kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sport Club Corinthians Alagoano

Sportklub Corinthians Alagoano eller Corinthians Alagoano, som de normalt kaldes, er et brasiliansk fodboldhold fra Maceió i Alagoas, der blev grundlagt den 4. april 1991.

Klubbens hjemmebane er Nelsão stadion, med en kapacitet på 10.000.

Historie 
Den 4. april 1991 blev klubben grundlagt. Fire år senere, i 1995, konkurrerede klubben i Campeonato Alagoano Anden Division, som klubben vandt uden at miste en enkelt kamp. Klubben fik ret til at spille i første division året efter, men holdets bestyrelse foretrak at blive i anden division.

I 1997 sluttede klubben et partnerskab med den portugisiske klub Benfica. Klubben spillede igen i Campeonato Alagoano Second Division. Corinthians Alagoano vandt igen uden at miste en enkelt kamp, og blev forfremmet til Første Division.

I 2004 vandt Corinthians Alagoano sit første statsmesterskab efter at have besejret Coruripe i finalen. I samme år blev klubben igen elimineret i første fase af Campeonato Brasileiro Tredje Division og sluttede sidst i sin gruppe.

Spillere

Titler 

 Campeonato Alagoano : 2004
 Campeonato Alagoano Anden Division: 1994 og 1997

Hymne 
Klubbens hymne blev komponeret af Antônio Guimarães. Det blev sunget af Carlos Moura.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside

Etableret i 1991
Fodboldklubber i Brasilien
Misværfjorden

Misværfjorden er en fjordarm af Skjerstadfjorden i Bodø kommune i Nordland fylke i Norge. Fjorden har indløb mellem Ljønes i vest og bygden Skjerstad i øst og går  15 kilometer mod syd  til Misvær i bunden af fjorden.

Lidt inde i fjorden ligger bebyggelserne Hoset på vestsiden og Støvset på østsiden. Mellem disse ligger Store Sandøya og fra Støvset går der bro over til øen og dæmning videre til Hoset. Broen er en del af fylkesvej 554. Længere inde  i fjorden ligger bebyggelserne Bu, Oldereid og Enget på vestsiden af fjorden. Ved Enget ligger Oldereid kraftstation. På østsiden ligger bebyggelsen Espenes. Inderst i fjorden ligger landsbyen Misvær. 

Riksvej 812 går langs næsten hele vestsiden af fjorden. På østsiden er der mindre veje, yderst i fjorden fylkesvej 554  og inderst fylkesvej 552.

Kilder og henvisninger 

Fjorde i Nordland
Bodø
Fugløyfjorden (Gildeskål)

Fugløyfjorden er en fjord eller nærmere et sund i Gildeskål kommune i Nordland fylke i Norge. Den er 20 kilometer lang. Fjorden ligger på sydsiden af øen  Fugløya og Fugløyvær og begynder i vest mellem Floholman og Finnes. Den går derefter i nordøstlig retning til den munder ud i  Saltfjorden mellem Nordarnøya og Mårnesskagen på Sandhornøya. Vest for fjorden ligger også øerne Fleina og Sørarnøya, og i øst ligger øen Femris. På sydsiden af Sandhornøya går Sørfjorden mod syd på østsiden af Femris, mens Morsdalsfjorden går mod sydøst langs sørsiden af   Sandhornøya.

På sydenden af  Fugløya ligger landsbyen Sørfugløy, og på Sørarnøya ligger landsbyen  Sør-Arnøy.

Kilder og henvisninger 

Fjorde i Nordland
Gildeskål
2. Liga (Østrig)

2. Liga er i Østrig den næstbedste professionelle fodboldrække. I ligaen spiller 16 hold, hvoraf de tre dårligst placerede rykker ned i de regionale ligaer. De 16 hold møder hver modstander to gange på en sæson, og spiller således 30 kampe i alt.

