kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ves Harper

Ves Harper, egentlig William Vesta Harper II, (4. august 1930 i Brasilien – 30. marts 2004 i København) var en dansk scenograf.

Harper blev uddannet i kunsthistorie og humaniora fra University of Tennessee og fungerede en årrække som underviser ved University of Atlanta. I 1961 kom han til Sarah Lawrence School i New York City og begyndte på samme tid et samarbejde med Alvin Ailey ved Clark Center. Han kom til Danmark i 1965 og blev tilknyttet Danmarks Radio, hvor han sammen med produceren Thomas Grimm var ansvarlig for balletudsendelserne, som i de år nød megen anerkendelse – også internationalt. I 1978 lavede Harper en afstikker til teaterverdenen, da han var med til at grundlægge intimscenen Teatret ved Sorte Hest. Desuden stod han for scenografi på Café Teatret. Harper gik på pension fra DR i 1992.

Eksterne henvisninger 
 

Scenografer fra Danmark
Volkhov

Volkhov (, ) er en flod i Novgorod og Leningrad oblast i Rusland. Den er 224 km lang og har et afvandingsområde på 80.200 km².

Geografi 
Volkhov løber fra søen Ilmen mod nord til Ladoga, den største sø i Europa. Den er Ladogas næststørste tilløb. Den er farbar for både over hele sin længde. Vandføringen er meget variabel afhængig af vandstanden i Ilmen. Volkhov skal i sit øverste løb ved ekstra lav vandstand i søen have vendt strømretningen og løbet i den modsatte retning, ind i Ilmen. Floden fryser til i slutningen  af november, og isen bryder op igen tidligt i april. Middelvandføringen ved udløbet i Ladoga er 558 m³/s, men kan variere fra 44 til 2 900 m³/s over året.

Vandstanden reguleres af dæmningen til Volkhov vandkraftværk, der var det første sovjetiske regionale vandkraftværk, der blev åbnet 19. december 1926 som en del af GOELRO-planen. Det ligger 25 km opstrøms fra Ladoga. Foruden at producere elektricitet regulerer dæmningen også bådtrafikken på floden, som tidligere var kendt for sine stryg.

Større bifloder er fra højre: Visjera, (som munder ud i forgreningen Malyj Volkhovets øst for Novgorod, Ptsjevzja og Oskuja, og fra venstre: Kerest og Tigoda. 

Opstrøms er Volkhov knyttet til floden Msta via Siversovkanalen, som leder skibsfarten udenom Ilmen-søen. Nedstrøms er den knyttet til floderne Neva, Sias og Svir via Ladogakanalen, som leder trafikken udenom den stormfarlige Ladogasøen.

Historie 
Trods sin relativt beskedne størrelse  har Volkhov spillet en stor rolle i russisk historie og økonomi. I  midten af 800-tallet var Volkhov en tæt  befolket handelsvej i det væring-dominerede Khaganatet Rus. Den var en vital del af den vigtigste handelsrute, som knyttede Nordeuropa til Orienten via Volga og Dnepr. Den gamle russiske hovedstad Staraja Ladoga og en af de førende russiske middelalderbyer, Velikij Novgorod, ligger ved Volkhov. 

Efter at have sejlet ind i Volkhov ved Gortsjakovsjtsjina og Ljubsja lagde vikingernes handelsskibe til ved det store handelsmarked i Aldeigja (Ladoga). Derefter roede de op ad floden, forbi en række stryg bevogtet af de befæstede bosættelser ved Novyje Duboviki og Gorodisjtsje. Der var endda en udpost ved Kholopy Gorodok, 13 km nord for nutidens Velikij Novgorod, eller snarere Holmgard, som blev grundlagt nær stedet, hvor Volkhov løber ud af Ilmen-søen.

«De fleste af disse var til at begynde med små steder, sandsynligvis ikke stort mere end stationer for udrustning og forsyninger, som også gav en mulighed for udveksling og redistribuering af genstande, som passerede langs flod- og karavaneruterne». Sandsynligvis var det sådanne præ-urbane bosættelser, som gav landet dets norrøne navn Gardariki.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Floder i Novgorod oblast
Floder i Leningrad oblast
Velikij Novgorod
Palle Skov Jensen

Palle Skov Jensen (født 18. september 1953 i Odense) er en dansk erhvervsleder og grundlægger af Jensens Bøfhus.

