kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ebbe Parsner

Ebbe Vestermann Parsner (født 6. juni 1922 i København, død 24. oktober 2013) var en dansk eliteroer, der vandt sølvmedalje ved sommer-OL 1948 i London i doublesculler sammen med Aage Ernst Larsen.

Ebbe Parsner, der roede for DFDS Idrætsklub, roede i begyndelsen af karrieren singlesculler og var dansk mester i disciplinen i årene 1946-48. På et tidspunkt blev han sat sammen med Aage Ernst Larsen, og parret blev danske mestre i årene 1948-50. Som danske mestre blev de to roere udtaget til OL i 1948.

Ved disse lege vandt Parsner og Larsen sikkert deres indledende heat og semifinale. I finalen blev båden generet af briterne Bert Bushnell og Richard Burnell så meget, at båden kom uden for banen, og i forsøget på at komme tilbage på sporet ramte Parsner en bøje, hvilket medførte, at de yderligere tabte terræn. Alligevel kom parret så godt tilbage, at de ved målstregen blot var fire sekunder – svarende til en bådlængde – efter briterne, og de opnåede dermed sølvmedalje.

Fire år senere var Parsner og Larsen igen med til OL, men det blev ikke nogen succes. Konkurrencen blev afviklet i en vig i skærgården, hvilket medførte, at der var megen vind og strøm, hvilket danskerne ikke havde det godt med. I deres indledende heat havde de flere problemer og besluttede sig for at undlade at bruge for mange kræfter, så de blev nummer fire og sidst. I opsamlingsheatet var forholdene noget bedre, men Parsner og Larsen måtte alligevel tage til takke med en tredjeplads og var dermed ude at konkurrencen.

Parsner fortsatte gennem årene med at ro og var blandt andet i 2005 med på en tur for en række seniorroere på tur til Henley-on-Thames, hvor han i 1948 vandt sin OL-sølvmedalje.

Noter

Kilde og ekstern henvisning 
 

Olympiske roere fra Danmark
Personer fra København
Medaljevindere fra Danmark ved sommer-OL 1948
Olympiske sølvmedaljevindere fra Danmark
Johan Anker

Johan Anker er navnet på flere personer:

 Johan Anker (officer) (1838-1876) – dansk officer (Johan Peter Andreas Anker)
 Johan Anker (sejlsportsmand) (1871-1940) – norsk sejlsportsmand og yachtdesigner (Johan August Anker)
Desuden:
 Carl Johan Anker (1835-1903) – norsk officer og genealogisk forfatter
Håndbold under sommer-OL 2004

Håndbold under sommer-OL 2004 afholdtes i Athen fra 14. august til 29. august 2004. Der deltog tolv herrehold og ti kvindehold. Herrernes turnering blev vundet af , mens kvindenes turnering blev vundet af .

Placeringer

Mænd

Kvinder

Se også 
 Spillertrupperne ved OL i håndbold 2004 (kvinder)

2004
Sommer-OL 2004
Niels-Henrik von Holstein-Rathlou

Niels-Henrik de Meza von Holstein-Rathlou (født 16. marts 1956) er en dansk læge, der er professor ved Biomedicinsk Institut på Københavns Universitet og Chief Scientific Officer ved Novo Nordisk Fonden.

Han blev student fra Østre Borgerdyd Gymnasium i 1975 og tog lægevidenskabelig eksamen i 1983. I 1992 blev han dr. med. fra Københavns Universitet på disputatsen Dynamic aspects of the tubuloglomerular feedback mechanism. Han har haft flere ansættelser ved udenlandske universiteter.

