kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Andelsbolig

En andelsbolig er en lejlighed eller et hus i en andelsboligforening, som en andelshaver, der ejer ideel anpart af foreningen, har brugsret over.

Almene andelsboliger 
Almene andelsbolig adskiller sig kun fra andre almene boliger i organisationsformen. 

Tildeling og overdragelse af boligerne sker efter reglerne om udlejning af almene boliger.

Private andelsboliger 
En andelsbolig i en privat andelsboligforening er ejet af en andelsboligforening, hvis medlemmer har brugsret til de boliger der er ejet af foreningen. Medlemmerne har andel i foreningens formue, og foreningens formål er at eje og drive ejendommen.

Værdien af en andelsbolig er ikke fri, som i en ejerbolig, men fastsættes på andelsboligens generalforsamling. I de fleste andelsboliger er det dog tilladt at handle sit andelsbevis til en lavere pris end den fastsatte. Der er tre måder man kan opgøre andelskronen på:

 Ved at tage udgangspunkt i en fremskrivning af anlægs- eller købssummen for ejendommen. Dette giver normalt en andelskrone, der er væsentligt under markedsprisen for tilsvarende lejligheder. Metoden benyttes af cirka 4 % af andelsboligforeningerne

 Ved at benytte en pris der knytter sig til den offentlige vurdering. Typisk vælger man at sætte andelskronen til 70-85 % af den offentlige vurdering. Da den offentlige vurdering blev hævet markant i 2006, nogle steder op til 200 % og i Storkøbenhavn gennemsnitligt 140 %, kan denne pris både være højere og lavere end markedsprisen. Denne metode benyttes af cirka 66 % af andelsboligerne.

 Ved at få en valuar til at fastsætte prisen ud fra en vurdering af ejendommens værdi. Denne metode fremstår mest præcis, men der er også her markante udsving alt efter den enkelte valuars vurdering. Denne metode benyttes af cirka 30 % af andelsboligforeningerne.

I de tilfælde hvor maksimalprisen er betydeligt mindre end markedsprisen ses en række dilemmaer. Nepotisme er særdeles udbredt, idet man for eksempel skal "kende nogen" for at komme i betragtning til de attraktive andelsboliger. Et andet problem, som omfanget ikke kendes af, er "penge under bordet", hvor en bestikkelseslignende, ulovlig ydelse betales for at få lov til at købe en af de attraktive andelsboliger.

Eksterne henvisninger 
 http://www.ebst.dk/download/betankning/pant/html/kap03.htm
James McNeill Whistler

James Abbott McNeill Whistler (født 14. juli 1834 i Lowell, Massachusetts, USA, død 17. juli 1903 i London, England, Storbritannien) var amerikansk-britisk maler.

Han er bedst kendt for sit portræt af Kunstnerens mor, Arrangement i Gråt og Sort, No. 1, eller på engelsk Whistler's Mother. Selv om Whistler blev født i USA, boede han længst tid i Storbritannien og Frankrig.

Eksterne henvisninger 

 

Malere fra USA
Raderere
Personer fra Massachusetts
Amerikanere i 1800-tallet
Amerikanere i 1900-tallet
Jyske højderyg

Den jyske højderyg er vandskellet mellem Vesterhavet mod vest og Østersøen og Kattegat mod øst. Vandløb løber enten mod vest eller øst herfra og ud til havet. 

Højderyggen og vandskellet har haft stor betydning for samfærdsel og bebyggelse i Jylland. Langs vandskellet går  Hærvejen, som undgår at krydse fjorde og åer. Af samme grund er de fleste østjyske købstæder opstået ved bunden af en fjord, så de ligger tæt ved vandskellet og samtidig har forbindelse til havet.

I Vendsyssel danner Jyske Ås en del af højderyggen.

Landskaber i Jylland
Bakkedrag i Danmark
Sydjylland

Sydjylland er et område i Jylland nord for Kongeåen og syd for grænsen mellem Region Syddanmark og Region Midtjylland. Området svarer til det tidligere Ribe Amt, hele eller dele af det tidligere Vejle Amt, samt de nordøstlige sogne i Sønderjyllands Amt. 

