kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Værdipolitik

Værdipolitik er et udtryk for den politiske debat om kulturelle værdier og holdninger til spørgsmål som straf (retspolitik) og seksualitet, religion eller integration af etniske mindretal. Andre værdipolitiske emner kan være holdninger til ligestilling, miljøpolitik, abort, indvandring samt udenrigspolitiske forhold, herunder spørgsmål om EU. Det er således politik på områder, der handler om ikke-materielle værdier. Dermed står værdipolitik i modsætning til fordelingspolitik, der handler om fordelingen af samfundets materielle goder. Begrebet værdipolitik er tæt knyttet til værdikampen og postmaterialismen.

Den amerikanske samfundsforsker Ronald Inglehart inspirerede til begrebet værdipolitik, da han i 1980'erne ud fra studier af vælgerholdninger gjorde opmærksom på, at de værdier, vælgerne havde stemt ud fra i 1960'erne, ikke længere var de samme i 1980'erne. Hvor vælgerne tidligere stemte ud fra deres behov for materiel velfærd og fysisk sikkerhed, var de i 1980'erne mere optaget af spørgsmål om identitet, miljø, retfærdighed, lighed mellem kønnene, menneskerettigheder osv. Han konkluderede, at så snart folks grundlæggende materielle behov var blevet tilfredsstillet, begyndte de at interessere sig for andre ting.

Værdipolitik i Danmark 

Danske valgforskere har siden 1990’erne arbejdet med en værdipolitisk dimension i tilgift til fordelingspolitikken, når de har forsøgt at kortlægge vælgernes holdninger. I 2016 konstruerede netavisen Altinget.dk inspireret af disse undersøgelser en alternativ højre-venstre-akse for de politiske partier i Folketinget baseret på værdipolitik som supplement til den traditionelle fordelingspolitiske højre-venstre-akse. De forskellige partiers vælgeres værdipolitiske position på skalaen blev beregnet ud fra deres stillingtagen til fire forskellige problemstillinger: indvandring til Danmark, forholdet mellem økonomisk vækst og miljøinteresser, strengere straffe for voldsforbrydelser samt størrelsen af den danske udviklingsbistand. Ud fra vælgernes gennemsnitlige svar placerede man derpå de politiske partier langs en akse. På den værdipolitiske skala var Alternativet ifølge denne undersøgelse det mest venstreorienterede parti i Folketinget og Dansk Folkeparti det mest højreorienterede. På den fordelingspolitiske skala blev de to yderpoler tegnet af henholdsvis Enhedslisten og Liberal Alliance.

Kilder 

Politik efter type
Fordelingspolitik

Fordelingspolitik er et udtryk, som dækker over politiske partiers og andre gruppers holdninger til, hvordan de materielle goder i et samfund skal fordeles. Modsat fordelingspolitik handler værdipolitikken om ikke-materielle værdier som holdninger til religion eller til integration af etniske mindretal.

Fordelingspolitik handler i høj grad om forskellige ønsker for, hvordan indkomstfordelingen i et samfund bør være, og hvordan det politiske system bør påvirke den. I de seneste årtier har udviklingen i den vestlige verden været præget af en stigende økonomisk ulighed, der bl.a. kan henføres til en ændret økonomisk politik på fordelingsområdet.

Skattepolitik er et typisk eksempel på et fordelingspolitisk område, idet både størrelsen af den samlede skattebetaling og progressionen i skattesystemet er væsentlige for omfordelingen i samfundet. Det samme gælder de offentlige udgifter, dvs. størrelsen og sammensætningen af især overførselsindkomsterne og det offentlige forbrug.

De fleste politiske spørgsmål har dog en fordelingsmæssig dimension. Det gælder eksempelvis erhvervspolitik, sundhedspolitik, uddannelsespolitik, trafikpolitik, investeringer i offentlige anlæg osv.