Tidligere vindere af 2. Liga 

 1974–75: Grazer AK
 1975–76: First Vienna FC
 1976–77: Wiener Sport-Club
 1977–78: SV Austria Salzburg
 1978–79: Linzer ASK
 1979–80: SC Eisenstadt
 1980–81: FC Wacker Innsbruck
 1981–82: Austria Klagenfurt
 1982–83: SV Sankt Veit
 1983–84: SV Spittal/Drau
 1984–85: Salzburger AK 1914
 1985–86: Wiener Sport-Club
 1986–87: SV Austria Salzburg
 1987–88: Kremser SC
 1988–89: Kremser SC
 1989–90: SV Spittal/Drau
 1990–91: VfB Mödling
 1991–92: Linzer ASK
 1992–93: Grazer AK
 1993–94: Linzer ASK
 1994–95: Grazer AK
 1995–96: FC Linz
 1996–97: SC Austria Lustenau
 1997–98: SK Vorwärts Steyr
 1998–99: Schwarz-Weiß Bregenz
 1999–00: VfB Admira Wacker Mödling
 2000–01: FC Kärnten
 2001–02: ASKÖ Pasching
 2002–03: SV Mattersburg
 2003–04: FC Wacker Tirol
 2004–05: SV Ried
 2005–06: SC Rheindorf Altach
 2006–07: LASK Linz
 2007–08: Kapfenberger SV
 2008–09: SC Wiener Neustadt
 2009–10: FC Wacker Innsbruck
 2010–11: FC Admira Wacker Mödling
 2011–12: Wolfsberger AC
 2012–13: SV Grödig
 2013–14: SC Rheindorf Altach
 2014–15: SV Mattersburg
 2015–16: SKN St. Pölten
 2016–17: LASK Linz
 2017–18: FC Wacker Innsbruck
 2018–19: WSG Wattens

Fodbold i Østrig
Fodboldligaer
Etableret i 1974
Delhisultanatet

Delhi-sultanatet (  , ) var et islamisk rige med hovedstad i Delhi, der strakte sig over store dele af det det indiske subkontinent i 320 år (fra 1206 til 1526). Fem dynastier herskede efter hinanden over Delhisultanatet: mameluk- eller slavedynastiet (1206-1290), khaljidynastiet (1290-1320), Tughlak-dynastiet (1320-1414), Sayyid-dynastiet (1414-1451) og Lodi-dynastiet (1451-1526). Sultanatet er kendt for at være et af de få riger, der modstod et angreb fra mongolerne (fra Chagatai-khanatet), for at forårsage buddhismens tilbagegang i Østindien og Bengalen, og for at have haft en af de få kvindelige herskere i islams historie, Razia Sultana, der regerede fra 1236 til 1240.

Qutb al-Din Aibak, en tidligere tyrkisk mamelukslave for den afghanske hersker Muhammad Ghor, var den første sultan i Delhi, og hans mamelukdynasti erobrede store områder i det nordlige Indien. Derefter kunne Khalji-dynastiet overvinde det meste af det centrale Indien, men ingen af dynastierne fik magt over hele det indiske subkontinent. Sultanatet nåede toppen af sin geografiske rækkevidde under Tughlak-dynastiet, der besatte det meste af subkontinentet. Dette blev efterfulgt af tilbagegang på grund af hindu-generobringer, hvor stater som Vijayanagara-riget og Mewar hævdede deres uafhængighed, og nye muslimske sultanater som Bengalsultanatet brød ud.

Under og i Delhisultanatet var der en syntese af indisk civilisation og islamisk civilisation, og det indiske subkontinent blev integreret med et voksende verdenssystem og større internationalt handelsnetværk, der spændte over store dele af Afrika, Europa og Asien, hvilket havde en betydelig indvirkning på indisk kultur og samfund såvel som den omliggende verden. Fra Iran og Centralasien indvandrede mange muslimer på flugt fra mongolerne, hvilket både medførte en kulturel påvirkning og en afgørende muslimsk befolkningstilvækst, hvor befolkningen indtil da for det meste havde været hinduer. Under sultanatet oplevede man de tidligste former for indo-islamisk arkitektur,  større brug af mekanisk teknologi, øgede vækstrater i Indiens befolkning og økonomi og fremkomsten af sproget hindustani (hindi-urdu). Delhisultanatet var også ansvarlig for at afvise det mongolske kejserdømmes potentielt ødelæggende invasioner i Indien i det 13. og 14. århundrede. Samtidig blev ældre templer på subkontinentet i stor stil ødelagt under sultanatet.

I 1526 blev Delhisultanatet omstyrtet af en ny muslinmsk invasion fra Centralasien og efterfulgt af mogulriget, da den første stormogul Babur besejrede den sidste Lodisultan.

