kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jean-Philippe Rameau

Jean-Philippe Rameau (født 25. september 1683, død 12. september 1764) var en fransk komponist og musikteoretiker.
Han er især kendt for 65 stykker for cembalo, suiter, operaer, balletter, kantater og kammermusik.

Han komponerede sin første opera som halvtredsårig i 1733. På det tidspunkt var han bedst kendt som musikteoretiker. I dag er hans cembaloværker en del af standardlitteraturen for cembalo, og hans operaer opføres hyppigt.

Hans største succes var "Les Indes Galantes", en opera med ballet i den franske tradition: Hver akt foregår i en ny del af verden. Værket indledes med en prolog højt over skyerne. Den skildrer både en voldsom storm, et jordskælv, et vulkanudbrud, en persisk blomsterfest og er ikke ukritisk overfor den europæiske kolonisering af den nye verden. Hele handlingen er indrammet af striden imellem Amor (Kærlighed) og Bellone (Krig), et centralt tema i alle Rameaus sceneværker, og prologen afsluttes med Hébes ord til Amor:
"For at erstatte de hjerter som Bellone har frarøvet dig, 
Søn af Venus! lad flyve dine de sikreste pile;
Ledsag fornøjelserne og glæderne til fjerne klimaer,
Når Europa forlader dem!"

Personerne er europæiske søfarere, en generøs tyrker, en inka-prinsesse og hendes barbariske formynder, en heroisk spansk soldat, en persisk fyrste klædt ud som kvinde, en persisk slavinde der i virkeligheden er prinsesse, samt en indiansk høvdingedatter der ombejles af to europæiske kolonister, men til sidst vælger en mand af sit eget folk og lovpriser kærlighedens frie natur. Operaen opførtes mere end 150 gange i hans levetid .

Kammermusik 
Pièces de clavecin en concert (1741): fem koncerter for koncerterende cembalo med mulig ledsagelse af violin, fløjte eller gambe. (I modsætning til J.S. Bach's "Sei Sonate à Cembalo certato è Violi Solo" (Cöthen, 1720), hvor alle tre stemmer er ligeværdige).

Operaer 

(mindst tre er gået tabt)

 Hippolyte et Aricie (1733)
 Les Indes Galantes (1735)
 Castor et Pollux (1737, rev. 1754)
 Dardanus (1739)
 Platée (1745)
 Naïs (1749)
 Les Boreades (1764)
 Hippolyte et Aricie (1733)
 Castor et Pollux (1737)
 Les fêtes d'Hébé (1739)
 La princesse de Navarre (1745)
 Platée (1745)
 Les fêtes de Polymnie (1745)
 Le temple de la Gloire (1745)
 Les fêtes de Ramire (1745)
 Les fêtes de l'Hymen et de l'Amour (1747)
 Zaïs (1748)
 Les surprises de l'Amour (1748)
 Pigmalion (1748)
 Zoroastre (1749)
 La guirlande (1751)
 Acante et Céphise (1751)
 Daphnis et Eglé (1753)
 Les sibarites (1753)
 La naissance d'Osiris (1754)
 Anacréon (1754) Anacréon (anden version 1757)
 Les Paladins (1760)
 Les Boréades (førsteopført 1963(!))
 Nélée et Myrthis (år ?)
 Zéphire (år ?)
 Io (aldrig færdiggjort)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Jean-Philippe Rameau diskografi 

Barokkomponister
Kirkemusikkomponister
Operakomponister fra Frankrig
Franskmænd i 1600-tallet
Franskmænd i 1700-tallet
Johann Hermann Schein

Johann Hermann Schein (født 20. januar 1586 i Grünhain, død 19. november 1630 Leipzig) var en tidlig tysk barokkomponist 

Johann Schein var først og fremmest vokalkomponist og skrev musik til kirkelig brug, men skrev også nogle suiter for instrumentalensemble.

