kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maria Wodzińska

Maria Wodzińska (7. januar 1819 – 7. december 1896) var Frédéric Chopins forlovede.

Biografi 

Maria Wodzińska var niece af den polske gesandt Maciej Wodziński (1782-1848).

Som følge af Novemberopstanden, der brød ud i Polen i 1830, rejste familien Wodziński til Genève. I 1835 flyttede de til Dresden.

Chopin besøgte familien Wodziński i september 1835, efter han havde besøgt sine forældre i Karlsbad, og han forelskede sig i den 16-årige Maria. Der havde længe hersket venskab mellem familien Wodziński og familien Chopin, bl.a. havde nogle af Marias brødre før Novemberopstanden boet hos familien Chopin i Warszawa i et år og modtaget undervisning af Chopins far, Nicolas Chopin.

I 1836 var Chopin på ferie i Marienbad sammen med familien Wodziński. I september 1836, da familien og Chopin var tilbage i Dresden, friede Chopin til Maria og fik hendes ja; Marias mor, grevinde Wodzińska, gav sit samtykke, men erklærede, at forlovelsen skulle holdes hemmelig indtil sommeren det følgende år.

I 1837 tog familien Wodziński helt uventet hjem til Polen uden at have givet Chopin besked. Forlovelsen var uden videre blevet annulleret. Chopin lagde alle brevene fra Maria og hendes mor i en konvolut, hvorpå han skrev de polske ord: ”Moja bieda” (”min sorg”).

Den 24. juli 1841 giftede Maria sig med grev Józef Skarbek, der var søn af Chopins gudfar Fryderyk Florian Skarbek (1792-1866). Parret blev skilt efter syv års ægteskab.

I 1848 giftede Maria sig med Władysław Orpiszewski, der forpagtede ejendommene tilhørende hendes første ægtemand.

Noter

Litteratur 
 Chopin, Frédéric. ’Maria: une idylle d'amour en musique; Chopin à Maria Wodzińska’. Breitkopf & Härtel, Leipzig, 1911. 
 Jachimecki, Zdzisław. 'Chopin, Fryderyk Franciszek'. Polski słownik biograficzny, 3. bind, s. 423. Polska Akademia Umiejętności, Kraków, 1937.

Eksterne henvisninger 

 Artikel om Maria Wodzińska fra The Fryderyk Chopin Institute (Warszawa). 

Personer fra Polen
Karl Ove Knausgård

Karl Ove Knausgård (født 6. december 1968 i Oslo) er en norsk forfatter og forlægger. Hans bøger er oversat til flere sprog. Han er i Danmark mest kendt for sine seks bøger i serien Min kamp.

Baggrund 
Knausgård er opvokset på Tromøy ved Arendal, og i Kristiansand. Han har studeret kunsthistorie og litteraturvidenskab ved Universitetet i Bergen.

I tidsrummet 1989–2001 var han medredaktør på det norske litterære tidsskrift Vagant.

Knausgårds forfatterskab er primært af autofiktionel art. Litteratur fra hans hånd er skrevet på baggrund af egne livserfaringer.

Litterære værker 
Knausgård debuterede litterært i 1998 med romanen Ude af verden, som vakte stor opmærksomhed. Som første debutant nogensinde blev han belønnet med den norske kritikerpris. Efterfølgeren, Alting har en tid, blev ligeledes en succes for forfatteren og blev nomineret til Nordisk Råds litteraturpris.

Den autofiktionelle romanserie Min Kamp, består af seks bøger. Mindst en af bøgene har vundet en pris, og mindst en af bøgene blev nomineret til Nordisk Råds Litteraturpris.

De tre romaner Ude af verden, Alting har en tid og Min Kamp kan ifølge Knausgård selv ses som en form for trilogi. Temaerne er det enkelte menneskes liv på godt og ondt, og som største inspirationskilde har Knausgård selv nævnt James Joyces Ulysses.

Privatliv 
Pr. 2016 er han skilt fra Linda Boström Knausgård, der er forfatter og er nu flyttet til England..