Sultaner af Delhisultanatet til 1321

Kilder 

Indiens historie
Forhenværende sultanater
Forhenværende asiatiske monarkier
Volvo BM T 700

Volvo BM T 700 var en traktor som blev produceret af Volvo BM mellem 1976 og 1982 i 4 496 eksemplarer. Den blev produceret i en standard og industri udgave.

Den har en firecylindret turboladet dieselmotor fra Volvo med største effekt på 90 hestekræfter.

Gearkassen har 8 fremadgående og 2 bagudgående. Traktoren blev også produceret med lyngearet Trac-Trol (Traction Control). Det betød at gearene blev ændret så der var 16 fremadgående og 4 bagudgående gear. Ved nedgearing med lyngearet faldt hastigheden 21% og trækkraften steg med 27%.

T 700 havde samme motor som T 650'eren. T 700 var dog udstyret med turbo i stedet, hvilket gav den 90 hestekræfter.

T 700 var monteret med samme komfortvenlige førerhus som T 650

Tekniska data 

 Produktionsår: 1976-1982
 Motor: Volvo BM TD42, 4-cylindret turboladet dieselmotor
 Motoreffekt: 90 hk, 2 300 r/min
 Drejningsmoment (max) ved 1600 r/min: 320 Nm
 Transmission/hastigheder: 8 frem (16 frem), maxfart 37,7 km/t, 2 bak (4 bak), 10,7 km/t.
 Hydrauliksystem: Terra Trol Mark II
 Brændstoftank: 95 L
 Kølesystem: 16 L
 Vægt: 4 050 kg
 Længde: 3 990 mm
 Bredde: 1 940 mm

Traktormærker
BM T 700
Volvo BM

Volvo BM AB var en traktorproducent som var aktiv mellem 1973 og 1985. Deres traktorer er f.eks. Volvo BM 350 Boxer, 470 bison, T 430, og T 650.

Historie 
Volvo BM er navnet på den virksomhed som i perioden 1973 til 1988 producerede entreprenørmaskiner, baglæssere, dumpere og frem til 1982 også traktorer. Før 1973 hed virksomheden AB Bolinder-Munktell, der producerede foruden overnævnte maskiner også skovmaskiner. Virksomheden Volvo BM lægges i 1988 sammen med Clark Equipment og Michigan for at blive til VME Group. Traktorproduktionen blev fra solgt til den finske traktorproducent Valmet som i dag hedder Valtra. For at tilfredsstille de meget loyale svenske bønder forhandledes traktorerne som Volvo BM Valmet og Volvo Valmet under en lang overgangsperiode.

Se også 

 Liste over traktormodeller fra BM
 Bolinder-Munktell
 Volvo Construction Equipment
 Volvo BM 4200
 Volvo BM 2650/2654

Traktorproducenter
BM
Etableret i 1973
Ophørt i 1985
Cisleithanien

Cisleithanien (dvs. landene på denne side af floden Leitha (set fra Wien)) var fra 1867 til 1918 den østrigske halvdel af dobbeltmonarkiet Østrig-Ungarn.

Indtil 1915 hed landene officielt : De i rigsrådet repræsenterede kongeriger og lande (tysk: die im Reichsrat vertretenen Königreiche und Länder ). Derefter blev området kendt som de østrigske lande (’’österreichische Länder’’). Transleithanien var det ungarske modstykke til Cisleithanien.

Geografi 
Cisleithanien bestod af den vestlige og nordlige halvdel af Østrig-Ungarn.

{|
|
{| class="wikitable sortable" width="100%"

Opdeling 
Administrativt var Cisleithanien opdelt i 15 områder:

Østrigske arvelande 
 8. Ærkehertugdømmet Niederösterreich (’’Erzherzogtum Österreich unter der Enns’’)
 14. Ærkehertugdømmet Oberösterreich (’’Erzherzogtum Österreich ob der Enns’’)
 3. Hertugdømmet Kärnten (’’Herzogtum Kärnten’’)
 4. Hertugdømmet Krain (’’Herzogtum Krain’’)
 10. Hertugdømmet Salzburg (’’Herzogtum Salzburg’’)
 12. Hertugdømmet Steiermark (’’Herzogtum Steiermark’’)
 13. Det fyrstelige grevskab Tirol (’’Gefürstete Grafschaft Tirol’’)
 15. Vorarlberg (’’Land Vorarlberg’’)
 7. Østrigske kystland (det fælles forvaltningsområde for Görz, Triest og Istrien)
 Det fyrstelige Grevskab Görz og Gradisca (’’Gefürstete Grafschaft Görz und Gradisca’’)
 Den rigsumiddelbare stad Triest (’’Reichsunmittelbare Stadt Triest und ihr Gebiet’’)
 Markgrevskabet Istrien (’’Markgrafschaft Istrien’’)

Lande under den bøhmiske krone (’’Länder der Böhmischen Krone’’) 
 1. Kongeriget Bøhmen (’’Königreich Böhmen’’)
 9. Markgrevskabet Mähren (’’Markgrafschaft Mähren’’)
 11. Hertugdømmet Schlesien (Østrigske Schlesien)

Andre områder 
 6.Kongeriget Galicien og Lodomerien med Storhertugdømmet Kraków og Hertugdømmet Oświęcim og Hertugdømmet Zator (’’Königreich Galizien und Lodomerien mit dem Großherzogtum Krakau und Herzogtum Auschwitz und Herzogtum Zator’’)
 2. Hertugdømmet Bukovina (’’Herzogtum Bukowina’’)
 5. Kongeriget Dalmatien (’’Königreich Dalmatien’’)

Bosnien-Hercegovina 
Fra 1878 til 1918 var Bosnien-Hercegovina et kondominat under fælles østrigsk–ungarsk administration. I 1908 tog Østrig-Ungarn suveræniteten fra Det Osmanniske Rige.

Østrig-Ungarn
  
Etableret i 1867
Ophørt i 1918
João Gilberto

João Gilberto (født 10. juni 1931, død 6. juli 2019) var en brasiliansk sanger og guitarist. Han var en af pioneerne for bossa nova i slutningen af 1950'erne.

Gilberto er mest kendt for sit samarbejde med jazzmusikeren Stan Getz og den brasilianske komponist Antonio Carlos Jobim på albummet Getz/ Gilberto feat. Antonio Carlos Jobim fra 1963, der blev gennembruddet for bossa nova'en i hele den vestlige verden. Det store hit på dette album var Jobim's verdenskendte bossa nova slager The Girl from Ipanema, hvor vokalerne blev varetaget af João Gilberto og hans daværende hustru, Astrud Gilberto.

Referencer 

Guitarister fra Brasilien
Sangere fra Brasilien
Brasilianere i 1900-tallet
Brasilianere i 2000-tallet
Fugløya (Gildeskål)

Fugløya er en ø i Gildeskål kommune i Nordland fylke i Norge. Den har et areal på 13 km². Fugløya har en karakteristisk form fra både nord og syd. De markerede toppe er fra vest Hagtind (765 moh.), Skiftesåfjellet (723 moh.), Stortindene (595 moh.), Geitkollen (347 moh.) og længst mod øst den bratte Ramntinden (222 moh.).

En frugtbart jordbund har gjort at der har boet folk på øen i lang tid. Efter 2. verdenskrig boede der omkring 200 mennesker på Fugløya. Så sent som i 1960 havde øen 124 indbyggere. I dag bruges husene i hovedsageligt  som feriehuse. 

En vestlig del af øen er beskyttet som Fugløya naturreservat. Indenfor reservatet ligger vragdele efter et tysk fly som styrtet ned  den 22. maj 1942. Også i 1968 styrtede et fly på Fugløyfjellet, og begge ombord omkom.

Den nordøstlige del af øen er præget af en god fjeldkvalitet,  som gør stedet til et populært rejsemål for fjeldklatring  og bouldering). Klatring på Fugløya er beskrevet i klatreføreren «Polarsirkelklatring». Siden 2009 har ''Bodø Klatreklubb' 'arrangeret en klatrefestival i begyndelsen af august. Festivalen havde i 2010 også status som national klatresamling.

Kilder og henvisninger

Øer i Nordland
Gildeskål
Mike Teunissen

Mike Teunissen (født 25. august 1992) er en hollandsk cykelrytter som cykler for .

Han kombinerede landevejscykling med cykelcross frem til han blev professionel i 2015.

Meritter

Landevejscykling 

2010
2. etape, Liège–La Gleize
2013
Rabo Baronie Breda Classic
2014
Paris-Roubaix Espoirs
Paris-Tours Espoirs
Rabo Baronie Breda Classic
2015
Prologen, Tour de l'Ain
2019
Samlet + 5. og 6. etape, Fire dage ved Dunkerque
Samlet, ZLM Tour
1. etape, Tour de France

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Mandlige cykelryttere fra Nederlandene
Grevskabet Barcelona

Grevskabet Barcelona (; ) var oprindelig en grænsemark i udkanten af Frankerriget under karolingernes styre. Ved slutningen af 900-tallet var greverne de facto uafhængige, arvelige herskere, der lå i konstant krig med Cordoba-kalifatet og dets efterfølgere. Greverne opnåede gennem ægteskabspolitik og traktater efterhånden kontrol med de øvrige catalanske grevskaber og udstrakte sin indflydelse til Occitanien. I 1164 indgik Grevskabet Barcelona i en personalunion med Kongeriget Aragonien og indgik herefter som et af landene i Aragoniens krone.

Grever af Barcelona

Huset Barcelona
 1035–1076 Ramon Berenguer 1.
 1076–1082 Ramon Berenguer 2.
 1076–1097 Berenguer Ramon 2.
 1082–1131 Ramon Berenguer 3.
 1131–1162 Ramon Berenguer 4.
 1163–1196 Alfons 1.
 1196–1213 Peter 1.
 1213–1276 Jakob 1.
 1276–1285 Peter 2.
 1285–1291 Alfons 2.
 1291–1327 Jakob 2.
 1327–1336 Alfons 3.
 1336–1387 Peter 3.
 1387–1396 Johan 1.
 1396–1410 Martin 1.

Huset Trastámara
 1412–1416 Ferdinand 1.
 1416–1458 Alfons 4.
 1458–1479 Johan 2.

Eksterne henvisninger 

Etableret i 801
Ophørt i 1714
Barcelona
Catalonien
Barcelona
Blåbjerg (flertydig)

Blåbjerg (Blaabjerg) kan henvise til flere artikler:

 Blåbjerg Klit – et område i Henne Sogn
 Blåbjerg Klitplantage
 Blaabjerg Kommune
 Blåbjerg Nord Pastorat
 Blåbjerg (Anholt Sogn) – et stednavn i Anholt Sogn
 Blåbjerg (Arnborg Sogn) – et stednavn i Arnborg Sogn
 Blåbjerg (Hoven Sogn) – et stednavn i Hoven Sogn
 Blåbjerg (Ølstrup Sogn) – et stednavn i Ølstrup Sogn
 Blåbjerg Gårde – et stednavn i Rakkeby Sogn (Morsø Kommune)
Kuhls skråpe

Kuhls skråpe (Calonectris diomedea) er en stormfugl. Den yngler på stejle skrænter i Middelhavet. I sensommeren opløses kolonierne og fuglene flyver mod vest og nordover så langt som til det sydlige Irland. De fleste kuhls skråper overvintrer i den sydlige del af Atlanterhavet, men nogle overvintrer også i den nordlige del.

Nærtstående arter
Der findes to nærtstående arter, atlantisk skråpe (Calonectris borealis) og Kap Verde-skråpe (Calonectris edwardsii). De blev tidligere regnet som underarter til kuhls skråpe. Atlantisk skråpe har store ynglekolonier på øer i Atlanterhavet, særlig på Azorerne, hvor den med 500.000 par (80 % af verdensbestanden) er de talrigeste ynglefugle. Andre kolonier i Atlanterhavet findes på de De Kanariske Øer og på de portugisiske øer Madeira, Ilhas Desertas og Ilhas Selvagens. De nordligste ynglepladser for atlantisk skråpe ligger på øgruppen Berlengas udenfor Portugals kyst, syd for 40° nordlig bredde, hvor den yngler på klipper i Atlanterhavet.

Levevis
Kuhls skråpe graver en indtil to meter dyb redehule over klipperne, eller lægger sit eneste hvide æg (slutningen af maj) direkte på klipperne. Begge forældrefugle ruger på ægget i 55 dage. Ungen udklækkes i juli og tidobler sin vægt i løbet af en måned. Forældrefuglene fodrer kun ungen om natten for at beskytte den mod potentielle fjender. Ungfuglene er flyvefærdige i september, kort efter (i oktober) trækker forældrene til varmere områder. Parret bliver sammen hele livet. 