Efter Kommunalreformen i 2007 benyttes betegnelsen nogle gange ensbetydende med Sydjyllands Storkreds, alså den jyske del af Region Syddanmark.

Sydjylland forveksles ofte med Sønderjylland, fordi navnene ligger tæt op ad hinanden. En indbygger i denne del af Jylland kaldes en sydjyde og er ligesom betegnelsen midtjyde (men i modsætning til sønderjyde) ikke en egentlig sproglig og kulturel identitet. Befolkningen i Sydjylland er kulturelt og sprogligt mest beslægtet med vestjyderne, dog med et mindre islæt af østjysk, især i Trekantområdet.

   
Som eksempler på byer i Sydjylland kan nævnes Vejle, Kolding, Fredericia, Sønder Omme, Thyregod, Give, Billund, Grindsted, Vorbasse, Brørup, Vejen, Egtved og Vamdrup. Byer i Varde Kommune og Esbjerg Kommune regnes også for sydjyske, men benævnes oftest som beliggende i Sydvestjylland.

Sammen med de sønderjyske landsdele kaldes hele den sydlige del af Jylland for Syd- og Sønderjylland. "Sønderjylland" dækker derimod udelukkende det meste af det tidligere Sønderjyllands Amt og fra ældre tid også Sydslesvig ned til Ejderen.

Noter
De Kanariske Øer

De Kanariske Øer eller Kanarieøerne ( eller blot Canarias) er en øgruppe af vulkaner i Atlanterhavet og en region i det sydligste Spanien. De ligger nordvest for Afrikas kyst (Marokko og Vestsahara). Navnet kommer enten fra en nordafrikansk stamme (Canariierne) eller muligvis fra latin Canaria, som betyder hundeland. Navnet blev ifølge Plinius den Ældre brugt om øerne, fordi udsendinge fra kong Juba 2. indfangede mastiffer dér og bragte dem hjem til Mauretanien.

Historie 
De Kanariske Øer har været kendt siden antikken. Toppen af Teide på Tenerife kan på en klar dag ses fra den afrikanske kyst.

Vejr 
Vejret på de Kanariske Øer er tropisk eller subtropisk. Mindste temperaturer er 14 grader om vinteren og 19 grader om sommeren. Disse temperaturer er nattemperaturer. Dagtemperaturer om vinteren er i gennemsnit normalt over 20 grader og over 25 grader om sommeren. Der er næsten ingen regnvejr eller skyer. Det regner nogle gange i oktober eller november.

Religion 
Størstedelen af befolkningen er katolsk. Der er andre mindretalsreligioner som islam, evangelikalisme, hinduisme, buddhisme osv.

De Kanariske Øer er opdelt i to katolske bispedømmer, der hver især styres af en biskop. Den vigtigste religiøse festival er den årlige pilgrimsrejse den 2. februar og 15. august til Basilikaen Vor Frue af Candelaria på Tenerife, som er helligdommen for Vor Frue af Candelaria, skytshelgen på De Kanariske Øer. På De Kanariske Øer blev to katolske hellige født: Pedro de Betancur og José de Anchieta, begge missionærer i henholdsvis Guatemala og Brasilien.

Geografi 

Øerne og deres hovedstæder er:
 Tenerife (Hovedstad Santa Cruz de Tenerife);
 Gran Canaria (Hovedstad Las Palmas de Gran Canaria);
 Lanzarote (Hovedstad Arrecife);
 La Palma (Hovedstad Santa Cruz de La Palma);
 La Gomera (Hovedstad San Sebastián de La Gomera);
 El Hierro (Hovedstad Valverde);
 Fuerteventura (Hovedstad Puerto del Rosario).

Den nærmeste ø (Lanzarote) er 108 km fra den afrikanske kyst.

Turisme 
Det primære erhverv på de Kanariske Øer er turisme. Øerne er især et populært feriemål for tyske, britiske og skandinaviske turister.