Bibliografi 
 Ude af verden - Roman (1998)
 En tid for alt - Roman (2004)
 Min kamp - romancyklus (2009 - 2011)
 Alt, som er i himmelen (Med Thomas Wågeström) - Fotobog (2012)
 Sjælens Amerika - Essays (2013)
 Nakken (Med Thomas Wågeström) - Fotobog (2014)
 Hjemme - ude (Med Fredrik Ekelund) - Brev (2014)
 Om efteråret - (2015)
 Om vinteren - (2015)
 Om foråret - (2016)
 Om sommeren - (2017)
 Hvorfor skriver jeg?- (2018)
 I kyklopernes land - Essays (2018)
 Fuglene under himlen - (2019)
 Morgenstjernen - Roman (2020)
 Ulvene fra Evighedens Skov - Roman (2021)
 Det Tredje Rige - Roman (2023)

Litteratur 

 Bugge, David & Ole Morsing & Søren Fauth (2016): “Knausgård i syv sind”. Eksistensen

Referencer

Litteratur 
 Andersen, Claus Elholm: “På vakt skal man være”: Om litterariteten i Karl Ove Knausgårds Min kamp. Diss. Nordica Helsingiensia, 39. Helsingfors: Helsingfors universitet, 2015. .  (Online-version.)

Eksterne henvisninger 

 

 Karl Ove Knausgård på Forfatterweb.dk

Personer fra Oslo
Romanforfattere fra Norge
Norsksprogede forfattere fra Norge
Modtagere af Bjørnsonstipendet
Modtagere af Brageprisen
Modtagere af Gyldendalprisen
Modtagere af Kritikerprisen
Alumni fra Universitetet i Bergen
Thees Uhlmann

Thees Uhlmann (født 16. april 1974 i Hemmoor, Niedersachsen, Tyskland) er en nordtysk musiker og sangskriver, som fik sit gennembrud med bandet Tomte. I 2011 udgav han sit første soloalbum med den enkle titel Thees Uhlmann.

Eksterne henvisninger 

Musikere fra Tyskland
Personer fra Niedersachsen
Våbenkolbe

En våbenkolbe, geværkolbe eller bare kolbe er den brede træstub bagerst på et våben (fx et gevær). 

Kolben bruges som stødtepunkt til armen, når der sigtes og til afbalancere geværet. Herudover fordeler kolben rekylet, så kroppen kan klare rekylet uden skade - og så rekylet ikke gør at projektilet afviger fra det, der blev sigtet efter.

Geværkolben blev introduceret i 1500-tallet med opfindelsen af arkebusen, eller hagebøssen, der som det første gevær havde påbygget kolbe.

Håndvåben
Sveriges rigsmarsk

Sveriges rigsmarsk (svensk: Sveriges riksmarsk) var et fremtrædende svensk rigsembede, der eksisterede fra 1268 til 1676. I rang kom rigsmarsken lige efter rigsdrosten. 

Rigsmarsken var en fremtrædende politiker, der var leder af hæren. Han var altså forsvarsminister og generalstabschef.

Ikke en embedsmand ved hoffet 
Embedet har ingen forbindelse til det nuværende hofembede som Sveriges riksmarskalk. Denne hofmand har ansvaret for de kongelige stalde, og han er hoffets chef, men han har ingen militære opgaver. Bortset fra planlægning af statsbesøg og protokollære forbindelser til regering og rigsdag har han heller ingen politiske opgaver.

Kendte indehavere af embedet som rigsmarsk 
(Listen er ikke fuldstændig)
 Karl Knutsson (Bonde) (1435-1436), senere konge af Sverige og Norge.
 Svante Nilsson (Sture) (under kong Hans af unionsrigerne – senest 1503), senere rigsforstander. 
 Magnus Brahe (1564-1633) (1607-1612) 
 Gustaf Horn (1653-1657) 
 Carl Gustaf Wrangel (1664-1676)

Militære titler
Rigsmarsk
Rigsmarsk
Rigsmarsk
Politiske embeder
Stamme (folk)

En stamme er mennesker, der lever i små primitive samfund, (socialgruppe) med en eller flere slægter, der lever sammen i gruppen, og stammesamfundet bygger derfor til en vis grad på slægt- og venskaber, hvor lederen er en høvding, ofte en af familiernes overhoveder. Begrebet anvendes især af arkæologer og etnografer.

Politiske forhold 

Et karakteristisk træk blandt stammer er deres uafhængighed. De fleste stammer er blevet beskrevet som værende en del af et folkeslag,(som f.eks. oldtidens germanere) men de har tit næsten ingen eller kun lidt sammenhold med resten af deres folkeslag. Udtrykket "stammekrig" er en betegnelse for når to stammer ligger i åben krig mod hinanden, krig mellem stammer af samme "nationalitet" var meget normalt i oldtiden, hvor stammesystemet havde sin velmagtsperiode.

Mange stammer er inddelt i forskellige samfundsklasser, f.eks en slags arbejder-/krigerklasse, der i fredstid fungerer som bønder eller håndværkere, mens de i krigstid udgør stammens militærstyrke. Sammen med et eventuelt "ældreråd" (forsamling af vise ældre og gamle krigere) bestemte høvdingen stammens udenrigs- og indenrigspolitik, samt dens administration, høvdingen var dermed i nogen grad enevældig.

Nogle stammefolk holdt dog sammen i mindre forbund, ofte når en ydre fjende truede, eller en anden stamme skulle sættes på plads. Den slags alliancer holdt sammen på stammesystemet, og gav samtidig de involverede stammer en fornemmelse af samhørighed. De fleste stamme alliancer var dog kun vedtaget ud fra politiske interesser; f.eks. kunne det være en god ide at gøre sig gode venner med områdets mægtige stamme. Kun de færreste alliancer blev vedtaget kun på grund af venskabelige forhold. 

Nogle gange kunne to stammer smelte sammen til en, ofte via bryllupper mellem de herskende familier. Stammerne ville så udpege en leder for stammen, ofte brudgommens fader, i tilfælde af en bryllupsmæssig sammenhæng, Brudens fader ville så blive en af høvdingens vasaler. Dette var selvfølgelig den besværlige del af forhandlingen, eftersom valget af ny høvding kunne føre til stridigheder, og aftalerne kunne risikere at ryge i vasken. Derfor var det ofte små og svage stammer der sluttede sig til de stærke stammer under deres høvding, for derved at modtage hans beskyttelse.

Oprindelse 
Ingen årstal kan sættes på stammens oprindelse, men de tidligste mennesker har sandsynligvis levet i stammer. Det moderne samfund er dermed resultatet af et virvar af sammensmeltede stammer. De tidligste mennesker befolkede hele kloden, og fra Amerika til Asien har der eksisteret stammer.

Noter 

Etnografi
17. etape af Tour de France 2012

Syttende etape af Tour de France 2012 var en 143,5 km lang bjergetape. Den blev kørt torsdag den 19. juli fra Bagnères-de-Luchon til Peyragudes.

 Etape: 17. etape
 Dato: 19. juli
 Længde: 143,5 km
 Gennemsnitshastighed: 34,142 km/t

Point- og bjergspurter

Pointspurt (Loures-Barousse) 
Efter 81 km

1. bjergspurt (Col de Menté) 
1. kategori stigning på Col de Menté, efter 27,5 km (1.349 m; 9,3 km à 9,1 %)

2. bjergspurt (Col des Ares) 
2. kategori stigning på Col des Ares, efter 55,5 km (797 m; 6 km à 5,3 %)

3. bjergspurt (Côte de Burs) 
3. kategori stigning på Côte de Burs, efter 76 km (592 m; 1,2 km à 7,6 %)

4. bjergspurt (Port de Balès) 
HC-kategori stigning på Port de Balès, efter 111,5 km (1.755 m; 11,7 km à 7,7 %)

5. bjergspurt (Peyragudes) 
1. kategori stigning på Peyragudes, efter 142,5 km (1.603 m; 15,4 km à 5,1 %)

Resultatliste

Ekstern henvisning 
 Etapeside  på Letour.fr   

 17

en:2012 Tour de France, Stage 11 to Stage 20#Stage 17
Danske fængsler og arresthuse

Denne liste omfatter danske fængsler og arresthuse.

Fængsel er én af de to almindelige strafformer i dansk ret. Fængsel kan idømmes i op til 16 år eller på livstid, men for langt de flestes vedkommende er straffene betydeligt kortere. I Danmark findes der både betinget fængselsstraf, hvor man ikke skal opholde sig i et fængsel – på betingelse af at der i strafperioden ikke begås nye lovovertrædelser og ubetinget fængselsstraf, der skal afsones ved ophold i et fængsel.

Kriminalforsorgen står udover fængslerne for arresthusene, der først og fremmest anvendes til personer, der er varetægtsfængslede og endnu ikke har fået dom. Personer, der har modtaget deres dom kan godt være indsat i et arresthus. Derimod kan man ikke være indsat på en almindelig fængselsafdeling, hvis man er varetægtsfængslet – da skal man være på en arrestafdeling. 

I gennemsnit sidder der over 4.000 indsatte dagligt i landets fængsler og arresthuse. I 2017 var tallet 3.400.

Statsfængsler og arresthuse i Danmark 
 Alle danske fængsler hører under staten og kaldes derfor statsfængsler. Graden af frihedsberøvelse varierer mellem forskellige typer af afdelinger; den væsentligste forskel er mellem åbne og lukkede afdelinger. Traditionelt er de danske fængsler blevet opdelt i åbne og lukkede fængsler, men det er blevet mere og mere almindeligt at have flere forskellige typer afdelinger på samme fængsel. Et åbent fængsel kan derfor godt have lukkede afdelinger og omvendt.

I 2023 er der følgende fængsler i Danmark:
 Enner Mark Fængsel
 Herstedvester Fængsel
 Horserød Fængsel
 Jyderup Fængsel
 Kragskovhede Fængsel
 Møgelkær Fængsel
 Nørre Snede Fængsel
 Nyborg Fængsel
 Renbæk Fængsel
 Ringe Fængsel
 Sdr. Omme Fængsel
 Søbysøgård Fængsel
 Storstrøm Fængsel

Der er i 2023 desuden arresthuse i 40 byer.
 Københavns Fængsler, der udelukkende består af arrestpladser fordelt på flere lokaliteter: 
 Vestre Fængsel
 Blegdamsvejens Fængsel
 Polititorvets Arrest

Referencer

Eksterne henvisninger 
 www.kriminalforsorgen.dk

 
Fængsler og arresthuse
Loving You (sang)

"Loving You" er en komposition af Jerry Leiber og Mike Stoller fra 1957. Den er indsunget af Elvis Presley til brug som titelnummer til Elvis-filmen Loving You fra juli samme år. Sangen blev indspillet af Elvis hos Radio Recorders i Hollywood den 24. februar 1957. Den blev udelukkende indspillet i en mono-version, idet stereo på daværende tidspunkt stadig var relativt nyt og ukendt.

Sangen udkom som B-side på en singleplade med en anden af filmens sange, "Teddy Bear" (Karl Mann, Bernie Lowe), som A-side. Singlen nåede 1.-pladsen på de amerikanske hitlister. "Loving You" kom samtidig på en LP-plade med filmens soundtrack, som ligeledes hed Loving You. LP'en udkom i juli 1957, sammenfaldende med filmens premiere.

På indspilningen medvirkede bl.a.:
 Elvis Presley, sang
 Scotty Moore, guitar
 Bill Black, bas
 D.J. Fontana, trommer
 The Jordanaires, kor

"Loving You" findes ligeledes på CD'en 2nd To None, som blev udsendt af RCA i 2003 som en naturlig opfølger på forrige års succesudgivelse ELV1S 30 #1 HITS.

Referencer 

Elvis Presley-sange
Sange fra 1957
Paradise, Hawaiian Style (sang)

"Paradise, Hawaiian Style" er en komposition af Bill Giant, Bernie Baum og Florence Kaye og er indsunget af Elvis Presley. "Paradise, Hawaiian Style" var titelnummer til Elvis Presley-filmen Paradise, Hawaiian Style fra 1966. Sangen blev indspillet af Elvis hos Radio Recorders i Hollywood den 27. juli 1965.

Sangen blev ikke udsendt på singleplade, men udkom samtidig med filmen i juni 1966 på en LP-plade med soundtracket fra filmen. Soundtracket hed ligeledes Paradise, Hawaiian Style.

"Paradise, Hawaiian Style" er endvidere på CD'en fra 18. juli 1995 Command Performances – The Essential 60's Masters, vol. 2, som er en samling af de bedre af Elvis' filmsange fra hans film fra 1960'erne.

Besætning 
Ved indspilningen af "Paradise, Hawaiian Style" og de øvrige sange i filmen deltog:
 Elvis Presley, sang
 Scotty Moore, guitar
 Barney Kessel, guitar
 Charlie McCoy, guitar
 Howard Roberts, guitar
 Alton Hendrickson, guitar
 Bernie K. Lewis, steel guitar
 Larry Muhoberac, klaver
 Ray Siegel, bas
 Keith Mitchell, bas
 D.J. Fontana, trommer
 Hal Blaine, trommer
 Milton Holland, trommer
 Victor Feldmen, trommer
 The Jordanaires, kor
 The Mello Men, kor

Referencer 

Elvis Presley-sange
Sange fra 1965
Western Football League 1895-96

Western Football League 1895–96 var den fjerde sæson af den engelske fodboldliga Western Football League men den første sæson med dette navn, eftersom den i de første tre sæsoner havde heddet Bristol & District League. I forhold til sæsonen før var ligaen blevet reduceret fra 23 til 21 hold, så Divison 1 var blevet reduceret fra 12 til 11 hold, mens Division 2 blev reduceret fra 11 til 10 hold.

Resultater

Division 1 

Division 1 havde deltagelse af elleve hold, der spillede en dobbeltturnering alle-mod-alle. Turneringen blev vundet af Warmley FC fra Bristol, som dermed vandt ligaen for tredje gang.

Division 2 

Division 2 blev spillet for tredje gang og havde deltagelse af ti hold, heraf seks reservehold for hold i Division 1, der spillede en dobbeltturnering alle-mod-alle. Turneringen blev vundet af Barton Hill FC, som dermed vandt Division 2 for første gang.

Kilder / eksterne henvisninger 
 RSSSF – Western League

Noter 

Sæsoner i Western Football League
Fodbold i 1895
Fodbold i 1896
Sydfinlands regionsforvaltning

Sydfinlands regionsforvaltning (svensk: Regionförvaltningsverket i Södra Finland, finsk: Etelä-Suomen aluehallintovirasto) er den regionale statsforvaltning i det sydlige Finland. Den 1. januar 2010 blev Sydfinlands len nedlagt, og lenets hidtidige opgaver blev delt mellem Sydfinlands regionsforvaltning og de nyoprettede Erhvervs-, trafik- og miljøcentraler.

Geografisk område 
Regionsforvaltningen hovedkontor ligger i Tavastehus, og der er afdelingskontorer i Helsingfors og Kouvola. 

Regionsforvaltningen dækker følgende landskaber (finske navne i parentes):
 Nyland (Uusimaa)
 Östra Nyland (Itä-Uusimaa) (området blev genindlemmet i Nyland 1. januar 2011)
 Egentliga Tavastland (Kanta-Häme)
 Päijänne-Tavastland (Päijät-Häme)
 Kymmenedalen (Kymenlaakso)
 Södra Karelen (Etelä-Karjala)

Erhvervs-, trafik- og miljøcentraler 
En Erhvervs-, trafik- og miljøcentral (svensk: närings-, trafik- och miljöcentralen (ntm-centralen, ntm), finsk: elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus (ely-keskus, ely)) har tre ansvarsområder. Det er:
 erhverv, arbejdskraft, kompetencer og kultur
 trafik og infrastruktur
 miljø og naturressourcer 
I det sydøstlige Finland tager centralen i Kouvola (Kymmenedalen) sig af alle tre ansvarsområder, mens centralen i Lappeenranta (Södra Karelen) kun har et ansvarsområde. 

