i 1831, blev Páez den første præsident for et uafhængigt Venezuela. Senere tjente han som republikkens præsident i endnu to perioder, fra 1839 til 1843 og fra 1861 til 1863. Han er blevet anset som et førsteklasses eksempel på en sydamerikansk caudillo i 1800-tallet.

Eksterne henvisninger 

Venezuelas præsidenter
Personer i Sydamerikas historie
Militærfolk
Personer fra New York
Ernst Casimir af Nassau-Diez

Ernst Casimir af Nassau-Diez (født 22. december 1573 i Dillenburg, død 2. juni 1632 i Roermond i Limburg), var greve af Nassau-Diez i 1607-1632. Desuden var han statholder i i Frisland, Groningen og Drenthe.

Ernst Casimir var søn af grev Johan 6. af Nassau-Dillenburg. Efter Ernst Casimirs død i 1632 blev han efterfulgt af to af sine sønner. Indtil 1640 var det Henrik Casimir 1. af Nassau-Diez, derefter Vilhelm Frederik af Nassau-Diez.

Ægteskab og børn 

Den 8. juni 1607 blev Ernst Casimir gift med Sophie Hedwig af Braunschweig-Wolfenbüttel. Kun to af deres børn nåede voksenalder.
 dødfødt datter (1608)
 dødfødt søn (1609)
 navnløs søn (1610-1610)
 Hindrik Kasimir I af Nassau-Diez (1612-1640)
 Willem Freark af Nassau-Diez (1613-1664)
 Elisabeth (25. juli 1614 i Ljouwert (Leeuwarden) - 18. september 1614 i Ljouwert)
 Johan Ernst (29. marts 1617 i Arnhim- maj 1617)
 Maurits (21. februar 1619 i Grins - 18. september 1628 i Grins)
 Elisabeth Friso (25. november 1620 i Ljouwert - 20. september 1628 i Grins)

Personer i Nederlandenes historie
Ottoniske linje af Huset Nassau
Nederlandske statholdere
Johan 6. af Nassau-Dillenburg

Johan 6. greve af Nassau-Dillenburg, kaldt den Ældre, (på hollandsk: Jan de Oude) (født 22. november 1536 i Dillenburg, død 28. oktober 1606 i Dillenburg) var statholder i Gelderland fra 1578 til 1581. Fra 1559 regerede han Nassau-Dillenburg. 
 
Johan 6. stiftede Unionen i Utrecht i 1579. 

Johan 6. var søn af grev Vilhelm den Rige af Nassau-Dillenburg, bror til Vilhelm den Tavse og far til Ernst Casimir af Nassau-Diez. 

Personer i Nederlandenes historie
Ottoniske linje af Huset Nassau
Nederlandske statholdere
Moritz Heyne

Moritz Heyne (8. juni 1837 i Weissenfels – 1. marts 1906 i Göttingen) var en tysk germanist.

Heyne blev 1869 Prof. ord. i gammeltysk Litteratur i Halle, 1870 kaldet til Basel og 1883 til Göttingen; har udgivet
Laut- und Flexionslehre der altgermanischen Sprachstamme (1862, 3. Opl. 1874) samt glosserede studieudgaver af Ulfilas, Beowulf, Heliand. Han havde desuden vigtig lod i udgivelsen af Grimms store Ordbog, og udg. selv en Deutsches Wörterbuch (3 bind, 1889—95), Kleine Ausgabe (1896); posthumt udgavs Das altdeutsche Handwerk (1908).

Eksterne henvisninger 

Filologer fra Tyskland
Mesterholdenes Europa Cup i håndbold 1991-92 (mænd)

Mesterholdenes Europa Cup i håndbold 1991–92 for mænd var den 32. udgave af Mesterholdenes Europa Cup i håndbold for mænd. Turneringen havde deltagelse af 25 klubhold, som sæsonen forinden var blevet nationale mestre, herunder RK Zagreb, som sæsonen forinden havde vundet det sidste jugoslaviske mesterskab i håndbold, og som derfor repræsenterede Jugoslavien i turneringen, selvom Kroatien i mellemtiden havde erklæret sig selvstændigt, samt de spanske sølvvindere fra GD TEKA Santander, eftersom det spanske mesterhold, FC Barcelona, i forvejen var kvalificeret til turneringen som forsvarende mester. Den blev afviklet som en cupturnering, hvor opgørene blev afgjort over to kampe (ude og hjemme).

Turneringen blev vundet af RK Zagreb, som i finalen over to kampe besejrede GD TEKA Santander fra Spanien med 50-38. Det var første gang, at RK Zagreb vandt Mesterholdenes Europa Cup.

Danmarks repræsentant i turneringen var Kolding IF, som blev slået ud i semifinalen af de senere mestre fra RK Zagreb, som vandt med 46-43 over to kampe. Det var det bedste danske resultat i Mesterholdenes Europa Cup i håndbold, siden Helsingør IF i sæsonen 1981-82 ligeledes nåede semifinalen.

Resultater

1/16-finaler

1/8-finaler

Kvartfinaler

Semifinaler

Finale

Kilder / eksterne henvisninger 
 World Handball Archive – Men Handball European Champions Cup 1992

Noter 

1991-92 (mænd)
Håndbold i 1991
Håndbold i 1992
Liu Xiaobo

Liu Xiaobo (født 28. december 1955, død 13. juli 2017) var en kinesisk forfatter, systemkritiker og menneskerettighedsaktivist, der i 2010, under sit fjerde fængelsesophold, blev tildelt Nobels fredspris. Liu har siden 2003 været formand for den kinesiske afdeling af PEN, og han var med til at formulere Charter 08. Det sidste medførte, at han blev tilbageholdt af de kinesiske myndigheder, og i 2009 blev han idømt elleve års fængsel for systemkritiske aktiviteter.

Kort før sin død blev Liu prøveløsladt fra fængslet, for at modtage medicinsk behandling for kræft,, som han døde af på et hospital i det nordlige-østlige Kina.

Nobels fredspris fik han for sin langvarige, ikke-voldelige kamp for menneskerettighederne i Kina. Tildelingen af prisen blev modtaget med skarpe negative reaktioner fra den kinesiske regering.

Liu var den første kineser der blev tildelt en Nobelpris på et tidspunkt, hvor vedkommende var bosat i Kina., og han var den tredje person, efter tyske Carl von Ossietzky (1935) og burmesiske Aung San Suu Kyi (1991), der fik Nobels fredspris under fængsling eller arrest.

I et åbent brev til Den Nationale Folkekongres støttede 23 tidligere topembedsmænd fra det kommunistiske parti kravet om ytringsfrihed. Iagttagere anså dette initiativ for mere destabiliserende for de kinesiske regime end Xiaobos initiativer. Brevet blev fjernet fra internettet den 8. oktober 2010, kort efter dets offentliggørelse.

Noter

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Systemkritikere fra Kina
Skønlitterære forfattere fra Kina
Modtagere af Nobels fredspris
Personer døde af kræft