kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Frederik Grove (ingeniør)

Carl Frederik Grove (26. december 1822 i København – 26. januar 1883 sammesteds) var en dansk fyringeniør, bror til Emanuel Rasmus og Hans Herman Grove.

Karriere 
Grove var søn af kaptajn i Søetaten Johan Christian Grove (1789-1834) og Wenniche f. Garmann (1792-1849) og sønnesøn af konferensråd Emanuel Rasmus Grove. Han blev 1844 polyteknisk kandidat i anvendt naturvidenskab og efter en studierejse i udlandet ansat ved Marinens sejldugsvæveri på Orlogsværftet. 

Som sekondløjtnant deltog han i Treårskrigen 1848-49 i infanteriets krigsreserve og udnævntes i 1852 til Fyrvæsenets inspektør og ingeniør, hvilken stilling han beklædte til sin død, 26. januar 1883. Under hans ledelse foregik den store udvidelse og forbedring af Danmarks fyrvæsen, som bragte denne institution på højde med udlandets. 

Han projekterede således 13 nye fyr, hvoriblandt de væsentligste er Hirtshals (1863), Bovbjerg (1877), Dueodde og Nordre Røse, og har ombygget lige så mange ældre spejlfyr til linsefyr, samtidig med at han har anlagt 9 sirenestationer. 

Desuden udfoldede han uden for Fyrvæsenet en ikke ringe virksomhed som vandbygningsingeniør. Han var således medlem af den jyske kystsikringskommission, i hvis arbejder han tog ivrig del, byggede havnen ved Hessenæs og forskellige høfder på Falster samt udvidede og ombyggede Bandholm havn.

Fra 1877-82 var han medlem af Københavns Borgerrepræsentation, i hvilken han særlig deltog i havnespørgsmålenes behandling. 1851 udgav han Hørrens Produktion, Fabrikation og Omsætning, et af Videnskabernes Selskab belønnet prisskrift.

Grove ægtede 1855 Cecilie Hermandine Johnson (1837-1909), datter af konsul P. Johnson i Rønne. Han blev Ridder af Dannebrog 1862 og Dannebrogsmand 1877. Grove er begravet på Holmens Kirkegård.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

 
 Thomas Hansen Erslew, Almindeligt Forfatter-Lexicon for Kongeriget Danmark med tilhørende Bilande fra 1814.
 J.J. Voigt, Statistiske Oplysninger angaaende den polytekniske Læreanstalts Kandidater.

Ingeniører fra Danmark
Embedsmænd fra Danmark
Personer fra København
Riddere af Dannebrog
Medlemmer af Københavns Borgerrepræsentation i 1800-tallet
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Officerer fra Danmark
GF World Cup 2010

GF World Cup 2010 var den sjette udgave af turneringen. Den blev afholdt i NRGi Arena i Århus og havde deltagelse af otte hold. De forsvarende mestre var Rumænien, der vandt den foregående udgave af turneringen. Rumænien genvandt turneringen, med en finalesejr på 24-23 over Norge.

Indledende runde

Gruppe 1

Gruppe 2

Slutkampe

Slutplaceringer

Kilder 

 Resultater, gruppe 1  (TV2.dk)
 Resultater, gruppe 2 (TV2.dk)
 Resultater, slutresultater  (TV2.dk)

2010
Håndbold i 2010
Hänsel und Gretel

Hänsel und Gretel, dansk Hans og Grete, er en eventyropera i tre akter af Engelbert Humperdinck med libretto af Adelheid Wette. Operaen er baseret på eventyret om Hans og Grete og blev uropført 23. december 1893.

Operaer på tysk
Sonnerup Skov

Sonnerup Skov er en statsskov i Odsherred NV for Nykøbing Sjælland. Skoven blev plantet over en 100-årsperiode fra 1802 til i 1890'erne. Den næringsfattige jord var lynghede, og i begyndelsen mislykkedes beplantningen, men i 1820'erne prøvede man igen.

Kilde 
 Naturstyrelsens folder Sonnerup Skov

Statsskove i Danmark
Odsherred Kommunes geografi
Bjerre Mølle

Bjerre Mølle er en ottekantet hollandsk vindmølle med løgformet hat, beliggende ved Bjerre ca. 8 km syd for Horsens i Hedensted Kommune. Den er  opført 1860 som kornmølle, og var i drift til  1955. Møllen, der  ejes af Bjerre Møllefond, blev restaureret 1974-76 og der er bevaret en del mølleinventar. Den regnes for at være den eneste teglhængte vindmølle i Danmark. I oktober 2009 brækkede den ene af de to 13,5 meter lange vinger på grund af råd, så de blev fornyet i 2010.

Eksterne kilder og henvisninger
 Om Bjerre Mølle 
Om møllen fra Den Store Danske

Hollandske vindmøller i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Hedensted Kommune
Marianna Shirinyan

Marianna Shirinyan (født 25. september 1978) er en armensk-dansk pianist, som har vundet flere priser, blandt andet modtog hun som den første DR's nye klassiske kunstnerpris, P2 Prisen, i oktober 2010.
Samtidig blev debut-cd'en fra samme år med kammermusik af Chopin, indspillet sammen med cellisten Andreas Brantelid og violinisten Vilde Frang, kåret til Årets danske kammermusik-/soloudgivelse.

Eksterne henvisninger 
 Marianna Shirinyan's hjemmeside

Henvisning 

Personer fra Jerevan
Pianister fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Harald Jerichau

Nikolaj Harald Adolph Jerichau (18. august 1851 i København – 6. marts 1878 i Rom) var en dansk landskabsmaler, bror til Holger H. Jerichau.

Harald Jerichau er søn af kunstnerparret J.A. Jerichau og Elisabeth Jerichau Baumann. Han fik sin første uddannelse i tegning af arkitekt C.V. Nielsen, besøgte derpå i kort tid Kunstakademiets perspektivklasse i 1868, lærte at male hos F.C. Lund og Eiler Rasmussen Eilersen og rejste derpå med moren til Italien. I Rom blev han elev af Jean-Achille Benouville, den gang direktør for det franske akademi der. Han arbejdede flittig hos denne i et halvt år, gjorde derpå en studierejse til Tyrkiet og Grækenland, var i 1871 et halvt år i Paris, hvor han ligeledes arbejdede meget flittig, i 1872 var han atter i Konstantinopel, derpå et Besøg i Danmark, så atter i Paris og Schweiz, indtil han i 1874 rejste med moren til Konstantinopel. Fra sin tidligste ungdom havde han været forlovet med sin kusine Maria Kutzner, datter af gymnasiallærer i Hirschberg Theophilus Kutzner og Charlotte Agathe født Baumann, hans mors Søster. den unge pige rejste ene i vinterens hjerte til Konstantinopel, og de blev 20. marts 1875 gift der. Deres førstefødte søn døde tre måneder gammel; Forholdene i Konstantinopel var ugunstige, og de rejste til Neapel og omegn; efter at sorgens første heftighed havde givet plads for nye forhåbninger, gik imidlertid en forkølelse over til en heftig sygdom, der på få dage bortrev den unge hustru 7. november 1876. Jerichau var dybt nedbøjet, lige indtil at gruble på selvmord, men syntes dog at genvinde kraft og håb, da en heftig sygdom, tyfus og den italienske koldfeber, efter et længere sygeleje også bortrev ham midt i hans talents skønneste opblomstring 6. marts 1878 i Rom.

Jerichau udstillede i København fra 1873-79, vel kun få billeder, men arbejder, der viste et talent, hvori forældrenes begavelse syntes at mødes, en modenhed og dygtighed i behandlingen af store billeder, der er usædvanlig i så ung en alder. Blandt de udstillede arbejder var i 1879 «Sletten ved Sardes», hvortil han efter bestilling af brygger J.C. Jacobsen havde gjort studier på sine østerlandske rejser. Han fuldførte det i Rom, da ingen anede, at det så at sige skulle blive hans mindesmærke i Danmark. Det skænkedes af ejeren til Den Kongelige Malerisamling, hvor det nu er.

Han er begravet på den protestantiske kirkegård i Rom.

Eksterne henvisninger

Note 

Malere fra Danmark
Landskabsmalere
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Harald
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Skifteramme

En skifteramme er en ramme til ophængning af billeder, konstrueret så billedet let kan skiftes ud. I sin simpleste udgave består skifterammen af en glasplade og et bagstykke.

Se også 

Kunst
William Hunter

William Hunter (født 23. maj 1718 i East Kilbride, South Lanarkshire, død 30. marts 1783 i London) var en skotsk læge, bror til John Hunter.

Hunter vandt tidligt stor anerkendelse som forelæser og lærer. Han forlod med tiden sin kirurgiske praksis for udelukkende at hellige sig obstetrikken, som han var mester i. År 1748 blev han udnævnt til fødselskirurg ved Middlesex Hospital, opnåede doktorværdighed af universitetet i Glasgow 1750, samt blev 1764 deltidslæge hos dronning Charlotte.