Antal turister, der besøgte De Kanariske Øer i 2016, pr. destination (i tusinder):

 Tenerife - 4.885,9
 Gran Canaria - 3.654,8
 Lanzarote - 2.328,7
 Fuerteventura - 1.914,1
 La Palma - 221,5
 La Gomera, El Hierro - 109,3

Litteraturhenvisninger 

 Jørgensen, Tove Hedegaard: "De Kanariske Øer og botanikkens Darwinfinker", Naturens Verden, nr. 1/1999, vol. 82, side 10-21.

Noter
Vestjylland

Vestjylland er det gængse navn for den vestlige del af Jylland, omtrent svarende til Thy, Mors, Salling og det gamle Ringkøbing Amt og Ribe Amt, samt eventuelt Fjends og de nordvestlige dele af det gamle Vejle Amt. Den nordligste del kaldes også Nordvestjylland, den sydlige Sydvestjylland, og den mellemste del er identisk med Hardsyssel. En stor del af Vestjylland falder sammen med det historiske Ribe Stift.

Det vestlige Sønderjylland (Vestslesvig) regnes som regel ikke med til Vestjylland.

Udstrækning og historie 
Der er ingen fast grænse for hvor langt Vestjylland strækker sig mod øst. Traditionelt regner man hele området ind til den jyske højderyg eller hovedvej 13 for Vestjylland. Her går et relativt skarpt skel mellem det flade Vestjylland med sandjord, heder og store afstande, og det bakkede Østjylland med skov, federe jorder og større befolkningstæthed. Geografien afspejler sig også kulturhistorisk i landbrugets driftsformer, ejendomsformerne (selvejende bønder i vest) og den vestjyske dialekt (med foranstillet artikel æ. Det vestjyske dialektområde omfatter dog også Sydøstjylland syd for Horsens Fjord.

Skellet mellem Vest- og Østjylland har traditionelt været skarpt i befolkningens bevidsthed. På grund af forskellene i dialekt og sindelag har mange, f.eks. folkemindesamleren Evald Tang Kristensen, regnet vest- og østjyder for to forskellige folkestammer.

Under Frederik 8.'s rejse i Vest- og Nordjylland i 1908 ankom kongetoget til Vejen østfra, og den lokale sognepræst, pastor Richter sagde blandt andet følgende:
Her ved Indgangsporten til Vestjylland byder vi vort Kongepar det første vestjydske Velkommen. Forholdene her i Vestjylland er meget forandrede i den sidste Menneskealder, ved den store Kulturspredning og store Folkeblanding, men trods alt dette har Vestjyden bevaret sit Særpræg: Udholdenhed og Trofasthed.

Først i de seneste årtier er navnet Midtjylland blevet almindelig brugt om de østlige egne af Vestjylland og nogle dele af Østjylland.

Sydjylland er en anden nyere betegnelse, som dækker over det sydlige Vestjylland samt den sydlige del af Østjylland.

Betegnelserne overlapper til dels hinanden, sådan at Thy og Mors hører til både Nordjylland og Vestjylland, Sydvestjylland er en del af både Vestjylland og Sydjylland. Et bælte i det midt-vestlige Jylland, som omtrent omfatter Karup, Herning, Ikast, Brande og Grindsted, indgår både fra gammel tid i Vestjylland og i det nyere begreb Midtjylland.

Administrativ inddeling

Amter og regioner 
Det centrale Vestjylland hører i dag under Region Midtjylland, mens den nordligste del hører til Region Nordjylland og den sydligste til Region Syddanmark.

Fra 1970 til 2006 omfattede Vestjylland hele Ringkøbing Amt og Ribe Amt, den vestlige halvdel af Viborg Amt og et randområde af Vejle Amt.

Før 1970 svarede Vestjylland til Thisted Amt, Ringkøbing Amt og dele af Viborg Amt og Vejle Amt.