I den vestlige del af Sydfinland er centralen i Helsingfors (Nyland) fuldt udbygget, mens centralen i Lahtis (Päijänne-Tavastland) tager sig af erhverv og miljø. Centralen i Tavastehus (Egentliga Tavastland) har kun et ansvarsområde. 

Finlands regionsforvaltninger 
Etableret i 2010
Sydfinland
Kolbe

En kolbe er en beholder, typisk af glas og med relativt snæver hals, som benyttes til kemiske reaktioner og til destillationer, for eksempel i kemilaboratorier.

 
Laboratorieudstyr
Væskebeholdere
Sydvestfinlands regionsforvaltning

Sydvestfinlands regionsforvaltning (svensk: Sydvästra Finlands regionförvaltningsverk eller Regionförvaltningsverket i Sydvästra Finland, finsk: Lounais-Suomen aluehallintovirasto) er den regionale statsforvaltning i det sydvestlige Finland. 
 
Den 1. januar 2010 blev Sydfinlands len nedlagt, og lenets hidtidige opgaver blev delt mellem Sydfinlands regionsforvaltning og  Vest og Indre Finlands regionsforvaltning samt de nyoprettede Erhvervs-, trafik- og miljøcentraler. 

I 2012 ledes Sydvestfinlands regionsforvaltning af Överdirektör Kari Häkämies.

Geografisk område  
Regionsforvaltningens hovedkontor ligger i Åbo. Statsforvaltningen på Ålandsøerne hedder Statens ämbetsverk på Åland og ligger i Mariehamn. 

Regionsforvaltningen dækker landskaberne Egentliga Finland og Satakunda. Dette svarer til den sydvestlige del af Vestfinlands len, der igen svarer til Åbo og Bjørneborgs len. (Åland blev et nyt len i 1918.)

Erhvervs-, trafik- og miljøcentraler 
En Erhvervs-, trafik- og miljøcentral (svensk: närings-, trafik- och miljöcentralen (ntm-centralen, ntm), finsk: elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus (ely-keskus, ely)) har tre ansvarsområder. Det er:
 erhverv, arbejdskraft, kompetencer og kultur
 trafik og infrastruktur
 miljø og naturressourcer 
Centralen i Åbo tager sig alle tre ansvarsområder, mens centralen i Björneborg (vestlige Satakunda) kun tager sig af erhverv, arbejdskraft, kompetencer og kultur.

Sydvestfinland
Finlands regionsforvaltninger 
Etableret i 2010
Love Me (sang af Jerry Leiber og Mike Stoller)

"Love Me" er en komposition af Jerry Leiber og Mike Stoller, som blev gjort populær af Elvis Presley i 1956. Sangen blev skrevet i 1954 og indspillet samme år af duoen Willy and Ruth og kort efter af Georgia Gibbs. Senere fulgte en række kopiversioner af sangen, men ingen af dem fik nogen nævneværdig succes.

Elvis Presleys version 
Elvis Presley indspillede sin version af sangen hos Radio Recorders i Hollywood den 1. september 1956, beregnet til hans andet album, som hed Elvis og udkom i oktober 1956. Sangen kom endvidere på en EP-plade, Elvis Vol. 1 som nåede en 2.-plads på Billboard Hot 100 i Amerika. "Love Me" udkom ikke på single for ikke at skabe unødig forvirring omkring den samtidige "Love Me Tender", titelmelodien fra hans første film.

"Love Me" findes på CD'en 2nd To None, som blev udsendt af RCA i 2003 som en naturlig opfølger på forrige års succesudgivelse ELV1S 30 #1 HITS.

Elvis optrådte med "Love Me" på TV den 28. oktober 1956 i et Ed Sullivan Show og igen i juni 1968 i sit legendariske 'come back-show'. Sangen var også med i det verdensberømte satellitshow Aloha from Hawaii fra februar 1973, der blev transmitteret samtidig til næsten hele verden. "Love Me" var ofte med på repertoiret ved de store koncerter op gennem 1970'erne, bl.a. også på Elvis Presleys sidste turné i juni 1977. Der blev ikke sjældent udgivet albummer fra Elvis' liveoptrædender, og på flere af disse findes "Love Me", bl.a. A Golden Celebration og Elvis As Recorded Live On Stage In Memphis. Han optrådte også med sangen under sine "Dinner Show"-koncerter på The Hilton Hotel i Las Vegas i 1975. En indspilning herfra findes på Presleys live-album Dinner At Eight, som kom på gaden den 15. november 2002.

