kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ricky Bruch

Bjørn Richard "Ricky" Bruch (født 2. juli 1946 i Örgryte, Gøteborg, død 30. maj 2011 i Ystad) var en svensk atlet.

Karriere 
Bruch brød igennem i midten af 1960'erne. Hans discipliner var kuglestød og specielt diskoskast, hvor han tilhørte verdenseliten fra slutningen af 1960'erne til midten af 1970'erne. Han blev den første i Sverige, der kastede over både 60 og 70 meter i diskoskast. Han slog den svenske rekord i diskoskast femten gange og havde frem til sin død 2011 holdt rekorden uafbrudt siden 1968. Bruch vandt det svenske mesterskab i diskoskast elleve gange og i kuglestød to gange. Hans kast på 71,26 fra 1984 er pr. 2020 det tiendebedste kast gennem tiderne, men ikke længere svensk rekord, der blev sat af Daniel Stahl i 2019. Højdepunktet i hans karriere kom i 1972, da han tangerede verdensrekorden med 68,40 på DN Galan på Stockholm Stadion.

Han deltog i tre olympiske lege: Ved OL 1968 i Mexico City var han meldt til i kuglestød, men deltog ikke i konkurrencen. Han deltog til gengæld i diskoskast, hvor han med 59,08 m kvalificerede sig til finalen. Her kastede han 59,28 m og blev samlet nummer otte. Ved OL 1972 i München kastede han i indledende heat 61,24 m, og i finalen forbedrede han sig til 63,40 m, hvilket var nok til bronzemedalje, blot 10 cm fra sølvmedaljen. Hans sidste OL var 1976 i Montreal, hvor han med 58,06 m blot blev nummer 20 i kvalifikationsrunden og dermed ikke nåede i finalen.

Bruch konkurrerede tidligt i karrieren i både vægtløftning og styrkeløft og i 1980'erne i bodybuilding. Bruch har flere gange, efter at karrieren sluttede, fortalt, at han systematisk dopede sig under hele karriere med forskellige anabolske steroider og andre stoffer.

Bruch var medlem af klubberne Malmö AI, IFK Helsingborg, Osterhaninge IF, KA2 IF og IK Diskus. 

Ud over sin idrætskarriere og et stormfuldt privatliv spillede Bruch også med film i den lettere genre bl.a. i Ole Søltofts sex-lystspil, Agent 69 Jensen i Skyttens tegn. Han havde også en birolle i filmversionen af Ronja Røverdatter. Selvbiografien Gladiatorns kamp kom i 1990 og han har skrevet digtsamlingen Själ och kropp: Dikter samlar Bruchs poesi (1975).

Bruch blev udnævnt til Årets Skåning 1970.

Han døde af cancer i bugspytkirtlen.

Medaljer 
Olympiske lege
  München 1972 Diskoskast
Europamesterskaber
  Athen 1969 Diskoskast
  Rom 1974 Diskoskast

Svenske mesterskaber 
  1970 Kuglestød
  1972 Kuglestød
  1967 Diskoskast
  1969 Diskoskast
  1970 Diskoskast
  1972 Diskoskast
  1973 Diskoskast
  1974 Diskoskast
  1975 Diskoskast
  1976 Diskoskast
  1977 Diskoskast
  1978 Diskoskast
  1983 Diskoskast

Filmografi 
 1993 – Drömkåken 
 1985 – Själen är större än världen (Dokumentarfilm) 
 1984 – Ronja Røverdatter 
 1978 – Agent 69 Jensen i Skyttens tegn 
 1978 – Dante - akta're för Hajen! 
 1974 – Anche gli angeli tirano di destro

Referencer 

Personer fra Ystad
Personer fra Göteborg
Dopingsager i atletik
Diskoskastere fra Sverige
Kuglestødere fra Sverige
Deltagere for Sverige ved sommer-OL 1968
Deltagere for Sverige ved sommer-OL 1972
Deltagere for Sverige ved sommer-OL 1976
Olympiske bronzemedaljevindere fra Sverige
Andre Eilertsen

Andre Eilertsen (født 1987) er en tidligere norsk bokser. Han er den sidste vindere af Nordisk Mesterskab i boksning i 91kg+, før reglene blev ændret i 2004.