Folketingskredse 
Siden 2007 har de gamle amtskredse været afløst af nye storkredse ved valg til Folketinget. Den nye Vestjyllands Storkreds omfatter dog også et par kredse øst for den jyske højderyg.

Referencer 

Jylland
Hannæs

Hannæs er en del af Vester Han Herred i Nordvestjylland. Området var tidligere en halvø i Limfjorden omkranset af de to fjordarme, der nu er inddæmmet og udgør naturområdet Vejlerne. 

Indtil 1970 bestod området af sognekommunen Øsløs-Vesløs-Arup med sognene Øsløs, Vesløs og Arup. I 1970 blev Hannæs en del af Thisted Kommune. På Hannæs findes byerne Øsløs og Vesløs.

Ved Feggesund er der færge til Mors.

Fra gammel tid hørte Hannæs og resten af Han Herred med til Thysyssel.

Naturområder i Danmark
Thisted Kommunes geografi
Bakteriofag

En bakteriofag eller bakteriophag eller i kort form fag eller phag (: phagein for 'spiser'; "bakteriespiser") er en virus, der inficerer og reproducerer sig i bakterier.

Bakteriofager består som andre virus af et genom af nukleinsyre enten DNA eller RNA beskyttet af en skal eller kappe af protein.
Skallen er typisk opbygget af et enkelt eller få proteiner. Det samme gælder for halen.
Bakteriofagers genom kan indeholde meget forskellige antal gener. Disse forskelligheder strækker sig fra 3-150 gener.

Bakteriofager blev opdaget netop på grund af deres evne til at reproducere i en sygdomsfremkaldende bakterie, slå den ihjel og derved kurere patienten.

Anvendelse 

Da bakteriofag kun angriber bakterier og dræber disse i forbindelse med reproduktionen, forsker man i at opdrætte bakteriofager mod multiresistente bakterier til brug i bakteriofagterapi.

Bakteriofager anvendes også i stor udstrækning indenfor biokemi, da de muliggør overførsel af et fremmed stykke DNA til en bakteriestamme.

Den vigtige biokemiske teknik kaldet phage display anvender fager til screening for monoklonale antistoffer og mange andre proteiner.

Eksterne links og henvisninger 

 Bakteriofagterapi. Biotech Academy 
 Bakteriofager slår direkt mot resistenta bakterier. sverigesradio. se
 Bakteriofag. Den store danske

B

Vira
Biokemi
Wilson Pickett

Wilson Pickett (født 18. marts 1941 i Prattville, Alabama, død 19. januar 2006 i Reston, Virginia) var en amerikansk soul-sanger, kendt for blandt andre hittet In the Midnight Hour.

Sangere fra USA
Personer fra Alabama
VM-pokalen (fodbold)

VM-pokalen er en forholdholdvis lille guldpokal, der overrækkes til vinderen af VM i fodbold. Pokalen repræsenterer alle verdens fodboldnationers håb og ambitioner. Siden det første VM i fodbold i 1930 har der været brugt to forskellige pokaler.

Jules Rimet-pokalen 

Jules Rimet-pokalen var den oprindelige præmie til vinderen af VM i fodbold. Oprindelig hed pokalen blot World Cup eller Coupe du Monde, men den blev omdøbt i 1946 til ære for FIFA's formand Jules Rimet, som i 1929 fik gennemført et forslag om at oprette en VM-turnering. Pokalen blev designet af Abel Lafleur, er 35 cm høj og vejer 3,8 kg og var lavet af guldbelagt sølv. Pokalen forestillede en statuette af den græske sejrsgudinde Nike.

Under 2. verdenskrig var pokalen i Italiens besiddelse. For at den ikke skulle falde i nazisternes hænder, gemte Ottorino Barassi fra det italienske fodboldforbund (Federazione Italiana Giuoco Calcio) pokalen under sin seng i en skotøjsæske.

