kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maghreb

Al-Maghreb (eller Al-Maghrib) betyder på arabisk "solnedgang", der også kan forstås som: vest. I 700-tallet brugte arabiske erobrere betegnelsen om Nordvestafrika: vore dages Tunesien, Algeriet, Marokko, Vestsahara og Mauretanien. Maghrib er også den muslimske solnedgangsbøn, mens el-Maghreb el-araby "det vestlige Arabien" bruges om regionen, mens el-Mashriq el-araby betyder Libanon, Syrien og Irak. 

Områdets oprindelige befolkning, berberne, kalder sig Tamazgha.

Historie 
De franske kolonister erobrede området i 1800-tallet og delte det i tre: Byen Tunis og dens opland, byen Algier med opland og Maroc – afledt af ordet Maghreb. Maroc blev senere delt mellem Frankrig og Spanien; Spanien fik den sydlige del (nu Vestsahara), mens den nordlige del Marokko gik til Frankrig. I dag kalder mange den franske del for Al-Maghreb, mens Algeriet hedder Al-Jaza'ir og Tunesien Tounis.

I 2007 påbegyndtes et stort motorvejsprojekt. Vejen krydser de fire Maghreb-lande Marokko, Algeriet, Tunesien og Libyen. Motorvejen bliver tresporet og strækker sig over 3.200 kilometer.

Algeriet er længst fremme. Her bygger tre konsortier 1.200 kilometer motorvej.

Økonomi

Landene efter GDP (PPP)

Personligheder fra Maghreb 
 Abd el-Krim: leder af modstanden mod den franske besættelse.
 Augustin af Aleppo: kirkefader.
 Pave Gelasius 1.
 Ibn Battuta: opdagelsesrejsende.
 Juba 1.: konge af Numidien.
 Juba 2.: konge af Mauretanien (søn af Juba 1.).
 Lalla Fatma N'Soumer: leder af kampen mod den franske erobring.
 Zinedine Zidane: fodboldspiller.

Se også 
 Ifriqiya 
 Djerid
 Sous
 M'Zab
 Hodna
 Rif
 Mashriq
 MENAPT

Referencer

Eksterne henvisninger 
 "Maghreb road threatens Algeria park-petition"
 "Fuld fart på asfaltmaskinerne" 

Afrika
Islam
Visingsö

Visingsö er den største ø i Vättern og ligger i søens sydlige del, tredive kilometer nord for Jönköping og seks kilometer vest for Gränna som øen har færgeforbindelse til. Øen har desuden færgeforbindelse byerne Hjo og Hästholmen.

Øen er 3 kilometer bred og 14 kilometer lang, og har 736 (2011) indbyggere. I dag er øen et turistmål, men adskillige fortidsminder og ruiner vidner om at den med sin beskyttede beliggenhed har spillet en stor rolle i Sveriges historie.

Ifølge et sagn blev øen skabt af jætten Vist da han kastede en græstørv ud i søen for at hans kone skulle have noget at træde på når de skulle over Vättern.

I 1100- og 1200-tallet var Visingsö centrum for den endnu usikre svenske kongemagt. Näs slot blev anlagt på øens sydlige ende, og tjente som bolig for blandt andre Magnus Ladulås, men øen var et meget brugt tilflugtssted under middelalderen slægtsfejder. I 1600-tallet udøvede den mægtige Braheslægt sin magt fra borgen Visingsborg på øens østlige side. I dag er der kun ruiner af begge anlæg.

For at sikre adgang til godt tømmer til den svenske flåde efter at Svensk Forpommern og de vidtstrakte egeskove dernede, var gået tabt i kølvandet på Napoleonskrigene plantede kronen i 1830'erne mere end 300.000 egetræer og der er i dag cirka 360 ha egeskov på øen. Egeskogen forvaltes i dag af Statens fastighetsverk. Da den teknologiske udvikling er løbet fra anvendelsen af eg til skibsbygning, benyttes det værdifulde egetømmer til parketgulve, whiskytønder, indretningsdetaljer på både og mange andre formål, hvor det hårde og kompakte egemateriale søges.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Visingsö – Vätterns pärla

 
Sveriges historie
Øer i søer i Sverige
Manfred Kaltz

Manfred Kaltz (født 6. januar 1953) er en tidligere tysk fodboldspiller, der i perioden 1975-1983 spillede 69 landskampe og scorede 9 mål. På klubplan var han knyttet til Hamburger SV samt de franske klubber Girondins Bordeaux og FC Mulhouse. I dag driver han en fodboldskole i Nordtyskland.