Som alle stormfugle ernærer de sig af mindre fisk, coleoidea og af affald.

Kuhls skråpens stemme kan man på grund af, at den om dagen overvejende opholder sig på havet, høre ved kysten i aftentimerne og om morgenen. Den klinger jamrende og skrigende.

Kendetegn 
Kuhls skråpe bliver indtil 50 cm lang og opnår en vingefang på 115 cm. Dens overside er blegt gråbrun, undersiden er helt hvid. håndsvingfjerene er skifergrå til sorte. Næbets farve er smudsiggul med en grå plet på spidsen. På vingens underside løber et blegt bånd fra albuen til håndleddet.

Udbredelse 
Kuhls skråpe yngler i Middelhavet på De Baleariske Øer samt Korsika, Sicilien og halvøen Peloponnes, og ved Det Ægæiske Hav og Adriaterhavets kyster. I Det Indiske Ocean findes der også ynglekolonier.

Eksterne henvisninger

 Beskrivelse af kuhls skråpe
 Videoer, fotos og lydoptagelser hos Internet Bird Collection

Stormfugle
Atlanterhavets fugle
IUCN Rødliste - ikke truede arter
Jernbrinte modstand

En jernbrinte modstand eller jernbrinte resistor består af en hydrogenfyldt glasrør (ligner en klar glødepære), i hvilken jerntråden er placeret.  Denne resistors resistans har en positiv temperaturkoefficient og er derfor en PTC-termistor.  Denne resistansopførsel gør den anvendelig til at stabilisere strømmen gennem et kredsløb overfor varierende spændingsændringer. Denne komponent kaldes ofte en "barretter", fordi den ligner en  barretter anvendt til at detektere radiosignaler. Den moderne efterfølger til jernbrinte modstanden er en strømkilde.

Virkemåde
Når strømmen stiger, stiger trådtemperaturen også. Jo højere temperatur jo højere elektrisk modstand, hvilket modvirker strømstigning. Hydrogengassen beskytter jernet mod oxidation og øger PTC-virkningen, da hydrogenets opløselighed i jern stiger med stigende temperatur, hvilket også øger resistansen.

Anvendelser
Jernbrinte modstande blev anvendt i de tidlige elektronrørssystemer i serie med elektronrørets varmetråd, til at stabilisere varmetråden mod flukterende spænding.

Se også
 Hot-wire barretter
 Konstantstrømsdiode

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger
Praktikum der Physik von Wilhelm Walcher Page 241
Regulator, Type 4A1, Museum of Victoria exhibit No: ST 029230  
Paleoelectronics RDH4 Ch 33, Ch 35

Passive elektronikkomponenter
Atletik under sommer-OL 2020 - 3000 meter forhindringsløb (damer)

3000 meter forhindringsløb for damer under Sommer-OL 2020 fandt sted den 1. august og 4. august 2021 på Japan National Stadium. 41 atlete deltog.

Medaljefordeling

Turneringsformat 
Der er kvalificeret 45 løbere til konkurrencen, der bliver afviklet med 3 indledende heats og finalen. Efter de indledende heats går de fire bedste fra hvert heat og de tre bedste tider direkte til finalen, hvor medaljerne bliver fordelt.

Tidsplan 
Nedenstående tabel viser tidsplanen for afvikling af konkurrencen:

Resultater

Runde 1 
Kvalifikationsregel: Første 3 I hvert heat (Q) og de næste 6 hurtigste (q) avancerer til finalen.

Heat 1

Heat 2

Heat 3

Finale

Referencer

Eksterne henvisninger 
 https://tokyo2020.org/en/games/sport/olympic/athletics/
 https://www.iaaf.org/home

3000 meter forhindringsløb (damer)
Erik Solbakke Hansen

Erik Solbakke Hansen (12. november 1948 - 2. april 1997) var en dansk pyroman og drabsmand. Erik Solbakke Hansen blev blandt andet dømt for Hafnia-branden i 1973 på Hotel Hafnia i København, hvor 35 mennesker omkom. Han blev også dømt for i 1980 at have dræbt en 15-årig pige under et mislykket voldtægtsforsøg på Fanø. Året efter påsatte han angiveligt en serie brande i Helsingør. Ved en af brandene mistede en brandmand livet. En anden brand kostede livet for en 22-årig kvinde. 

Erik Solbakke Hansen var evnesvag i lettere grad. Brandene havde et seksuelt motiv. Mens han begik forbrydelserne var han indlagt på institutionen Følstrup; men kunne frit komme og gå. Drabet på Fanø skete under en udflugt med institutionen. 

Erik Solbakke Hansen blev fanget i 1985 efter en pyromanbrand på Hillerød Station. Efter anholdelsen tilstod han at have startet de mange brande, herunder på Hotel Hafnia. Han blev idømt forvaring og blev anbragt på Kofoedsminde. Med 38 dødsofre er Solbakke Hansen den dansker, der er dømt for at have dræbt flest mennesker ved kriminalitet. I april 2020 udgav true-crime forfatteren Peer Kaae bogen "Den dømte mand", hvor han sår tvivl om, hvorvidt Erik Solbakke Hansen burde have været dømt for de påståede forhold, og i maj 2020 udgav TV2 ligeledes et tv-program, der stiller samme spørgsmål.

Litteratur  
 Hafnia-pyromanen, Niels Brinch og Jes Dorph-Petersen, Lindhardt & Ringhof
 Den Dømte mand , Peer Kaae, Forlaget Grønningen

Kilder 

 To vanvittige kriminalsager: Pyroman og sexmorder, Se og Hør 
 Sådan fandt Rejseholdet Danmarkshistoriens værste serieforbryder, Berlingske tidende 

Personer dømt for kriminalitet
Konstantstrømsdiode

En konstantstrømsdiode er en elektronisk enhed, som begrænser strømmen til en maksimalt specificeret værdi for enheden. En konstantstrømsdiode har flere anvendte akronymer CLD (fra engelsk current-limiting diode og CRD (fra engelsk current-regulating diode).

Konstantstrømsdioder udgøres af en n-channel JFET med gate-elektroden kortsluttet til source-elektroden, som fungerer ligesom en toterminal strømbegrænser eller strømkilde (analog til en spændingsbegrænsende zenerdiode).  Konstantstrømsdioder tillader strømmen gennem dem til et vist niveau, og herover holdes strømmen på en bestemt værdi.  I modsætning til zenerdioder, holder disse dioder strømmen konstant i stedet for spændingen konstant. Konstantstrømsdioder holder strømmen konstant gennem dem næsten uafhængig af spændingen over dem. Et eksempel er 1N5312. Bemærk at en negativ VGS forudsættes. Et eksempel på en n-type JFET med negativ VGS er 2N5457.

Eksterne henvisninger
 IEEE 315 symbol for current-regulating diode
 CLD diode datasheet, MCC
 CRD diode datasheet, Semitec
 J500 diode datasheet, Linear Systems / Siliconix / Vishay
 1N5283 to 1N5314 diode datasheet, Central Semiconductor

Dioder
Elektrisk sikkerhed
Ex on the Beach

Ex on the Beach er en dansk realityserie, der går ud på at møde nye mennesker, hvor nogle af deltagernes gamle "eks-kærester" eller lignende bekendtskaber pludselig kan dukke op. Deltagerne bor i en eksklusiv villa. I de første sæsoner boede deltagerne i en villa på Mauritius. Under opholdet bestemmer programmets "tablet" deltagernes skæbner i programmet. 

Programnet sendes på Kanal 4 samt streamingtjenesten Discovery+, som hører under Discovery Networks Danmark. I 2021 var serien produceret i fem sæsoner.

Sæsoner 
 Sæson 1 (2018):  Finder sted på Mauritius over 24 episoder.
 Sæson 2 (2019): Finder sted på Mauritius over 24 episoder.
 Sæson 3 (2019): Finder sted i Grækenland over 24 episoder.
 Sæson 4 (2020): Finder sted i Brasilien over 24 episoder.
 Sæson 5 (2020): Finder sted i Danmark over 24 episoder. Sæson 5 er en særlig "All Stars"-sæson, som blev optaget i Danmark på grund af coronapandemien.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Ex on the beach 

Realityshows fra Danmark
Programmer på SBS TV