kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lorenzo Lotto

Lorenzo Lotto (omkring 1480 i Venedig – ca. 1556 i Loreto) var en italiensk maler.

Lotto var sandsynligvis elev af Alvise Vivarini, videre uddannet under indflydelse fra sin arbejdsfælle Palma Vecchio og især fra Giorgione. Imidlertid er Lotto en særpræget kunstner, trods skiftende påvirkninger, from og inderlig i følelsen (han har udelukkende malet religiøse billeder og så sine ypperlige intime portrætter, som biskoppen i museum i Neapel og manden med det røde skæg i Brera), med en kolorit, hvis kraftige, lysende farver i deres sammensmeltning og Clairobscuranslag kan føre tanken hen på Correggio. Lottos hovedvirksomhed faldt i Bergamo og Venedig (1515—24 og efter 1526), en tid lang opholdt han sig) i Rom (mellem 1506 og 1512), i Treviso (1503—06) og senere i Marc Ancona(?) (mellem 1506 og 1512 og efter 1550). Til Lottos ungdomsarbejder hører Loth og Døtre (Museum Civico, Milano), alterbilledet i Santi Christina i Treviso, det skønne Madonna mellem Saint Onufrius og en Biskop (1508, Galleri Borghese i Rom). Senere kommer de farveglødende billeder fra Bergamo, de tre madonnaer i Bergamos San Bartolomeo, Santo Spirito og San Bernardino, hvor Lotto viser sig som Correggios åndsbeslægtede, endvidere Den hellige Katharinas Trolovelse (lignende fremstilling i Kvirinalet), der sammen med andre værker ses i Bergamos Galleri; fra samme by er de interessante fresker i San Michele Arcangelo. Andre fresker i Treviso (San Nicolo, Trescore Balneario i grev Suardis Oratorium). I Venedigs Carmine malede han et alterbillede, i Santi Giovanni e Paolo Den hellige Antonius’ Glorie (1529). Endvidere kan nævnes alterbilleder i Municipio i Recanati, Santa Conversazione (Wien), Kristi Afsked med sin Moder (1521, Berlins Kaiser Friedrich Museum), Kyskhedens Triumf (Palazzo Pallavicini-Rospigliosi i Rom) og så fremdeles. Som prøver på Lottos fremragende portrætkunst kan foruden de alt nævnte anføres: Kvindeportrættet i Brera i Milano, mandsportrætter i Galleri Borghese og Palazzo Doria (Rom), i Berlins Kaiser Friedrich-Museum Arkitekten osv., i Londons National Gallery dobbeltportræt og familiebillede; endvidere i Madrid Brudeparret. I Nivaagaards Malerisamling findes et mandsportræt, som forsker, Gustavo Frizzoni, tilskriver Lotto.

Ældre Litteratur 
 B. Berenson, Lorenzo Lotto, [New York-London 1895];
 O. Jørgensen, Lotto, ["Tilskueren" 1908]

Malere fra Italien
Renæssancemalere
Personer fra Venedig
Arras-en-Lavedan

Arras-en-Lavedan er en landsby, der ligger i Pyrenæerne 5 km. vest for Argelès Gazost i dalen Val d'Azun, Frankrig.

Seværdigheder 

I byen findes et velbevaret tårn fra middelalderen.
Et lille stykke vej oppe ad bjerget ligger ruinerne af en borg fra hundredårskrigens tid. Borgen er ved at blive restaureret, men er endnu ikke åben for turister.
I kirken er bl.a. en træskulptur af Jomfru Maria med Jesus på skødet. Skulpturen er ganske unik, idet
den er fra tiden før Napoleon og dermed har overlevet plyndringerne under Napoleontiden.

Byen 

Kirken fungerer ikke med regelmæssig gudstjeneste længere, men den er dog i brug ved særlige lejligheder,
f.eks. når der er bryllup i landsbyen.
Overfor kirken ligger den tidligere præstebolig, som i dag fungerer som udstillingsbygning med skiftende
kunst- og keramikudstillinger.
Der findes skole, bager, posthus, restauranter, hotel og campingplads i byen, som dog er ret stille med ca.500 indbyggere.
Under Tour de France går ruten ofte gennem byen på etapen mod Col d'Aubisque.

Eksterne henvisninger 

Byer i Hautes-Pyrénées
HC-Fyn

HC-Fyn er et tidligere holdsamarbejde mellem håndboldklubberne Faaborg HK og HC Odenses herrer, der blev etableret i foråret 2011, og debuterede i danmarksturneringen i sæsonen 2011/12.  Holdet eksisterede kun i en enkelt sæson, hvor de spillede på Faaborg HK's licens. De spillede i 1. division, hvor de blev nr. fem. De havde både hjemmebane i Faaborg og i Odense med en fordeling, på otte hjemmekampe i Faaborg og fem i Odense. 

De gik konkurs i foråret 2012 efter at have sluttet ét point bag TMS Ringsted på den fjerdeplads, der gav kvalifikationskampe til Håndboldligaen.

Truppen 2011/2012

Referencer

Eksterne henvisninger 
 HC Fyn, hc-fyn.dk
 Faaborg og Odense i fusion , sportenkort
 Pressemeddelse , faaborghk.dk
 Krigserklæring til GOG, sporten.dk

Sport i Faaborg
Sportsklubber i Odense
Håndboldklubber i Danmark
Etableret i 2011
Ophørt i 2012
Chris Shiflett

Christopher Aubrey "Chris" Shiflett (født 6. maj 1971 i Santa Barbara, Californien). Han er bedst kendt for at være lead-guitarist is rockbandet Foo Fighters. Han er lillebror til  Scott Shiflett, som også er musiker.

Diskografi

No Use for a Name
1997: Making Friends
1999: More Betterness!

Me First and the Gimme Gimmes

1997: Have a Ball
1998: Are a Drag
2001: Blow in the Wind
2001: Turn Japanese
2003: Take a Break
2004: Ruin Jonny's Bar Mitzvah
2006: Love Their Country
2008: Have Another Ball
2011: Go Down Under
2011: Sing in Japanese
2014: Are We Not Men? We Are Diva!

Foo Fighters
2002: One by One
2005: In Your Honor
2007: Echoes, Silence, Patience & Grace
2011: Wasting Light
2014: Sonic Highways
2015: Saint Cecilia (EP)
2017: Concrete and Gold
2021: Medicine at Midnight

Jackson United
2004: Western Ballads
2008: Harmony and Dissidence

Chris Shiflett & the Dead Peasants
2010: Chris Shiflett & the Dead Peasants
2013: All Hat and No Cattle

Chris Shiflett solo
2017: West Coast Town
2019: Hard Lessons

Eksterne henvisninger 

 

Guitarister fra USA
Conrad Ludvig Revenfeld

Conrad Ludvig Revenfeld (17. oktober 1757 på Dänisch Nienhof – 29. februar 1844 i Hamborg) var en dansk officer og godsejer.

Revenfeld var søn af landråd, kammerherre Christian Ditlev Revenfeld til Dänisch Nienhof (1725-1794) og Augusta Christine Reventlow (1722-1789) og arvede godset efter faderen.

Han blev 1770 sekondløjtnant i Livregiment Dragoner (norske livregiment ryttere), 1787 ritmester og 1791 kammerjunker hos kong Christian VII. Han var 1799-1808 opvartende kammerherre hos kongen, der døde i hans arme. Han blev senere generalmajor.

4. november 1796 ægtede han i Gestelev Kirke Helle Urne von Lüttichau (1768-1808).

Kilder 
 Reventlow-databasen
 Data hos Finn Holbek

Generalmajorer fra Danmark
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Conrad Ludvig
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Kavaleriofficerer fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
J.C. Clausen

J.C. Clausen (Jens Christian Clausen) er navnet på flere personer:

 J.C. Clausen (arkitekt) (1835-1886) – dansk arkitekt
 J.C. Clausen (direktør) (1918-1986) – dansk direktør
J.C. Clausen (arkitekt)

Jens Christian Clausen (13. juni 1835 i København – 3. marts 1886 i Horsens) var en dansk historicistisk arkitekt, især virksom i Horsens. Hans søn C.H. Clausen blev også arkitekt.