Boksere fra Norge
Andreas Evensen

Andreas Volden Evensen (født 19. februar 1986 i Bogota i Columbia) er en norsk professionel bokser indenfor vægtklassen fjervægt. Han er opvokset i Haltdalen i Sør-Trøndelag.

Evensen vandt i marts 2010 WBO interkontinental-titelbælte i fjervægt, og han forsvarede bæltet den 11. maj 2010. Den 4. december 2010 gik han en vægtklasse op og boksede WBO titelkampen i super-fjervægt. Han tabte på point til den regerende mester skotten Ricky Burns. Evensen er rangeret som nr. tre i verden på WBOs officielle liste over superfjærvægtboksere.

Evensen har per december 2010 med 13 sejre og to tab, hvoraf fem af sejrene kom på knockout.

Kilder 

 

Boksere fra Norge
Amar'e Stoudemire

Amar'e Carsares Stoudemire (født 16. november 1982) er en amerikansk professionel basketballspiller, der stiller op for NBA-holdet New York Knicks. Han blev "drafted" i 2002 af Phoenix Suns. Han spillede hos Suns til år 2010. Hans position på banen er enten power forward eller center.

Eksterne henvisninger 

Basketballspillere fra USA
Personer fra Florida
Basketballspillere ved sommer-OL 2004
Olympiske bronzemedaljevindere fra USA
Medaljevindere ved sommer-OL 2004
Robin Carnegie

Robin Carnegie (22. juni 1926 – 1. januar 2011) var en højtstående britisk officer og tidligere militær sekretær. Han døde fredeligt på Salisbury Hospice i januar 2011. 

Han blev uddannet ved Rugby School før han meldte sig til militæret hvor han gik ind i kavaleriregimenet i 7th Queen's Own Hussars i 1967. Han fortsatte med at være chef for ellevte pansrede brigade i 1971 og senere blev han indsat som generalkommandant for den tredje infanteridivision i 1974. 

Han blev stabschef ved hovedkvarteret British Army of the Rhine i 1976, og blev senere militær sekretær i 1978. Han var bagefter generaldirektør for den militær træning i 1981. Han var også oberst i Queen's Own Hussars. I 1955 giftede han sig med Iona Sinclair, og de fik en søn og to døtre som fik fem børnebørn før Carnegie døde i januar 2011.

Militærfolk fra Storbritannien
Personer tildelt Officer of the Order of the British Empire
Benjamin Hedges

Benjamin van Doren Hedges jr. (8. juni 1907 i Plainfield, New Jersey – 31. december 1969 i New York) var en amerikansk atlet som deltog i de olympiske lege 1928 i Amsterdam.
 
Hedges vandt en sølvmedalje under OL 1928 i Amsterdam. Han kom på en andenplads i højdespring med et spring på 1,91 efter sin landsmand Robert King som vandt med et spring på 1,94.

Personlig rekord 
Højdespring: 1,98 (1932)

Eksterne henvisninger 

Højdespringere fra USA
Rødovre Håndboldklub

Rødovre Håndboldklub (RH) er en håndboldklub fra Rødovre. Den blev dannet i 1953. På deres seniorhold ligger mændene i 2. division og kvinderne i 2. division. Klubben har bl.a. vundet DM for damer en gang og flere landsholdsspillere som Mette Vestergaard og Lone Orby har spillet i klubben. Klubben er også kendt for deres ungdomshold hvor U16-pigerne senest vandt DM i år 2011.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Klubbens hjemmeside

Håndboldklubber i Danmark
Håndboldklub
Etableret i 1953
Gitterligningen

Gitterligningen beskriver, den afbøjning der sker, når lys passerer et optisk gitter. Et sådant gitter kan eksempelvis være et transmissionsgitter, som består af en række spalter, der alle har den samme afstand imellem sig. Idet lyset kan beskrives som en bølge, vil det ifølge Huygens princip udbrede sig som ringe fra hver spalte. Når disse ringbølger interfererer med hinanden på den anden side af gitteret vil de danne et interferensmønster, hvor lyset er opdelt i såkaldte ordner.