Pokalen blev stjålet under en offentlig udstilling før VM 1966 i England, men den blev fundet kun syv dage senere af en hund der hed Pickles, indpakket i en avis og efterladt i en hæk i Norwood i det sydlige London. Som en sikkerhedsforanstaltning fik FIFA i dybeste hemmelighed fremstillet en kopi af pokalen til fejringerne efter VM-finalen. Kopien blev også brugt ved senere lejligheder indtil 1970, og den blev solgt ved en auktion i 1997 for $425.015.

Det brasilianske landshold vandt pokalen til ejendom i 1970 efter at have vundet VM for tredje gang. Pokalen blev imidlertid stjålet igen i 1983 og er aldrig blevet fundet igen – måske er den blevet smeltet om. Det brasilianske fodboldforbund (Confederação Brasileira de Futebol) udsendte i stedet endnu en kopi lavet af sølv, belagt med guld og en blå fod lavet af lapis lazuli.

FIFA World Cup-pokalen 

Pokalen, der afløste Jules Rimet-pokalen, kaldes officelt FIFA World Cup og blev første gang overrakt til vinderne af VM i fodbold 1974, Vesttyskland. Pokalen blev designet af Silvio Gazzaniga, er 36 cm høj og er lavet af 5 kg 18 karat (75 %) guld med en fod af malachit. Den forestiller to menneskelige figurer, der holder jordkloden. FIFA forærer formentlig ikke pokalen væk igen. VM-vinderne får lov at låne pokalen i fire år og modtager en kopi til ejendom. Det er ikke oplyst om FIFA vil "pensionere" pokalen, når alle navneplaketterne på pokalens fod er udfyldt, og dette vil tidligst ske efter VM i fodbold 2038.

Vindere 
Jules Rimet-pokalen
 Brasilien – 1958, 1962, 1970
 Uruguay – 1930, 1950
 Italien – 1934, 1938
 Vesttyskland – 1954
 England – 1966
FIFA World Cup
 Vesttyskland – 1974, 1990
 Argentina – 1978, 1986,  2022
 Brasilien – 1994, 2002
 Italien – 1982, 2006
 Frankrig – 1998, 2018
 Spanien – 2010
 Tyskland – 2014 

VM i fodbold
Tomas Thøfner

Tomas Thøfner (født 1969) er en dansk forfatter og digter, uddannet fra Forfatterskolen 1993, cand.mag. i dansk og kommunikation fra RUC, medstifter af tidsskriftet og digterkollektivet Øverste Kirurgiske, og fra 2002 til 2007 redaktør af Hvedekorn sammen med Morten Søndergaard. Lektor ved Pædagoguddannelsen KP (2018).

Priser og legater 
 1998 Peder Jensen Kjærgaard og Hustrus Legat
 2000 Statens Kunstfond. Arbejdslegat
 2000 Michael Strunge-Prisen
 2000 Det Danske Akademi: K. Rifbjergs debutantpris til Øverste Kirurgiske ved Tomas Thøfner
 2002 Statens Kunstfond. Arbejdslegat
 2002 Statens Kunstfond. Bestillingshonorar: Lyrik-Musik 2003
 2003 Statens Kunstfond. Arbejdslegat
 2004 Statens Kunstfond. Arbejdslegat
 2004 Bog Lars Bukdahl: Generationsmaskinen: side 104-05
 2005 Statens Kunstfond. Arbejdslegat
 2006 Statens Kunstfond. Arbejdslegat
 2008 Statens Kunstfond. Arbejdslegat
 2009-11 Statens Kunstfond, treårigt arbejdslegat
 2017 Statens Kunstfond. Arbejdslegat

Udgivelser 
 Klartonen Synger, Borgens Forlag, 1995 (digte)
 Hypoteser for to stemmer, skrevet i samarbejde med Morten Søndergaard, BØK, 1998
 Tankens alkymi, Borgens forlag, 2000
 Det synkrone, med fotoserier af Thyra Hilden, Borgens forlag, 2000
 Hypoteser for to stemmer, (rev. og udvidet version), Borgens Forlag, 2002
 Sjælens atomer, Borgens forlag, 2002
 Altings A. computerpoesi, Borgens forlag, 2004
 Punktum, Essay, Borgens forlag, 2009

Kilder 
 Litteraturpriser 
 bibliografi.dk 
 Tomas Thøfner på bibliotek.dk
 professionsdata

Noter 

Essayister fra Danmark
Digtere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Mandlige forfattere i det 21. århundrede
Andreas Brøgger

Andreas Brøgger (født 1970) er en dansk kurator, der bor og arbejder i København. Fra 2006 til 2009 var han museumsinspektør ved Vestsjællands Kunstmuseum og  2009-2018 ansat i Nikolaj Kunsthal, først som kurator og fra 2015 som kunsthalschef.