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra Hamburger SV
Fodboldspillere fra Girondins Bordeaux
Fodboldspillere fra FC Mulhouse
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1976
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1978
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1980
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1982
Laktase

Laktase er et enzym, som via hydrolyse spalter disakkaridet laktose (mælkesukker) til glukose og galaktose.

Laktase har et temperatur-optimum på 37 °C og et pH-optimum på 6.

Genet for laktase kaldes LCT og findes på kromosompar nr. 2. Genet er bl.a. aktivt i tyndtarmen, hvor laktase spiller en væsentlig rolle, når mælken fordøjes. Mangel på enzymet giver laktoseintolerans, og bæreren kan derfor ikke tåle mælk.

Når nordeuropæere almindeligvis kan tåle mælk i voksenalderen, kaldes det laktase-persistens. Det skyldes en variation i genets promoter, der regulerer udtrykket af laktase. Asiater og indfødte amerikanske stammer er 90% laktose-intolerante som voksne.

Eksterne henvisninger 
 Mutationer der ændrede mennesket, Videnskab.dk
 http://taylorandfrancis.metapress.com/link.asp?id=l504135065q50525 
 Skovbjerg H, Sjöström H, Norén O (March 1981). "Purification and characterisation of amphiphilic lactase/phlorizin hydrolase from human small intestine". Eur. J. Biochem. 114 (3): 653–61
 Hermida C, Corrales G, Cañada FJ, Aragón JJ, Fernández-Mayoralas A (July 2007). "Optimizing the enzymatic synthesis of beta-D-galactopyranosyl-D-xyloses for their use in the evaluation of lactase activity in vivo". Bioorg. Med. Chem. 15 (14): 4836–40.

Biologi
Tilsætningsstoffer
Thomas Doll

Thomas Doll (født 9. april 1966) er en tidligere tysk fodboldspiller og senest træner for Borussia Dortmund (2007-2008). Han nåede i perioden 1986-1990 at spille 29 landskampe for DDR og scorede 7 mål. Efter genforeningen blev han udtaget til det tyske landshold for hvilket han 1991-1993 spillet 18 landskampe med en enkelt scoring. På klubplan spillede han i sin DDR-karriere for FC Hansa Rostock og for BFC Dynamo. Han sluttede karrieren i Hamburger SV, hvis træner han var fra 2004 til 2007.

Fodboldspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra FC Hansa Rostock
Fodboldspillere fra Hamburger SV
Deltagere ved det europæiske mesterskab i fodbold 1992
Liber Pontificalis

Liber Pontificalis eller Pavernes Bog er en af de væsentlige kilder vedrørende den tidlige middelalders historie, men den er også genstand for stor skepsis i den henseende.

På det umiddelbare plan er bogen en samling kortfattede biografiske registreringer af de første paver op til slutningen af det 10. århundrede nævnt i kronologisk rækkefølge. Hver af registreringerne består af pavens regeringstid i antal år (og herudfra kan årstallene udledes), deres fødselssted og forældre, de samtidige kejsere, indsats med hensyn til byggeri (specielt vedrørende romerske kirker), udnævnelser, vigtigste erklæringer, begravelsessted og tiden indtil næste pave var valgt og indviet. Imidlertid vanskeliggør måden, den blev til på, at man kan fæste ordentlig lid til bogen som historisk dokumentation.

Liber Pontificalis er skrevet af underordnede embedsmænd ved paveretten, og der er fundet eksempler på forvanskninger, udeladelser og forfalskninger. Registreringerne for de første tre århundreder er derfor nok først og fremmest interessante for historikere som eksempler på, hvad man i det 5. århundrede vidste om den tidligste katolske kirke. Fra det 4. århundrede og frem er skribenterne på mere sikker grund, selv om der stadig kan findes fejl og mangler. Granskning af teksten lader formode, at der fandtes to tidlige versioner fra før belejringen af Rom i 546, men herefter er der tale om et enkelt eksemplar. Fra begyndelsen af det 7. århundrede (omkring tiden for Pave Honorius 1.s indsættelse) og frem indtil indsættelsen af Pave Hadrian 2. er registreringerne skrevet i samtiden kort efter hver paves død og dermed rimeligt præcise, når man ser bort fra de enkelte skribenters holdninger.

Fortsættelser af Liber Pontificalis blev senere lavet og fører beretningerne om paverne videre fra omkring 1100 til midten af det 15. århundrede, men kvaliteten heraf er meget varierende.

De mange skribenters arbejde over lang tid komplicerede arbejdet med at lave udgaver af værket til videnskabelige formål. Mod slutningen af det 19. århundrede gjorde Louis Duchesne og Theodor Mommsen begge forsøget, men Mommsens udgave er dog ikke komplet. I det 20. århundrede er der udkommet oversatte og kommenterede udgaver, hvor vægten af kommentarerne har gået på den historiske troværdighed af beskrivelserne.

Bibliografi 
 Raymond Davis: The Book of Pontiffs (1989)
 Louise Ropes Loomis: The Book of Popes (genoptryk af udgave fra 1916)

Romerskkatolske kirke
Peter Danstrup

Peter Danstrup (født 23. april 1954) er en dansk bassist og komponist. Har spillet i flere danske jazz-ensembler og bands som f.eks. John Tchicai & Strange Bros., Cox Orange, Jan Kaspersen trio, Mikkel Nordsø Band. Desuden har han udgivet to plader i eget navn. Albummet 'Untrue Beautiful Things' fra 2012 modtog en Danish Music Award for Årets Jazzudgivelse 2012 og Peter Danstrup modtog prisen som Årets Jazzkomponist 2012. Var rektor for Rytmisk Musikkonservatorium fra 1997-2005. Med trioen Klökkeblömst debuterede han i 2013 med 'Klökkeblömst' og gjorde sig bemærket som akustisk basguitarist.

Gallery 
Fotos: Hreinn Gudlaugsson

Bassister fra Danmark
Komponister fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Personer i Kraks Blå Bog
Studenter fra Aurehøj Gymnasium
Peter Bangs Vej

Peter Bangs Vej er en vej på Frederiksberg, som strækker sig de ca. 2,2 km fra Søndre Fasanvej til Damhus Sø.

Vejen, der er en forlængelse af Smallegade, er opkaldt efter den danske politiker Peter Georg Bang, der efter sin død i 1861 fik vejen opkaldt efter sig. Tidligere bar vejen navnet Klammerivej.

Der ligger to S-togsstationer på Peter Bangs Vej. Den ældste er Peter Bangs Vej Station fra 1941, som vejen har lagt navn til. I 2005 åbnede KB Hallen Station et stykke derfra. Peter Bangs Vej Station ligger på Frederikssundbanen, og KB Hallen Station ligger på Ringbanen.

Trivia 
 Peter Bangs Vej blev for alvor kendt i medierne den 19. februar 1948, da dobbeltmordet på Peter Bangs Vej fandt sted.
 Skuespillerinden Asta Nielsen, der var en af verdens største stumfilmstjerner, boede fra 1936 til sin død i 1972 på Peter Bangs Vej 61.
 Det yderste stykke mellem ringbanen og Roskildevej hører ikke til Frederiksberg, men til København, nærmere bestemt Aalholm Sogn i bydelen Valby.

Eksterne henvisninger 

Gader på Frederiksberg
Warszawakonføderationen

Warszawakonføderationen (28. januar 1573) er en toleranceforordning og en vigtig udvikling i den polsk-litauiske realunions historie; begyndelsen på religionsfrihed i unionen. Selv om konføderationen ikke forhindrede alle religions-baserede konflikter, gjorde den realunionen til et meget sikrere og mere tolerant sted end resten af det daværende Europa, især under Trediveårskrigen.

Teksten fra Warszawakonføderationen er på UNESCOs Memory of the World Programme-liste

Kilder 

Polens historie
Litauens historie
Verdensminde
Hundehoved (mytologi)

Hundehoved eller cynocephalus er et fabelmenneske med hundehoved.

Overnaturlige væsner
Skyggefod

Skyggefod eller skiapod er et dværglignende etbenet fabelmenneske.

Skyggefod har fået sit navn efter et ben med en stor fod. Når Skyggefod løfter det hen over sig, er det som en stor parasol, der giver skygge. Skyggefod lever langs Nilen.

Overnaturlige væsner
Ryttere og hold i Tour de France 2006

Rytterne og holdene i Tour de France 2006 dækker over de professionelle cykelryttere, der deltager i Tour de France 2006 fra 1. til 23. juli.

Om listen 
Følgende er en vejledning til listens indhold og notationer.

Antal ryttere 
Normalt starter 189 ryttere fordelt på 21 hold af 9 ryttere på hvert, men grundet Operación Puerto-dopingundersøgelsen blev 9 individuelle ryttere udelukket fra start. Disse blev enten udelukket af holdet selv eller af løbsledelsen:

Som det ses er hele 5 ryttere i denne liste fra samme hold. Og da et hold som minimum skal stille med 5 ryttere, så blev de resterende 4 ryttere fra Astana-Würth også udelukket.

Derfor var der kun 176 ryttere til start ved prologen.

Udgåede ryttere 
En række ryttere på nedenstående liste har ikke gennemført løbet. Det er ud fra en af følgende årsager:

Suspenderet (SUS)Rytteren er udelukket fra løbet før løbsstart af eget hold
Udelukket (UDL)Rytteren er udelukket fra løbet før løbsstart af løbsledelsen
Diskvalificeret (DIS)Rytteren er udgået under løbet grundet diskvalifikation fra løbsledelsen
Tidsfrist (TID)Rytteren er udgået under løbet grundet tidsfristen på den enkelte etape
Tilbagetrækning (TBG)Rytteren er udgået under løbet grundet frivillig tilbagetrækning – enten under eller mellem etaper.

Danske ryttere 
Den eneste danske rytter i dette års løb er Michael Rasmussen, der kører for Rabobank.

Hold

Discovery Channel 
Nationalitet: 
Sportsleder: Johan Bruyneel, Dirk Demol

Team CSC 
Nationalitet: 
Sportsleder: Bjarne Riis, Scott Sunderland

T-Mobile Team 
Nationalitet: 
Sportsleder: Giovanni Fidanza, Valerio Piva, 
Rudy Pevenage
 (suspenderet)

ag2r Prévoyance 
Nationalitet: 
Sportsleder: Laurent Biondi

Astana-Würth (UDL) 
Nationalitet: 

Grundet dopinganklager mod i Alberto Contador, Joseba Beloki, Isidro Nozal, Allan Davis og Sergio Paulinho blev disse susperet af holdet. Da et hold skal have mindst 5 ryttere for at stille op, blev resten af holdet udelukket af løbsledelsen.

Gerolsteiner 
Nationalitet: 
Sportsleder: Udo Bölts, Christian Wegmann

Rabobank 
Nationalitet: 
Sportsleder: Erik Breukink, Frans Maassen

Davitamon-Lotto 
Nationalitet: 
Sportsleder: Marc Seargent, Herman Frison, Hendrik Redant

Phonak Hearing Systems 
Nationalitet: 
Sportsleder: Adriano Baffi

Lampre-Fondital 
Nationalitet: 
Sportsleder: Guido Bontempi

Caisse d'Epargne-Illes Balears 
Nationalitet: 
Sportsleder: Eusebio Labiano

Quick Step-Innergetic 
Nationalitet: 
Sportsleder: Wilfried Peeters, Serge Parsani

Crédit Agricole 
Nationalitet: 
Sportsleder: Serge Beucherie

Euskaltel-Euskadi 
Nationalitet: 
Sportsleder: Julian Gorospe

Cofidis 
Nationalitet: 
Sportsleder: Francis Van Londersele, Alain Deloeuil

Saunier Duval-Prodir 
Nationalitet: 
Sportsleder: Mauro Gianetti

La Française des Jeux 
Nationalitet: 
Sportsleder: Yvon Madiot

Liquigas-Bianchi 
Nationalitet: 
Sportsleder: Mario Chiesa

Bouygues Télécom 
Nationalitet: 
Sportsleder: Jean-René Bernaudeau

Team Milram 
Nationalitet: 
Sportsleder: Antonio Bevilacqua

Agritubel 
Nationalitet: 
Sportsleder: Denis Leproux

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Rytterliste Tour de France 2006  

R
Pave Viktor 1.

Pave Viktor 1. var pave fra 189 til 199 (Vatikanet nævner alternativt perioden 186 til 197 eller 189 til 201). Han var den første afrikanske pave, idet han var født i den romerske Afrika-provins, hvorfra han kom til Rom. Efter sin død blev han kanoniseret som Sankt Viktor.

Indtil pave Viktors regeringstid var det blevet tolereret, at der var en forskel mellem opfattelsen i Rom og hos biskopperne i Lilleasien i, hvornår fejringen af påske skulle finde sted. Menighederne i Lilleasien mindedes dagen for Jesu korsfæstelse som den 14. i den jødiske måned nisan, som er dagen før den jødiske helligdag Pesach. I modsætning hertil fejrede menighederne mod vest, herunder i Rom, søndagen efter den 14. i nisan, som var dagen for Jesu opstandelse. Viktor blev kendt for sin uforsonlighed over for denne uenighed, og han viste det blandt andet ved at ekskommunikere de lilleasiatiske biskopper som Polykrates fra Efesos, som gik imod hans eget syn på påsken. Han ekskommunikerede ligeledes Theodotes af Byzans for hans syn på Kristus.

Før Viktors regeringsperiode blev messen i Rom gennemført på græsk. Pave Viktor ændrede det liturgiske sprog til latin, som blev anvendt på hans hjemstavn i Nordafrika. Ifølge Hieronymus var han den første kristne forfatter, der anvendte latin, når han skrev om teologi.

 

Tjek fødsels- og dødsår
Paver i antikken
Edith González

Edith González-Fuentes (født 10. december 1966 i Monterrey, død 13. juni 2019) var en mexicansk skuespillerinde.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Mexico
Personer fra Monterrey
Mexikanere i 1900-tallet
Mexikanere i 2000-tallet
Personer døde af kræft
Legationsråd

Legationsråd betegnede indtil 1950'erne en erfaren, udsendt diplomat ved et gesandtskab eller legation. Titlen anvendes ikke mere, men svarer til ambassaderåd i den moderne terminologi.

Diplomati
Titler
Gæsteoptræden

Cameo (af arabisk khamea = amulet), er en gæsteoptræden af en kendt person som statist eller i en birolle i en film eller et teaterstykke og kun ses kortvarigt.

Udtrykket først blev benyttet i 1851. Den første cameo-optrædenen i filmhistorien skal være udført af Erik Satie og hans artistvenner i stumfilmen Entr'acte fra 1924. Mike Todds filmatisering af Jules Vernes bog Jorden rundt i 80 dage i 1956 var fyldt af cameo-optrædende.

Stan Lee, der sammen med Jack Kirby skabte de fleste superhelte i Marvels tegneserieunivers, medvirker som statist i mange film baseret på Marvels figurer.
 
Forfatteren Stephen King har optrådt i flere film baseret på hans bøger. Han var præst i Pet Sematary og apoteker i Thinner.

Alfred Hitchcock, Stephen King, Peter Jackson, Thomas Vinterberg, James Cameron og Hans Scherfig, samt mange andre har haft gæsteoptrædener i film, de har instrueret eller skrevet manuskript til. For Alfred Hitchcock blev det ligefrem et varemærke.

Peter Jackson, der blandt andet har instrueret trilogien Ringenes Herre, optræder i små statistroller i alle tre film. Filmen Zoolander har mange gæsteoptrædende.

Den amerikanske astronaut Jim Lovell optræder selv i filmatiseringen fra 1995 af den meget dramatiske Apollo 13-opskydning. Han er den kaptajn på flådefartøjet Iwo Jima, der samler astronauterne op efter vellykket landing i Stillehavet. Også hans hustru Marilyn Lovell optræder i filmen som tilskuer til opsendelsen af Apollo 13 i begyndelsen af filmen.

Hans Scherfig, der skrev romanen Den forsvundne fuldmægtig i 1938, optræder selv i filmatiseringen fra 1971. Dels som fortæller, dels i en lille rolle sidst i filmen i en scene fra kirken ved Vestre Fængsel.

Cameos i computerspil 
Flere computerspil har indhold uden betydning for spillet eller spillets historie, men som er tænkt som en form for hyldest til nogen. I computerspillet Duke Nukem 3D ses et lig, der ligner hovedpersonen fra et andet kendt computerspil, Doom. Fallout viser et glimt af en hund udenfor en bygning i et område, spilleren ikke har mulighed for at komme ind i eller interagere med. Hunden tilhører en af hovedprogrammørerne, og giver her en gæsteoptræden.

Referencer 

Film
Zoolander

Zoolander er en amerikansk komediefilm fra 2001 instrueret af Ben Stiller. Den er baseret på et par kortfilm instrueret af Russell Bates og skrevet af Drake Sather og Ben Stiller til VH1 Fashion Awards fjernsynprogrammerne i 1996 og 1997. Kortfilmene handlede om Derek Zoolander, en omtåget mandlig model. Hovedrollen blev spillet af Ben Stiller, og i spillefilmen (som Stiller instruerede), er Zoolander's agent spillet af hans far Jerry Stiller. I filmen medvirker også Stillers kone, Christine Taylor, og indeholder en optræden med Stiller's mor, Anne Meara, samt han gode ven, Owen Wilson, der spiller hans rival.

Handling 
I Zoolander bliver overhøjeligheden af Derek Zoolander, som "Supermodel of the year" 3 år i træk, udfordret af den hotte newcomer Hansel (Owen Wilson), en syre-trippet filosofisk, hippie, med samme tankegang som unge fra 1960'erne. Efter Hansel vinder modelkonkurrencen og Zoolander bedste venner bliver dræbt i et "sindsyg benzin-kamp uheld", bekendtgører, den deprimede ex-stjerne ved vennernes begravelse, at han vil trække sig tilbage fra modebrancen. Hen vender tilbage til sine tidligere kulminer, hvor hans far og brødre arbejder, men føler sig hurtigt afvist og malplaceret.

Skuespillere 
 Ben Stiller som Derek Zoolander
 Owen Wilson som Hansel McDonald
 Christine Taylor som Matilda Jeffries
 Will Ferrell som Jacobim Mugatu
 Milla Jovovich som Katinka Ingabogovinanana
 Jerry Stiller som Maury Ballstein
 David Duchovny som J.P. Prewitt
 Vince Vaughn som Luke Zoolander
 Jon Voight som Larry Zoolander 
 Judah Friedlander som Scrappy Zoolander
 Alexander Skarsgård som Meekus
 Matt Levin som Archie
 Justin Theroux som Ond DJ
 Andy Dick som Massøren Olga
 Jennifer Coolidge som amerikansk Designer
 Nora Dunn som britisk Designer
 Tony Kanal som fransk Designer
 James Marsden som John Wilkes Booth
 Anne Meara som prostetør
 Woodrow Asai som Malaysias Præmiereminister Hassan

Optræder som dem selv (cameo) 
 Donald og Melania Trump
 Christian Slater
 Tom Ford
 Cuba Gooding Jr.
 Steve Kmetko
 Tommy Hilfiger
 Natalie Portman
 Fabio
 Lenny Kravitz
 Gwen Stefani og Gavin Rossdale
 Heidi Klum
 Mark Ronson
 Paris Hilton
 David Bowie
 Tyson Beckford
 Fred Durst
 Lance Bass
 Lil' Kim
 Garry Shandling
 Claudia Schiffer
 Veronica Webb
 Lukas Haas
 Carmen Kass
 Frankie Rayder
 Victoria Beckham
 Sandra Bernhard
 Emma Bunton
 Stephen Dorff
 Karl Lagerfeld
 Winona Ryder
 Billy Zane
 Shavo Odadjian

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 2001
Komediefilm fra USA
Film produceret af Scott Rudin
Engelsksprogede film
Værker om hjernevask
Valencia (flertydig)

Valencia kan henvise til følgende artikler:

 Valencia – storby i Spanien, Spaniens tredjestørste by
 Valencia (region) – region i Spanien, hvor Valencia (spansk by) er hovedby
 Valencia (provins) – provins i den spanske region Valencia
 Valencia CF (i daglig tale ofte bare Valencia) – spansk fodboldklub fra byen Valencia
 Valencia, Venezuela, storby i Venezuela

For flere betydninger af ordet se den engelske Wikipedia.
Viggo Jensen

Viggo Jensen er flere personer:

 Viggo Jensen (vægtløfter) (1874-1930) – dansk vægtløfter og skytte, der deltog ved OL i 1896
 Viggo Jensen (maler) (1886-1973) – dansk maler
 Viggo Jensen (fodboldspiller) (1921-2005) – dansk fodboldspiller, bl.a. med i Danmarks OL-trup i fodbold 1948
 Viggo Jensen (fodboldtræner) (født 1947) – dansk fodboldspiller og -træner, bl.a. Danmarks træner for OL-truppen i fodbold 1992

I fiktion
 Viggo Jensen (Olsen-banden) – en fiktiv person, kriminalassistent, i filmserien Olsen-banden. Han spilles af Axel Strøbye.
Valencia (Venezuela)

Valencia er en storby i Venezuela, og hovedstad i staten Carabobo.

Byen har 1,2 mio. indbyggere.

 
Etableret i 1555
Pave Zefyrinus

Pave Zefyrinus 1. var pave fra 199 til 217. Han blev født i Rom, efterfulgte Pave Viktor 1. og blev ved sin død selv efterfulgt af sin højre hånd, Calixtus. Hans navnedag er 26. august.

I Zefyrinus' regeringstid udspandt der sig nogle episoder, der for det meste endte uheldigt, set med de kristnes øjne i samtiden. Første episode indtraf i 203, da den romerske kejser Septimius Severus festligholdt tiårsdagen for sin indsættelse i embedet. De kristne valgte ikke at deltage i festligholdelsen, hvilket gjorde Severus vred. Hans reaktion var en energisk, men kortvarig forfølgelse af de kristne.

Den næste større episode var langt mere alvorlig og førte til den første store splittelse af kirken. En stor kættersk bevægelse kaldet Patripassion monarkianisme var i stærk vækst, men Zefyrinus gjorde kun lidt ved dette problem. Det eneste han gjorde var ud fra udsagn fra sin højre hånd, Calixtus, at undsige dem. Denne mangel på handling fra paven gav anledning til heftig kritik fra den berømte teolog Hippolyt, der udtalte, at Zefyrinus var uvidende, og at han var for meget præget af sin rådgiver. Hippolyt fortsatte med at give udtryk for sin store utilfredshed med paven, indtil denne døde i 217, hvor kirkens første splittelse var en realitet.

Natalius, der var rival til Zefyrinus som biskop i Rom (dette embede var på den tid identisk med paveembedet), støttede denne modstand, og han regnes derfor undertiden som den første modpave.
Ifølge Hippolyt' Lille labyrint, kendt fra citat af Eusebius, skal han have opgivet rivaliseringen efter at være blevet "pisket en hel nat af de hellige engle", hvorefter han dækket af aske og klædt i vadmel "efter svære overvejelser" underkastede sig Pave Zefyrinus.

Tjek fødsels- og dødsår
Paver i antikken