Jensen er uddannet i handel fra Niels Brock og arbejdede et par år i supermarkeder i Tyskland og Canada. I 1970'erne vendte han tilbage til Odense, hvor han indgik i et kompagniskab med faderen. Sammen drev de supermarkedskæden Kypa. Han overtog et nedlagt cafeteria i Rosengårdcentret, men solgte det efter en tid og etablerede discountkæden Bonus Dagligvarer, der med tiden kom op på 14 butikker. Han solgte butikkerne i 1984 til Fakta og etablerede restaurantkæden Bøf España, som i 1990 skiftede navn til Jensen's Bøfhus (fra 2016: Jensens Bøfhus). Udover de 39 familierestauranter har Palle Skov Jensen siden midten af 1990'erne også drevet caféen Franck A i Odenses centrum. 

I 2009 vakte det opsigt, at departementschefen  i Bendt Bendtsens ministertid, i 2007, havde bedt om at få dekoreret Palle Skov Jensen med ridderkorset. Palle Skov Jensen er personlig ven af den tidligere minister. Meget få erhvervsfolk modtager årligt et ridderkors, og først i 2008 fik eksempelvis Peter Straarup, direktør for Danske Bank med 20.000 ansatte, et ridderkors. Endnu færre restauratører er gennem tiden blevet indstillet til denne ære. Palle Skov Jensen modtog 12. marts 2007 ridderkorset og var den 23. april 2007 i audiens hos hendes majestæt Dronning Magrethe for at takke for ordenen.

Noter 

Købmænd fra Danmark
Personer fra Odense
Riddere af Dannebrog
Restauratører fra Danmark
Domenicus Badiaz

Domenicus Badiaz (Baetiaz), født før 1591 og død efter 1607 var en bygmester af formentlig italiensk oprindelse virksom i renæssancens Danmark. 

Badiaz omtales første gang i Danmark ved datteren Margrethes begravelse i Sønder Nærå på Nordfyn 1591: "Dominicus Bygmester paa Teglgaarden ved Ulfeldtsholm i Fyen" fik 7. januar 1597 betaling for en leverance på 60.000 mursten til kongen. Dominicus Bygmester er formodentlig identisk med den Dominicus Baetiaz, der 1600 nævnes som boende i Nyborg len. Januar 1607 indgik kongen en kontrakt med "en Bygmester, ved Navn Dominicus, der boede ved Ulfeldsholm paa Fyen". Han skulle afhugge pudsen på østtårnet på Nyborg Slot, konstruere en ny puds og restaurere med den. På grund af sit tilhørsforhold til egnen ved Ulfeldtsholm (Holckenhavn) regnes Badiaz for at være den sandsynlige mester for Jakob Ulfeldt den yngres bygninger på denne gård. Et karakteristisk træk ved byggeriet er kvaderbehandlingen af murværket, og dette træk kan sikkert knytte Badiaz' navn til byggerier på herregårdene Juulskov, Lykkesholm Slot og Arreskov.

Værker 
 Restauring af østtårnet på Nyborg Slot (1607)

Tilskrivninger 
 Jakob Ulfeldt den yngres bygninger på Ulfeldtsholm (påbegyndt o. 1597, nuværende Holckenhavn)
 Juulskov (formentlig 1590'erne)
 Den nordre del af portfløjen på Lykkesholm Slot (omkring 1600)
 Sydøsttårnet på det søndre hus på Arreskov (o. 1600)

Kilder 
 Weilbachs Kunstnerleksikon 1947 og 1994

Arkitekter fra Danmark
Arkitekter fra Italien
Renæssancearkitekter
Italienere i 1600-tallet
Hans von Andorf

Hans von Andorf (født i Antwerpen, død 11. marts 1600 i Helsingør) var murer- og bygmester, der virkede fra 1570 til sin død.

Andorf fik borgerskab som murermester i København 11. juni 1570. Andorf er omtalt som kongens bygmester 2. januar 1575 og som bygmester på Kronborg den 1. august 1595.

Andorf er begravet i Sankt Mariæ Kirke og Vor Frue Kloster. Han var gift med Marine Peters von Alckmor, der døde 19. marts 1600 - en uges tid efter Andorf.

Værker 
 Murerarbejde på Kongens Mølle i Hellebæk (betalinger 1575 ff.)
 Hus på Reberbanen, Bremerholm, København (betalt 23. maj 1579)
 Sydfløj på Halsted Kloster (kontrakt 1589)
 Andet arbejde sammesteds (betalt 22. maj 1591)
 Reparationer på Roskildegård (1591) og Hellig tre Kongers kapel, Roskilde Domkirke (1591)
 Murerarbejde på Københavns Slot (1596)
 Egen gravsten (1600, Skt. Mariæ, Helsingør, nu i Helsingør Bymuseum)

Kilder 
 Weilbachs Kunstnerleksikon 1947 og 1994

Arkitekter fra Danmark
Arkitekter fra Nederlandene
Renæssancearkitekter
Anthonis van Obbergen

Anthonis van Obbergen (Obberghen, Oberberg, Opbergen) (født 1543 i Mechelen (Malines), Nederlandene, død 1611 i Danzig) var en flamsk bygmester, der sammen med Hans van Paeschen var med til at skabe Kronborg.

Hans forældre var Daniel van Opbergen og Clara NN. Obbergen arbejdede på befæstningen af Antwerpen 1567-71, var ansat som murermester på Kronborg fra 24. marts 1577 og bygmester sammesteds 30. juli 1577-1585. 1586 stod han for istandsættelsen af fyrtårnet på Kullen.

1586 kom han til Danzig, hvor han i 1592 blev bygmester for befæstningsanlæggene og 1594 stadsbygmester. I Danzig har han udført en række bygninger, bl.a. Tøjhuset (1801-06, sammen med Jan Strakowski og Abraham van den Blocke), Peinkammerporten, Skt. Gertrud-Bastei og formentlig det gamle Rådhus (1587-1595).

Han tog også del i opførelsen af fæstningen Weichselmünde og Küstrin Slot samt reguleringen af floden Weichsel. Han tilskrives også det gamle rådhus i Thorn fra 1602–1605. Han døde i 1611.

Gift 1. gang med Sara de Meyer og 2. gang 7. februar 1600 med Sarah Schwarz, datter af købmand i Danzig Michel Schwarz og NN.

Kilder 
 Arnold Bartetzky, Das große Zeughaus in Danzig, 
 Rudi De Mets, Mechelen Kunst vom Mittelalter bis zur Gegenwart,  (side 49)

Eksterne henvisninger 

 

Arkitekter fra Danmark
Arkitekter fra Nederlandene
Renæssancearkitekter
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1500-tallet
Personer fra Mechelen
Hans van Paeschen

Hans Hendrik van Paeschen (Paaschen, Pasche(n), Pascha, Paasche, Paaske) (ca. 1510–1582) var en nederlandsk bygmester og fæstningsingeniør fra renæssancen. Han var virksom i Nordeuropa i anden halvdel af 1500-tallet, hvor han stod for opførelsen af en række prominente bygninger i renæssancestil. I Danmark stod han blandt andet for ombygningen af borgen Krogen til Kronborg Slot. 

Paeschen var kgl. bygmester i Sverige fra senest begyndelsen af 1561 til 1563 og kgl. bygmester i Danmark 1564-82. Fra 1576 til 1582 ejede han Borupgård.

Værker 
 Istandsættelse af Båhus Fæstning efter belejringen og projektering af ny befæstning (1566)
 Nye fæstningsværker omkring Akershus Slot, herunder Kongens Batteri, Dronningens Batteri, volden fra dette til Knudstårnet (1567)
 Ombygning og nybefæstning af Krogen Slot (Kronborg) (1574-77), herunder nordfløjen (1575), størstedelen af vestfløjen (1575), påbegyndelse af sydfløjen (1577), forsvarsværker med 4 bastioner (1575-76) og Mørkeport
 Befæstningsarbejder på Båhus (1578-82)

Projekter 
 Ombygning af Krogen Slot (1565)
 Plan til flytning af det afbrændte Oslo til slottets nærhed (1567, planen virkeliggjort af Christian 4. 1624)
 Kollegium ved Københavns Universitet (1574)
 Portal af hvide og sorte sten til Kronborgs kirkefløj (1577)

Tilskrivninger 
 Anlæggelse af Frederiksstad i Norge (1567)
 Ombygning af Frederiksborg Slot (ca. 1575)
 Ejler Grubbes kapel ved Kongsted Kirke (1575)
 Uranienborg, Ven (fra 1576, for Tycho Brahe)
 Lystrup (1579, for Ejler Grubbe)

Litteratur 
 Allan Tønnesen, "Hans van Paeschens grassatgang", s. 69-76 i: Fra Frederiksborg Amt, 1970.
 

Arkitekter fra Danmark
Arkitekter fra Nederlandene
Renæssancearkitekter
Hofbygmestre fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Islands nationalvåben

Islands nationalvåben «Skjaldamerkið» består af et blåt skjold med et rødt kors med sølv kanter. De fire Landvættir, som der bliver fortalt om i Snorri Sturlusons Norgeskrønike Heimskringla, værner skjoldet som symboliserer Island, tyren Griðungur værner den sydvestlige del af landet, ørnen Gammur den nordvestlige, dragen Dreki den nordøstlige og Kæmpen Bergrisi værner den sydøstlige del af Island.

Historie 
Den første kendte fremstilling af Islands rigsvåben er fra 1280, og viser et skjold med tolv blå og sølvfarvede horisontale striber, på de nederste to trediedele. Den øverste tredjedel er gul. En stående rød løve dækker nederste del, med hovedet i det øverste felt. Løven holder en økse som er blå i øverste felt og gul over syv af striberne i nederste felt. Løven er hentet fra Norges rigsvåben. Det rene islandske våben med tolv striber er afledt af denne fremstilling.

Et officielt islandsk segl med en stokfisk som centralmotiv er kendt fra 1560, og kan have været benyttet tidligere. Som en del af den danske kongens våben er klipfisken sølv på rød bund 1592 – 1903. Fra 1903 blev stokfisken byttet med en sølv falk på blå bund.

1919 blev flaget for første gang taget i brug som rigsvåben. Våbenet blev beholdt, da Island blev republik, men landvetterne fik en anden udformning. Den nuværende form blev vedtaget den 17. juni 1944.

Ekstern henvisning 
 Islands nationalvåbens historie (engelsk)

Heraldik
Nationalvåben
Rigsvåbener fra Europa
Regent (flertydig)

Regent kan have flere betydninger:

 Regent – et statsoverhoved
 i snævrere forstand: en rigsforstander
 Regent Herremagasiner – en tidligere dansk butikskæde
Arcadia-konferencen

Den første Washingtonkonference, også kendt som Arcadia-konferencen, (ARCADIA var kodenavnet for konferencen), blev afholdt i Washington, D.C. fra 22. december 1941 til 14. januar 1942. Det var det første militær-strategiske møde mellem regeringslederne i Storbritannien og De Forenede Stater, efter at USA kom ind i 2. Verdenskrig. Delegationerne blev ledet af den britiske premierminister Winston Churchill og den amerikanske præsident Franklin D. Roosevelt.

Selv om Roosevelt var udsat for et vist indenlandsk pres for at koncentrere De forenede Staters krigsindsats mod Japan på grund af angrebet på Pearl Harbor den 7. december 1941 var der enighed om, at for at vinde krigen var det mest vigtigt at besejre Nazityskland (Europa først-strategien). Adolf Hitlers krigserklæring mod USA den 11. december 1941, gjorde denne beslutning lettere at sluge for offentligheden i USA, end det ellers ville have været tilfældet. 

På konferencen blev det også opnået enighed om at samle de militære ressourcer under en fælles kommando i det europæiske operarationsområde.

Se også 
 Amerikansk-britiske stabs konference (ABC-1) – stabsmødet, som lagde fundamentet for dette politiske møde.

Referencer

Yderligere læsning 
 Maurice Matloff and Edwin M. Snell. Strategic Planning for Coalition Warfare 1941-1942. Washington, Office of the Chief of Military History, Dept. of the Army, 1953-59.  Arcadia-konferencen er dækket på Chapter V and Chapter VI
 Konferencer om de allieredes overordnede strategi  fra University of San Diego Department of History World War II Timeline 
 This Day in History January 1  – The History Channel

2. verdenskrig
Konferencer
Trident-konferencen

Den Tredje Washington Konference også kaldet Trident-konferencen efter konferencens kodenavn var et militær-strategisk møde, som blev afholdt i Washington, D.C. i perioden 12. – 27. maj 1943 mellem regeringslederne fra Storbritannien og De Forenede Stater. Delegationerne blev ledet af henholdsvis Winston Churchill og Franklin D. Roosevelt.

Ved konferencen blev planerne om felttoget i Italien, strategiske luftangreb mod Tyskland og Stillehavskrigen godkendt.

Yderligere læsning 
 Trident-konferencen  Gengivelse af Maurice Matloffs bog: Strategic planning for coalition warfare 1943-1944 på U.S. Army Centre of Military History.
 Liste over ledere ved Trident-konferencen

1943
2. verdenskrig
Konferencer
Pave Nikolaus 1.

Nikolaus 1. (858—867) var en af de betydeligste paver i begyndelsen af middelalderen, nidkær for kirkens sag over for de verdslige herrer og for pavestolens øverste myndighed, over for de gejstlige, men også ivrig for evangeliets og for sædelighedens fremme og selv en udpræget etisk-religiøs natur. Men de pseudo-isidorske dekretaler fandt også i ham den rette mand, han arbejdede af al kraft på at bringe dem til gyldighed i kirken.

Det lykkedes ham at få pavedømmets magt udvidet over
for metropolitterne først i Italien, hvor Ravennas ærkebiskop måtte opgive sin tidligere særstilling og bøje sig for Rom, og derefter i det frankiske rige, hvor han trods Køln’s modstand gjorde Ansgar til biskop også over
Bremen samt til pavelig legat i Norden, og hvor
han efter en lang og bitter kamp tvang metropolitten Hinkmar af Reims til at lade den af Hinkmar selv afsatte biskop Rothad af Soissons genindsætte i embedet.

Også kong Lothar II fik pavens magt at føle. Kongen havde
forstødt sin hustru Teutberga for at gøre sin elskerinde Waldrada til dronning, og skønt flere synoder havde anset kongens grunde for gyldige, viste Nikolaus, at synoderne havde uret, og det lykkedes ham at få Lothar til at sende
Waldrada bort og på ny tage Teutberga, hvis uskyld var godtgjort, til sig.

Endelig havde Nikolaus en lang strid med den græske kirke. Paven tog sig med stor kraft af den afsatte patriark Ignatius og
lyste hans afløser Fotios i band. Der blev holdt synoder både i Rom og Konstantinopel, og striden kom ind på det dogmatiske område, men enden blev, at Fotios måtte vige pladsen. Dette oplevede Nikolaus dog ikke. På to andre punkter lykkedes det også Nikolaus at sejre over Byzans. Den mæhriske og den bulgariske kirke blev begge trods alle anstrengelser fra grækernes
side romersk-katolske.

Kilder 

  – Opslag af Alfred Th. Jørgensen

Paver i middelalderen
Helgener
Salmonsens
SINE

For andre betydninger se Sine.
SINE er forkortelsen for SIkkerhedsNEttet. Et radionet som alle danske beredskaber ifølge loven skal bruge, når både net, kontrolrum og radioer er færdigudviklede og implementerede.

Systemet baserer sig på TETRA-systemet, og har udover muligheden for radio-kommunikation desuden mulighed for overførsel af forskellige slags data, f.eks. GPS-koordinater fra alarmcentralen til et givent køretøj (f.eks. ambulance), hvilket især er fordelagtigt hvor lokalkendskabet er mindre end optimalt. Derudover rummer systemet navnlig for ambulancer, idet at der bl.a. kan overføres oplysninger om patientens tilstand og om nødvendigt kan redderen i ambulance snakke med en læge.

Brugere af systemet omfatter alle dele af beredskabet, dvs. Politi, brandvæsen, ambulancetjeneste, Beredskabskorpset, Hjemmeværnet og i et vist omfang autohjælpsfirmaer.

Kilder og henvisninger

Radio
Beredskab
Michael Cunningham

Michael Cunningham (født 6. november 1952) er en amerikansk forfatter.

Født 1952 i Cincinnati, Ohio. Har studeret engelsk litteratur ved Stanford University. Han debuterede med noveller i the Atlantic Monthly og the Paris Review.

Karriere 
I 1998 udkom Cunningham med romanen The Hours, der blev en stor succes. For denne roman vandt han både Pulitzerprisen og PEN/Faulkner Award. Hans seneste roman, Specimen Days, blev også godt modtaget. Udover romaner har Cunningham også skrevet filmmanuskripter bl.a. til filmatiseringen af A Home at the End of the World og Evening.

The Hours blev i 2002 filmatiseret af Stephen Daldry med Meryl Streep, Nicole Kidman og Julianne Moore i hovedrollerne. Nicole Kidman var en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle. Selve filmen var bl.a. også nomineret i kategorierne Bedste Film, Bedste Mandlige Birolle, Bedste Kvindelige Birolle, Bedste Instruktør og Bedste Filmatisering.

Udvalgte værker 
 A Home at the End of the World (1990)
 The Hours (1998), (dansk: Timerne)
 Specimen Days (2005)

Eksterne henvisninger 

Romanforfattere fra USA
Pulitzerprismodtagere
Personer fra Cincinnati
Novelleforfattere fra USA
Manuskriptforfattere fra USA
Pave Benedikt 3.