Han er forfatter til en lang række artikler til antologier, udstillingskataloger og aviser og tidsskrifter såsom Dagbladet Information, Politiken, Weekendavisen, Kritik, Øjeblikket, Flash Art, mv. 

Fra 1996 til 2005 var han billedkunstredaktør af Hvedekorn og i perioden 2000-2001 medredaktør af Afsnit P.

Eksterne referencer 
 Interview med Andreas Brøgger

Faglitterære forfattere fra Danmark
Kunsthistorikere fra Danmark
Museumsfolk fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Torben Kitaj

Torben Kitaj (født 1950) er journalist , cand.mag. og forfatter. Han er ansvarshavende chefredaktør for Ugeskrift for Læger. Tidligere journalist og redaktør på TV-Avisen, Danmarks Radio

Han har været udlandsredaktør og har især beskæftige sig med tyske og franske forhold og er forfatter til bl.a. rejsebøgerne Turen går til Marokko og Turen går til Alsace, Lorraine og Champagne, udsendt på Politikens Forlag samt "Tyskland efter 1989" udsendt på Frydenlund.

Chefredaktører fra Danmark
Rejsebogsforfattere fra Danmark i 1900-tallet
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Skalk

Skalk er et dansk populærvidenskabeligt tidsskrift om arkæologi, historie og kulturhistorie, udgivet af den selvejende institution Wormianum. Skalk blev stiftet af Harald Andersen m.fl. i 1957. Officielt gik han af som redaktør i 1993 erstattet af Christian Adamsen og Jørgen Kraglund; men han fortsatte med at redigere en tredjedel af bladet, der har til huse i Højbjerg ved Aarhus. Christian Adamsen blev senere erstattet af Leif Erik Vaag. I 2018 blev Jacob Buhl Jensen direktør i fonden. Herefter redigeres Skalk af en ekstern redaktør og en faglig redaktionsgruppe (pt. med fagfolk fra Den Gamle By, Moesgaard Museum, Aarhus Universitet, Nationalmuseet og Københavns Universitet). Skalk har tidligere haft op mod 50.000 abonnenter. I 2020 har Skalk ca. 12.000 faste abonnenter.

Skalk udsprang af Jysk arkæologisk selskab og Forhistorisk Museum (i Århus; nu i Moesgård); men i 1966 løsrev bladet sig og dannede en selvejende fond. Skalk var et af de første danske blade, der gik over til offsettryk. Også på det illustrationsmæssige plan var bladet pædagogisk nytænkende. At en historie kan fortælles bedre med en illustration end en tekst, var i 1957 nærmest revolutionerende. "I udseende som indhold vil 'Skalk' gå sine egne veje. Museumsstøv vil være [os] vederstyggeligt," stod der. Man begyndte i 1957 med fire numre årligt for kr. 4,-. Det blev til seks numre årligt i 1964.  I stedet for reklame uddeltes gratis prøvetryk. Først blev en mand sendt til Randers, hvor han kom 200 eksemplarer ind ad tilfældige brevsprækker. Det kom der fire abonnenter ud af, dvs. to pct. Derefter fik en tredjedel af landets husstande tilsendt et prøvetryk, og læserkredsen var sikret. Bortset fra et starttilskud på kr. 1.500 fik Skalk ingen offentlige tilskud. Omkring 2002 tilbød Kulturministeriet en mindre støtte; men den sagde man nej tak til, for så skulle der stå "med støtte fra Kulturministeriet". Det var en slem forskrækkelse, da portotilskuddet for tidsskrifter forsvandt. Det kostede bladet kr. 382.000 det år. 