J.C. Clausen var søn af bogholder Lauritz Christian Clausen og Jensine Grauleff. Han kom til Horsens for at være ledende ingeniør ved opførelsen af Horsens Gasværk i 1859. Clausen havde ikke nogen formel arkitektuddannelse, men han ankom til købstaden på det rigtige tidspunkt, for industrialiseringen skabte mange nye arbejdsopgaver – fabrikker, arbejderboliger etc. Han blev i byen og fik i årene, der fulgte, en del opgaver af meget forskellig karakter. Som et barn af sin eklekticistiske tid arbejdede han i meget forskellige stilarter alt efter opgaver. Hans hovedværk er trævarefabrikken Bastian i mønstermurværk, som ofte fremhæves som et af de mest originale og harmoniske danske fabriksanlæg.

Clausen var medstifter af Horsens Arbejderforening og Arbejdernes Byggeforening 1871. 

Clausen blev gift 18. august 1863 i Horsens med Caroline Margrethe Hjerrild (16. februar 1842 smst. – 20. juli 1893 i København), datter af hospitalsforstander, kancelliråd Christian Hjerrild og Stephansine Smidt. 

Han er begravet i Horsens.

Værker 

(i Horsens, hvis ikke andet er nævnt)
 Tvangsarbejderanstalt, Fussingsvej 2 (1864, nedrevet 1973)
 Synagogen, fra 1897 Den Levyske Stiftelse, Farvergade 6 (1867, ophørt som synagoge 1897)
 Restaurering af Horsens Hospitalskirke, Hospitalsgade 10 (1868-69)
 Herregården Herschendsgave, Fruering Sogn (1868)
 Skovfogedsted, Nordrevej 78 (1872)
 Forsørgelsesanstalt, Fabrikvej (1872-73, nedrevet)
 Trævarefabrikken Bastian, Fabrikvej (1874-75, senere tilbygninger, fredet 1988, restaureret 2006-08)
 Ombygning af ridehallen, Kildegade (1878)
 Serridslev Kirke, Nebel Sogn (1878)
 Håndværker- og Industriforeningen, Allégade (1885)
 Arbejdernes Forsamlingshus, Søndergade (1885)

Kilder 
 Caspar Jørgensen, "J.C. Clausen", i: Sys Hartmann (red.), Weilbachs Kunstnerleksikon, København: Rosinante 1994-2000.

Eksterne henvisninger 
 

Danskere i 1800-tallet
Arkitekter fra Danmark
Historicistiske arkitekter
Personer fra København
Personer fra Horsens
Ingeniører fra Danmark
Høvildgård

Høvild(gård) er et skovgods (ikke en herregård) i Silkeborg Kommune, tidligere Them Kommune, oprettet af Alexander Foss, som døde her 1925. I 1906 blev Skovlund tilkøbt efterfulgt af Egendal i 1912. 

Hovedbygningen er opført 1908 ved arkitekt Gotfred Tvede som landsted, mens der også findes to ældre bondegårde, Egendal fra 1802 og Skovslund (nu kaldet Høvildgård ) fra 1897.

Siden gik Høvild i arv til Foss' arvinger, som stadig ejer godset.

Kilder 
 Omtale af kulturmiljø

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Silkeborg Kommune
Skovgodser i Danmark
Fjeld (Marie Magdalene Sogn)

Fjeld er et skovgods i Marie Magdalene Sogn i Syddjurs Kommune og centrum for Fjeld Skov.

Skovejendommen Fjeld er oprettet i 1855-1862 af Konseilspræcident J.B.S. Estrup, som boede på det nærliggende Skaføgård, gennem opkøb af arealer i området, bl.a. Klemstrup og skovridergården Rosenborg. Fjeld blev udskilt fra Skaføgård i 1907, og den nuværende skovejerbolig blev opført i den forbindelse. Hovedbygningen hedder 'Fjeld' og er primært et bjælkehus som består af en grundmuret underetage og en træklædt overbygning med bl.a. karnap og tagspir. Efter J.B.S. Estrups søn Adam Estrups død i 1934 har Fjeld været beboet af Kammerherre Niels Rudolph Estrup og dennes søn Hofjægermester Vilhelm Estrup. Ejendommen er stadig i familien Estrups eje. Nuværende ejer er Hofjægermester Frederik Estrup, der således er 5. generation på ejendommen.

Fjeld er en fredet skov og en privat ejendom. Skovgodset har en række boliger man kan leje. Der er mange charmende små søer og damme på ejendommen samt gode veje og stier til at gå beroligende ture, hvor man kan opleve dyrespor og være heldig at se vildtet i den fri natur.

Skoven har alle fire danske hjortearter; kronvildt, dåvildt, sikavildt og råvildt. Der findes også ræv, hare samt en stor population af forskellige fugle. Ejendommen oplever også årligt at træk af gæs. Alle dyrene har fordel af at bevæge sig frit rundt i en særdeles varieret flora og fauna, herunder mange spændende svampesorter. Det er muligt som jæger at få adgang til store jagtoplevelser.

Kilder

 Omtale af kulturmiljø

Eksterne Henvisninger 
https://fjeldskov.dk/

Skovgodser i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Syddjurs Kommune
Etableret i 1907
Skramsø Plantage

Skramsø er et skovgods i Feldballe Sogn, Syddjurs Kommune oprettet 1908 og centrum for Skramsø Plantage på i alt ca. 1400 hektar. 

Hovedbygningen er opført 1919 i to etager i nyklassicistisk stil med enkelte træk, bl.a. de klinkbeklædte træfacader, fra nordamerikansk colonial style. Vinduesudformningen med opgående rammer er et angelsaksisk bygningstræk. Huset afsluttes af et stort helvalmet tegltag. Arkitekter var Albert Oppenheim og Viggo Jacobsen, som også lod vandmøllen ombygge til elværk (1920).

Ved siden af plantagevillaen ligger et lille trelænget gårdanlæg, som sikkert er bygget samtidig med villaen. Gårdanlægget er opført i bindingsværk, har tegltag og afvalmede gavle.

Kilder 
 Omtale af kulturmiljø

Skovgodser i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Syddjurs Kommune
Skove i Danmark
Nationalpark Mols Bjerge
Carl Levin

Carl Levin er navnet på flere personer:

 Carl Levin (sagfører) (1861-1934) – dansk overretssagfører
 Carl Aage Levin (1907-1968) – dansk direktør
 Carl Levin (senator) (født 1934) – amerikansk senator
Vilhelm 2. af England

Vilhelm 2. af England (, ca. 1056 – 2. august 1100) også kaldet Vilhelm Rufus eller Vilhelm den Røde og () var konge af England fra 26. september 1087 til sin død i 1100 med magt over Normandiet og indflydelse i Skotland. Han var mindre succesfuld i at udvide sin kontrol ind i Wales. Han var den tredje søn af Vilhelm Erobreren, og han blev ofte omtalt som Vilhelm Rufus (, rufus betyder "den røde" på latin), hvilket muligvis henviser til hans rødmossede udseende, eller at han havde rødt hår som barn, hvilket er mere sandsynligt.

Vilhelm havde et komplekst temperament, og kunne både være krigerisk og flamboyant. Han giftede sig ikke og fik heller ingen børn hvilket, kombineret med samtidige beretninger, har fået historikere til at fremsætte teorier om at han skulle være homoseksuel eller biseksuel. Han døde efter at være blevet ramt af en pil under en jagt under uklare omstændigheder. Indicier i adfærdet hos dem omkring ham giver en stærk formodning, der dog ikke er bevist, om at han blev myrdet. Hans yngre bror, Henrik 1. efterfulgte ham hurtigt som konge.

Historikeren Frank Barlow betragter Vilhelm som en "rubust, djævelsk soldat uden naturlig værdighed eller social ynde, uden kultiveret smag og med ringe konventionel religiøs fromhed eller moral, og ifølge hans kritikere afhængig af enhver form for last, særligt lyst og sodomi." På den anden side var en en vis hersker og sejrrig general. Barlow noterer at "hans [ridderlige] ryder og bedrifter var alle for indlysende. Han havde opretholdt god orden og tilfredsstillende retssystem i England og genoprettet fred i Normandiet. Han udvidede det angelnormanniske styre i Wales, fik gjort Skotland til en solid del af sit herredømme, genvandt Maine og opretholdt presset på Vexin."

Noter

Referencer 

Litteratur
 
 

 

Konger af England
Fyrster fra middelalderen
Brygmann's Bedste Sange

Brygmann's Bedste Sange er et album med 16 sange skrevet af Martin Brygmann. Det udkom 22. juni 2009.

Spor 

 Al musik på Albummet "Brygmann's Bedste Sange" er komponeret af Martin Brygmann, dog er sangen "Kom lad os gå" (nr. 13) også komponeret af Nikolaj Steen.

Kilder 

Album fra 2009
Popalbum fra Danmark
Ravshan Irmatov

Ravshan Irmatov (, ; født 9. august 1977) er en usbekisk fodbolddommer. Han har dømt internationalt under det internationale fodboldforbund FIFA siden 2003.
Irmatov blev kåret som den bedste dommer i Asien i 2008 og 2009.

Karriere 
Irmatov blev udvalgt til at deltage VM 2010, hvor han dømte 5 kampe. Heribladt åbningskampen mellem  og . Hans sidste kamp ved slutrunden blev semifinalen mellem  og .

Kampe ved VM 2010:
   –   (gruppespil, åbningskamp)
   –   (gruppespil)
   –   (gruppespil)
   –   (kvartfinale)
   –   (semifinale)

Referencer 

Fodbolddommere fra Usbekistan
Dommere i VM i fodbold 2010
Fodbolddommere under sommer-OL 2012
Dirch

Dirch er en dansk dramafilm om komikeren Dirch Passer, der havde premiere den 25. august 2011. Filmen handler om Dirchs liv fra 1955 til hans død i Tivolirevyen 1980.

Handling 

I filmen ser man Dirch i hans glansnummer i ABC-Revyerne 1955 og 1962, hvor Kjeld Petersen dør i sit hjem efter premieren, Cirkusrevyen 1967, og Kim Larsen-nummeret i Tivolirevyen 1980.

Medvirkende

Produktion 
Produktionsstøtte
 Det Danske Filminstitut : 6,5 mio.
 DR 			: Ukendt
 Nordisk Film & TV Fond	: Ukendt

Modtagelse 
Dirch blev den mest sete danske film i 2011, med 482.507 solgte billetter. Dog er filmmanuskriptet blevet kritiseret af Judy Gringer, og Morten Grunwald kaldte filmen "lysår fra virkeligheden". Instruktør og manuskriptforfatter Martin P. Zandvliet afviser, at filmen er utroværdig.

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 

Danske film fra 2011
Dramafilm fra Danmark
Dansksprogede film
Biografiske film fra Danmark
Taxila

Taxila (Punjabi, Urdu: ٹيڪسيلا) var en antik by grundlagt omkring 600 f.v.t. ikke langt fra det nuværende Rawalpindi i Punjab, Pakistan. Byen var hovedstad i Gandhara, et rige, der senere blev erobret af Baktrien.

I 1980 blev Taxila optaget på UNESCOs verdensarvsliste.

Eksterne henvisninger 

Indiens historie
Verdensarven i Pakistan
Oldtidsbyer
Toward the Sea

Toward the Sea er et værk af den japanske komponist Toru Takemitsu bestilt af Greenpeace til Save the Whales-kampagnen.

Form 
Towards the Sea eksisterer i tre separate versioner:

 Den første, komponeret i 1981 for altfløjte og guitar
 Den anden, også komponeret i 1981, er for altfløjte, harpe og strygeorkester
 Den tredje, skrevet i 1989, er for altfløjte og harpe uden orkester.

Hver version varer omkring 11 minutter.

Værket er inddelt i tre sektioner—"The Night", "Moby Dick" og "Cape Cod". Disse titler henviser til Herman Melvilles roman Moby Dick. Komponisten ønskede at fremhæve den spirituelle dimension af bogen ved at citere passagen "meditation and water are wedded together". Han har også sagt, at "The music is a homage to the sea which creates all things and a sketch for the sea of tonality"; Toward the Sea blev skrevet på en tid, hvor Takemitsu i stigende grad vendte tilbage til tonalitet efter en periode med eksperimentel komposition.

Det meste af værket er skrevet i ubunden taktart, altså uden taktstreger (bortset fra den anden version for at muliggøre direktion). I hver version har fløjten den primære melodiske linje til dels baseret på et motiv, som staver "sea": Es (udtalt som et S)-E-A. Dette motiv dukkede op igen i flere af Takemitsus senere værker.

Referencer 
 Burton, Anthony (2000). Notes to I Hear the Water Dreaming Deutsche Grammophon 453 459-2.
 Leathwood, Jonathan. Notes to Mountains toward the Sea Beep BP 34.

Værker af Tōru Takemitsu
Værker for fløjte
Gandhara

Gandhara var et antikt indisk rige omkring byen Taxila, nær den nuværende by Rawalpindi i Pakistan. Gandhara blev i 500-tallet f.Kr. erobret af fremmede krigsherrer som trængte ind på den indiske halvø.

Eksterne henvisninger 

Indiens historie
Pakistans historie
Civilisationer
Eddy Maillet

Eddy Maillet (født 19. oktober 1967 er en fodbolddommer fra Seychellerne. Han har dømt internationalt under det internationale fodboldforbund FIFA siden 2001, hvor han er placeret i den Afrikanske dommergruppe.
Ved siden af den aktive dommerkarriere er Maillet ansat som dommerkoordinator for det Seychellernes fodboldforbund.

Karriere 
Maillet blev udvalgt til at deltage VM 2010, hvor han dømte 2 kampe i gruppespillet.

Kampe ved VM 2010:
   –   (gruppespil)
   –   (gruppespil)

Referencer 

Fodbolddommere
Personer fra Seychellerne
Dommere i VM i fodbold 2010
Marco Antonio Rodríguez

Marco Rodríguez (født 10. november 1973 er en mexicansk fodbolddommer. Han har dømt internationalt under det internationale fodboldforbund FIFA siden 1999, hvor han er placeret i den nordamerikanske dommergruppe.

Ved siden af den aktive dommerkarriere arbejder Rodríguez som idrætslærer .

Karriere 
Rodríguez har deltaget ved 2 VM slutrunder, hvor det samlet set er blevet til 4 kampe, der alle har været i gruppespillet.

VM 2006 
   –   (gruppespil)
   –   (gruppespil)

VM 2010 
   –   (gruppespil)
   –   (gruppespil)

Referencer 

Fodbolddommere fra Mexico
Dommere i VM i fodbold 2006
Dommere i VM i fodbold 2010
Dommere i Copa América
Tursejlads

Lystsejlernes pendant til skovturen eller udflugten hedder tursejlads og er på samme måde en fritidsbeskæftigelse uden noget egentlig nyttigt formål; det er aktiv fritid og overskud til oplevelser.

Båden 

Båden er midlet til tursejladsen. I et samfund som f.eks. det grønlandske, hvor joller og kajakker er hver mands eje, er det helt naturligt at benytte en båd til en udflugt i fritiden, mens det andre steder er egentlige lystbåde der benyttes til tursejlads. Hvad enten båden er en kajak, jolle, sejlbåd eller motorbåd kan den være familiens ramme om fritidens liv på samme måde som cykler, en bil, en campingvogn eller et sommerhus.