Ligningen 
En plan lysbølge i fase rammer et optisk gitter, som står vinkelret til lysstrålen. På den anden side er en skærm opstillet parallelt til gitteret, hvor lyset nu danner adskillige punkter på række. Punkt 0 ligger i lysbølgens oprindelige bevægelsesretning, punktet tættest på er punkt 1 og så fremdeles. Punktet  betegnes som ordenen. Punkt 0, punkt  og det optiske gitter danner en trekant, og vinklen ved det optiske gitter kan kaldes for , og afstanden mellem to spalter i gitteret, gitterkonstanten, kaldes for . Jf. gitterligningen gælder:

hvor  er lysets bølgelængde.

Udledning 

For at udlede gitterligningen betragtes lys som en bølge. Når den plane bølge rammer spalterne, vil den sprede sig i ringe fra hver enkelt spalte. Dette giver interferens og mønstret på skærmen er derfor et interferensmønster. For at der kan være et punkt, skal der være konstruktiv interferens, og dermed skal den tilbagelagte vej fra hvert spalte være forskellige med et helt antal bølgelængde. Vejlængdeforskellen  mellem to nabospalter for en vinkel  er:

Det antages her, at afstanden mellem gitter og skærm er meget stor, så vinklen er den samme for begge spalter. For en vinkel med inferens  er vejlængdeforskellen også lig med et  antal bølgelængder:

Dermed er gitterligningen:

Denne form for diffraktion kaldes for Fraunhofer-diffraktion.

Kildehenvisninger 

Optiske fænomener og begreber
Louis Lot

Louis Esprit Lot (17. maj 1807 i La Couture, Eure – 12. januar 1896 i Chatou) var en kendt fransk fløjtemager.
Louis Lot lærte fløjtebyggeri og kom i 1827 i Clair Godfroys værksted i Paris. I 1833 blev han Godfroys svigersøn og i 1836 medejer af firmaet. Sammen med Clair Godfroys søn, Vincent Hypolite Godfroy, konstruerede Lot den første franske fløjtemodel med Theobald Böhms ringklapfløjte som forbillede, og i 1847 fik firmaet den officielle licens til at lave fløjter i Frankrig efter Böhmmodellen.

I 1855 grundlagde Louis Lot sit eget værksted i Paris (fra hvilket Theobald Böhm senere selv kom til at bestille dele fra, for eksempel færdigborede trærør, da han ikke kunne kapere at lave det antal selv, der blev bestilt). Da Louis Dorus i 1860 efterfulgte Jean-Louis Tulou (modstander af Böhmfløjten) som fløjteprofessor ved Conservatoire de Paris, blev konservatoriet regelmæssig kunde hos Louis Lot. Vinderen af konservatoriets årlige konkurrence (først i denne række var Paul Taffanel) fik sidenhen en Lot-fløjte. Til verdensudstillingen i Paris i 1867 udstillede Lot en ny fløjtemodel med tykkere vægge, større tonehuller og blæsehul såvel som en mere stabil mekanik med modificerede gis-klap; denne form kendes stadig som den "franske model" af tværfløjter. Den eneste guldfløjte af Louis Lot blev lavet i 1869 til fløjtenisten Jean Rémusat (i 1948 videregik den til Jean-Pierre Rampals ejerskab). I 1875 gik Lot, som havde fremstillet omkring 2150 fløjter (heraf 870 af metal) og piccoloer, på pension.