Andre versioner 
Også andre kunstnere har forsøgt sig med sangen, bl.a.:
 Johnny Burnette
 Davis Daniel
 Engelbert Humperdinck
 Billy "Crash" Craddock

Referencer 

Elvis Presley-sange
Sange fra 1954
Kolbe (flertydig)

Kolbe kan henvise til flere emner:

 Kolbe – en glasbeholder
 Geværkolbe – en del af et gevær
Western Football League 1896-97

Western Football League 1896–97 var den femte sæson af den engelske fodboldliga Western Football League. I forhold til sæsonen før var ligaen blevet reduceret fra 21 til 16 hold, så Divison 1 var blevet reduceret fra 11 til 9 hold, mens Division 2 blev reduceret fra 10 til 7 hold.

Resultater

Division 1 

Division 1 havde deltagelse af ni hold, der spillede en dobbeltturnering alle-mod-alle. Turneringen blev vundet af Warmley FC fra Bristol, som dermed vandt ligaen for fjerde gang.

Division 2 

Division 2 blev spillet for fjerde gang og havde deltagelse af syv hold, heraf tre reservehold for hold i Division 1, der spillede en dobbeltturnering alle-mod-alle. Turneringen blev vundet af Eastville Wanderers FC, som dermed vandt Division 2 for første gang.

Kilder / eksterne henvisninger 
 RSSSF – Western League

Noter 

Sæsoner i Western Football League
Fodbold i 1896
Fodbold i 1897
Vest og Indre Finlands regionsforvaltning

Vest- og Indre- Finlands regionsforvaltning (svensk: Västra och Inre Finlands regionförvaltningsverk, finsk: Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintovirasto) er den regionale statsforvaltning i det vestlige og midterste Finland.

I 2012 blev Vest- og Indre- Finlands regionsforvaltning ledet af Överdirektör Jorma Pitkämäki.

Den 1. januar 2010 blev Vestfinlands len nedlagt, og lenets hidtidige opgaver blev delt mellem Sydvestfinlands regionsforvaltning og Vest- og Indre- Finlands regionsforvaltning samt de nyoprettede Erhvervs-, trafik- og miljøcentraler.

Geografisk område 
Regionsforvaltningens hovedkontor ligger i Vasa, og der er afdelingskontorer i Tammerfors og Jyväskylä.

Regionsforvaltningen dækker følgende landskaber (svenske navne i parentes):
 Etelä-Pohjanmaa (Södra Österbotten)
 Pohjanmaa (Österbotten)
 Pirkanmaa (Birkaland)
 Keski-Pohjanmaa (Mellersta Österbotten)
 Keski-Suomi (Mellersta Finland)

Største byer i regionsforvaltningens område:
 Tampere (Tammerfors), Jyväskylä, Vaasa (Vasa), Kokkola (Karleby), Seinäjoki (Östermyra) og Kauhajoki.

Erhvervs-, trafik- og miljøcentraler 
En Erhvervs-, trafik- og miljøcentral (svensk: närings-, trafik- och miljöcentralen (ntm-centralen, ntm), finsk: elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus (ely-keskus, ely)) har tre ansvarsområder. Det er:
 erhverv, arbejdskraft, kompetencer og kultur
 trafik og infrastruktur
 miljø og naturressourcer

I den vestlige del af området tager centralen i Seinäjoki (Södra Österbotten) sig af alle tre ansvarsområder, mens centralen i Vasa (Österbotten) tager sig af to ansvarsområder. Centralen i Karleby (Mellersta Österbotten) har kun et ansvarsområde. 

Mod syd har centralen Tammerfors (Birkaland) alle ansvarsområder. Det samme gælder for centralen i Jyväskylä (Mellersta Finland) mod øst. 

Finlands regionsforvaltninger 
Etableret i 2010
Vest- og Midtfinland