Klubliv 

Mange sejlklubber arrangerer regelmæssigt tursejladser for medlemmerne. Det kan være en årligt tilbagevendende udflugt til en hyggelig havn i nærheden med eller uden overnatning, fællesspisning, badning og lignende. Nogle klubber er deciderede tursejlerklubber, hvor kapsejlads er et fremmedord.
Sejlklubberne arrangerer i mange tilfælde også undervisning i sejlads.

Ferie og langtur 

Nogle mennesker vælger at tilbringe ferien i deres båd eller evt. en lejet båd. På en bådferie lever man på båden og kommer typisk til steder som med fordel kan besøges med båd, f.eks. havne og ankerpladser på små øer. Turen kan også planlægges som kanalsejlads, hvor man sejler på sin egen eller en lejet båd på kanaler inde i landet og besøger byer og steder, der ligger ved kanalerne. Nogle tager et år eller mere ud af kalenderen og tager på langtur til de varme lande.

Eksterne henvisninger 

 Foreningen til langtursejladsens fremme.
 Sammenslutning af danske tursejlerklubber.

Lystsejlads
Hobby
Kano og kajak
Idræt

en:Yachting
Verner Nicolet

Verner Emile Nicolet (født 9. marts 1934) er en dansk fløjtenist og dirigent. Han har i næsten et halvt århundrede været en del af Det Kongelige Kapel både som fløjtenist (en stilling han spillede sig til som 23-årig), formand og senere rundviser på Det Kongelige Teater. Derudover har han været med i Den Danske Blæserkvintet siden opstarten i 1968.

Siden 1984 han han dannet duo med den grønlandske folkesanger Rasmus Lyberth.

Som pensionist har Verner Nicolet deltaget i en række musikalske arrangementer, herunder som dirigent, solist og underviser samt senest formand for Maribo Musikforening og bestyrelsesmedlem i Storstrøms Kammerensemble. Tidligere har han været kunstnerisk leder af Den Kongelige Livgardes Musikkorps og formand for Det Danske Drengekor.

Verner Nicolet startede sin musiske opdragelse i Det Danske Drengekor, men da stemmen ikke længere passede til et drengekor optog han fløjtespillet. Han er uddannet hos blandt andre kgl. kapelmusici Erik Thomsen og Holger Gilbert-Jespersen og har selv være pædagogisk engageret. Blandt hans elever er Lise Stolarczyk og Mogens Friis.

Med sit store kendskab til kapellet har han udgivet bogen Det kongelige kapel 1948-1998 sammen med Gitte Kjær.

1996 blev han Ridder af 1. grad af Dannebrog.

Referencer 
 
 

Fløjtenister fra Danmark
Kongelige kapelmusici fra Danmark
Riddere af 1. grad af Dannebrog
Dirigenter fra Danmark
Fukushima I atomkraftværk

er et atomkraftværk i Japan.

Atomkraftværket er et af verdens største atomkraftværker, der ligger i byen Okuma i præfekturet Fukushima på den nordøstlige del af øen Honshū. Det blev først taget i brug i 1971 og har med dets 6 kogendevandsreaktorer en intalleret maksimaleffekt på 4.696 MW med en årlig produktion på omkring 27 TWh. Yderligere 2 reaktorer er under planlægning. Anlægget ejes af det japanske energiselskab Tōkyō Denryoku (TEPCO).

Det findes også et Fukushima II som ligger 11,6 kilometer syd for Fukushima I. Også dette ejes af TEPCO.

Værket blev alvorligt beskadiget i forbindelse med jordskælvet ved Sendai og den følgende tsunami 11. marts 2011.

Se også 
 Fukushima I-ulykkerne

Eksterne henvisninger 

 IAEA  – webside med information om japanske atomkraftværker.
 Ing.dk: Live: Frygt for kernenedsmeltning i Japan: Live blogging og nyheder, spørgsmål og svar 
 Engelsk: Nyheder fra NHK World Radio Japan 
 tepco.co.jp: Atomkraftnyheder 

Atomkraftværker i Japan