Den traditionelle politiske højre-venstre-skala er baseret på fordelingspolitiske meningsforskelle, som tidligere i meget høj grad har defineret den politiske dagsorden. I lande og perioder, hvor værdipolitiske spørgsmål også spiller en vigtig rolle, kan partiernes indbyrdes placering være forskellig på den fordelingspolitiske og den værdipolitiske akse.

Se også 

 Lighed
 Social ulighed
 Lande rangordnet efter indkomstfordeling
 Danmarks økonomi

Kilder 

Politik efter type
Ensom Ulv og Hvalp

(eng.: Lone Wolf and Cub) er en manga skrevet af Kazuo Koike og tegnet af Goseki Kojima. Tegneserien, der startede i 1970 i Japan, endte med at være den måske længste tegneserie tegnet og skrevet af et enkelt skaberhold. I alt er den næsten 9000 sider lang. Den slår dermed den canadiske Cerebus med flere tusind sider. Både på dansk og engelsk forsøgte man at udgive serien i slutningen af 1980'erne uden at komme særligt langt. Først med Dark Horse Comics amerikanske udgivelse i 28 bind af ca. 300 sider udgivet 2000-2002 forelå serien komplet på ikke-japansk.

Ensom ulv og hvalp er en krønike om samuraien Ogami Ittō, shogunens bøddel, der falder i unåde ved hoffet efter falske beskyldninger fra Yagyū-klanen. Sammen med hans tre-årige søn, Daigoro, går han under jorden og arbejder som snigmorder under navnet som "Ensom ulv og hvalp", mens han søger hævn over de, der bragte ham til fald ved hoffet.

I Japan er serien flere gange filmatiseret som film og tv-serie.

Eksterne henvisninger 
 142 Meditationer Over Døden 

Exploitation-film
Mål (sport)

Et mål i sport kan henvise til en af følgende ting: det fysiske mål og begivenheden mål (scoring).

Det fysiske mål 
Et mål i en sportskamp (fodbold, håndbold mv.) er den fysiske ramme, som afgrænser målet. Det er normalt en ramme lavet af træ, metal eller plastic i rektangulær form og ofte forsynet med et net, der kan opfange bolden og synliggøre en scoring.

Målet bevogtes normalt af en målmand, der er den sidste skanse på holdet.

Begivenheden mål (scoring) 
Et mål i en sportskamp er den begivenhed, hvor bolden, pucken e.l. passerer over mållinjen og inden for målrammen.

Meningen med spillet er at lave flest mål, og den der gør det, har vundet kampen og får point. Hertil kommer en anden afledning, nemlig målscore, som også kan have betydning for vinderen af en række. Hvis to eller flere hold har det samme antal point, kan måldifferencen være afgørende.

Sport
Sportsudstyr
Tiefenbach (bei Landshut)

Tiefenbach er en kommune i Landkreis Landshut, i regierungsbezirk Niederbayern i den tyske delstat Bayern.

Geografi 
Tiefenbach ligger lige sydvest for byen Landshut. Kommunen afgrænses mod nord af floden Isar, og mod øst følger Bundesstraße 15, Landshut – Rosenheim næsten kommunegrænsen. Hovedbyen Tiefenbach ligger 5 km sydvest for centrum af Landshut (St. Martin). Afstanden til München er ca. 75 km, og til Regensburg er der ca. 65 km.

Til kommunen hører landsbyern Heidenkam.

Nabokommunerne er:
 Eching (Landkreis Landshut) mod vest
 Kumhausen mod øst
 Vilsheim mod syd
 Den kreisfri by Landshut mod nord

Eksterne henvisninger
Offentlig transport i Riga

Offentlig transport i Riga drives af SIA Rīgas Satiksme og omfatter pr. 2006 64 buslinjer, 20 trolleybuslinjer, 11 sporvognslinjer samt minibusser. Minibusserne kører faste ruter, men ikke til faste tider, og stopper kun ved stoppestederne, hvis nogen vil af eller på. De er det hurtigste alternativ, men også det dyreste. De andre transportmidler følger ruteplaner og er billigere. I 2006 transporterede der samlet 287,4 mio. passagerer i de offentlige transportmidler, hvilket var en stigning på 5 % sammenlignet med 2005. Af disse betalte 55 % fuld pris, 34 % kørte til rabatpris og 10 % kørte gratis. Grunden til at så mange kørte gratis er at det er gratis for børn op til 7 år at benytte offentlig transport.

De første hestetrukne busser begyndte at køre i 1852 og i 1913 kørte de første elektriske busser. Ligeledes var de første sporvogne fra 1882 hestetrukne, men elektrificeringen af sporvognene begyndte dog allerede i 1901. Trolleybusserne begyndte at køre fast fra 4. november 1947.

Busdrift
I 1924 blev de første busser sat i aktiv tjeneste i Riga og var i starten drevet af private virksomheder. I 1941 blev alle busser overtaget af staten. I årene mellem slutningen på anden verdenskrig og Sovjetunionens kollaps var busserne under ministeriet for vejtransport og senere under Rigas bystyre. I 1960'erne skete der markante forbedringer i busnetværket med bygningen af en central busstation og introduktionen af nye Ikarus køretøjer. I 1970 blev konduktører erstattet af automatiske billetmaskiner som den primære metode til at afregne billetpris. Konduktører blev dog genindført i 1996. Indtil 1992 var busnetværket delt i to selvstændige enheder og begge havde desparat brug for modernisering. I 1992 blev de to enheder slået sammen til en. I 1997 blev nye Mercedes-Benz-køretøjer og busnetværket har set stadig forbedring siden.
Busstationen Rīgas Starptautiskā autoosta er Letlands største.

Trolleybusser

De første trolleybusser i Riga blev sat i aktiv tjeneste i 1947, hvor man brugte noget af det budget der var sat tilside til en ny sporvognslinje til at etablere en trolleybuslinje. Formålet var at flytte de lidt langsommere sporvogne væk fra byens centrum. I starten var linjerne betjent af sovjetisk byggede enheder, der dog senere blev erstattet af Škoda enheder fra Tjekkoslovakiet. Konduktører forblev i trolleybusserne i fem år efter de forsvandt fra busserne og elektroniske billetmaskiner erstattede dem først i 1975. Konduktører blev genindført til trolleybusserne i 1997 hvor de stadig er.

Rīgas Satiksme er ansvarlig for driften af omkring 20 trolleybusruter gennem buen. Selvom netværket er blevet moderniseret de seneste år gennem indførslen af nye Solaris trolleybusser, er det stadig primært ældre Škoda enheder der betjener linjerne.

Mulig undergrundsbane
Sovjetmyndighederne havde planer om en undergrundsbane i Riga, men miljøforkæmpere fik sat en stopper for planerne i 1986. Der er dog kommet nogle kort ud, som viser mulige ruter for linjerne. Kortene viser at der skulle have været 3 linjer, der alle krydser centrum.

Referencer

Ekstern henvisning
Rīgas Satiksme

Riga
Kollektiv trafik i Letland
Vendor lock-in

«Lock-in effekter», er et begreb inden for økonomi som betyder, at der er betydelige omkostninger forbundet ved at skifte produkt eller leverandør, hvis man først har valgt at benytte sig af én leverandørs produkt eller ydelse.

Inden for økonomien gør vendor lock-in effekter kunder afhængige af en leverandør for produkter og ydelser. Lock-in sætter kunden ude af stand til at skifte leverandør uden store omkostninger.

Erhvervsøkonomi
Schalkham

Schalkham er en kommune i Landkreis Landshut, i regierungsbezirk Niederbayern i den tyske delstat Bayern. Den er en del af Verwaltungsgemeinschaft Gerzen.

Inddeling 
Til kommunen hører ud over Schalkham, landsbyerne Johannesbrunn, Leberskirchen, Untertinsbach, Westerskirchen, Gunterdorf, Allersbach og Möllersdorf samt 31 bebyggelser.

