kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Junior-VM i håndbold 1999 (mænd)

Juniorverdensmesterskabet i håndbold for mænd 1999 var det 12. junior-VM i håndbold for mænd, og turneringen med deltagelse af 17 hold afvikledes i Qatar i perioden 23. august – 5. september 1999.

Turneringen blev vunder af Danmark, som i finalen besejrede Sverige med 26-22 efter forlænget spilletid. Bronzemedaljerne gik til Egypten, som i bronzekampen vandt 32-31 efter forlænget spilletid over Frankrig.

Resultater 

De 16 deltagende hold var inddelt i fire grupper med fire eller fem hold i hver, og i hver gruppe spillede holdene en enkeltturnering alle-mod-alle. De fire gruppevindere, de fire -toere og de fire -treere gik videre til kampene om placeringerne 1-12, mens holdene, der sluttede som nr. 4 eller 5 i hver gruppe, spillede videre i kampene om 13.- til 17.-pladsen.

Indledende runde

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Gruppe D

Hovedrunde 

I hovedrunden samledes de fire gruppevindere, de fire -toere og de fire -treere fra den indledende runde i gruppe I og II. I hver gruppe spillede holdene en enkeltturnering alle-mod-alle, og de to gruppevindere og de to -toere kvalificerede sig til semifinalerne, mens treerne gik videre til placeringskamp om femtepladsen. De to firere gik videre til kampen om syvendepladsen, de to femmere til kampen om niendepladsen og de to seksere til kampen om 11.-pladsen. Resultater af indbyrdes opgør mellem hold fra samme indledende gruppe blev overført til hovedrunden, så holdene ikke skulle mødes igen.

Gruppe I

Gruppe II

Placeringsrunde 

Placeringsrunden om 13.- til 17.-pladsen havde deltagelse af de fem hold, der endte på fjerde- eller femtepladserne i de indledende grupper. Holdene spillede en enkeltturnering alle-mod-alle, bortset fra et resultatet af det indbyrdes opgør mellem de to hold fra gruppe A blev overført til placeringsrunden, så de to hold ikke skulle mødes igen.

Placerings- og finalekampe

Medaljevindere

Kilder / eksterne henvisninger 
 IHF – Junior-VM 1999   
 World Handball Archive – Men Junior Handball XII World Championship 1999

Noter 

Håndbold i 1999
VM i håndbold
Kidnapning (bog)

Kidnapning er en bog, skrevet af den danske forfatter Bjarne Reuter.

Kidnapning er første bog i "kidnapningsserien", i hvilken drengen Bertram og hans familie spiller fremtrædende roller. Det drejer om en fattig familie. Onklen er opsat på at kidnappe den rige dreng.

Bogen blev filmatiseret i 1982 (med bl.a. Lisbet Dahl, Jesper Langberg, Otto Brandenburg og Axel Strøbye på rollelisten)  og igen i 2017.

Børnebøger
Bøger af Bjarne Reuter
Tapperhedskorset

Tapperhedskorset er den højeste danske militære æresbevisning, givet for ekstraordinær indsats under ekstreme vilkår. Dekorationen indstiftedes 1. januar 2010 og uddeltes for første gang 18. november 2011 på Kastellet i København, da dronning Margrethe uddelte tapperhedskorset til en tidligere udsendt fra ISAF-hold 9.

Tapperhedskorset gives for den helt ekstraordinære indsats og kan sammenlignes med det britiske Victoriakors eller den amerikanske Congressional Medal of Honor.

Medaljens udformning 
Tapperhedskorset er et sølvkors med forgyldt kant. På en oval guldplade i midten er Margrethe 2.s monogram placeret med indstiftelsesåret 2010 præget umiddelbart under. På medaljens avers (forside) er der på korsets fire ben skrevet teksten ”FOR - TAP - PER - HED”. På reversen (bagsiden) er der indgraveret navn, grad, sted og årstal for episoden, der førte til tildelingen af medaljen. Medaljen er ophængt i et hvidt krydsbånd med en rød stribe i midten.

Kriterium 
"Indsatsen skal have fundet sted under kamphandlinger og være af en sådan karakter, at den pågældende har handlet uegennyttigt i en åbenlyst farlig situation. Indsatsen bærer præg af en spektakulær handling til gavn og hjælp for andre og med det formål at fremme løsningen af en vigtig opgave eller redde andres liv"

Modtagere af Tapperhedskorset

Referencer

Se også 
 Medal of Honor
 Victoriakorset

Ordener, dekorationer og medaljer fra Danmark
Etableret i 2010
Danmarks militær
Dodoma (region)

Dodoma er en af Tanzanias 26 administrative regioner.  Den dækker et område på 41.310 km² og har 1.698.996 indbyggere (2002). Regionen er den 12. største region i Tanzania efter areal, og dækker omtrent 5% af fastlandsdelen af Tanzania. Hovedstaden i regionen er byen Dodoma.

Regionen producerer bønner, frø, korn, peanuts, kaffe, te og tobak. Der drives også opdræt af kvæg.

Distrikter
Regionen er administrativt inddelt i fem distrikter:

 Dodoma Urban
 Dodoma Rural
 Kondoa
 Mpwapwa
 Kongwa

Eksterne kilder og henvisninger

Officiel netside for regionen

Tanzanias regioner
Spinner

En Spinner er en bestemt type fiskeredskab (fiskekrog).
 
Spinnere bruges af lystfiskere verden over, primært til at fange rovfisk, da den imiterer et bytte, i form af en mindre fisk.

En spinner fungerer på den måde at et metalblad (skeen) roterer rundt om en central akse, som i de fleste tilfælde er en metaltråd. I enden af metaltråden sidder krogen, der er fastgjort i en mindre ring. Spinnekroppen kan være farvet og dekoreret, og dens tykkelse og materiale bestemmer spinnerens kastevægt. Vægten har ikke kun betydning for, hvor langt spinneren kan kastes, men også for hvor dybt den fisker.

.

Lystfiskeri
Big Yellow Taxi

"Big Yellow Taxi" er en sang skrevet af den canadiske singer-songwriter Joni Mitchell i 1970. Sangen blev udgivet på hendes album Ladies of the Canyon og er en af hendes mest kendte sange.

Sangens tilblivelse 
Ideen til sangen kom, da Joni Mitchell på et tidspunkt var på Hawaii, hvor hun boede på et hotel. Den første morgen, da hun trak gardinet fra, så hun først et dejligt naturlandskab med grønne bjerge i baggrunden. Dernæst så hun ned lige foran hotellet, hvor der var en enorm parkeringsplads.

Sangens omkvæd viser interesse for miljøbeskyttelse med linjer som "They paved paradis to put up a parking lot", og de første vers giver eksempler på, at miljøet ikke beskyttes i samtiden samt ønsket om at gøre noget ved det. I sangens sidste vers vender Mitchell blikket til et mere personligt univers, hvor en person forsvinder fra jeg-personen og tager den "big yellow taxi", som er sangens titel. Der er forskellige tolkninger af, hvem der forsvinder, samt hvordan det sker. Den bogstavelige tolkning er, at det er kæresten, der sniger sig ud om natten, tager en taxi og forsvinder. Men det har også været foreslået, at det er faderen, der rejser, lige som taxien kan være et billede på en politibil, der i Toronto var gule på den tid, så personen bliver taget med af politiet.

Joni Mitchells egne udgaver 
Originalindspilningen af sangen findes på Joni Mitchells tredje album, Ladies of the Canyon, og den blev ligeledes udsendt som single. 

Sangen findes desuden på live-albummet Amchitka, der er baseret på en støttekoncert til det, der senere blev Greenpeace. Denne udgave er speciel ved, at "Big Yellow Taxi" går over i den gamle rock-standard "Boney Maroney". En anden live-udgave findes på Miles of Aisles fra 1974.

I 2007 blev sangen genudgivet i en nyindspillet og nyarrangeret udgave på albummet Shine; teksten er her ændret i en enkelt linje.

Originaludgaven findes også på opsamlingsalbummet Hits fra 1996.

 Fortolkninger af andre kunstnere 
"Big Yellow Taxi" er den næstmest kopierede af Joni Mitchells sange og findes i mere end 300 versioner. Den mest kopierede er "Both Sides, Now". I flere af disse udgaver er teksten ændret en smule.

Blandt de kunstnere, der har indspillet sangen, kan nævnes:
 Bob Dylan (1973 på albummet Dylan, indspillet i 1970)
 Amy Grant (1995 på albummet House of Love)
 Janet Jackson (1997 på debutalbummet The Velvet Rope; der er tale om Mitchells udgave i en samplet version på sangen "Got 'Til It's Gone")
 Counting Crows (2002 på albummet Hard Candy. Nummeret findes som et "skjult nummer" på albummet, men det blev især kendt i denne udgave, da sangen kom med i filmen Two Weeks Notice og det tilhørende soundtrack, her med Vanessa Carlton.)
 Cher (2005 på albummet Live and Loud, Volume II; indspilningen er af tidligere dato)
 Nena (2007 på albummet Cover Me'')

Sangen i andre medier 
I midten af 1970'erne blev der lavet en video til sangen i form af en animationsfilm, der blev brugt i et afsnit af Sonny & Chers tv-serie.

Noter 

Sange fra 1970
UNU-WIDER

UNU-WIDER (The United Nations University World Institute for Development Economics Research) er FN’s globale institut for udviklingsøkonomi og en del af United Nations University (UNU), der er hjemmehørende i Helsingfors i Finland.

UNU-WIDER, som var det første forsknings- og undervisningscenter som blev etableret af UNU, er en international akademisk organisation hvis mål er at promovere international økonomi og udvikling ved at samle ledende videnskabsmænd fra hele verden for at håndtere presserende globale problemer.

Siden 2009 har UNU-WIDERs direktør været den danske udviklingsekspert og professor i økonomi Finn Tarp.

Tilknyttede videnskabsmænd

Nobelpristagere i økonomi, tilknyttet UNU-WIDER 

 Elinor Ostrom, 2009
 Paul Krugman, 2008
 Edmund S. Phelps, 2006
 Joseph E. Stiglitz, 2001
 Amartya Sen, 1998
 James A. Mirrlees, 1996
 John C. Harsanyi, 1994
 Douglass C. North, 1993
 Robert W. Fogel, 1993
 Robert M. Solow, 1987

Andre nobelpristagere tilknyttet UNU-WIDER 

 Martti Ahtisaari (Nobels fredspris, 2008)

Ekstern henvisning og kilde 

 United Nations University World Institute for Development Economics Research (UNU-WIDER), hjemmeside (engelsk)

FN
Filip 1. af Frankrig

Filip 1. (; 23. maj 1052 – 29. juli 1108 i Melun) var konge af Frankrig 1060 til 1108.

Han var den fjerde konge af Huset Capet og var den ældste søn af Henrik 1. og prinsesse Anna af Kiev.

Biografi 
Hans fornavn (afledt af ) var ganske eksotisk for et vesteuropæisk land på den tid og blev givet til ham af hans russiske mor. Selv om han blev kronet til konge i en alder af syv år, var det hans mor, som frem til 1066 fungerede som regent, for øvrigt den første franske dronning som gjorde dette. Hun regerede sammen med Boudewijn 5. af Flandern (1036–1067).

Meget af Filips tid gik med til at slå oprør ned fra magtsyge vasaller. I 1077 indgik han fred med William I af England som opgav forsøget på at erobre Bretagne. I 1082, udvidede Filip sit rige gennem indlemmelsen af Vexin, og i 1100 tog han kontrol over Bourges.

Det var under Filips tid, at det første korstog blev sendt ud i 1095. Han støttede det ikke personligt på grund af sin konflikt med pave Urban II (1088–1099). Paven havde ikke kunnet lade Filip deltage, eftersom han havde gentaget bandlysningen før korstoget. Men Filips bror, Hugh I af Vermandois, var en af hoveddeltagerne. I investiturstriden fandt paven og Filip i 1097 frem til et kompromis og i tiden som fulgte, kunne kongen støtte sig til kirken i striden mod vasallene.

Ægteskaber og børn 

I sit første ægteskab i 1071 med Bertha af Holland (1055 – 1094) fik han fem børn:

Constance (1078-1125), gift med Bohemond I af Taranto. Han var en af lederne for det første korstog.
Ludvig 6. af Frankrig (1081-1137)
Henri (1083 – død som barn)
Charles (1085 – død som barn)
Eudes (1087 – 1096)

I 1092 forelsket Filip sig i den berømte skønhed, og grev Fulk IV af Anjous enkefrue Bertrada af Montfort, datter af Simon I af Montfort. Han bortviste sin første kone Bertha, og anførte som grund at hun var blevet tyk, og giftet sig 15. maj 1092 med Bertrada. Bertha ble forvist til fæstningen i Montreuil-sur-Mer, og døde der 1094, to år senere. (William af Malmesbury skrev om dette: quad illa praepinguis corpulentiae esset, a lecto removit).

I 1094, blev han for første gang lyst i band af biskop Hugh af Lyon fordi han havde brudt med sin første hustru og giftet sig på ny, og pave Urban II (1088–1099) gentog bandlysningen i november 1095. Flere ganger blev bandlysningen hævet da Filip lovede at lade sig skille fra Bertrada, men han vendte hver gang tilbage til hende. Men fra og med 1104, ophørte bandlysningen. Filip fik sammen med Bertrada, i sit andet ægteskab, fire børn:
Philippe (1093)
Floris (1095)
Cecilie (1100)
Eustachia (1102)

Død og begravelse 

Kong Filip 1. døde 56 år gammel på slottet i Melun den 29. juli 1108. Han blev efter eget ønske gravlagt i abbediet Fleury i Saint-Benoît-sur-Loire og ikke i Klosterkirken Saint-Denis som næsten alle øvrige konger fra Huset Capet.

Eksterne henvisninger 

Konger af Frankrig
Huset Capet
Jevgēņijs Saproņenko

Jevgēņijs Saproņenko (, Evgenij Sapronenko; 11. november 1978 i Riga i Lettiske SSR) er en lettisk gymnast med russisk baggrund. Hans bedste disciplin er spring over hest, hvor han vandt sølvmedaljer ved VM i gymnastik i 1999 og 2001 samt Sommer-OL 2004. Han har også vist gode resultater i øvelser på gulv.

Se også 
 Letlands deltagelse i Olympiske lege

Eksterne henvisninger 
 Profil hos Letlands Olympiske Komité  
 FIG profil 
 Sports-Reference profil  

Personer fra Riga
Gymnaster fra Letland
Medaljevindere ved sommer-OL 2004 
Olympiske sølvmedaljevindere fra Letland
Jāzeps Vītols

Jāzeps Vītols (i ældre kilder på ; 26. juli 1863 i Valmiera i Guvernement Livland – 24. april 1948 i Lübeck) var en lettisk komponist, dirigent og klassisk pianist.

Vītols, der var søn af en skolelærer, begyndte sine studier i komposition i 1880 ved Sankt Petersborg Konservatorium under Nikolaj Rimskij-Korsakov. Efter sin eksamen i 1886 forblev han på konservatoriet for at undervise i komposition, og blev professor i 1901. Hans elever inkluderer Nikolaj Mjaskovskij og Sergej Prokofjev. Vītols var en nær ven af professorerne Aleksandr Glazunov og Anatolij Ljadov, og han deltog jævnligt ved Mitrofan Beljajevs "ugentlige fredage"; regelmæssige møder mellem fremtrædende russiske komponister i Beljajevs hjem. På det tidspunkt var Beljajev Vītols' primære udgiver. Udover den akademiske verden, var Vītols en overgang også musikanmelder ved St. Petersburger Zeitung fra 1897 til 1914.

I 1918 vendte Vītols tilbage fra Rusland til Letlands nye uafhængighed for at dirigere ved Letlands Nationalopera. Året efter etablerede han Letlands Konservatorium, som senere blev omdøbt til Jāzeps Vītols Letlands Musikakademi i hans ære, hvor han underviste i komposition mellem 1919 og 1944. De mest fremtrædende elever i løbet af hans embedstid var Jānis Ivanovs og Adolfs Skulte. Han var også medstifter af Letlands Komponistforening i 1923. I 1944 flyttede han til Lübeck i Tyskland, og boede der indtil sin død i 1948. Hans jordiske rester returneredes til Riga i 1993.

Vītols var aktiv ikke kun som komponist, pædagog og dirigent, men også som pianist og frodig musikkritiker. Han var medlem af Fraternitas Lataviensis, et lettisk broderskab af studerende.

Hans kormusik, især Gaismas pils (Lysslottet) er meget populært hos lettiske kor, og indgår ofte i repertoiret ved Lettisk Sang og Dans Festival. Vītols' vokal-og korværker er udgivet af Musica Baltica i Riga.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Personer fra Valmiera
Komponister fra Letland
Dirigenter fra Letland
Pianister fra Letland
Daugavpils Universitet

Daugavpils Universitet () er et offentligt universitet i Daugavpils i det syd-østlige Letland, og det næststørste universitet i landet. Universitetet er den største uddannelsesinstitution i landskabet Latgale med fem fakulteter og lidt over 4.000 studerende.

Universitetet etableredes i 1921 som et lærerseminarium, og blev i 1923 navngivet Daugavpils Statslige Lærerinstitut. Omlægninger i det statslige pædagogiske system gjorde, at skolen i 1952 fik navnet Daugavpils Pædagogiske Institut. I 1993 konverteredes skolens status til et universitets og fik den 13. oktober 2001 sit nuværende navn.

Eksterne henvisninger 
 Daugavpils Universitets hjemmeside  

Universitet
Universiteter i Letland
Etableret i 1921
Iringa (region)

Iringa er en af Tanzanias 26 administrative regioner. Regionshovedstaden er byen med samme navn, og regionen dækker et område på 58 936 km², hvoraf 56.864 km² er land og 2.070 km² er vand. Regionen har en befolkning på 1.495.333, ifølge folketællingen i 2002.

Ruaha nationalpark, Tanzanias næststørste park med omtrent 7.500 besøgende hvert år, ligger i denne region.
Regionen støder mod sydvest op til Malawisøen.

Distrikter 
Regionen er inddelt i syv distrikter: Iringa Rural og Iringa Urban, Kilolo, Ludewa, Makete, Mufindi og Njombe.

Eksterne kilder og henvisninger 

Tanzanias regioner
INES-skalaen

INES-skalaen (International Nuclear Event Scale) blev introduceret i 1990 af Det Internationale Atomenergiagentur (IAEA), med det formål  at etablere hurtig national og international kommunikation i forbindelse med sikkerhedsmæssige  aspekter vedrørende og i forbindelse med atomulykker.

Skalainddeling
Skalaen er opdel i syv niveauer, for registrering af radioaktivt udslip og stråling.  Tre for hændelser (niveauerne 1, 2 og 3) samt fire for ulykker (4, 5, 6 og 7).

Eksempler
De eneste ulykker der hidtil er blevet registreret som niveau 7 ulykker er Tjernobylulykken, den 26. april 1986 og Fukushima I-ulykkerne den 11. marts 2011.

Ekstern henvisning og kilde
INES:  The international nuclear and radiological event scale
Kernekraftulykker
Atomfysik
Skalaer
Hiller

Hiller kan henvise til flere artikler:

 Johann Adam Hiller (Hüller) (1728 – 1804) – komponist fra Tyskland.
 Ferdinand Hiller (1811 – 1885) – tysk komponist.
 Wendy Margaret Hiller (1912 – 2003) – skuespiller fra England.
 Arthur Hiller Penn (1922 – 2010) – amerikansk filminstruktør.
 Lejaren Hiller (1924 – 1994) – amerikansk komponist.
 Jonas Hiller (1982 – ) – ishockeyspiller fra Schweiz.
Mellemarbejde

Mellemarbejde er et arbejde, der udføres ind imellem andre arbejder.

Inden for ældre fagpædagogik og metodik anvendtes mellemarbejder til de hurtigste elever i sløjd og håndarbejde, når alle i klassen skulle følges ad med hovedarbejdet. I første halvdel af 1900-tallet var det almindeligt med 36 drenge i en sløjdklasse og 36 piger i en håndarbejdsklasse. Modeludvalget udgav i perioden november 1942–marts 1950 ti ophængsplancher med mellemarbejder, dvs. ekstraopgaver til elever, der var færdige med et arbejdstrin og skulle vente på resten af klassen, inden hovedarbejdet (den fælles opgave) kunne videreføres.

Arbejdsmarkedet
Sløjd
Håndarbejde
Satyr (person)

En satyr er en sanselig og kynisk person. Egenskaberne for den mytologiske satyr, den dyriske og lidt dæmoniske skovguddom, den seksuelt vellystige, livsnydende faun, overføres til personlige egenskaber hos mennesker. At være en satyr, er derfor at være egennyttigt livsnydende.

Sprog
Sagnfigurer

hu:Szatírok
Indiana Jones og templets forbandelse

Indiana Jones og Templets Forbandelse er en amerikansk eventyrfilm fra 1984. Filmen er instrueret af Steven Spielberg og produceret af George Lucas. Filmen er som udgivelse en efterfølger til Jagten på den forsvundne skat, men i seriens interne kronologi er det den første film.

Medvirkende 

 Harrison Ford - Indiana Jones
 Kate Capshaw - Wilhelmina 'Willie' Scott
 Jonathan Ke Quan (født og krediteret som Ke Huy Quan) - Short Round
 Amrish Puri - Mola Ram, thuggee leder
 Roshan Seth - Chattar Lal
 Philip Stone - Philip Blumburtt
 Roy Chiao - Lao Che
 David Yip - Wu Han
 Ric Young - Kao Han
 Chua Kah Joo - Chen

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Eventyrfilm fra USA
Amerikanske film fra 1984
Templets forbandelse
Engelsksprogede film
Christian Rostgaard von der Maase

Christian Rostgaard von der Maase (2. april 1831 – 23. december 1899 i København) var en dansk officer og hofembedsmand, bror til Frederik Christian Rostgaard von der Maase.

Biografi 
Han var søn af hofchef Frederik Herman Rostgaard von der Maase og Maren Olivia født Colbiørnsen, blev kavaleriofficer, kammerherre og generalmajor, overstaldmester og chef for Den Kongelige Staldetat og ordensmarskal i Ordenskapitlet. Han var Kommandør af 1. grad af Dannebrog og Dannebrogsmand.

3. december 1872 ægtede han på Rosendal Caroline Amalie komtesse Holck-Winterfeldt (28. september 1842 på Grevensvænge – 26. december 1914).

Kilder 
 Danmarks Adels Aarbog 1913.

Christian Rostgård
Staldmestre fra Danmark
Generalmajorer fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Kavaleriofficerer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Ordensmarskaller fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Frederik Herman Rostgaard von der Maase

Frederik Herman Rostgaard von der Maase (11. juni 1800 i København – 23. september 1866 på Turebyholm) var en dansk hofembedsmand.

Biografi 
Han var søn af Frederik Anthon Adam von der Maase og Vilhelmine født Løvenskiold, var besidder af stamhuset Kraagerup (men ejede ikke Krogerup, som i 1810 var solgt til Constantin Brun), blev 1819 kammerjunker, 1828 karakteriseret premierløjtnant, gik 1830 uden for nummer, blev 1837 Ridder af Dannebrog, 1840 karakteriseret ritmester og samme år kammerherre og sat à la suite, blev 1842 Kommandør af Dannebrog, 1846 afskediget som major. Fra 1847 til dronningens død (1852) var han hofchef hos enkedronning Marie Sophie Frederikke.

Ægteskab og børn 
1. februar 1825 ægtede han Maren Olivia Colbiørnsen (1. maj 1796 – 26. november 1877), datter af Christian Colbiørnsen. Han var far til Frederik Christian Rostgaard von der Maase og Christian Rostgaard von der Maase.

Kilder 
 Danmarks Adels Aarbog 1913.

Frederik Herman Rostgård
Hofchefer fra Danmark
Kavaleriofficerer fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Kammerjunkere fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Maase

von der Maase er en dansk adelsslægt tilhørende brev- og lavadelen, som stadig blomstrer. I 1800-tallet stod slægten kongehuset nær.

Historie 
Slægtens stamfader er teologen og godsejeren Hector Gottfried Masius (1653-1709), som var født i Schlagsdorf i Mecklenburg, og som samlede sig en anselig mængde godser. Hans børn blev optaget i adelstanden 1. juli 1712 under navnet von der Maase. Han var i sit første ægteskab fader til landsdommer Christian Masius von der Maase (1694-1753) og i sit andet fader til bl.a. major Frederik Masius von der Maase (1696-1728) til til Tybjerggård og Førslevgård. I sit giftemål med Conradine Sophie Rostgaard (1704-1758), datter af Frederik Rostgaard, kom han i besiddelse af stamhuset Kraagerup med herregården Krogerup.

Han var fader til bl.a. oberst og kammerherre Frederik von der Maase (1724-1774), som arvede stamhuset, og som var fader til staldmester og kammerherre Frederik Anthon Adam von der Maase (1773-1821), som i 1810 måtte afhænde Krogerup. Denne var fader til hofchef og kammerherre Frederik Herman Rostgaard von der Maase (1800-1866), som var fader til diplomaten Frederik Christian Rostgaard von der Maase (1825-1905), gift med Maren Olivia Colbiørnsen, datter af Christian Colbiørnsen, og generalmajor og ordensmarskal Christian Rostgaard von der Maase (1831-1899). Den førstnævnte af disse var fader til premierløjtnant Hermann Frederik (Fritz) Rostgaard von der Maase (1882-1958), som var fader til Frederik Christian Rostgaard von der Maase (1910-1990). Sidstnævnte var fader til advokat Jens Christian Rostgaard von der Maase (født 1949), som ejer det meste af øen Anholt.

Ove Rostgaard von der Maase (1923-1964) var fader til overlæge og professor Hans Rene Rostgaard von der Maase (født 1946).

Kilder 
 Danmarks Adels Aarbog 1913.

 
Adelsslægter fra Danmark