Holstein-Rathlou er formand for Dansk Selskab for Teoretisk Biologi, tidl. medlem af bestyrelsen for Dansk Hypertensionsselskab, formand for Blodtrykscentret ved Københavns Universitet, tidligere formand og bestyrelsesmedlem i Dansk Selskab for Teoretisk og Anvendt Terapi, bestyrelsesmedlem i Nordisk Forening for Fysiologi, Dansk Cardiologisk Selskab, Dansk Nefrologisk Selskab, The Council for High Blood Pressure Research, The American Heart Association, The American Physiological Society, The Mathematical Association of America, American Mathematical Society, The Society for Mathematical Biology og The Society for Industrial and Applied Mathematics.

Kilder 
 CV hos Københavns Universitet

Niels-Henrik
Læger fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Professorer fra Københavns Universitet
Foreningsformænd fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Studenter fra Østre Borgerdyd Gymnasium
Pēteris Stučka

Pēteris Stučka (; født 26. juli 1865 i Koknese pagasts i Guvernement Livland, død 25. januar 1932 i Moskva i Sovjetunionen) var lederen af den bolsjevikisk-udnævnte regering i Letland der kortvarigt gjorde sig gældende under den lettiske krig for uafhængighed, og en af lederne i Nye Strømning-bevægelsen i det sene 19. århundrede. Stučka var en produktiv forfatter og oversætter, redaktør af større socialistiske og kommunistiske aviser og tidsskrifter både på lettisk og russisk. Stučka var desuden en prominent jurist og pædagog, og den første præsident for Sovjetunionens Højesteret. Stučkas kone, Dora Pliekšāne (1870–1950), var søster til den lettiske nationaldigter Rainis  (Jānis Pliekšāns), som Stučka delte værelse med under deres jurastudier ved Sankt Petersborg Universitet.

Gennem 1920'erne var Stučka en af de førende sovjetiske teoretikere i jura, som fremmede den "revolutionære" eller "proletariske" model af socialistisk jura. Efter sin død i 1932, blev Stučka begravet blandt de andre kommunistiske honoratiores i Kremlmurens nekropolis, i nærheden af Lenins mausoleum på Moskvas Røde Plads.

Referencer 

Personer fra Livland
Kommunister fra Letland
Politikere fra Letland
Politikere fra Sovjetunionen
Personer i den lettiske krig for uafhængighed
Gildhøj (Brøndby Kommune)

Gildhøj er en fredet rundhøj i Brøndby Kommune, beliggende umiddelbart nordvest for kommunens rådhus. Højen er beskrevet ved Nationalmuseets museale berejsninger i 1889 og 1938, Skov- og Naturstyrelsens berejsning i 1988, samt Kroppedal Museums tilsyn i 2011. Højen, der er dateret til oldtiden, er ikke udgravet.

Gildhøj har lagt navn til flere institutioner i kommunen, heriblandt Ældrecentret Gildhøjhjemmet og Gildhøj Privathospital, samt vejene Gildhøj og Gildhøjparken.

Eksternt link 
 Gildhøj på Fund og Fortidsminder

Gravhøje i Danmark
Brøndby Kommune
Gildhøj

Gildhøj kan henvise til flere emner:

 Gildhøj (Brøndby Kommune) – en høj i Brøndby Kommune
 Gildhøj (Lemvig Kommune) – en høj i Lemvig Kommune
 Gildhøj (Randers Kommune) – en bebyggelse i Randers Kommune
Havhvepse

Havhvepse, hvepsemeduser eller cubomeduser er gopler i klassen Cubozoa og er nældecelledyr.

Havhvepse er kendt for deres ekstreme virkningsfulde gift produceret af nogle arter. Chironex fleckeri og Irukandji-gople (Carukia barnesi og Malo kingi) er blandt de mest giftige skabninger i verden. Stik fra disse og nogle få andre arter i klassen er ekstremt smertefulde og nogle gange dødbringende.

Havhvepse er glasklare og har en let blålig farve, så de er svære at se, de har 24 øjne og de jagter deres bytte. De trækker fat i deres bytte ved hjælp af deres lange arme, der kan være op til 3 meter lange.

Udbredelse 
Selv om de notorisk farlige havhvepsearter stort set er begrænset til tropiske Stillehavs region og Indiske Ocean – heriblandt mange danskeres turistdestinationer som fx Thailand – kan forskellige arter forekomme i subtropiske områder, herunder nordligere Stillehav, i Atlanterhavet, og i Middelhavet. Desuden kan der forekomme havhvepse ved Japan, Sydafrika, og New Zealand.

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger 
 Cubozoa classification
 ThinkQuest: Box jellyfish, Boxfish, Deadly sea wasp
Rathlow

Rathlow, Ratlow, Ratlov eller (især i Danmark) Rathlou er en uddød holstensk adelsslægt. Dens våben var på sølv grund en højrevendt rød spids.

Slægten deler stamme og våben med slægterne Berckentin, Negendank og Plüskow. Ifølge Angelus var slægtens først kendte mand Nicolaus Rathlow, der i 1392 opnåede privilegium af staden Oldenburg, mens en Heinrich Rathlow nævnes 1417. På denne tide var Henning Rathlow holstensk råd og en anden med dette efternavn slotsforvalter på Femern. Emelin Rathlow til Voderkam (= Futterkamp i Amtet Plön i Holsten) og Sieverd Rathlow til Lensau (= Lehnsahn i Amtet Ostholstein i Holsten) omkom i krigene 1500 om Ditmarsken. I begyndelsen af 1600-tallet levede der 7 mandlige efterkommere af slægten og i begyndelsen af 1700-tallet var Emerentia von Ratlow konventualinde i Preetz Kloster.

Gregorius von Rathlou (1636-1681) kom til Danmark, hvor han blev hofmester og købte hovedgården Loverstrup, som han omdøbte til Rathlousdal. Han var gift med Margaretha Gersdorff, datter af Joachim Gersdorff, og hans søn, Christian von Rathlou (1677-1752) til Rathlousdal og Gersdorffslund, blev gehejmeråd og jægermester. Han ægtede hofdame Dorothea Sophie Schack (1682-1771) og døde uden mandlige efterkommere, og med ham uddøde slægten. Hans bror, jagtjunker Carl Frederik von Rathlou ejede Sneum Hovedgård.

Christian von Rathlou oprettede i 1749 stamhuset Rathlousdal for sin hustrus brodersøn Joachim Otto Schack, og ved Dorothea Sophie Schacks død 1771 arvede Joachim Otto Schack godserne, som derfor ændrede sit navn til Schack-Rathlou. Senere kom stamhuset til slægten Holstein, og indehaverne af stamhuset ændrede derfor slægtsnavnet til Holstein-Rathlou.

Kilder 
 Ernst Heinrich Kneschke, Neues allgemeines deutsches Adels-Lexicon: Ossa – Ryssel, Voigt 1867, bind 7.
 Danmarks Adels Aarbog 1911

Adelsslægter fra Slesvig og Holsten
Adelsslægter fra Danmark
Christian von Rathlou

Christian von Rathlou (12. november 1677 – 16. juni 1752) var en dansk gehejmeråd og godsejer.

Han var søn af hofmester Gregorius von Rathlou og arvede 1710 efter sin bror herregårdene Rathlousdal og Gersdorffslund. Selv blev han jægermester i Jylland og gehejmeråd.

Christian von Rathlou ægtede hofdame Dorothea Sophie Schack (1682-1771). Han, der ikke havde mandlige arvinger, oprettede 7. august 1749 stamhuset Rathlousdal for sin hustrus brodersøn Joachim Otto Schack, og ved Dorothea Sophie Schacks død 1771 arvede Joachim Otto Schack godserne, som derfor ændrede sit navn til Schack-Rathlou.

Hans datter Sophie Hedvig von Rathlou ægtede gehejmekonferensråd Henning von Qualen.

Han døde som sin slægts sidste mand 1752 og er begravet i Gosmer Kirke.

Kilder 
 Danmarks Adels Aarbog 1911

Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Godsejere fra Danmark
Jægermestre fra Danmark
Christian
Gehejmeråder fra Danmark
Asking Alexandria

Asking Alexandria er et engelsk metalcoreband fra York, North Yorkshire. Bandet blev grundlagt i 2008, hvor Ben Bruce kontaktede sine gamle kammerater ved at vende tilbage til England, efter at have været bosat i Dubai.

Bandmedlemmer 
Nuværende medlemmer

 Danny Worsnop – hovedvokal (2016 -i dag)

 Ben Bruce – hovedguitar, vokal 
 James Cassells – trommer 
 Cameron Liddell – rytmeguitar 
 Sam Bettley – basguitar 

Tidligere medlemmer
 Denis Shaforostov – hovedvokal 
 Joe Lancaster – basguitar 
 Ryan Binns – keyboard, synthesizer

Diskografi 

Studiealbum
 Stand Up and Scream (2009)
 Reckless & Relentless (2011)
 From Death to Destiny (2013)

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Metalgrupper fra Storbritannien
Musikgrupper fra 2008
Viggo von Holstein-Rathlou (godsejer)

Viggo von Holstein-Rathlou (17. september 1821 – 8. december 1884 i København) var en dansk godsejer.

Hans forældre var Niels Rosenkrantz von Holstein-Rathlou (1786-1846) og Sophie Amalie Borch (1781-1853). Han gik i skole i Flensborg og fik derefter privat undervisning, blev 1844 indskrevet på jurastudiet i Kiel og i 1845 ved samme studium i Heidelberg.

Under Treårskrigen var han i april 1848 medstifter af Det frivillige jyske Skarpskyttekorps (Herregårdsskytterne), som han blev chef for, og med hvilket han bl.a. deltog i fægtningen 8. august ved Stepping. Korpset blev opløst i oktober samme år og 13. september havde han ved kongerevuen på Lerbæk Mark fået Ridderkorset af Frederik VII. 1852-72 var Holstein-Rathlou administrator af Rathlousdal og ejede 1865-75 Holmgård i Skals Sogn, Rinds Herred.

I 1857 havde han indrettet et familiegravsted på Rathlousdal, hvor han selv blev begravet 1884 efter at have boet sine sidste år i København. 8. oktober 1898 rejstes ved Rathlousdal et mindesmærke i granit med bronzerelief over ham af egnens beboere.

Kilder 
 Danmarks Adels Aarbog 1988-90

Viggo 1
Godsejere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Rodion Sjtjedrin

Rodion Konstantinovitj Sjtjedrin (; født 16. december 1932 i Moskva, Sovjetunionen) er en sovjetisk/russisk komponist.

Sjtjedrin har skrevet 3 symfonier, koncerter, operaer, kammermusik, vokalmusik, klaverstykker. Han hører til den moderne russiske klassiske skole og var præsident for foreningen af russiske komponister (1973-1990).

Sjtjedrins kompositionsstil er tonal seriel, og ofte præget af den russiske folkemusik.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1958) - for orkester 
 Symfoni nr. 2 "25 preludier" (1965) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Ansigter til russiske eventyr" (i fem satser)(2000) (Symfoni Koncertante) - for orkester
 Koncert nr. 1 "Skæmmende ditties" (1963) - for orkester
 Koncert nr. 2 "Ringning" (1968) - for orkester
 Koncert nr. 3 "Gammel musik fra russiske provinscirkuser" (1989) 
 Koncert nr. 4 "Runde danse" (1989) - for orkester
 Koncert nr. 5 "Fire russiske sange" (1998) - for orkester
 6 klaverkoncerter (1954, 1966, 1973, 1991, 1999, 2003) - for klaver og orkester
 "Ikke kun kærlighed" (1961) - opera
 "Døde sjæle" (1977) - opera
 "Lolita" (1992) - opera 
 "Et jule eventyr" (2015) - opera

Kilde 
 Om Rodion Sjtjedrin 

Komponister fra Rusland
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Personer fra Moskva
Boris Tisjtjenko

Boris Ivannovitj Tisjtjenko (, ; født 23. marts 1939 i Leningrad, Sovjetunionen, død 9. december 2010 i Sankt Petersborg, Den Russiske Føderation) var en russisk komponist og pianist.

Tisjtjenko studerede under Dmitrij Sjostakovitj (1962-1965), og har komponeret et væld af musik i alle genre indenfor den klassiske musik.

Han har bl.a. komponeret 18 symfonier, orkesterværker, kammermusik, klaverkoncert, 2 violinkoncerter, klaverstykker, vokalstykker, filmmusik etc.

Tisjtjenko var tydeligt inspireret af sin lærer Sjostakovitj i stil, men benyttede også tolvtoneteknik i nogle af sine kompositioner, og fandt da også sin egen originale retning.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1961) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Marina" (1964) - for blandet kor og orkester
 Symfoni nr. 3 (1966) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1974) - for fortæller og orkester
 Symfoni nr. 5 (1976) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1988) - for sopran, kontraalt og orkester
 Symfoni nr. 7 (1994) - for orkester
 Symfoni nr. 8 (2008) - for orkester
 Symfoni nr. 9 (2009) (ufuldendt) - for orkester
 Symfoni "Krønikens blokade" (1984) - for orkester
 Symfoni "Fransk" (1958 rev. 1993) - for orkester
 Symfoni "Robust" (1970) - for orkester
 Symfoni "Pusjkin" (1967, rev. 1998) - for orkester
 Dante Symfoni nr. 1 "Blandt de levende" (1998) - for orkester
 Dante Symfoni nr. 2 "Forlad håb, alle I der kommer ind her" (2000) - for orkester
 Dante Symfoni nr. 3 "Inferno" (2001) - for violin, klaver og orkester
 Dante Symfoni nr. 4 "Purgatorio" (2003) - for orkester
 Dante Symfoni nr. 5 "Paradis" (2005) - for orkester
 Klaverkoncert (1962) - for klaver og orkester
 2 Violinkoncerter (1958 rev. 1964, 1981) ( nr. 2 også kaldt Violinsymfoni) - for violin og orkester 
 2 Cellokoncerter (1963, 1969 rev. 1979) - for cello og orkester
 Harpekoncert (1977) - for harpe og orkester
 6 Strygekvartetter (1957, 1959, 1970, 1980, 1984, 2007)

Noter 
 Om Boris Tisjtjenko

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside for Boris Tisjtjenko, hentet 15. marts 2016 

Komponister fra Rusland
Pianister fra Rusland
Personer fra Sankt Petersborg
Gavriil Popov

Gavriil Nikolajevitj Popov (, , født 12. september 1904 i Novotjerkassk, Det Russiske Kejserrige, død 17. februar 1972 i Repino, Russiske SFSR) var en sovjet-russisk komponist.

Popov var mest kendt for sine orkester kompositioner. Han skrev 8 symfonier, kammermusik, operaer, klaverstykker etc. Hans første symfoni sammen med kammersymfonien hørte til de mest bemærkelsesværdige af hans kompositioner og viste en ny retning i russisk musik.

Popovs instrumentale og melodiske stof havde tydelige rødder i den russiske folklore.
Han skrev også musik til film og scenen, og i 1946 modtog han Josef Stalin-prisen.