Eksterne henvisninger
Postau

Postau er en kommune i Landkreis Landshut, i regierungsbezirk Niederbayern i den tyske delstat Bayern. Den er en del af Verwaltungsgemeinschaft Wörth a.d.Isar.

Geografi 
Postau ligger i Region Landshut.
 
I kommunen ligger der ud over Postau, landsbyerne Grießenbach, Oberköllnbach, Unholzing og Moosthann.

Eksterne henvisninger 

 Kirken St. Quirin i Unholzing
 Kirken Mariä Himmelfahrt i Postau
Veronica Maggio

Veronica Sandra Karin Maggio (født 15. marts 1981) er en svensk sanger af svensk og italiensk oprindelse. Hun vandt i kategorien "Årets Nykomling" (Årets debutant) i Grammisgalan 2007.

I marts 2006 udsendte Maggio sin debutsingle "Dumpa Mig" (Dump mig); videoen til singlen blev hurtigt et ugens hit på TV-stationer som ZTV. Hendes anden single var sangen "Nöjd?" (Tilfreds?). Hun skrev kontrakt med Universal Music og tog på turne i sommeren 2006.

Maggios debutalbum hedder Vatten och Bröd (Vand og brød). Teksterne og musikken er skrevet af Stefan Gräslund, på nær rapversene i "Vi har, vi har", der er skrevet af LKM Kristoffer Malmsten. Den 26. marts 2008 udsendte Maggio endnu et album, Och vinnaren är... (Og vinderen er...), som hun skrev og indspillede med Oskar "Kihlen" Linnros.

Maggio gik i gymnasiet i Uppsala på Bolandsskolans musiklinie og var forsanger i bandet Solitude, der også inkluderede Daniel Fredriksson, Marcus "Gonzo" Berglund, Karl Jansson og Kristoffer Hoflund.

Diskografi

Album 
 2006 – Vatten och bröd
 2008 – Och vinnaren är...
 2011 – Satan i Gatan
 2013 – Handen i fickan fast jag bryr mig
 2016 – Den första är alltid gratis

Singler 
 2006 – Dumpa mig
 2006 – Nöjd?
 2006 – Havanna mamma
 2007 – Inga problem (Remix feat. Snook & Petter)
 2008 – Måndagsbarn (23. plads på de svenske hitlister), (243. plads på Euro top 200) (8. plads på de danske hitlister)
 2008 – Stopp (30. plads på de svenske hitlister)
 2008 – 17 År
 2010 – Längesen (med Petter)
 2011 – Jag Kommer
 2011 – Välkommen in
 2012 – Mitt hjärta blöder
 2013 – Sergels torg
 2014 – Hela huset
 2016 – Den första är alltid gratis
 2016 – Ayahuasca
 2016 – Vi mot världen
 2018 – 20 Questions (From Bergman's Reliquary)

Eksterne henvisninger

Kilder 

Singer-songwritere fra Sverige
Sangskrivere fra Sverige
Sangere fra Sverige
Musikere fra Sverige
Har spillet på Roskilde Festival
Hvalsey

Hvalsey (grønlandsk Qaqortukulooq) er en historisk, men fraflyttet boplads nær Qaqortoq på Grønland.

Her findes flere af Grønlands bedst bevarede ruiner fra nordbotiden, i det, som dengang hed Austurbygd, som blev fraflyttet engang efter 1408, ca 500 år efter den blev etableret. Her findes bl.a. ruinerne af Hvalseyjarfjord Kirke, Grønlands største og bedst bevarede ruin fra nordbotiden og af Þjóðhildarstöðum gård, den norske kongsgård i 1300-tallet, som skrevet:

“Næst Einarsfirði liggr Hvalseyjarfjörðr. Þar er kirkja, sem heitir Hvalseyjarfjarðarkirkja. Hún á allan fjörðinn ok svá allan Kambstaðafjörð, sem er næstr. Í þessum firði stendur bær mikill, sem konungi tilheyrir og heitir Þjóðhildarstaðir.” (Ivar Bardarsons beskrivelse af Grønland, udgivet efter håndskrifterne af Finnur Jónsson, 1930)

Bopladsen blev etableret af Erik den Rødes onkel, Thorkel Farserk, og det siges, at han fortsat går igen her. 

Et bryllup i 1408, mellem Sigríður Björnsdóttir og Þorsteinn Ólafsson, begge fra Island, er den sidste dokumenterde hændelse herfra. Brudeparret flyttede tilbage til Island i 1410, og bosatte sig på familiegården i Akrar i Nordisland. 

Bosættelsen uddøde igennem de næste 50-60 år, omkring 500 år efter, at Erik den Røde flyttede dertil fra vestkysten af Island. 

Bopladsen her var en af de større i Sydgrønland, med ca. 14 ruiner af huse nær kirken. Kirken er formentlig fra begyndelsen af 1300-tallet, og er formentlig bygget af norske og skotske stenbyggere. 

En identisk kirke er også fundet i Norge og på Orkneyøerne.

Se også 
 Hvalsey Kirke

Eksterne henvisninger 
 Slipshod workmanship from Viking Times 
 Historiske billeder fra kirkeruinen  
 Fixing Up Hvalsey 

Arkæologi
Nordboerne
Kujalleq Kommune
Vlorë

Vlorë (eller Vlora) er en by i det sydlige Albanien med  indbyggere. Byen er hovedstad i et distrikt af samme navn, og ligger ved bredden af Adriaterhavet. Det er den næststørste havneby i Albanien efter Durrës.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Albanien
Havnebyer
Shkodër

Shkodër (eller Shkodra) er en by i det nordlige Albanien, i præfekturet Shkodër i det centrale Albanien med  indbyggere. Den ligger ved bredden af Shkodër-søen, den største sø på Balkanhalvøen.

Shkodër er en af Albaniens ældste og mest historiske byer, såvel som et vigtig kulturelt og økonomisk center.

Historie
Shkodër er en af Europas ældste byer. Den var oprindelig en illyrisk bosætning og blev hovedstad for kongedømmet Illyrien under Gentius' (Gens) herredømme, og kapitulerede derefter til romerne i 168 f.Kr. 

Etter Romerrigets faldt fra hinanden kom byen under varierende herskere. Under namnet Scutari tilhørte byen i perioden 1396-1479 republikken Venedig, og derefter det Osmanniske Rige. Den albanske folkestamme bushati gjorde byen selvstændig i år 1760. 

Etter 1831 undertrykte det osmanniske rige byens selvstændighed og gjorde Shkodër til hovedstad i en vilayet (dvs. en osmaninsk provins) med samme navn. Etter Prizrenligaen var nedkæmpet i 1881 spillede Shkodër en fremtrædende rolle under den albanske frihedskamp. Under ledelse af kong Nikola 1. belejrede Montenegro Shkodër den 22. april 1913, men efter stærkt pres fra stormagtene blev den montenegriske hær tvunget til at trække seg tilbage allerede den 9. maj. Shkodër blev en del af det nydannede Albanien 28. november 1912.

I 1916 havnede byen under Østrig-Ungarns styre. Under anden verdenskrig indtog tyske tropper byen og den forblev besat frem til 1944. 

Befolkningen, med et stort del muslimer, spillede en fremtrædende rolle under den albanske politiske reformperiode 1990–1991. Shkodër blev centrum for en stærk demokratisk bevægelse som modarbejdede kommunismen i Albanien.

 
Byer i Albanien
Fier

Fier er en by i det sydvestlige Albanien, med ca.  indbyggere. Byen er hovedstad i et præfekturet Fier.

Omtrent 8 km vest for byen ligger Apollonias Arkæologiske Museum, der beskæftiger sig med udgravninger fra den oldgræske by Apollonia.

Byer i Albanien
Berat

Berat er en by i det centrale Albanien, med et indbyggertal på  . Byen er hovedstad i præfekturet af samme navn. Den gamle bydel i Berat er et officielt UNESCO verdensarvområde.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Albanien
Lushnjë

Lushnjë (eller Lushnja) er en by i præfekturet Fier i det centrale Albanien med  indbyggere. Byen var tidligere  hovedstad i et distrikt af samme navn. Området omkring Lushnjë er et af Albaniens vigtigste landbrugsområder.

Referencer 

Byer i Albanien
Sarandë

Sarandë (eller Saranda) er en by og kommune i det sydlige Albanien, i præfekturet Vlorë med  indbyggere. Byen var tidligere  en del af distriktet Qark Vlora. Sarandë ligger ved bredden af det Ioniske Hav, overfor den græske ø Korfu.

Geografi 
Sarandë ligger ved en  lille, ikke særligt beskyttet og mod syd åben bugt, der er omgivet af 200 til 400 meter høje bakker. Byen er med et smalt bakkedrag skilt fra den frugtbare slette i øst, som trækker sig mod syd til  den ca. 20 kilometer fjerne Vivar-kanal ved Butrint og som nord for byen  hæver sig til 600 meter høje bjerge. På Mali i Lëkurësitsydøst for byen, som er en del af dette bakkedrag, blev der i middelalderen bygget en borg (kaldt Kalaja e Lëkurësit). På en bakke mod nord for byen står ruinerne af klosteret " De fyrre martyrer  fra det 5. århundrede.

Siden 2015 tilhører den tidligere kommune Ksamil (2994 indbyggere) på halvøen mod syd mellem søen Liqeni i Butrintit og havet til kommunen.

Inde i landet 15 kilometer nordøst for Saranda ligger byen Delvina med ca. 7.500 indbyggere. Mod nord begynder den Albanske Riviera.

Historie
Sarandë har i store træk fælles historie med Korfu. Den nuværende by blev grundlagt i den osmanske tid ovenpå den antikke by som var blevet ødelagt af goterne i 552. Se Folkevandringstiden

Sarandë har haft mange navne i sin lange historie. I antikkens Hellas gik den under navnet Anchises, i Romerriget Onchesmus, på bysantinsk tid Hagia Saranda efter et kloster af samme navn. På græsk betyder Saranda tallet fyrre, som det fik da der fandtes 40 kirker omkring klosteret, og som er et symbolsk tal både i kristendommen og i islam.

Byen var en vigtig militærbase under 1. verdenskrig for den italienske søfart mellem årene 1915 og 1918. I denne periode kaldtes byen Pyro af albanerne. Byens havn blev et springbrædt da Italien besatte Albanien. Under den italienske besættelse kaldtes havnen Porto Edda for at hædre Mussolinis datter Edda. Under den Græsk-italienske krig blev italienerne slået tilbage, og byen kom under græsk kontrol frem til Tysklands invasion af Grækenland. Se Slaget om Grækenland.

Under diktaturet Enver Hoxhas blev Sarandë i midten af 1950erne udvidet til at være en ferieby. Der blev også bygget flere fødevarerfabrikker. I byens østlige blev der oprettet mange landbrugsvirksomheder. 1967 levede der 8700 indbyggere i byen.

Efter diktaturets fald i 1991 blev de fleste fabrikker lukket, og som førte til stigende arbejdsløshed og fattigdom.

Turisme 
I nutiden er turismen byens indbyggeres vigtigste erhverv. Der er bygget mange nye hoteller og ferielejligheder. Byen udvider sig mere og mere i det tidligere ubebyggede opland. Derigennem ligner byen ikke mere en lille kystby.

Den betydeligste seværdighed ved Sarandë er den antikke ruinby Butrint cirka 15 kilometer syd for byen. Resterne af Butrint blev indskrevet på UNESCOs Verdensarvsliste i 1992. Andre seværdigheder er kirken 'Shën Kollë'' og kildevældet Syri i Kaltër nær Muzinë.  Også den antikke by Phoinike øst for byen er en seværdighed. 2006 blev det der udgravet et teater.

Galleri

Se også 
 Syri i Kaltër

Eksterne henvisninger 

Sarandas turistportal

Byer i Albanien
Deventer

Deventer  er en kommune og by i Salland regionen i den hollandske provins Overijssel. Det blev den 32. kommune, der rundede 100.000 indbyggere. Det skete i 2020.

Historie 
Landbyen Deventer var i vikingetiden en vigtig handelsby og blev i 882 plyndret og brændt ned af vikinger. Byen blev straks genopført. Deventer fik stadsrettigheder i 956, hvorefter et fæstningsanlæg blev anlagt og erstattede stengærder rundt om byen.

Deventer var garnisonsby for det hollandske kavaleri. Industriområdet og havnen blev bombet kraftigt under Anden Verdenskrig.

Den kvindelige jødiske digter og forfatter Etty Hillesum boede i Deventer under krigen, inden hun blev deporteret til Auschwitz.

I Schalkhaar, en landsby kun 2 km nordøst for byens centrum, blev kasernen anvendt af de tyske besættelsesstyrker til at uddanne nazistiske politifolk.

Deventer har været populært for filmindustrien. Under produktionen af filmen A Bridge Too Far blev alle de scener, der finder sted i nærheden af Arnhem, filmet i Deventer, fordi Arnhem havde mistet sit historiske centrum.

Henvisninger 

Kommuner i Overijssel
Byer i Overijssel
Hanse
Danay García

Danay García (født 5. juli 1984 i Havana på Cuba) er en cubansk skuespiller.

Hun har danset siden hun var 10 år, hun dansede ballet, salsa, afrikansk dans, merengue, belly dancing og flamenco. Senere blev hun model. Hun blev derefter skuespiller hvor hun debuterede i Prison Break. Hun bor nu i Mexico City med sin mand og to børn.

Hun har spillet med i to film, Danika og From Mexico with Love. Desuden har hun også været med i to serier, CSI: Miami og Prison Break.

Eksterne link 

 

Skuespillere fra Cuba
Pogradec

Pogradec er en by i det sydøstlige Albanien, med et indbyggertal på 
Byen var tidligere er hovedstad i et distrikt af samme navn. Pogradec ligger ved bredden af Ohridsøen, tæt ved grænsen til nabolandet Makedonien.

Byer i Albanien
Hakan Şükür

Hakan Şükür (født 1. september 1971 i Sakarya, Tyrkiet) er en tyrkisk fodboldspiller, populært kaldet ”Tyren fra Bosporus”.

Sportskarriere 
Karrieren startede i fødebyen Sakarya tæt på Istanbul, og som ungdomsspiller kom han til 1. divisionsklubben Bursaspor. Her blev han hurtigt en spiller, der blev lagt mærke til. Det varede da heller ikke mere end et par sæsoner, før han skrev kontrakt med en af Tyrkiets største klubber Galatasaray.

Sammen med rumænerne Gheorghe Hagi og Gheorge Popescu og den brasilianske målmand Taffaral blev Galatasaray i årene fra 1996 til 2000 tyrkisk mester fire år i træk. Denne periode kulminerede med sejren i UEFA-CUP-finalen i København, hvor modstanderne fra Arsenal FC blev besejrede efter forlænget spilletid og straffespark.

Højdepunktet i Hakan Şükürs landsholdskarriere kom i 2002 ved verdensmesterskaberne i Japan/Korea, hvor Tyrkiet vandt bronze. Her satte Hakan Şükür en rekord, da han i bronzekampen mod Sydkorea, efter små 7 sekunder, scorede verdensmesterskabernes hidtil hurtigste mål.

Hans karriere stoppede i 2007 uden en afslutningsfest for ham, hvilket han har kritiseret Galatasarays bestyrelse for.

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Tyrkiet
Fodboldspillere fra Sakaryaspor
Fodboldspillere fra Bursaspor
Fodboldspillere fra Galatasaray SK
Fodboldspillere fra Torino FC
Fodboldspillere fra FC Internazionale Milano
Fodboldspillere fra Parma FC
Fodboldspillere fra Blackburn Rovers F.C.
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1996
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 2000
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 2002