Eksterne henvisninger 
 Informationer hos Deutschen Gesellschaft für Flöte e.V.  
 Biografi  på flutehistory.com] 
 Lotfløjten af guld spillet af Jean-Pierre Rampal på YouTube

Personer fra Frankrig
Fløjtemagere
Jean Rémusat

Jean Rémusat (1815-1880) var en fransk fløjtenist, komponist og dirigent.

Rémusat var elev hos Jean-Louis Tulou på Conservatoire de Paris. Han var førstefløjtenist ved Queen's Theatre i London og senere ved Théâtre Lyrique i Paris.

Den eneste fløjte af guld, der nogensinde er lavet af den franske fløjtemager Louis Lot, blev fremstillet til Jean Rémusat på bestilling fra den Philharmoniske Sammenslutning i Shanghai, som tak for at han ville være formand – desuden var han med til at danne Shanghai Symfoniorkester og var dets dirigent fra dets opstart i 1879 til sin død.

Jean Rémusat er far til maleren Claude Rémusat.

Noter

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Biografi i Grande Musica

Fløjtenister fra Frankrig
Sudirman Cup 2005

Surdirman Cup 2005 var den 9. udgave af Sudirman Cup – verdensmesterskabet i badminton for mixed landshold. Mesterskabet blev arrangeret af International Badminton Federation og afviklet i Beijing, Kina i perioden 10. – 15. maj 2005. Kina var vært for Sudirman Cup for første gang.

Mesterskabet blev afviklet i seks niveauer, hvor det kun var de otte hold i det øverste niveau (gruppe 1), der havde mulighed for at vinde selve Sudirman Cup-pokalen. I de øvrige niveauer spillede holdene om op- og nedrykning mellem niveauerne til næste Sudirman Cup.

Sudirman Cup blev for femte gang gennem tiden vundet af Kina, som slog Indonesien i finalen med 3-0. Bronzemedaljerne gik til de to tabende semifinalister, Danmark og Sydkorea.

Samlet rangering 

2005
Badminton i 2005
Ugeavisen Esbjerg

Ugeavisen Esbjerg er en ugeavis, der udkommer i Esbjerg og omegn. Avisen udgives af Ugeavisen Esbjerg K/S, som ejes af Vestkystens Distriktsblade og Esbjerg Ugeavis Fond.

Det normale oplag for Ugeavisen Esbjerg er 45.885 eksemplarer, men avisen udkommer også jævnligt i udvidet oplag på 69.450 eksemplarer (maj 2011).

Direktør og ansvarshavende redaktør er Erik Haldan. Salgschef er Per Gudmand.

Avisen blev stiftet i 2001 efter en fusion mellem Esbjerg Ugeavis og Esbjerg Onsdag.

Eksterne henvisninger 
 Ugeavisen Esbjergs hjemmeside

Medievirksomheder i Danmark
Leonardo Domenici

Leonardo Domenici (født 12. juli 1955) er en italiensk politiker, som var borgmester i Firenze fra 1999 til 2009 og medlem af EU-parlamentet for Partito Democratico (S&D) siden EU-Parlamentsvalget 2009.

Referencer

Eksterne kilder/henvisninger 
 Dine MEP'er: Leonardo Domenici
 Hjemmeside

Politikere fra Italien
Edward Law, 1. baron Ellenborough

Edward Law, 1. baron Ellenborough (16. november 1750 – 13. december 1818) var en engelsk jurist, søn af biskop Edmund Law, far til Edward Law, 1. jarl af Ellenborough.

Ellenborough blev 1780 sagfører i London og vandt især berømmelse som Warren Hastings forsvarer 1788-95 (hans hovedtale februar 1792 varede 3 dage). Men han var også anklager i flere politiske sager og blev 1801 attorney general og medlem af underhuset; 1802 Lord overdommer ved Kingsbench og samtidig peer som baron Ellenborough. 

1806 afslog han at blive lordkansler, men fik i strid med gammel sædvane sæde i kabinettet indtil 1809. Som politiker var han en udpræget tory (især imod katolikkernes ligestilling), og som dommer lod han sig i politiske sager alt for meget påvirke af sine egne stemninger.

Kilder 

 

Jurister fra Storbritannien
Dommere fra Storbritannien
Baroner fra Det Forenede Kongerige
Briter i 1700-tallet
Briter i 1800-tallet
Salmonsens
Bret Iwan

Bret Iwan (født 10. september 1982) er en amerikansk skuespiller, der lægger stemme til Mickey Mouse. Bret Iwan overtog opgaven efter afdøde Wayne Allwine. Iwan har tidligere arbejdet som illustrator hos Hallmark.

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Californien
Illustratorer fra USA
Tegnefilmsdubbere fra USA
Disney
Edward Law, 1. jarl af Ellenborough

Edward Law, 1. jarl af Ellenborough (født 8. september 1790, død 22. december 1871) var en britisk politiker. Han var søn af Edward Law, 1. baron Ellenborough. 

Ellenborough blev 1814 valgt til underhuset og arvede 1818 peersværdigheden. Han udmærkede sig tidlig ved sin veltalenhed og sin afgjort konservative holdning, hvortil vel også medvirkede, at han ved sit første ægteskab (1813-19) var svoger til Lord Castlereagh. Han tog især del i forhandlingerne om udenrigske spørgsmål, angreb 1823-25 skarpt Cannings frisindede politik, særlig godkendelsen af de sydamerikanske fristater, og optrådte 1828 som Tyrkiets forsvarer. I 1824 havde Ellenborough i andet ægteskab giftet sig med Jane Digby. De blev skilt 1830.

1828 blev han Lord Seglbevarer og kort efter minister for Indien indtil 1830, samt på ny under Robert Peel 1834-35. Han var 1832 en af valgreformens bitreste modstandere. Han sendtes 1842 som generalguvernør til Indien og bragte hurtig orden i dets forvirrede forhold. Han ledede 1842 hævntoget imod Kabul og Ghasna, men ville ikke udstrække det engelske herredømme over Afghanistan; derimod tilknyttede han Sindh for at have Indus fri som handelsvej, og 1843 tillige Mahratstaten Gwalior. 

Ellenborough søgte særlig at vinde hinduerne, i hvem han så naturlige støtter for Englands magt, medens muslimerne formentlig var dets uforsonlige fjender; han fejrede derfor sejren over afghanerne med stor højtidelighed som en straf for 800 års uret. I sin indres styrelse viste han stor kraft og dygtighed, men tillige megen selvrådighed; han blev derfor juni 1844 hjemkaldt af det ostindiske kompagnis direktører, medens ministeriet Peel billigede hans færd og ophøjede ham til jarl. Januar-juli 1846 var han minister for flåden. 

Ellenborough modsatte sig 1848 kraftig jødernes politiske ligestilling og rettede maj 1855 et skarpt angreb på krigsførelsen, særlig på toget til Krim, medens han erkendte krigen for at være retfærdig og nødvendig for at hindre Ruslands overmagt. I 1858 blev Ellenborough igen minister for Indien, men måtte snart trække sig tilbage for en dadelserklæring af underhuset, fordi han i en skrivelse til vicekongen Canning havde misbilliget hans færd over for oprørerne i Audh. Derimod var det efter hans forslag fra 1852, at Indiens fremtidige styrelse ordnedes af hans eftermand.

Senere optrådte Ellenborough gentagne gange i overhuset som talsmand for en højsindet og vidtskuende udenrigspolitik; han krævede 1861 Roms rømning af de franske tropper, ophør af pavens verdslige magt og Venetiens afståelse til Italien, udtalte 1863 varm deltagelse for Polen og forsvarede 1864 Danmarks ret, samt beklagede bittert, at intet af Englands store partier var villigt til at optræde med kraft udadtil. I 1867 gjorde han alene i hele overhuset indsigelse imod valgreformen og 1869 tillige med Jarl Derby imod den irske statskirkes ophævelse, idet han blev sin konservative opfattelse tro indtil det sidste.

Kilder 

 

Marineministre fra Storbritannien
Indiens generalguvernører
Politikere fra England
Jarler fra Det Forenede Kongerige
Salmonsens
Personer fra London
Briter i 1800-tallet
Abbo af Auxerre

Abbo af Auxerre (død den 3. december 860) var biskop i Auxerre.

Oprindeligt var han munk, men blev abbed i Saint-Germain d'Aucerre klostret. Han efterfulgte sin bror Heribald af Auxerre som biskob i Auxerre i 857. Han trådte tilbage fra embedet i 859. Hans biografi er inkluderet i Les Petits Bollandistes. Efter sin død blev han helgenkåret.

Han er ikke nævnt i Romersk Martyrologi, der er den officielle liste over anerkendte helgener i den Romerskkatolske kirke.

Referencer 

Biskopper fra Frankrig
Jeff Rawle

Jeffrey "Jeff" Rawle (født 1951 i Birmingham) er en engelsk skuespiller mest kendt for at spille Silas Blisett i Hollyoaks. Han er også velkendt for hans mindre skildringer. Rawle flyttede fra Birmingham(det sydlige England) til Sheffield (det nordlige England) hvor han optrådte i flere produktioner med scener i Liverpool, Machester og Yorkshire. Han blev nomineret til "villian of the year award" ved The British soap awards 2011 for hans rolle som seriemorderen Silas Blisett i Hollyoaks.

Liv og karriere 
Rawle blev født i Birmingham, England; hans familie flyttede til Sheffield og det var på High Storrs Grammar school at han først blev interesseret i drama da han spillede i skole stykker. Han arbejdede ved Sheffield Playhouse før han begyndte at arbejde for LAMDA.

TV 
Rawle fik hans første store rolle i 1973 som Billy i TV versionen af Keith Waterhouse og Willis Halls Billy Liar.

I 1984 optrådte han i Doctor Who afsnittet Frontios som Plantaganet.

Han optrådte i Faith in the Future på ITV fra 1995 til 1998 og også i ITV-serien Doc Martin som Roger Fenn.

Han optrådte i den fjerde episode af den fjerde serie af New Tricks som sagfører Jonathan Blunt.

I 2005 optrådte han i den fjerde serie af Spooks som indenrigsministeren. Han optrådte også i Ultimate Force – "Never Go Back" sammen med Ross Kemp.

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra England
Personer fra Birmingham
Silkeborg Len

Silkeborg Len blev oprettet efter reformationen i 1536 hvor Silkeborg Slot, som alt andet gods ejet af kirken, blev overtaget af kongen. Derefter blev hele jordtilliggendet omdannet til et kongeligt len – Silkeborg Len, som var datidens forvaltningsområde. Lensmanden var kongens lokale repræsentant og samtidig den øverste militære og civile myndighed – bl.a. skulle han inddrive skatter og afgifter fra fæstebønderne. Han boede på slottet og sørgede herfra for at opretholde lov og orden i hele lenet.

Ved enevældens indførelse i 1660 skete der en omfattende regulering af administrationsenhederne og "len" blev til "amt". Silkeborg Amt, der eksisterede frem til 1794.

Med Silkeborg Slot som centrum omfattede lenet følgende sogne og byer: Almind, Lysgård, Vium, Karup, Thorning, Sjørslev, Hørup, Levring, Vinderslev, Elsborg, Høbjerg, Grønbæk, Svostrup, Serup, Sejling, Lemming, Kragelund, Sinding, Balle, Funder, Gødvad, Hinge, Skorup, Tvilum, Gjern, Skannerup, Them, Linå, Vrads, Ejstrup, Nørre Snede, Klovborg, Hammer, Linnerup, Åle og Tørring. Silkeborg Len dækkede altså et område, der i størrelse minder om den nuværende Silkeborg Kommune og den tidligere Nørre-Snede Kommune.

Eksterne kilder og henvisninger 

 WikiSilkeborg (31. maj 2011)  
 Karl-Erik Frandsen: Atlas over Danmarks administrative inddeling efter 1660 (Dansk Historisk Fællesforening 1984)

Len i Danmark
Len
Alderslyst

Alderslyst blev proklameret som selvstændig lokalitet i 1873. 14 grundejere på Balle Mark lige nord for Silkeborg bekendtgjorde i Silkeborg Avis den 6. september 1873, at de havde navngivet lokaliteten Alderslyst.

Alderslyst var fra starten lille: 10-20 små huse, en vandmølle og en vindmølle. Mange af nybyggerne kom fra Silkeborg og arbejdede fortsat i byen og dens fabrikker. I Alderslyst havde de fundet muligheden for at købe en billig byggegrund til egen bolig. Trap Danmark gav i 1901 følgende kortfattede karakteristik: "Alderslyst, arbejderby". I næste udgave af Trap Danmark (1925) var karakteristikken ændret til "Alderslyst, forstad til Silkeborg". 

Alderslyst var et samfund mellem land og by: En lokalitet i Balle Kommune i Viborg Amt, men afgørende påvirket af byen Silkeborg i Skanderborg Amt. Viborgbroen forbandt Silkeborg og Alderslyst, og vejen fortsatte mod nord gennem Alderslyst med Borgergade og Viborg-landevejen.  Fra Borgergade, ved det nuværende Nørretorv, gik Kejlstrupvej gennem bydelen mod nordøst.

Alderslyst voksede langsomt frem og fik med årene en række fælles faciliteter: Alderslyst Forsamlingshus (1902), Alderslyst Skole (1907), vandværk (1909), elektricitetsværk (1917-1920), Alderslyst Kirke (1925-1929) og De Gamles Hjem (Kejlstruplund) (1938). 

Alderslyst blev Balle Kommunes befolkningsmæssige tyngdepunkt, og den kommunale administrationsbygning blev derfor indrettet på Borgergade 58 i 1932. Alderslystborgerne følte sig imidlertid mere tilknyttet byen Silkeborg end til den øvrige Balle Kommune, og efter mange års tovtrækkerier blev Alderslyst indlemmet i købstaden Silkeborg i 1941. Alderslyst blev hermed Silkeborgs nordlige bydel. 

Alderslyst var først og fremmest et boligområde, og etableringen af Arbejdernes Byggeforening i 1941 udbyggede kun denne kendsgerning. Byggeforeningen opførte en række nye store byggerier, blandt andet Færgegården, Ringgården og Nørretorv. Med Nørretorv havde Alderslyst fået sin egen bymidte, men den tiltagende bilisme vanskeliggør torvelivet.

Alderslyst valgte Silkeborg i 1938-1941 med stor begejstring. Men det viste sig, at Alderslystborgerne i en årrække skulle betale ekstra skat for at blive en del af storkommunen. Det skabte nogen bitterhed og fornemmelse af, man blev betragtet som andenrangs borgere i kommunen. Det kneb også med etablering af offentlige serviceinstitutioner, mente mange i Alderslyst. Eksempelvis følte mange, at bydelens biblioteksvæsen lod meget tilbage at ønske. Silkeborg Bibliotek oprettede i 1960 en filial på Nørretorv, men Alderslyst måtte vente helt til 1994, før Alderslyst Bibliotek fik egne, gode lokaler. Men fra 1990'erne er udviklingen gået stærkt i Alderslyst, og Borgergade er blevet gevaldigt udbygget med boliger, forretninger og trafik. Bydelen rummer også i dag postkontoret og varmecentralen.

Litteratur
Per Hofman Hansen og Keld Dalsgaard Larsen. Jens Bomholts Silkeborg (1989)
Keld Dalsgaard Larsen og Kurt Balle Jensen: Alderslyst fra sandmark til by (1991)

Eksterne kilder og henvisninger
 WikiSilkeborg  (31. maj 2011)

Bydele i Silkeborg