kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Søren Sørensen (murermester)

Søren Sørensen (flor. 1722-1743) var en dansk murermester og bygmester.

Søren Sørensen var en af de mange dygtige håndværksmestre i København i 1700-tallet og samarbejdede ofte med andre af tidens murermestre. Sammen med hofmurermester Lars Erichsen synes Sørensen at have stået for den nye udformning af Professorboligen, Nørregade 10, mens han ved udformningen af Kommunitetsbygningens facade mod Nørregade arbejdede sammen med oldermanden i murerlauget, Ole Larsen. Begge arbejder har tidligere været tilskrevet Johan Cornelius Krieger, men Krieger optræder ikke i det bevarede arkivmateriale. Søren Sørensen var åbenbart velbevandret i barokkens formsprog.

Værker 
 Reparations- og istandsættelsesarbejder ved Ølsted Kirke; Lynge Kirke; Græse Kirke; Veksø Kirke og Slagslunde Kirke (udført 1722-23, sammen med Lars Erichsen og Anders Jacobsen, kontrakt 19. januar 1722)
 Rytterskole i Nørrejylland (1720'erne, efter tegning af Lars Erichsen)
 Genopførelse og ny udformning af Professorboligen, Nørregade 10, København (1729-32, sammen med murermester Lars Erichsen)
 Genopbygning og facadeudformning af Kommunitetsbygningen, Nørregade 8-10 (1730-32, sammen med murermester Ole Larsen, kontrakt 9. juni 1730)
 Lellingegård, kirkebygning og trappehus (1733-34, efter tegning af Laurids de Thurah, nedrevet 1734)
 Nedrivning af ny køkkenfløj og opførelse af nye stiftsbygninger, Vallø Stift (1735-38, efter tegning af Laurids de Thurah)
 Præstegård, Vallø (1738, under Laurids de Thurahs ledelse)
 Spantehus af bindingsværk på Holmen (1742-43, sammen med tømrermester Johan Georg Kreysig)

Kilder 
 

Murere fra Danmark
Arkitekter fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Barokarkitekter
Mosul-dæmningen

Mosul-dæmningen (), tidligere kendt som Saddam-dæmningen (), er den største dæmning i Irak. Den opdæmmer Tigris omkring 70 km nord for Mosul. Den opdæmmede sø rummer op til 11,1 kubikkilometer vand som driver et 750 MW-vandkraftværk med fire turbiner som forsyner de 1,7 millioner indbyggere i Mosul. Der er også et pumpekraftværk på 240 MW, og et flodkraftværk på 62 MW placeret nedstrøms som hører til Mosul-dæmningen.

Bygning 

Dæmningen blev opført i perioden 1980-1984. Et tysk-italiensk konsortium ledet af Hochtief Aktiengesellschaft stod for opførelsen som kostede 1,5 milliarder amerikanske dollar. I foråret 1985 begyndtes opdæmningen af Tigris som oversvømmede mange arkæologiske steder i området.

Ustabilitet og vedligeholdelse 

Den østlige dæmning er placeret på gips i undergrunden. Det er et blødt mineral som opløses ved kontakt med vand, og vedvarende vedligeholdelsesarbejde er nødvendigt for at stoppe nye lækager med cement.

Mere end 50.000 ton materiale er brugt til lapning siden lækagerne begyndte at udvikle sig kort tid efter at reservoiret var fyldt i 1986, og 24 maskiner pumper konstant ny cement ind i dæmningens fundament. En rapport fra september 2006 fra den amerikanske hærs ingeniørregiment sagde "med hensyn til mulighed for intern erosion i fundamentet, er Mosul-dæmningen den farligste dæmning i verden". Rapporten opstillede et worst-case scenarie i hvilket et pludseligt sammenbrud af dæmningen ville oversvømme Mosul med 20 m vand, og Bagdad, med syv millioner indbyggere, med fem meter vand med et estimeret dødstal på 500.000. En rapport fra oktober 2007 fra "US Special Inspector General for Iraq Reconstruction" sagde at dæmningens fundament kan give efter når som helst.