Et stort antal forfattere har bidraget til tidsskriftet gennem årene: P.V. Glob, Jens Vellev, Rikke Agnete Olsen, Paul G. Ørberg, Thorkild Ramskou, Tor Nørretranders, Else Roesdahl, Bi Skaarup, Jørgen Kraglund (der også tegnede den grafiske linje i bladet) og mange andre. Ole Worm har givet navn til Skalks forlag Wormianum,  der i 2004 kunne vise til, at Globs brændevinsbog var kommet i 68.000 eksemplarer; Roskildekrøniken i 9.300; den ældste danske kogebog i 34.500 og en CD med musik spillet på gamle instrumenter i 14.000 eksemplarer. Tidstavlen over Danmarks- og verdenshistorien til ophæng i klasseværelser, var trykt i oplag på langt over 50.000. 

Navnet Skalk er lånt fra Bjarkemål:
Rejs du dig, Skalk.Skynd dig at ilde, [gøre ild op]feje arnen,
pust i emmer,knitre lad luen
af knast og ved.Godt er med varm hånd
ven at møde.

Ved Skalk''s 25 års jubilæum i 1982 illustrerede "Ingahild Grathmer" den festudgave af Bjarkemål, tidsskriftet udsendte.

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Tidsskrifter om historie
Tidsskrifter fra Danmark
Etableret i 1957
Humanistiske tidsskrifter
ECMA

ECMA, akronymet har flere betydninger:

 Ecma International, tidligere ECMA (European Computer Manufacturers Assoiation) indtil 1994
 ECMAScript – standard som er i familie med JavaScript og JScript.
 ECMA (musikpris) – East Coast Music Awards, canadisk musikpris.
 ECMA (organisation) – European Carton Makers Association, paraplyorganisation.
Ecma International

Ecma International er en europæisk organisation for standardisering af blandt andet informations- og kommunikationssystemer.

Ecma International fik dette navn i 1994, da European Computer Manufacturers Association (ECMA) ændrede til denne betegnelse for at synliggøre sig internationalt.

ECMA blev grundlagt i 1961 med formålet at standardisere computer- og kommunikationssystemer i Europa. Medlemskab er åbent for firmaer, der producerer, markedsfører og udvikler nævnte.

Ecma International er for nuværende ansvarlig for forskellige standarder, blandt andet:
 C# – programmeringssprog, kaldet C Sharp. Præcisering af C++.
 CLI – Common Language Infrastructure, åben Microsoft kode, som blandt andet danner kernen i Microsoft .NET Framework.
 ECMAScript – programmeringssprog, som er i familie med JavaScript og JScript.
 Eiffel (programmeringssprog) – analyse- og konstruktions og programmeringssprog.

Eksterne henvisninger 
 

Standardiseringsorganer
Etableret i 1961
Bjarne Wahlgren

Bjarne Wahlgren (født 26. maj 1946 i København) er en dansk sociolog.

Han er magister i sociologi, mag.scient.soc., fra Københavns Universitet.

Han har været ansat på Danmarks Lærerhøjskole, det senere DPU, Danmarks Pædagogiske Universitet, som lektor og senere som professor i voksenpædagogik.

Han var forskningsdirektør for DPU frem til marts 2006, hvorefter han blev ansat som dekan for forskning og uddannelse.

Teatersociologi 

Bjarne Wahlgren var i sin studietid en af pionererne i dansk teatersociologi. Sammen med andre studerende skrev han En sociologisk undersøgelse af Sven Wernströms Spillet om skolen opført af teatergruppen Banden, duplikeret udgave, København 1972.

Eksterne henvisninger 

 DPU: Bjarne Wahlgren

 Bjarne Wahlgren har skrevet mange artikler og bøger om voksenpædagogik og videnskabskabsteori, se DPUs forskningsdatabase og søg under hans efternavn

Sociologer fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog