kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Andreas Weidinger

Andreas Weidinger (født 10. februar 1992) er en dansk politiker og iværksætter. Weidinger er medlem af kommunalbestyrelsen i Gentofte Kommune, valgt for Det Konservative Folkeparti. Fra 2016 til 2018 var Andreas Weidinger landsformand for Konservativ Ungdom.

I sit professionelle virke er Andreas Weidinger er klima- og bæredygtighedschef i Dansk Byggeri.

Biografi 
Andreas Weidinger er født på Rigshospitalet i København i 1992, søn af Wolfgang Weidinger og Maj Britt Weidinger. Weidinger er opvokset på Frederiksberg og gik på Frederik Barfods Skole. I dag bor Andreas Weidinger i Charlottenlund, Gentofte.

Privat danner Andreas Weidinger par med Tilde Nielsen, der er byrådsmedlem for Venstre i Nyborg Kommune.

Politisk karriere 
Andreas Weidinger har i en årrække været aktiv i Konservativ Ungdom. I 2014 blev han valgt til organisationens forretningsudvalg, og blev i 2016 valgt som Mikkel Ballegaard Pedersens efterfølger på posten som organisationens landsformand. Denne post bestred han frem til 2018. Weidinger deltog og vandt i DM i Debat i 2017, da det blev afholdt under Folkemødet på Bornholm. I denne forbindelse blev han interviewet til Politiken og betegnede sit ideologiske ståsted som socialkonservativ.

Internt i Det Konservative Folkeparti blev Andreas Weidinger i 2019 valgt som formand for partiets klimatænketank.

Kommunalpolitik 
Andreas Weidinger indledte sin politiske karriere ved kommunalvalget i 2013, hvor han stillede op til Københavns Borgerrepræsentation, men blev ikke valgt. Hans kampagne blev dog udmærket i avisen Metroxpress, der kårede han som den bedste kandidat på de sociale medier.

Efter studierne blev afsluttet flyttede Weidinger til Gentofte og stillede i 2017 op ved kommunalvalget i Gentofte Kommune. Her blev han blev til kommunalbestyrelsen med 598 personlige stemmer, tredjeflest på den konservative liste.

I Gentofte Kommune er Andreas Weidinger næstformand for Ældre-, Social- og Sundhedsudvalget og medlem af Børneudvalget, Skoleudvalget samt Erhvervs-, Beskæftigelses- og Integrationsudvalget.

Erhvervskarriere og uddannelse 
Andreas Weidinger er student fra Øregård Gymnasium i 2011 efter at have været et par år på Oure Idrætsgymnasium. Fra 2011-2018 studerede han på statskundskab på Københavns Universitet, hvor han blev kandidat i 2018. I 2012 grundlagde han lektiehjælpfirmaet Lektiekonsulenterne, som han stod i spidsen for indtil det blev solgt til Mentor Danmark. I 2014 grundlagde han virksomheden Eksamensvagt DK, der senere blev solgt til Moment A/S. Ved siden af studierne var han desuden ansat i Landbrug & Fødevarer.

Andreas Weidinger er i dag klima- og bæredygtighedschef hos Dansk Byggeri, hvor han blandt andet har haft ansvar i sekretariatet bag klimapartnerskabet for bygge- og anlægssektoren.

Referencer 

Formænd for Konservativ Ungdom
Anna af Østrig

Anna af Østrig eller Anna af Habsburg kan henvise til flere personer:
 Anna af Østrig (1432–1462) - datter af kong Albrechts 2., gift med Wilhelm 3., hertug af Sachsen
 Anna af Østrig (1528–1590) - datter af Kejser Ferdinand 1. og gift med hertug Albert 5. af Bayern
 Anna af Østrig (1549–1580) - datter af Kejser Maximilian 2. og gift med kong Filip 2. af Spanien
 Anna af Østrig (1573–1598) - datter af ærkehertug Karl 2. og gift med kong Sigismund af Polen og Sverige
 Anna af Østrig (1585–1618) - datter af ærkehertug Ferdinand 2. og gift med Kejser Matthias
 Anna af Østrig (1601–1666) - datter af kong Filip 3. af Spanien og gift med kong Ludvig 13. af Frankrig
Björn Jónsson

Björn Jónsson (født 8. oktober 1846 i Djúpadalur, død 24. november 1912) var en islandsk redaktør og politiker.

Jónsson grundlagde den islandske avis Isafold i 1874. Han var minister for Island fra 31. marts 1909 til 14. marts 1911. 

Hans søn Sveinn Björnsson blev Islands første præsident.

Noter 

Redaktører fra Island
Minister for Island
Altingsmedlemmer
Altingsformænd
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Lusangel

Lusangel er navnet på den vestlige og mindre frugtbare del af landskabet Angel, som ligger ved overgangen til gesten syd for grænsen. Området er overvejende morænelandskab, men har i sammenligning med det østlige Angel et højere sandindhold og er dermed mindre frugtbar. Lusangel strækker sig omtrent langs Hærvejen med Frørup Bjerge og (blandt andet) byerne Munkvolstrup, Store Solt, Havetoft og Bøglund. Administrativ hørte store dele af Lusangel under Ugle Herred.

Navnet Lusangel er angeldansk og betyder det lyse Angel. Navnet henviser formodentlig til de lyse indlandsklitter og sandaflejringer omkring Træsøen. Begrebet blev også anvendt som skældsord (lus) for de mere fattige beboere i det vestlige Angel (Lusangel) i modsætning til beboere i det centrale og østlige Angel.

Noter 

Angel
Jarl af Shrewsbury

Jarl af Shrewsbury er en adelig engelsk jarltitel, der første gang blev oprettet i 1074, og senere igen i 1442.

Blandt kendte jarler af Shrewsbury er:

John Talbot, 1. jarl af Shrewsbury, ved oprettelsen i 1442.
George Talbot, 6. jarl af Shrewsbury 
Charles Talbot, 12. jarl af Shrewsbury, 1. hertug af Shrewsbury

Se også
Lord Edmund Talbot

Adelige titler
Petrus Christus

Petrus Christus (født 1410/1420 i Baarle nær Breda, død 1475/1476 i Brugge) var en tidlig nederlandsk maler som arbejdede i Brugge fra 1444.

Petrus Christus var elev af Jan van Eyck, og alle hans malerier er en eller anden gang blevet forvekslet med van Eyck egne. Ved van Eycks død i 1441 overtog han mesterens værksted. Christus malerier viser tydelige påvirkninger fra blandt andet Dirk Bouts, Robert Campin og Rogier van der Weyden.

Det er fortsat ikke fastslået, at Christus besøgte Italien og på den måde var den, som overførte stilen og de tekniske fremskridt hos de førende nordeuropæiske malere som Antonello da Messina og andre italienske malere.

Portræt af en ung pige regnes som et af mesterværkerne i nederlandsk maleri. Billedet markerer en ny udviklingsfase i det nederlandske portrætmaleri. Den viser ikke længer den unge kvinde foran en ubestemt baggrund, men i et konkret defineret rum af vægpanelerne. Den ukendte kvinde udstråler adelig elegance, og billedet har en både fascinerende og uopnåelig virkning. De udsøgte klæder giver måske et vink om, at den unge dame kommer fra Frankrig.

Eksterne henvisninger

 Petrus Christus hos getty.edu

Tidlige nederlandske malere
Kristján Jónsson

Kristján Jónsson (født 4. marts 1852 ved Mývatn, død 2. juli 1926) var en islandsk embedsmand, dommer og politiker. Han var minister for Island under hjemmestyret fra 14. marts 1911 til 24. juli 1912. Han var kongevalgt medlem af Altinget 1893-1905 og valgt fra Borgfirðinga 1908-13. Han var medlem af flere partier i løbet af sit politiske liv, og var i 1916 med til at forene de to islandske bondepartier til Fremskridtspartiet.

Han fødtes på gården Gautlönd i det nordøstlige Island, og to af hans brødre blev også politikere. Kristján Jónsson var svigerfar til Sigurður Eggerz, der ligeledes blev minister for Island.

Formandsposter 
 Næstformand for Altingets nederste afdeling 1901
 Formand for Altingets nederste afdeling 1909

Kilder 
 althingi.is: Biografi om Kristján Jónsson (islandsk)

Altingsmedlemmer
Minister for Island
Dommere fra Island
Sysselmænd fra Island
Embedsmænd fra Island
Miasmateorien

Miasmateorien er en teori der tilhører medicinhistorien.

Miasma kaldtes den sygdomssmitte, som overføres uden direkte berøring med den smitteførende person eller hans rekvisitter i modsætning til berøringssmitten (Contagium). Miasma fandtes begrænset til visse lokaliteter og frembragte der endemisk optrædende sygdom. Et godt eksempel er malariasmitten (koldfeber), der aldrig smitter ved berøring fra person til person, men findes lokaliseret til visse sumpegne med nogenlunde høj temperatur. Nutildags ved vi, at miasma er ensbetydende med mikrober, der overføres på særlig måde og derfor viser lokal udbredelse svarende til det overførende agens. Malariaens optræden er således bundet til
tilstedeværelsen af visse blodsugende myggearter (Anopheles), i hvis organisme den specifike malariamikrob (optaget når myggen har suget blod af et sygt menneske) undergår en udvikling (kønnet forplantning) og med stikket podes ind på et friskt menneske, der nu angribes. Kun hvor anopheles kan leve og yngle, findes malaria. En hel række infektionssygdomme overføres på tilsvarende måde af andre blodsugende insekter. Betegnelsen miasma bruges nu næppe mere; begrebet sattes tidligere i forbindelse med mystiske kosmiske påvirkninger af luften på stedet (malaria betyder ligefrem: "dårlig luft").

Kilder 

 

Forældede medicinske teorier
Blære

Blære har flere betydninger:
 Blære (Vesthimmerlands Kommune) – dansk landsby i Vesthimmerlands Kommune
 Blære Sogn – Sogn opkaldt efter Blære
 Blære Kirke – Sognekirke i Blære

Anatomi
 Urinblære (ofte blot "blære") – blære til opsamling af urin
 Galdeblære – blære til opsamling af galde
 Svømmeblære – blære med luft hos fisk som hjælper med at holde fisken i en bestemt dybde
 Sædblære – kirtel som producerer et sekret som indgår i sæd
Nicaise de Keyser

Nicaise de Keyser (født 26. august 1813 i Sandvliet nær Antwerpen, død 16. juli 1887 i Antwerpen) var en belgisk historiemaler.

de Keyser blev uddannet af Joseph Jacobs og på Antwerpen-Akademiet af Mathieu-Ignace van Brée. Han rejste derpå i udlandet og bosatte sig en tid lang i Haag. Fra 1855 var de Keyser 24 år direktør for Antwerpen-Akademiet og uddannede mange elever. Han har malet mange vel komponerede religiøse
og historiske billeder af betydelig kraft samt elegante historiske genrescener. Hans første store arbejde var Kristus på korset (1834) for den
romerskkatolske kirke i Manchester; senere malede han Slaget ved Worringen og flere historiske billeder for kongen af Belgien. Til hans kendteste arbejder hører endvidere Sankt Elisabeth giver almisse (1851), Webers sidste øjeblikke (1858), Van Dyck tager afsked med Rubens, Maria af Medicis død (Berlins Museum), Den blinde Milton; for Antwerpens Museums vestibule en række billeder, forestillende Kunsternes historie, og i museet der ses hovedværket Karl V befrier de kristne slaver i Tunis samt de Keysers selvportræt; endelig en række, mest fyrstelige, portrætter som grev Eberhard af Württemberg (Amsterdams Staatsmuseum); andre billeder i Hamburg, München, Brügge og i hollandske privatsamlinger.

Kilder 

 

Historiemalere
Malere fra Belgien
VM i curling 1984 (kvinder)

Verdensmesterskabet i curling for kvinder 1984 var det sjette VM i curling for kvinder. Mesterskabet blev arrangeret af World Curling Federation og afviklet i Perth Ice Arena i Perth, Skotland i perioden 25. - 30. marts 1985. Skotland var vært for mesterskabet for fjerde gang, og det var også fjerde gang at Perth var VM-værtsby.

Mesterskabet blev vundet af Canadaa hold bestående af skipper Connie Laliberte, Christine Moore, Corinne Peters og Janet Arnott, som i finalen besejrede Schweiz' hold anført af skipper Brigitte Kienast med 10-0, og dermed vandt Canada verdensmesterskabet for anden gang. Første gang canadierne vandt VM var ved mesterskabet i 1980. Schweiz havde tidligere vundet to VM-guld, men det var første gang, at de kunne rejse hjem med sølvmedaljer.

Danmark blev repræsenteret af et hold fra Hvidovre Curling Club under ledelse af Jane Bidstrup, som endte på femtepladsen efter at have opnået fem sejre og fem nederlag.

Hold 

Mesterskabet havde deltagelse af 10 hold: Otte fra Europa og to fra Nordamerika:

Resultater 

De ti deltagende hold spillede først et grundspil alle-mod-alle, hvilket gav ni kampe til hvert hold. De fire bedste hold efter grundspillet gik videre til slutspillet om medaljer.

Grundspil 

De ti hold spillede en enkeltturnering alle-mod-alle, hvilket gav ni kampe til hvert hold. De fire bedste hold i grundspillet gik videre til slutspillet.

Grundspillet blev vundet af Canada med 8 sejre foran Vesttyskland med 6 sejre, så de to hold gik direkte videre til slutspillet. Derefter blev tredjepladsen delt af seks hold med hver fem sejre. De seks hold spillede derfor tiebreak-kampe om de sidste to semifinalepladser, og resultaterne af de kampe medførte, at de to sidste ledige pladser i semifinalerne blev besat af Norge og Schweiz.

Slutspil 

De fire bedste hold fra grundspillet spillede i slutspillet om medaljer.

Samlet rangering

Kilder / eksterne henvisninger 
Word Curling Federation - Results & Statistics - World Curling Championships 1984 - Women

Noter 

1984 (Kvinder)
Sport i 1984
Perth (Skotland)
Curling i Storbritannien
Odinist – The Destruction of Reason by Illumination

Odinist - The Destruction of Reason by Illumination er det sjette studiealbum fra det franske black metal-band Blut aus Nord, udgivet i 2007.

Spor 
 "Intro" - 1:29
 "An Element of Flesh" - 5:30
 "The Sounds of the Universe" - 5:27
 "Odinist" - 5:02
 "A Few Shreds of Thoughts" - 4:51
 "Ellipsis" - 3:07
 "Mystic Absolu" - 4:30
 "The Cycle of the Cycles" - 5:19
 "Outro" - 1:38

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 

Blut aus Nord-album
Album fra 2007
Triunity

Triunity er et splitalbum mellem to franske metalbands: Black metal-bandet Blut aus Nord og industrial doom metal-bandet P.H.O.B.O.S., udgivet i 2014.

Spor 
 Blut aus Nord – "De Librio Arbitrio" - 7:10
 Blut aus Nord – "Hùbris" - 6:10
 Blut aus Nord – "Némeïnn" - 6:15
 P.H.O.B.O.S. – "Glowing Phosphoros" - 7:00
 P.H.O.B.O.S. – "Transfixed at Golgotha" - 7:00
 P.H.O.B.O.S. – "Ahrimanic Impulse Victory" - 7:00

Eksterne henvisninger 
 

Blut aus Nord-album
P.H.O.B.O.S.-album
Album fra 2014
Einar Arnórsson

Einar Arnórsson (født 24. februar 1880 i Grimsnes, død 29. marts 1955 i Reykjavík) var en islandsk politiker, dommer og juraprofessor. Han var minister for Island fra 4. maj 1915 til 4. januar 1917.

Juridisk karriere 
Einar Arnórsson blev student fra latinskolen i Reykjavík i 1901 og tog juridisk embedseksamen fra Københavns Universitet i 1906, underviste 1908-11 på retsskolen i Reykjavík, og var professor i proces- og strafferet ved Háskóli Íslands 1911-22 (med orlov i de tyve måneder han var minister). Han var universitets rektor 1918-19 og 1929-30. I 1932-42 og 1944-45. Arnórsson sad som dommer i Islands Højesteret 1932-42 og 1944-45. I 1936 udnævntes han til æresdoktor i jura af universitet for sit omfattende juridiske forfatterskab.

Politisk karriere 
Han var valgt til Altinget 1914-19 for den moderate langsum fraktion i det gamle Selvstændighedsparti, da denne led nederlag til den radikale tversum fraktion ved valget i oktober 1916, blev han politisk isoleret og forlod politik i 1919, hvorefter han redigerede de konservative aviser Isafold og Morgunblaðið 1919-20. I 1931-32 kom han igen i Altinget, denne gang for det nye Selvstændighedsparti. Han var undervisningsminister i Björn Þórðarsons tværpolitiske krigsregering fra 1942-44.

Redaktør 
Einar Arnórsson var gennem livet redaktør af en lang række publikationer - fra dagblade til fagtidsskrifter:

 Fjallkonunni (1907)
 Ísafold (1919–1920)
 Morgunblaðið (1919–1920)
 Skírni (1930)
 Blöndu (1936–1939)
 Sögu (1950–1954) 
 Tímariti lögfræðinga (1951–1953)

Familie 
Hans datter Ingibjörg Einarsdóttir (født 1908) var 1930-44 gift med den senere nobelprismodtager Halldór Laxness.

Kilder 
 althingi.is: Einar Arnórsson 

Minister for Island
Jurister fra Island
Dommere fra Island
Professorer fra Island
Ministre fra Island
Redaktører fra Island
Luis Vélez de Guevara

Luis Vélez de Guevara (født 1. august 1579 i Écija, død 10. november 1644 i Madrid) var en spansk digter.

Han kom som ganske ung jurist til hovedstaden og begyndte her at føre sager med held, men tillige at øve sit poetiske talent, navnlig som dramatiker. I den anledning kom han i forbindelse med fornemme adelsmænd, hos hvem han efter de tiders skik søgte sit underhold, og i de litterære kredse vandt han yndest ved sin elskværdige munterhed og sin åbne og ærlige karakter. Filip IV gav ham en hofmandsstilling, men for øvrigt havde han med sin store familie vanskeligt ved at slå sig igennem i pekuniær henseende. Som advokat var han kendt for sin vittighed. Efter eget sigende forfattede Guevara 400 komedier, men kun 80 af dem er bevarede til vor tid. De viser ham som en af det spanske nationalteaters bedste andenrangsforfattere og som en discipel af Lope de Vega. De fleste af dem behandler emner af den Pyrenæiske Halvøs historie eller sagnhistorie, og han er her ofte meget heldig i anvendelsen af en arkaiserende sprogtone. Særlig berømmelse nyder skuespillet Reinar después de morir, en bearbejdelse af den bekendte tragiske episode af Portugals historie om Inês de Castros elskov og død. Et interessant, tidligere utrykt stykke, La Serrana de la Vera, udgavs 1916 med kommentar, som Teatro antiguo espanol I. Men Guevaras berømteste værk er den morsomme satiriske fortælling El diablo cojuelo (1641), hvor den ud af en glasflaske befriede haltefanden til tak viser sin befrier, Studenten Don Cleofas, hvad der går for sig inde i byens huse. Den blev frit bearbejdet på fransk af Alain-René Lesage som Le diable boiteux (1707; i udvidet og omarbejdet skikkelse 1726). Guevaras bog er optrykt blandt Novelistas posteriores á Cervantes i 33. bind af Rivadeneyras Biblioteca de autores españoles (1854) og i nyere tid udgivet af Adolfo Bonilla (1910). Der eksisterer ingen ældre, samlet udgave af Guevaras komedier; 6 af dem findes trykte i Biblioteca de autores españoles (45. bind).

Kilder 

 

Digtere fra Spanien
Dramatikere fra Spanien
Romanforfattere fra Spanien
Spansksprogede forfattere
Spaniere i 1600-tallet
Antonio de Guevara

Antonio de Guevara (født omtrendt 1480 i Kantabrien, død 3. april 1545) var en spansk moralist og historiker.

Som ung levede han ved Ferdinand den Katolskes og Isabellas hof, 1528 gik han ind i Franciskanerordenen, men opholdt sig siden mest i kejser Karl V's nærmeste omgivelser, udnævntes til hans hofpræst og historiograf og fulgte ham på rejser; til sidst blev han biskop i Guadix og Mondoñedo. Han roser sig selv af at have været en ivrig inkvisitor over for moriskerne. Guevara var i sin tid en overordentlig anset forfatter, ikke blot i Spanien selv, men også uden for dette land. Han har verdenserfaring og klassisk dannelse, som han holder meget af at vise; men hans sprog er retorisk, kunstlet og skruet. Dog netop ved disse egenskaber behagede han sin samtid. Hans navnkundigste værk er Marco Aurelio eller Reloj de Principes (1529), en slags politisk roman i smag med Xenofons Kyropædi; han søgte at udgive den for et virkeligt oldtidsskrift; men en vis Pedro de Rua overbeviste publikum ved nogle kritiske breve om, at det var et falsum, og angreb i det hele adskilligt i Guevaras skrift og optræden ret kraftigt. Siden fulgte et historiskt skrift om de romerske kejsere (Década de los Césares) samt flere afhandlinger af teologiskt og moraliserende indhold og en samling, til dels fingerede Epistolas familiares (1539), der gjorde umådelig lykke og ligesom Marco Aurelio kom i en masse oversættelser. Guevaras Obras udgavs 1545 (Valladolid); brevene findes i 13. bind af Rivadeneyras Biblioteca de autores españoles.

Kilder 

 

Katolske biskopper
Franciskanere
Ordensfolk fra Spanien
Historikere fra Spanien
Romanforfattere fra Spanien
Faglitterære forfattere fra Spanien
Spansksprogede forfattere
Wladimir Guettée

Wladimir (oprindelig René François) Guettée (født 1. december 1816, død 22. marts 1892) var en fransk gejstlig.

Guettée var romerskkatolsk præst, udgav Histoire de l'Église de France (12 bind, Paris 1847—56), blev da beskyldt for at hælde til jansenismen og måtte 1856 opgive sin stilling. I 1862 gik han over til den russisk-ortodokse kirke, hvis lære han fremsatte og forsvarede i sit tidsskrift Union chrétienne. Han udgav blandt andet Histoire des Jésuites (I—III, 1858—61), Souvenirs d'un prêtre romain devenu prêtre orthodoxe (1890).

Kilder 

 

Præster fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Sigurður Jónsson (politiker)

Sigurður Jónsson í Ystafelli (født i Litluströnd ved Mývatn 28. januar 1852, død 16. januar 1926 i Ystafelli) var en islandsk bonde og politiker, der var erhvervsminister 1917-1920, og repræsenterede Fremskridtspartiet. Til og med 30. november 1918 var han som minister i den islandske regering samtidig medlem af den danske regering som minister for Island. 

Sigurður var søn af Jón Árnason, bonde i Skútustaðir, og hans kone Þuríðar Helgadóttir. Han voksede op som plejebarn hos Guðbjörg Aradóttir i Ystafelli í Kaldakinn og overtog hendes gård i 1889. Sigurður var landmand i Ystafelli indtil 1917. Han var en af de vigtigste initiativtagere til andelsbevægelsen i Island, og Samband íslenskra samvinnufélaga blev oprettet på et møde i Ystafelli 20. februar 1902.

Sigurður blev valgt til Altinget i 1916 for Uafhængige bønder, og var medstifter af det forenede bondeparti Fremskridtspartiet 16. december 1916. Han blev året efter partiets første minister; som følge heraf opgav han landbruget og flyttede til Reykjavík. Han vendte imidlertid tilbage til sin gård i Ystafelli, da han gik på pension i 1920, og boede der indtil sin død seks år senere.

Familie 
Han var gift med Kristbjörg Marteinsdóttir. Deres søn Jón Sigurðsson udgav i 1965 en biografi om sin far.

Kilder 
 Jón Sigurðsson: Sigurður í Ystafelli og samtíðarmenn, 1965.

Eksterne henvisninger 
 Sigurður Jónsson í Ystafelli på Altingets netsted

Landmænd fra Island
Ministre fra Island
Minister for Island
Altingsmedlemmer
Andelsbevægelsen i Island
Margrete af Østrig

Margrete af Østrig henviser til blandt andre:

 Margrete af Østrig (1480-1530) – statholderinde i Nederlandene
 Margrete af Østrig (1584-1611) – dronning af Spanien
Al Ain FC

Al Ain Football Club (arabisk: نادي العين لكرة القدم;) eller Al Ain FC er en professionel fodboldklub fra byen Al Ain i Emiratet Abu Dhabi i De Forenede Arabiske Emirater. 

Klubben blev grundlagt i 1968.

Historiske slutplaceringer

Noter 

Fodboldklubber i De Forenede Arabiske Emirater
Abu Dhabi
Carl Yngve Sahlin

Carl Yngve Sahlin (født 4. marts 1824 i Dalsland, død 29. maj 1917 i Stockholm) var en svensk filosof. 

Sahlin blev student 1841, doktor 1851 og virkede derefter som akademisk lærer i Uppsala og senere i Lund, ved hvis universitet han 1862 blev professor. I 1864 blev han professor i Uppsala. Sahlin var Boströms dygtigste elev; hans filosofi er en nærmere udvikling af lærerens tanker, som han dog på mange punkter, men altid på grundlag af Boströms principper, har modificeret og udvidet. Han er den Boströmske filosofis egentlige systematiker. Af interesse er hans stilling imellem den Boströmske spekulation og den moderne filosofi. Medens Boström i modsætning til Hegel søgte at hæve det absolutte over enhver udvikling og udelukke enhver "fænomenologi" fra filosofien, har Sahlin ved sin sondring mellem den egentlige filosofi og fænomenologien faktisk indrømmet erfaringsvidenskaben et betydningsfuldt område. På afgørende punkter har Sahlin desuden suppleret de forskellige dele af den Boströmske filosofi; af særlig betydning er hans udviklinger i etik, retlære og religionsfilosofi. Sahlins tænkning bærer et vist formelt og abstrakt præg; inden for de svenske fagmænds kreds har den dog øvet stor indflydelse ved sin videnskabelige alvor og logiske skarphed, og mere end nogen anden mellem Boström og Hägerström kan Sahlin siges at have dannet filosofisk skole. Noget større værk har Sahlin ikke udgivet; foruden to akademiske disputatser og to afhandlinger i "Nordisk Universitets Tidsskrift", der alle kom i 1850'erne, har han skrevet en stor mængde afhandlinger i Uppsala Universitets årsskrift, af hvilke må fremhæves: Om grundformerna i etiken (1869), Om subjektivt och objektivt betraktelsesätt i filosofien (1877), Kants, Schleiermachers och Boströms etiska grundtankar (samme år), Om det inre och det yttre (1879), Om logikens uppgift (1882), Om grundformerna i logiken (1883—84), Om positiv och negativ lagbestämdhet (1887), Några tanker om människan och samhället (samme år), Om det inre lifvet (1893).

Kilder 

 

Filosoffer fra Sverige
Professorer fra Sverige
Ansatte ved Lunds Universitet
Ansatte ved Uppsala Universitet
Svenskere i 1800-tallet
Svenskere i 1900-tallet