Udvalgte værker 

 Kammersymfoni (1927 rev. 1971) - (septet ) - for  fløjte, klarinet, fagot, trompet, violin, cello og kontrabas
 Symfoni nr. 1 (1928-1935) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Moderland" (1943) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Heroisk" (1946) - for orkester
 Symfoni nr. 4 "Ære til moderlandet" (1949) - for 4 solister, Kor og orkester
 Symfoni nr. 5 "Pastorale" (1956) - for orkester
 Symfoni nr. 6 "Festlig" (1969) - for orkester
 Symfoni nr. 7 (1970) (ufuldendt) - for orkester
 Symfonisk suite nr. 1  (1933) - for orkester
 Symfonisk arie (1945) (Til minde om Lev Tolstoj) - for cello og strygeorkester
 Alexander Newski (1938–1942) (ufuldendt) - opera
 Det store vendepunkt (1945) - filmmusik
 De flammende år (1961) - filmmusik

Kilde 
 Om Gavriil Popov 
 Irina Romashuk: "Gavriil Popov: Værk, Epoke, Skæbne", Moskva 2000.
 Kai Johannes Polzhofer: "Avantgardist im Verborgenen. Zum 50. Todesjahr von Gawriil Nikolajewitsch Popow", Musik und Ästhetik 2022 (104), 10-21. 

Komponister fra Rusland
Komponister fra Sovjetunionen
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Jevgenij Svetlanov

Jevgenij Fjodorovitj Svetlanov (, ; født 6. september 1928 i Moskva, Sovjetunionen, død 3 maj 2002 samme sted Den Russiske Føderation) var en russisk dirigent, pianist og komponist.

Svetlanov hører til Ruslands fremmeste dirigenter fra det 20. århundrede.
Hans speciale var russisk musik især Sergej Rachmaninov, Peter Tjajkovskij, Nikolaj Rimskij-Korsakov og Aleksandr Skrjabin, men mestrede de fleste perioder fra Mikhail Glinka til i dag. Han var stærkt optaget af Nikolaj Mjaskovskij's symfoniske musik, og indspillede alle hans 27 symfonier. Han dirigerede også vestlig musik såsom Gustav Mahler, Anton Bruckner og Edvard Grieg.
Svetlanov var fast dirigent igennem en lang årrække ved det Russisk Statssymfoniorkester, og var i 1979 gæstedirigent ved London Symphony Orchestra.

Han har også komponeret en symfoni, en klaverkoncert og en strygerkvartet.

Kilde 
 Om Jevgenij Svetlanov 

Dirigenter fra Rusland
Pianister fra Rusland
Komponister fra Rusland
Personer fra Moskva
Giovanni Battista Bassi

Giovanni Battista Bassi henviser til flere personer:

 Giovanni Battista Bassi (maler) (1784-1852) – italiensk landskabsmaler
 Giovanni Battista Bassi (matematiker) (1792-1879) – italiensk matematiker og arkitekt
 Giovanni Battista Bassi (arkitekt) (født 1926) – italiensk arkitekt
Giovanni Battista Bassi (maler)

Giovanni Battista Bassi (født 20. februar 1784 i Massa Lombarda, død 5. juli 1852 i Rom) var en italiensk landskabsmaler.

Bassi blev uddannet på Akademiet i Bologna og senere knyttet til Rom. Thorvaldsens Museum ejer fire meget smukke prøver på hans åndfulde landskabskunst med dens fine lysvirkninger: Træpartier ved et vand (1816), Vej ved Terni (1820), Skovvej (1824) og Parti af kejserpaladsernes ruiner i Rom. Bassis billeder skal i øvrigt især findes i engelske og italienske privatsamlinger.

Kilder 

 

Landskabsmalere
Malere fra Italien
Salmonsens
Irukandji-gople

Irukandji-gopler er små og ekstremt giftige nældecelledyr, som bebor Australiens have 
og som er i stand til at fyre deres nældeceller ind i deres ofre, hvis samlede symptomer er kendt som Irukandji-syndrom. Irukandji-gopler er ikke større end 1 cm3. Der er to kendte Irukandji-arter: Carukia barnesi og den nylige opdagede Malo kingi.