Benedikt 3. (latin: Benedictus III; død 17. april 858) var pave fra 29. september 855 til sin død den 17. april 858. 

Man kender ikke meget til hans liv, men man ved at hans far hed Peter, samt at han blev uddannet og levede i Rom. Da han blev valgt til pave, var han præst i San Callisto-kirken. Der var imidlertid en gruppe der ønskede en anden pave - modpaven Anastasius 3., men grundet befolkningen ønskede Benedikt, ente det med at Benedikt blev ordineret.

Referencer

Eksterne henvisninger 

  – Opslag af Dr. phil. Laust Moltesen (1865-1950)

Paver i middelalderen
Salmonsens
Don (flod i England)

Don (også kaldet Dun på enkelte strækninger) er en flod i South Yorkshire i England. Den er en biflod til Ouse og er 112 km lang.

Don har sit udspring i Penninene og løber mod øst gennem Dondalen, via byene Penistone, Sheffield, Rotherham, Mexborough, Conisbrough, Doncaster og Stainforth. Den mundede oprindelig ud i floden Trent, men blev i 1600-tallet kanaliseret og ledt længere mod nord, og munder nu ud i floden Ouse ved Goole i Yorkshire.

Dons vigtigste bifloder er Loxley, Rivelin, Sheaf, Rother og Dearne.

Regionens industrielle natur har medført alvorlige forureningsproblemer for floden. Dog er disse problemer aftaget de seneste år, og der er rapporteret fangst af laks i floden ved Doncaster.

Navnet Don er afledt fra Danu (eller Dôn), en keltisk gudinde.

Floder i England
Den lange hale

Den lange hale (org. titel The Long Tail) er titlen på en populærøkonomisk bog af Wireds redaktør Chris Anderson, som beskriver, hvordan internettets udbredelse styrker nichemarkeder. Bogen gjorde begrebet "the long tail" eller på dansk "den lange hale" til allemandseje i diskussioner om nettets økonomiske betydning.

Begrebet og fænomenet kaldes "den lange hale", med henvisning til udseendet på en traditionel salgskurve, der angiver produkter på x-aksen, og antal salg på y-aksen. Her kan det tydeligt ses, at med et større udbud (som nettet bl.a. gør muligt pga lave lager- og salgsomkostninger), kan indtjeningen fra salg af nicheprodukter udmærket overhale indtjeningen på traditionelle hits og blockbusters. Dette gør op med en gammel økonomisk tommelfingerregel om, at 80% af indtjeningen kommer fra 20% af produkterne. Hit-økonomien har traditionelt opereret efter denne devise, fordi hyldepladsen har været dyr og begrænset. Anderson demonstrerer, at gøres mere tilgængeligt, vil det også sælge mere, og akkumulativt kunne skabe større indtjening og et bedre match af udbud og efterspørgsel. Hvert produkt på 'halen' sælger hver for sig ganske få eksemplarer, men tilsammen er de økonomisk potente, fordi det med digitale medier kan lade sig gøre at tilgængeliggøre mange af dem. F.eks. kan ITunes og andre onlinebutikker rumme millioner af mp3-musiknumre og film på deres harddiske, og dermed langt overgå selv den bedst udstyrede pladeforretning eller videobiks i udbud.

Kilder og ekstern henvisninger 
 Artikel om den lange hale 

Bøger
Anvendt Visuel Kommunikation

Anvendt Visuel Kommunikation (AVK) var en sidefagsuddannelse ved Syddansk Universitet, som blev startet i 1989 af Henning Pryds, der var pionér, ankermand og spydspids igennem det meste af uddannelsens levetid. AVK ophørte i 2002, hvor medieuddannelsen blev afløst af såvel en hovedfags- og sidefagsuddannelse i Medievidenskab.

Uddannelsen i Anvendt Visuel Kommunikation rettede sig især imod tilrettelægger-leddet i visuel produktion, med vægt på både at give kandidaterne et teknisk og praktisk kendskab til alle aspekter af moderne medieproduktion, fra lyssætning til billedredigering, samt en teoretisk overbygning på de praktiske kurser. I universitetssammenhæng var AVK unik ved denne ligestilling af redskabskurser og øvelsesproduktioner og teori. Denne kombination gjorde uddannelsens kandidater attraktive, og de fleste kandidater fra AVK har fundet beskæftigelse i mediebranchen.

Syddansk Universitet
Medievidenskab