Komponister fra Tyskland
Kirkemusikkomponister
Luigi Cherubini

Maria Luigi Carlo Zenobio Salvatore Cherubini (født 14. september 1760, død 15. marts 1842) var en italiensk komponist.

Trods sine 30 operaer hører Cherubini ikke til de store i operaens historie. Hans operastil har en arkitektonisk rejsning især i ensembler og finaler, men er ikke scenisk virkningsfuld.
 
Han skrev også 11 messer, 2 rekvier og 6 strygekvartetter.

Eksterne henvisninger 
 
 

Operakomponister fra Italien
Medlemmer af Académie des beaux-arts
Personer fra Firenze
Domenico Cimarosa

Domenico Cimarosa (født 17. december 1749 i Aversa, død 11. januar 1801 i Venedig) var en italiensk komponist.

I tiden 1789 til 1792 var han hofkomponist hos Katharina 2. af Rusland. Han skrev omkring 70 operaer, mest komiske. Han blev betegnet som Den italienske Mozart. Navnet er ikke uberettiget når man tænker den formelle elegance og præcision, charme og kvikhed der er i hans musik. Ud over sine mange operaer skrev han kantater, messer, oratorier og klaversonater.

Eksterne henvisninger 

 
 Pittor parigino 
 Volodimiro 
Supposti conti

Operakomponister fra Italien
Kirkemusikkomponister
Italienere i 1700-tallet
Michael Haydn

Michael Haydn (født 14. september 1737, død 10. august 1806) var en østrigsk komponist. Michael Haydn var bror til Joseph Haydn, og flere af hans symfonier står ikke tilbage for broderens tidlige år. Michael Haydn skrev mere end 40 symfonier, kammermusik, kantater, messer, duetter og sange.

Eksterne henvisninger 

Komponister fra Østrig
Østrigere i 1700-tallet
Østrigere i 1800-tallet
Fernando Sor

Fernando Sor (født 13. februar 1778 i Barcelona, død 10. juli 1839 i Paris) var en spansk guitarist og komponist og blev af kritikeren Fétis kaldt guitarens Beethoven.

Han skrev over 600 kompositioner, der hører til det bedste der er skrevet for instrumentet.

Eksterne henvisninger 

Komponister fra Spanien
Guitarister fra Spanien
Klassiske guitarister
Klassiske musikere fra Spanien
Epiphone

Epiphone er en guitarfabrikant, der ejes af Gibson. Virksomheden blev grundlagt af Anastasios Strathopoulo i 1873, og blev senere opkøbt af konkurrenten Gibson.

I dag fremstiller Epiphone billigere udgave af moderselskabets modeller, deriblandt Epiphone G-400 serien, der er inspireret af Gibsons SG-model.

Historie

Oprindelse 
Grækeren Anastasios Strathopoulo begyndte at producere lutter og violiner i 1873, og efter få år flyttede han Tyrkiet, hvor det i 1890 lykkedes ham at åbne en fabrik. Grundet forfølgelse af græske immigranter i starten af det 20 århundrede måtte Stratopoulo og hans familie endnu engang flytte; denne gang til New York. Her fortsatte han produktionen med hjælp fra sine sønner Epimanondas og Orpheus.

Efter Anastastios' død i 1915 førte sønnen Epimanondas, der oftest bare blev kaldt Epi, virksomheden videre. Hvor hans fader mest havde lavet mandoliner, begyndte Epi at satse på banjoer, der vandt frem efter første verdenskrig. I 1924 skiftede han virksomhedens navn til Epiphone – en kombination af hans kaldenavn, Epi, og det græske ord for lyd, phono.

Produktion af guitarer 
I 1928 introducerede en serie af guitarer med navnet "Recording", men disse guitarer slog aldrig rigtigt igennem – dels på grund af manglende støtte fra en kendte musikere, dels grundet guitarens lave lydstyrke. Få år senere introduceredes Epiphones Masterbilt-serie, der havde mange ligheder med Gibsons populære L-5.

Efter Rickenbackers success med elektriske guitarer i begyndelsen af 30'erne begyndte Epiphone at lave deres Electar-serie (også kendt som Electraphone) i 1935.

Ejerskifte 
Epiphone havde det svært efter anden verdenskrig. Epi var død af leukæmi i løbet af krigen, hvorfor de to yngre brødre Orpheus ("Orphie") og Frixo overtog. Samarbejdet fungerede dog ikke og i 1948 solgte Frixo sin andel. En egentlig fallit var nær da fabrikken i 1953 flyttede til Philadelphia, og mange af arbejderne nægtede af forlade New York. Alt dette resulterede i, at Gibson opkøbte firmaet i 1957.

I dag spiller bl.a. Tony Iommi, Paul Weller, Katie Melua og Paul McCartney på Epiphone.

Referencer 

Guitarproducenter
Teleselskab

Et teleselskab er en virksomhed, der udbyder telefoniprodukter på et givet marked. Deres kunder er privatpersoner eller andre virksomheder.

Mobilselskab 
Et mobilselskab er et teleselskab, som sælger tjenester inden for mobiltelefoni. Hvis mobilselskabet har eget netværk betegnes de normalt som mobiloperatører eller blot som operatører. Hvis mobilselskabet ikke har eget netværk, men i stedet på engrosvilkår anvender et netværk betegnes de som service provider eller som MVNO.

I Danmark har vi kun 3 forskellige mastenetværk, som ejes af 4 forskellige mobilselskaber. TDC, 3 og Telia/Telenor. - Alle andre mobilselskaber ejes enten af de fornævnte selskaber eller lejer sig ind på deres master, som en såkaldt service provider.

Siden liberaliseringen af det danske telemarked d. 19 januar 1998, dagen hvor også Tele Danmark blev privatiseret og videreført under navnet TDC, har antallet af teleselskaber og MVNOér i Danmark, sammenlignet med de fleste andre vestlige lande, været relativt højt. Danmark havde i 2011 iflg. Danmarks Statistik, 7.900.000 mobilabonnementer eller 1,41 mobilabonnement pr. dansker. Samtidig var der i samme periode iflg. Erhvervsstyrelsen mere 80 mobilselskaber, MVNO´er og bredbåndsselskaber i landet, hvilket er på niveau med antal teleselskaber i hele USA.

Eksterne henvisninger 
 Mastedatabasen
Kunde

En kunde er et eller flere mennesker (typisk i form af et firma), der køber en vare eller en serviceydelse, og ofte betjenes af en sælger (salgsassistent).

Se også 

Erhvervsøkonomi
Magellanstrædet

Magellanstrædet, stræde mellem Sydamerika og Ildlandet, opkaldt efter Ferdinand Magellan, der i 1520 sejlede gennem det.

Hele strædet ligger (siden 1843) i chilensk territorium.

Sydamerika
Stræder (farvand)
Adolphe-Charles Adam

Adolphe-Charles Adam (24. juli 1803 – 3. maj 1856 i Frankrig) var en fransk komponist. Han var søn af Louis Adam.

Foruden sin komponistgerning var han både musikkritiker, organist, dirigent, teaterdirektør og professor i kontrapunkt. Han skrev omkring 50 operaer og operetter og en halv snes balletter. Adam er især kendt for operaerne Le Toreador, Nürnbergdukken samt Konge for en dag. Hans mest kendte ballet er Giselle. Han har også skrevet melodien til den kendte franske julesang "Minuit, chrétiens"  ("Midnat, kristne", kendt i Skandinavien, gerne sunget af Jussi Björling i svensk oversættelse ved Augustinus Kock, som "O helga natt").

Operakomponister fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Dirigenter fra Frankrig
Organister fra Frankrig
Romantikkens komponister
Isaac Albéniz

Isaac Manuel Francisco Albéniz (født 29. maj 1860, død 18. maj 1909) var en spansk komponist og pianist.

Han optrådte allerede i en alder af fire år som vidunderbarn på klaver.
Stak som barn af hjemmefra og levede af at afholde koncerter, han slog sig ned i Leipzig og begyndte at studere musik bl.a. hos Liszt.
Bosatte sig senere i Barcelona. Hans sidste offentlige fremtræden var i 1893, herefter bosatte han sig i Paris, og ofrede sig nu helt til komposition.

Foruden sine utallige klaverværker, skrev han fem operaer, tre operetter, en håndfuld orkesterstykker og en halv snes sange. 
Ingen af dem er noget særligt, han huskes udelukkende for sine klaverværker. En del af hans klaverværker er blevet transkriberet til guitar. Et af de kendte værker er Asturias.

Eksterne kilder/henvisninger 

 The Life and Music of Isaac Albéniz 
 Albeniz's Scores by IMSLP

Komponister fra Spanien
Pianister fra Spanien
Vincenzo Bellini

Vincenzo Bellini (født 3. november 1801, død 23. september 1835) var en italiensk
operakomponist født på Sicilien. Han skrev 10 operaer, heraf Søvngængersken (1831), Norma (1831; heri arien "Casta diva") og Puritanerne.

Bellini skrev også en obokoncertino, en håndfuld solosange og korværker til kirkebrug. Herudover skrev han symfonier og kammermusik. Han var elev af Zingarelli, men lærte formodenligt mest ved selvstudium af Haydn, Mozart og Pergolesi. Han slog igennem i 1827 med sin første opera Il Pirata og vandt verdensry med I Capuleti ed i Montecchi "Romeo og Julie", 1831).

Operahuset Teatro Massimo Bellini, der ligger i Catania, er opkaldt efter komponisten.

Operaer 
 Adelson e Salvini (12. februar 1825 Teatro del Conservatorio di San Sebastiano, Napoli)
 Bianca e Gernando (30. maj 1826 Teatro San Carlo, Napoli)
 (2) Bianca e Fernando (7. april 1828 Teatro Carlo Felice, Genova). Denne opera blev først fremført i Napoli under navnet Bianca e Gernando i Napoli på grund af et navnesammenfald med prins Ferdinando af Napoli
 Il pirata (27. oktober 1827 Teatro alla Scala, Milano)
 La straniera (14. februar 1829 Teatro alla Scala, Milano)
 Zaira (16. maj 1829 Teatro Ducale, Parma)
 I Capuleti e i Montecchi (11. marts 1830 Teatro La Fenice, Venezia)
 La Sonnambula (6. marts 1831 Teatro Carcano, Milano)
 Norma (26. december 1831 Teatro alla Scala, Milano)
 Beatrice di Tenda (16. marts 1833 Teatro La Fenice, Venezia)
 I Puritani (24. januar 1835 Théâtre Italien, Paris)

Eksterne henvisninger 
 

Komponister fra Italien
Romantikkens komponister
Operakomponister fra Italien
Arrigo Boito

Arrigo Boito (født 24. februar 1842, død 10. juni 1918) var en italiensk komponist og forfatter.

Som operakomponist forenede han impulser fra Wagner med italiensk tradition. Han blev kendt for sin opera Mefistofele (oversat til dansk af Sophus Bauditz). Han har også skrevet en enkelt symfoni.
 
Han har blandt andet skrevet libretto til Verdis operaer Otello og Falstaff.

Udvalgte værker 

 Symfoni (i A-mol) (1858) - for orkester
 Sorelle d'Italia (Italiens kvinder) (1861) - opera 
 Amleto (1865) - opera
 Mefistofele (Djævelen) (1868-1875) - opera

Eksterne henvisninger 

 

Komponister fra Italien
Faglitterære forfattere fra Italien
Librettister fra Italien
Max Bruch

Max Bruch (født 6. januar 1838, død 2. oktober 1920) var en tysk
komponist og dirigent, der kun 14 år gammel komponerede sin første symfoni. Bruchs mest kendte og mest spillede værker er hans 1. violinkoncert og Kol Nidri. Størstedelen af hans værker er for kor og orkester.

I dag huskes han imidlertid især for en række værker for solo-strygeinstrumenter og orkester.

Hans værker er præget af en stor klangskønhed, elegant orkesterbehandling og ikke sjældent af virtuose krav til solisten. Samtidig er hans melodiske stil ofte inspireret af folkemusik, hvilket gør den sangbar, iørefaldende og karakteristisk. I sin samtid var han højt værdsat overalt i Europa.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 i Eb-dur (1868) - for orkester
 Symfoni nr. 2 i F-mol (1870) - for orkester
 Symfoni nr. 3 i E-dur  (1882, Rev. 1886) - for orkester
 Violinkoncert nr. 1 i G-mol (1865–67) - for violin og orkester
 Violinkoncert nr. 2 i D-mol (1877) - for violin og orkester
 Skotsk fantasi i Eb-dur (1879-1880) - for violin og orkester 
 Kol Nidrei i D-mol (1880-1881) - for cello og orkester

Eksterne henvisninger 
 

Romantikkens komponister
Komponister fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Æresdoktorer ved University of Cambridge
Personer fra Köln
Gustave Charpentier

Gustave Charpentier (25. juni 1860 – 18. februar 1956) var en fransk komponist. Han er bedst kendt for operaen Louise fra 1900, der er en hyldest til Paris.

Han blev født i Dieuze som søn af en bager. Efter studier på konservatoriet i Lille startede han på konservatoriet i Paris i 1881. Der var han elev af Jules Massenet. I 1887 vandt han Prix de Rome for kantaten Didon. Med prisen fulgte et ophold i Rom. Der skrev han orkesterværket Impressions d'Italie og begyndte arbejdet på librettoen og musikken til det, der skulle blive hans bedst kendte værk, operaen Louise.

Charpentier vendte tilbage til Paris og begyndte at komponere, bl.a. sange til tekster af Charles Baudelaire og Voltaire. Han blev også færdig med Louise, og den blev antaget på Opéra-Comique, som ville sætte den op. Den er et realistisk portræt af livet i arbejderklassen i Paris og betragtes af nogle som et tidligt eksempel på verismen.

Premieren fandt sted den 2. februar 1900. Dirigenten var André Messager. Operaen blev en øjeblikkelig succes. Den så snart opførelser over hele verden og gjorde Charpentiers navn bredt anerkendt. Den gav også stødet til den skotske sopran, Mary Gardens, karriere. Hun sang titelrollen i en af de første opførelser. Der blev indspillet en filmversion af værket i 1939 med Grace Moore i titelrollen. Operaen opføres endnu i dag; "Depuis le jour", en arie fra operaen, synges hyppigt ved koncerter.

I 1902 grundlagde Charpentier Conservatoire Populaire Mimi Pinson, der skulle tilbyde en gratis kunstnerisk uddannelse til Paris' arbejderklasses piger. Som komponist blev han dog mindre produktiv. Han arbejdede på Julien, en opfølger til Louise, men den blev ikke så stor en succes som Louise ved premieren i 1913 og var hurtigt glemt. Charpentier skrev stort set ikke mere musik i resten af sit liv. Han døde i Paris.

Operaer af Gustave Charpentier 
 Louise (1900)
 Julien, ou La vie du poète (1913)
 L'amour au faubourg (1913)
 Orpheito, oi, oi (1931)

Eksterne henvisninger 

 

Operakomponister fra Frankrig
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Léo Delibes

Clément Philbert Léo Delibes (født 21. februar 1836, død 16. januar 1891) var en fransk komponist.

Delibes debuterede som komponist som 19 årig med en operette.
Hans mest livskraftige sceneværk er balletten Coppélia; han har også skrevet operaen Lakmé med den kendte "Blomsterarie".

Operakomponister fra Frankrig
Romantikkens komponister
Franskmænd i 1800-tallet
Manuel de Falla

Manuel de Falla y Matheu (født 23. november 1876, død 14. november 1946) var en spansk komponist. 

Han betragtes som Spaniens betydeligste komponist i nyere tid. 
Han har skrevet: 3 operaer. La vida breve, 2 balletter. Rituel ilddans / El amor brujo (1915), El sombrero de tres picos/Den trekantede hat (1919), Fantasia Baetica (1919), Pièces espagnoles (1906-1909), Psyché, Siete canciones populares españolas (1922), Cembalokoncert (1926), Nætter i spanske haver (1909-1916) og L'Atlàntida.

Biografi 
Manuel de Falla blev født i Cádiz. Hans første musiklærer var hans mor, men i en alder af 9 år blev han introduceret for sin første klaverlærer. Fra de sene 1890'ere studerede han klaver i Madrid ved José Tragó og komposition ved Felipe Pedrell. I 1899 blev han tildelt førstepræmien ved en klaverkonkurrence på sin musikskole. Fra den tid begyndte han at blive kaldt ved sit efternavn, de Falla, som han blev kendt for.

Gennem Felipe Pedrell blev de Falla interesseret i oprindelig spansk musik. Især andalusisk flamenco. Indflydelse af den oprindelige musik kan føles i mange af hans værker. Blandt hans tidlige værker er der nogle zarzuelaer, men hans første vigtige værk er operaen i et akt, La Vida Breve, som han skrev i 1905, men dog først havde premiere i 1913.

De Falla levede i årene 1907 til 1914 i Paris, hvor han mødte nogle komponister, som fik en indflydelse på hans skrivemåde, af disse var blandt andet impressionisterne Maurice Ravel, Claude Debussy og Paul Dukas. Han skrev dog ikke meget mere inden han vendte tilbage til Madrid i begyndelsen af første verdenskrig. I denne periode blev hans mest kendte værker til.

De Falla prøvede at stoppe mordet på sin bedste ven, poeten Federico García Lorca i 1936, men det lykkedes ham ikke. Efterfølgende kom Francisco Francos sejr i den spanske borgerkrig, og de Falla forlod Spanien og flyttede til Argentina. Herefter skrev han ikke mere musik. Han døde i Alta Gracia, i Argentinas provins Córdoba. I 1947 blev resterne af ham bragt til Spanien og lagt i katedralen ved Cádiz.

Værker 
Hans Madrid-periode, hvor de mest kendte værker blev til, inkluderede blandt andet:
 Nocturne for piano og orkester Noches en los jardines de España (Nætter i spanske haver, 1916)
 Ballet El amor brujo
 Ballet El corregidor y la molinera, hvilken senere blev til El sombrero de tres picos (Den trekantede hat, 1917)

Fra 1921 til 1939 levede de Falla i Granada, hvor han skrev operaen El retablo de Maese Pedro (1923) og en koncert for harpsichord og kammerorkester (1926). I disse værker er den spanske oprindelse mindre tydelig og der er i stedet et præg af Stravinskij og neo-klassisisme.

Komponister fra Spanien
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Operakomponister
Personer fra Cádiz
Spaniere i 1800-tallet
Spaniere i 1900-tallet
Shirley Bassey

Dame Shirley Bassey (født 8. januar 1937) er en walisisk sangerinde, der er særligt kendt for titelsangene til tre James Bond film: Goldfinger (1964), Diamonds Are Forever (1971) og Moonraker (1979).

Med et samlet salg på omkring 135 millioner plader og et utal af Top 40-hits regnes Shirley Bassey for den mest succesrige sangerinde i Storbritannien.
Hun blev født 8. januar 1937 i Cardiff, Wales.
Debuterede i 1957 med albummet ”Born to Sing the Blues” og har i løbet af sin lange karriere udsendt omkring 40 studiealbum, 6 liveplader, en lang række opsamlinger samt medvirket på adskillige musical- og film-soundtracks + diverse remix- og klubudgivelser fra 90erne og 00erne. 

Shirley Bassey har flere gange tidligere arbejdet sammmen med yngre sangskrivere og kunstnere. I 1989 lagde hun stemme til Yellos ”The Rhythm Divine”. 10 år senere strøg hun sammen med producerteamet Propellerheads helt til tops på den engelske dance-chart med ”History Repeating”, der også blev et stort klubhit i Danmark. Og i 2007 udkom albummet ”Get The Party Started”, hvor Shirley Bassey prøvede kræfter med Pinks lille festbombe af et titelnummer og hvor diverse nutidige producere remixede og opdaterede en række af Dame Shirleys 80er-hits som Big Spender, What Now My Love og Kiss Me, Honey Honey.

Eksterne henvisninger 

 http://www.songsofshirleybassey.co.uk 
 P3 Playlistnyt

Fra DR P3 playlistnyt
Sangere fra Wales
Aleksandr Glasunov

Aleksandr Konstantinovitj Glasunov (  ; født 10. august 1865, død 21. marts 1936) var en russisk komponist.

Glasunov var udstyret med et usædvanling sikkert øre og en forbløffende musikalsk hukommelse. Han komponerede allerede fra 11-års-alderen. I 1879 anbefalede Balakirev ham at søge undervisning hos Rimskij-Korsakov, og han udviklede sig med dennes ord, ikke fra dag til dag, men fra time til time. Den 16-åriges første symfoni blev uropført af Balakirev 29. marts 1882. Sammen med Rimskij-Korsakov færdiggjorde han Aleksandr Borodins ufuldendte opera Fyrst Igor, der anses som et af hovedværkerne i russisk opera.

Han komponerede 8 symfonier, der skaffede ham prædikatet "Den russiske Brahms". Glasunovs violinkoncert fra 1904 er nu hans mest spillede værk. I 1934 skrev han sin første saxofonkoncert.

Som balletkomponist fulgte han i Tjajkovskijs fodspor med Raymonda fra 1897 og Vremene goda i 1899.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Slavisk" (1881-1884, rev. 1929) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Til minde om Liszt" (1886) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1890) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1893) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1895) - for orkester
 Symfoni nr. 6 (1896) - for orkester
 Symfoni nr. 7 "Pastorale" (1902-1903) - for orkester
 Symfoni nr. 8 (1905-1906) - for orkester
 Symfoni nr. 9 (1910 ufuldendt - færdiggjort 1948 af G. Yudin)

Referencer

Eksterne henvisninger 

  om Aleksandr Glazunov på www.musicweb-international.com

Komponister fra Rusland
Karl Goldmark

Karl Goldmark (født 18. maj 1830, død 2. januar 1915) var en østrig-ungarsk, autodidakt komponist og musikkritiker, influeret af Richard Wagner. 

Brød igennem i 1865 med ouverturen til Sakuntala. 
I dag høres lejlighedsvis hans 1. symfoni, Es-dur, op. 26, Ländliche Hochzeit fra 1876, der består af 6 satser.
Hans hovedværk er operaen Die Königin von Saba fra 1875.
Har bl.a. skrevet 6 operaer, 2 violinkoncerter, 2 symfonier, kammermusik og vokalværker.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Rustikt bryllup" (1877) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1887) - for orkester  
 "Dronningen af Saba" (1875) - opera
 "Merlin" (1886) - opera

Komponister fra Østrig
Komponister fra Ungarn
Østrigere i 1800-tallet
Østrigere i 1900-tallet