I 2004 blev det bestemt at dæmningens vandhøjde maksimalt måtte være 97 m.o.h. mod tidligere 101, for således at reducere presset på konstruktionen. Men ikke desto mindre fastholder Irak at USA overdriver risikoen. US Armys ingeniørkorps har foreslået at Badush-dæmningen som er under opførelse længere nede ad floden udvides så den kan opfange den store bølge som vil opstå hvis Mosul-dæmningen bryder sammen, hvilket er blevet afvist af Irak.

I 2007 udviklede og gennemførte US Armys ingeniørkorps en plan til 27 millioner amerikanske dollar til at hjælpe med vedligeholdelse og reparationer på kort sigt. Irak er ved at gennemføre en langsigtet plan som omfatter 67 m dybe mure rundt om dæmningsfundamentet. Projektet forventes at koste fire milliarder dollar og vare fire til fem år.

Erobring af IS i 2014 
Den 7. august 2014 erobrede Islamisk Stat dæmningen. IS's kontrol over Mosul-dæmningen skabte frygt for afbrydelse af elforsyningen fra dæmningen, eller endnu værre at ødelæggelsen af den kan medføre omfattende oversvømmelser langs Tigris.

Det førte til at irakiske specialstyker generobrede dæmningen den 16. august og overdrog kontrollen over dæmningen til de kurdiske peshmerga styrker.

Noter

Eksterne henvisninger 

 

Dæmninger
Vandkraftværker
Irak
Lars Erichsen

Lars Erichsen (flor. 1720-1732) var en dansk murermester og bygmester.

Lars Erichsen var hofmurermester, var en af de mange dygtige håndværksmestre i København i 1700-tallet og samarbejdede ofte med andre af tidens murermestre. Sammen med murermester Søren Sørensen synes Erichsen at have stået for den nye udformning af Professorboligen, Nørregade 10. Bygningen har tidligere været tilskrevet Johan Cornelius Krieger, men Krieger optræder ikke i det bevarede arkivmateriale. Lars Erichsen var åbenbart velbevandret i barokkens formsprog.

Værker 
 Reparation af Sønder Dalby Kirke (1720)
 Reparations- og istandsættelsesarbejder ved Ølsted Kirke; Lynge Kirke; Græse Kirke; Veksø Kirke og Slagslunde Kirke (udført 1722-23, sammen med Søren Sørensen og Anders Jacobsen, kontrakt 19. januar 1722)
 Rytterskole i Nørrejylland (1720'erne, efter egen tegning)
 Genopførelse og ny udformning af Professorboligen, Nørregade 10, København (1729-32, sammen med murermester Søren Sørensen)

Kilder 
 Søren Sørensens opslag i Weilbachs Kunstnerleksikon.

Hofmurermestre fra Danmark
Arkitekter fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Barokarkitekter
Deutsch Evern

Deutsch Evern er en kommune i den sydlige del af Landkreis Lüneburg i den tyske delstat Niedersachsen, og er en del af Samtgemeinde Ilmenau.

Geografi 
Deutsch Evern ligger syd for Lüneburg mellem Naturschutzgebiet Lüneburger Heide og Naturpark Elbufer-Drawehn; Floden Ilmenau danner kommunegrænsen til Samtgemeindens adminitrationsby Melbeck mod vest.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side  på Samtgemeindens websted
J.W. Krause

J.W. Krause er navnet på flere personer:

 J.W. Krause (murermester) (død ca. 1761) – dansk hofmurermester
 J.W. Krause (kalkfabrikant) (1803-1889) – dansk stenhugger og kalkfabrikant (Johan Wilhelm Krause)
Hvidvinget måge

Hvidvinget måge (Larus glaucoides) er en fugleart i familien mågefugle, der især yngler ved Grønlands og det nordøstlige Canadas kyster. Arten har et vingefang på cirka 135 centimeter.

Se også 
 Gråmåge

Kilder 
 Dansk Ornitologisk Forening: Hvidvinget Måge (Larus glaucoides). Arkiveret udgave: archive.org.
 R. Hørring (1875 – 1943). Danmarks Fauna. Fugle III. Maagefugle, Alkefugle og Rovfugle. Gads Forlag/Dansk naturhistorisk Forening 1934.

Larus
Grønlands fugle
TV Prisen

TV Prisen er tv-branchens eget årlige awardshow, hvor årets bedste programmer og værter bliver hædret og fejret. Den afholdes i forbindelse med TV Festivalen (Copenhagen TV Festival), som er den største årlige fælles event i den danske tv-branche. Prisuddelingen fandt første gang sted i 2000 med 6 kategorier og er i 2014 vokset til 26 kategorier, en seerpris og æresprisen "Årets Otto" opkaldt efter tv-værten Otto Leisner.

Prisvindere

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

2007

2008

2009

2010

2011

2012

2013

2014

2015

2016

2017

2018 

Årets Vært: Lasse Sjørslev

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Om TV Prisen 

Kulturpriser fra Danmark
Tv-priser
Etableret i 2000
J.W. Krause (murermester)

J.W. Krause (flor. fra 1744, død ca. 1761) var en dansk murermester og bygmester.

J.W. Krause var hofmurermester og en af de mange dygtige håndværksmestre i København i 1700-tallet. Han udførte murerarbejde for Nicolai Eigtved ved dennes ombygning af Prinsens Palæ i 1745-46 samt for Laurids de Thurah ved dennes ombygning af slotsforvalterens hus nord for Prinsens Palæ i 1754. Krause gav 1761 tilbud på Civiletatens Materialgård, men døde, da bygningen skulle opføres. Hans enke fortsatte forretningen ved hjælp af svendene, som Johan Christian Conradi fik opsyn med. 

En Michael Krause ses også udnævnt til hofmurermester i 1740 og levede stadig i 1756. Måske er der tale om en bror.

Kilder 
 

Hofmurermestre fra Danmark
Arkitekter fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Erasmus Frederik Platz

Erasmus Frederik Platz (ca. 1724 – 12. maj 1792 i København) var en dansk murermester og bygmester.

Han har opført en udvidelse af Assistenshuset, Nybrogade 2/Snaregade 1 efter tegninger af Philip de Lange (1765) og var da hofmurermester (omtalt som sådan 1760 og 1767). Desuden omtalt som brandmajor 1767 og ved sin død. I 1787 opførte han Oplagsmagasinet og Korntørringsmagasinet, nu Admiral Hotel, efter tegninger af Ernst Peymann.

Platz blev gift 1757 (kopulationsafgift til Nikolaj Kirke 18. april) med Else Engerslev (ca. 1717 - 22. april 1800 i København), formentlig enke efter murermester Niels Engerslev (død 1756). 

Han blev begravet på Nikolaj Kirkegård.

Værker 
 Midterpartiet af Assistenshuset, Nybrogade 2, København (1765, fredet)
Murermester og entreprenør på en lang række bygninger efter projekter af andre:
 Tårn ved Gråbrødre Klosterkirke i Viborg, af Jacob Fortling (1760)
 Frederik V's kapel ved Roskilde Domkirke, af C.F. Harsdorff (1768)
 Det Petersenske Jomfrukloster, Amagertorv 29, København, af samme (1768-69, fredet)
 Almindelig Hospitals Kirke i Amaliegade, København, af Nicolas-Henri Jardin (1769, nedrevet 1895)
 Grynmøllepakhuset, Strandgade 29, København, muligvis af Ernst Peymann, (1781-83, brændt 1960)
 To pakhuse for korntørringsmagasinet, Toldbodgade 24-28, nu Admiral Hotel, København, af Ernst Peymann (1787, forbundet med mellembygning 1885, fredet)

Kilder 
 
 Knud Klem: "Det kgl. oktr. Østersøisk-Guineiske Handelsselskab", Handels- og Søfartsmuseet på Kronborg. Årbog 1970.
 Indenforvoldene.dk 

Hofmurermestre fra Danmark
Arkitekter fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Brandfolk fra Danmark
Henri Charrière

Henri Charrière (16. november 1906 – 29. juli 1973) var en fransk forfatter, hvis forfatterskab har sin baggrund i, at han af en fransk domstol blev dømt for mord og i årene 1931-1945 sendt til fængselsophold i fangekolonien på Djævleøen ud for Fransk Guyana i Sydamerika. Han var blandt de yderst få, som klarede at flygte fra Djævleøen. Han skrev siden en meget vellykket selvbiografi kaldet Papillon (1969) om fængselsopholdet og flugten. Denne blev siden filmatiseret i 1973 som Papillon med Steve McQueen i hovedrollen som Charrière.

Mens Charrière hævder, at hans fremstilling i Papillon hovedsagelig er sandfærdig, har senere undersøgelser hævdet, at det meste af bogens materiale kommer fra andre medfanger frem for Charrière selv. Til sin sidste dag har Charrière hævdet, at han var uskyldig i mordet han blev dømt for. Charrière kom med en fritstående fortsættelse, Banco (1973), der i endnu større grad blev set på som en roman. Banco fortæller om Charrières liv i Venezuela, hvor han ankom efter flugten fra Djævleøen. Uanset nøjagtigheden i fremstillingerne, satte Charrières bøger verdens opmærksomhed på de umenneskelige forhold i franske fangekolonier.

Charrière døde i 1973 af strubekræft i Madrid i Spanien.

Bibliografi 
 Papillon (1969) 
 Banco (1973)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Forfattere fra Frankrig
Mordere
Personer fra Frankrig
Christian Martens

Carl Christian Martens (døbt 12. november 1754 i København – 18. oktober 1820 i Langstrup) var en dansk murermester og arkitekt.

Han var søn af Joachim Christian Martens og Johanne Kirstine Arhellig(e) og var elev på Kunstakademiets bygningsskole 1768 og 1775. Martens vandt den lille sølvmedalje 1771 og den store sølvmedalje 1775 og indstillede sig til guldmedaljekonkurrencen 1775 uden at vinde. Han tog borgerskab som murermester i København 1777, var oldermand i Murerlauget 1793-99 og brandmajor. Hans karriere ligner dermed Andreas Hallander og Johan Martin Quists.

Han var en af mange talentfulde elever af C.F. Harsdorff og har opført en række københavnske borgerhuse i en klassicisme, der spænder fra det monumentale til det prosaiske. Næsten alle disse huse er fredet.

Martens blev gift 10. november 1784 i København med Ernestine Wegener. 

Han er begravet på Asminderød Kirkegård.

Værker 
I København:
 Knabrostræde 12 (1795-96)
 Brolæggerstræde 8/Knabrostræde (1796-97)
 Bremerholm 33/Laksegade 17 (1796-97, nedrevet)
 Laksegade 31 (nedrevet)
 Holmens Kanal 6 (1798, nedrevet)
 Holmens Kanal 8 (1798, nedrevet)
 Studiestræde 21 (1797, forhøjet 1890)
 Studiestræde 8 (1798)
 Larsbjørnsstræde 16/Studiestræde 23 (1798)
 Læderstræde 16 (1799-1800)
 Amagertorv 15 (1799-1800)
 Kattesundet 18/Lavendelstræde 2 (1802)
 Kronprinsensgade 5 (1803-05, tegning i Danmarks Kunstbibliotek)
 Nørre Voldgade 20/Teglgårdstræde 15 (1808-09)
Projekter:
 En kirke beliggende på en fri plads (udstillet på Kunstakademiet i 1800)

Kilder 
 

Murere fra Danmark
Arkitekter fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Oldermænd fra Danmark
Brandfolk fra Danmark
Klassicistiske arkitekter
Fosen Folkehøjskole

Fosen folkehøgskole er en folkehøjskole i Rissa i Trøndelag Fylke i Norge. Skolen optager årlig mellem 60-70 elever og ejes af Fosen folkehøjskolelag. Rektor er Arnhild Finne.

Linjefag ved denne skolen er:
 Bådebygning (Skolen bygger, rigger og sejler tradittionelle åbne råsejlsbåde og sprydstagsejlsbåde i størrelsen fra færinger til fembøringer).
 Økologisk jordbrug. (Skolen har eget Økologisk landbrug.
 Tekstil, søm og traditionelle håndværk (Med råstof og inspiration fra naturen).
 Sejlads (Kystfriluftsliv i en 1000-årig tradition. Linjen sejler de lokale traditionelle åfjordsbåde med råsejl).
 Minihus
 Selvforsyning

Historie. 
Højskolen bygger på en lang tradition for at være så selvforsyndende som muligt. Dette har blandt andet resulteret i at en af de mest kendte elever er selvforsyneren Frank Erichsen fra tv-programmet bonderøven. Men skolen har også været en stor drivkraft inden for bevarelse af kystkulturen og -miljøet i Norge.

Kilde 
 Skolens hjemmeside  

Folkehøjskoler
Sør-Trøndelag
Emil Hlobil

Emil Hlobil (født 11. oktober 1901 i Veseli nad Luznici - død 25. januar 1987 i Prag, Tjekkiet) var en tjekkisk komponist, professor og lærer.

Hlobil blev undervist af bl.a. Josef Suk på Prags Musikkonservatorium (1924-1930).

Herefter underviste han på Prague Academy of Performing Arts og Prag´s Musikkonservatorium (1941-1958).

Han har skrevet syv symfonier, orkesterværker, kammermusik, vokalmusik, klavermusik, operaer, koncerter for mange instrumenter, og musik til scenen.

Hlobil hører til blandt de romantiske komponister fra Tjekkiet, og han har undervist en del af eftertidens tjekkiske komponister.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1949) - for stort orkester
 Symfoni nr. 2 (1951) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1957) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1959) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1969) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1972) - for kammerstrygerorkester
 Symfoni nr. 7 (1973) - for orkester
 Violin Koncert (1958) - for violin og orkester
 Sinfonietta (19?) - for orkester
 "Filharmonisk koncert" (1965) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 Om Emil Hlobil 

Komponister fra Tjekkiet
Lærere
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Oskar Naegeli

Oskar Naegeli (født 25. februar 1885 i Ermatingen, død 19. november 1959 i Fribourg) var en schweizisk dermatolog og skakmester. Han repræsenterede Schweiz ved Skakolympiaderne i 1927, 1928, 1931 og 1935 samt den uofficielle olympiade i 1936 i München.

Naegeli vandt to schweiziske skakmesterskaber (1910 og 1936). Han tabte en kamp til Ossip Bernstein (1 : 3) i 1932, og til Salo Flohr (2 : 4) i 1933.
Han deltog i stærke internationale turneringer i Bern 1932 og Zürich 1934, som begge blev vundet af Alexander Alekhine.
Han var bror til Otto Naegeli og var grandonkel til Harald Naegeli.

Inden for dermatologi er Naegelisyndromet opkaldt efter ham.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skakspillere fra Schweiz
Dermatologer
Læger fra Schweiz
Vic Legley

Victor (Vic) Legley (født 18. juni 1915 i Hazebrouk, død 28. november 1994 i Ostende, Belgien) var en belgisk komponist, violinist og lærer af fransk oprindelse.

Legley hører til en af Belgiens vigtige moderne komponister. Han studerede violin og kontrapunkt i Ypres, og kom på musikkonservatoriet i Brussel (1935), hvor han færdiggjorde sine studier.

I 1941 begyndte han at studere komposition privat hos Jean Absil, og vandt forskellige musikpriser bl.a. Belgian Prix de Rome (1943).

Legley skrev sin første symfoni i 1942, og spillede efter 2. verdenskrig i Brussels Opera Orkester. Han har skrevet otte symfonier, orkesterværker, opera, kammermusik, koncertmusik, kormusik, klaverstykker, vokalmusik etc.

Legley var leder af den Belgiske Komponistforening (1986-1990).

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1942) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1947) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1953) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1964) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1965) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1976) - for orkester
 Symfoni nr. 7 (1988) - for blæserorkester
 Symfoni nr. 8 (1989) - for orkester
 "Miniature Symfoni" (1946) - for orkester
 3 Violinkoncerter (1947, 1966, 1990) - for violin orkester
 Klaverkoncert (1952-1959) - for klaver og orkester
 Koncert (1956) - for pauker og orkester
 "De to ledetråde har taget fat i mig" (1959-1963) - opera
 4 Klaver Sonater (1946, 1974, 1977, 1985) - for klaver

Eksterne henvisninger 
 Om Vic Legley 

Komponister fra Belgien
Violinister
Lærere
Joseph "Jef" Maes

Joseph (Jef) Maes (født 5. april 1905, død 30. juni 1996 i Antwerpen, Belgien) var en belgisk komponist, bratschist, Professor og lærer.

Maes studerede komposition og bratsch på Royal Flemish Musikkonservatorium i Antwerpen (1922).

Han spillede efter sine studier som orkestermusiker i forskellige ensembler og orkestre, men blev i 1933 udnævnt som lærer i violin på Academy of Music i Boom.

Maes var Professor i komposition på Royal Flemish Musikkonservatorium (1942-1970). Han komponerer i en romantisk moderne stil.

Han har skrevet 3 symfonier, orkesterværker, 2 klaverkoncerter, violinkoncert, kammermusik etc.

  Udvalgte værker 

 Symfoni i G (nr. 1) (1953) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1965) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1975) - for orkester
 Klaverkoncert nr. 1 (1948) - for klaver og orkester
 Klaverkoncert nr. 2 (1975) - for klaver og orkester
 Violinkoncert (1951) - for violin og orkester
 "Legende"'' (1933) - for violin og orkester
 CembaloKoncert (1955) - for cembalo og strygerorkester

Eksterne henvisninger 
 Om Jef Maes 

Komponister fra Belgien
Bratschister
Lærere
Willem Kersters

Willem Kersters (født 9. februar 1929 - død 29. december 1998 i Antwerpen, Belgien) var en belgisk komponist, pianist, dirigent og lærer.

Kersters studerede på Det kongelige Musikkonservatorium i Antwerpen og senere på Det Kongelige Musikkonservatorium i Brussel.
Han studerede hos bl.a. Jean Absil og Marcel Poot og underviste bl.a. på Antwerpen Musikkonservatorium fra 1962.

Kersters har skrevet fem symfonier, orkesterværker, kammermusik, koncertmusik, balletmusik, kammermusik etc. Han var inspireret af Bela Bartok og komponerede i den modale stilretning, men havde også den klassiske stil inkorporeret i sin musik.

Udvalgte værker 

 "Lille Symfoni" (1958) - for orkester
 Symfoni nr. 1 (1962) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1963) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1967) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1979) - for alt og  orkester
 Symfoni nr. 5 (1987) - for orkester
 Sinfonietta nr. 1 (1955) - for kammerorkester
 Sinfonietta nr. 2 (1967) - for blæserorkester
 "Divertimento" (1958) - for strygerorkester
 klaverkoncert (1978) - for klaver og orkester
 Violinkoncert (1989) - for violin og orkester
 "Åndens Triumf" (1958) - ballet
 "Halewijn" (1973) - ballet

Eksterne henvisninger 
 Om Willem Kersters 

Komponister fra Belgien
Pianister
Dirigenter fra Belgien
Lærere
August Baeyens

August Louis Baeyens (født 5. juni 1895, død 17. juli 1966 i Antwerpen, Belgien) var en belgisk komponist og bratschist.

Baeyens studerede på Royal Flemish Musikkonservatorium hos August de Boeck.
Baeyens var en betydningsfuld person i Antweperns musikliv (1927-1953), bl.a. som direktør for Royal Flemish Opera.

Han var inspireret af bl.a. Claude Debussy, Richard Wagner, Richard Strauss, Erik Satie, Paul Hindemith og Arnold Schönberg.
Han har skrevet 9 symfonier, orkesterværker, kammermusik og koncerter for mange instrumenter.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1923) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1939) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1949) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1952) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1954) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1955) - for orkester
 Symfoni nr. 7 "I en bevægelse" (1958) - for orkester
 Symfoni nr. 8 (1961) - for orkester
 Lille Symfoni (1928) -  for kammerorkester
 Arkadia (Arcadia) (1951) (kammersymfoni) -  for 19 solister 
 Natstykke (1953) - for orkester
 Trompetkoncert (1959) - for trompet og orkester

Eksterne henvisninger 
 Om August Baeyens 

Komponister fra Belgien
Bratschister
Maurice Schoemaker

Maurice Schoemaker (født 27. december 1890 - død 24. august 1964 i Brussel, Belgien) var en belgisk komponist.

Schoemaker studerede komposition privat hos bl.a. Paul Gilson og Michel Brusselmans.
Han var medlem af komponistgruppen Les Synthétistes som også bestod af f.eks. Marcel Poot og René Bernier.

Schoemaker har komponeret 3 symfonier, orkesterværker, kammermusik, koncerter, operaer, og symfoniske digtninge.

Udvalgte værker 

 Kammersymfoni (1929) - for saxofonkvartet og orkester
 Lille Symfoni (1938) - for orkester
 Symfoni (1946) - for orkester
 Fagotkoncert (1947) - for fagot og orkester
 "Legenden om Sire Halewijn" - (1938) scenemusik
 "Svanen" - (1933) - opera

Kilde 
 Om Maurice Schoemaker 

Komponister fra Belgien
J.B. Schepelern

Jens Bergendahl Schepelern (28. september 1801 i Fredericia – 17. september 1864) var en dansk officer, bror til C.A. og Frederik Schepelern.

Han var søn af premierløjtnant, senere kaptajn Ancher Anthoni Schor Schepelern (1762-1822) og Mariane Fridericia Levin (adopteret Bergendahl, 1773-1850). 

Han blev kadet 1812, sekondløjtnant i Holstenske Infanteriregiment 1819, premierløjtnant 1830, forsat til 3. jydske Infanteriregiment 1835 og blev kaptajn af 2. grad i 2. Bataljon 1842. Schepelern deltog med hæder i Treårskrigen, blev Ridder af Dannebrog 13. september 1848, major og kommandør i 1. Forstærkningsjægerkorps 1849 og Dannebrogsmand 9. september 1849. Han blev oberstløjtnant og kommandør for 17. Bataljon 1855 og fik sin afsked fra Hæren i 1857. Han var ugift.

Kilder 
 Die dänisch-norwegische Linie der Familie Schepeler (PDF) 

J.B.
Officerer fra Danmark
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Personer fra Fredericia
Jøder fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Jean De Middeleer

Jean De Middeleer (født 24. februar 1908, død 20. juni 1986 i Brussel, Belgien) var en belgisk komponist, pianist, organist og dirigent.

De Middeleer studerede på det Kongelige Musikkonservatorium i Brussel, og studerede senere i Paris hos bl.a. Paul Gilson.
Han rejste før 2. verdenskrig rundt i Europa og Afrika som pianist og dirigent,
og slog sig ned i Nairobi i Kenya (1947-1951) og blev rektor for det lokale musikkonservatorium , og dirigent for symfoniorkesteret der.

Han har skrevet en Symphony Congolaise (1949), en klaverkoncert, orkesterværker, korværker, sange og kammermusik.
De Middeleer komponerede i en romantisk klassisk stilretning.

Udvalgte værker 

 Symfoni "Congolaise" (1949) - for orkester
 Klaverkoncert (19?) - for klaver og orkester

Kilde 
 Om Jean De Middeleer 

Komponister fra Belgien
Pianister
Organister
Dirigenter fra Belgien