Irukandji-syndrom symptomerne blev først dokumenteret af Hugo Flecker 
i 1952 og navngivet efter Irukandji-folket hvis land strækker sig langs det nordlige Cairns, Queensland kyststribe. 
Den første af disse Irukandji-gopler, Carukia barnesi, blev identificeret i 1964 af Dr. Jack Barnes. For at teste om den var årsagen til Irukandji-syndromet, fangede han et lille eksemplar og mens hans søn og en livredder observerede, lod han den brænde/stikke sig.

Levesteder
Irukandji-gopler blev tidligere antaget for kun at leve i de nordlige Australiens have. Siden da, ifølge til en National Geographic dokumentar om gopler, er arterne fundet så langt nordpå som de britiske øer, Japan, Floridas kyster.

Biologi

Irukandji-gobler er meget små med klokker på omkring 0,5-1 cm i diameter og fire lange tentakler hvis længde kan være fra nogle få cm til én meter. Stikkecellerne (nematocyster) kommer i klumper, og ses som ringe af små røde prikker omkring klokken og langs tentaklerne.

Kun lidt er kendt om deres livscyklus og gift. Det er til dels på grund af, at de er små og skrøbelige og forudsætter speciel håndtering og behandling. Irukandji-goblers gift er meget stærk, 100 gange så giftig som en cobras og 1.000 gange så giftig som en tarantulas. Forskere formoder at giften er så giftig for at dets byttedyr, små hurtige fisk og krebsdyr, hurtigt immobiliseres.  At dømme ud fra statistikken, ser det ud til at Irukandji-syndromet kan gives af yderligere arter af gopler, men kun Carukia barnesi og Malo kingi er indtil videre de eneste, som beviseligt kan forårsage Irukandji-syndromet.

Kilder/referencer

Eksterne henvisninger
Irukandji Jellyfish 
Irukandji Jellyfish, Jellyfish Facts
Jellyfish Sting Proves Deadly in Australia
Hope for lethal jellyfish cure
Stingy Scientist: Darwin Award

Havhvepse
Johan Printzensköld

Johan Printzensköld (født 1615, død 8. december 1658), var en svensk guvernør på Bornholm i 1658, efter Freden i Roskilde, hvor Sverige fik Skånelandene inklusive Bornholm. Bornholm kom tilbage til Danmark ved Freden i København 1660. Printzensköld boede på Hammershus som guvernør.

Liv 

Printzensköld var søn af præsten Jakob Printz og blev 1645 adlet for at have reddet kongen under trediveårskrigen. Efter freden 1648 blev han forfremmet til oberst, og den 28. marts 1658 blev han udnævnt til guvernør på det nyvundne Bornholm, hvortil han ankom med en styrke på 120 mand den 29. april.

Død 

Den strenghed, hvormed det svenske herredømme blev udøvet og især de udskrivninger af krigsfolk, som Printzensköld foretog, vækkede et voldsomt had imod ham. Han bad forgæves om forstærkninger, og da han tog til Rønne for at fremskynde forstærkningernes ankomst, blev han den 8. december overfaldet af en gruppe borgere og skudt af Villum Clausen.

Myten om et efterfølgende blodbad ("svineslagtningen") på svenskerne på øen er et senere påfund, bl.a. populariseret i J.C. Urnes 148 vers lange Printzensköldvise. 
3 svenskere – herunder Printzensköld – blev dræbt i forbindelse med bornholmernes tilbageerobring af øen til den danske konge.

Kilder 
 

Officerer fra Sverige
Svenskere i 1600-tallet
Bornholms historie
Dræbergople

Dræbergople og giftgople er populærnavne for visse ribbegopler og nældecelledyr:
 Visse ribbegobler
 Amerikansk ribbegople (findes i danske farvande)
 Visse nældecelledyr
 Portugisisk orlogsmand
 Visse Cubozoa (Havhvepse)
 Chironex fleckeri
 Irukandji-gopler
 Carukia barnesi
 Malo kingi