Hans førende værk er hans undersøgelser af den gravide livmoder (Anatomia uteri humani gravidi tabulis illustrata, 1774). Et andet vigtigt anatomisk værk er Medical Commentaries (1762, supplement 1764), som indeholder en udmærket fremstilling af testiklernes anatomi m.m. Som fødselslæge var han styret af reglen om, at ved fødslen skulle man frem for alt lade naturen råde, støtte og regulere dets virke, og kun i tilfælde af at det synes utilstrækkeligt, at anvende kunstige hjælpemidler. Hans fremragende anatomiske samling, som kun var overgået af broderens, testamenterede han til universitetet i Glasgow.

galleri

Kilder 
 

Læger fra Storbritannien
Briter i 1700-tallet
Personer fra Skotland
Ugglan
Dansk Hypertensionsselskab

Dansk Hypertensionsselskab (forkortet DaHs) er et selskab, stiftet i 1980 med det formål at oplyse om, forbedre forebyggelsen af og fremme forskningen i blodtryksforhøjelse i Danmark. Dansk Hypertensionsselskab er tilsluttet Dansk Medicinsk Selskab.

Hypertensionsselskab
Luxmeter

Et luxmeter er et måleinstrument til at måle lysstyrke med. Lysstyrken måles i lux.

Det kan bruges til at måle både den generelle belysning som f.eks. kontrollere om belysningen er korrekt i kontorer, værksteder mv. eller det kan bruges til at måle outputtet fra lyskilder, men man skal huske at luxmetret kun måler i punktet lige hvor sensoren sidder. Skal man måle det totale output fra en lyskilde skal sensoren og lyskilden sættes i en speciel opstilling, oftest sættes de to inden i en kugle, men således at lyskilden ikke kan skinne direkte på sensoren, men lyset skal reflekteres på indersiden af kuglen så lyset kun når sensoren indirekte.

Måleinstrumenter
Lys
Hou Kirke (Langeland)

Hou Kirke blev finansieret og bygget af sognets beboere. I starten var den et kapel og blev betjent af præsten i Snøde. 1890 blev Hou Sogn dannet og menigheden fik sin egen præst.

1904 blev tårnet opført. Kirkerummet har 160 siddepladser. Døbefonten er fra 1200. Altersølvet er fra 1875. Alterbilledet er malet af Julius Paulsen Orgelet er et Frobenius orgel fra 1952 med 5 stemmer. Kirkeskibet er en gave fra skipper Boye Larsen, Lohals.

1923 blev et pulpitur indsat, der kom elektrisk lys, og kirkerummet blev malet. 1966 blev kakkelovnen udskiftet med radiatorer og 1973 blev der opsat lampetter.

Sognepræsten Stig Andreas Munch er udover embedet i Hou også præst for Stoense Kirke og Snøde Kirke.

Eksterne kilder og henvisninger 
 Hou Kirke  hos nordenskirker.dk
 Hou Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Langeland Kommune
Kirker i Fyens Stift
Kirker i Svendborg Amt
Kidnapningen

Kidnapningen (Originaltitel: The Clearing) er en amerikansk thriller fra 2004 med Robert Redford og Helen Mirren i hovedrollerne og med instruktørdebutanten Pieter Jan Brugge, der  har arbejdet som en filmproducent.  Manuskriptet  er skrevet af Justin Haythe. Filmen er løst baseret på den virkelige hændelse med kidnapningen af Gerrit Jan Heijn, der  fandt sted i Holland i 1987.

Handling 

Wayne  Hayes (Redford), og hans kone Eileen (Mirren) udlever den amerikanske  drøm i en velhavende Pittsburgh forstad. De har to voksne børn og har opbygget  en succesfuld forretning fra bunden. Han ser frem  til en fredelig pensionering med Eileen. Men  alt ændrer sig, når Wayne bliver kidnappet ved højlys dag af en  tidligere medarbejder, Arnold Mack (Dafoe). Mens Wayne forsøger at forhandle med kidnapper for sit liv, og  Eileen forsøger at sikre sin mands løsladelse, hun finder sig selv ved  at blive undersøgt af FBI. Men Hayes er ikke sagens eneste offer. Kidnapningen og de "samtaler", som  kidnapperen Arnold tvinger Wayne til at deltage i, fortæller om en sølle eksistens, som ikke formår at leve op til den amerikanske drøm: At opbygge sin egen lykke.

Kidnapningen  tvinger Wayne og Eileen til at revurdere deres forhold, da Eileen  under opklaringsarbejdet opdager, at Wayne fortsat har en udenomsægteskabelig affære, som han  ellers havde lovet at afslutte adskillige måneder tidligere. På den måde sætter filmen også spørgsmålstegn ved den aamerikanske drømmetilværelse, som parret tilsyneladende har levet.

Eileen  begynder at spekulere på, om hun skulle betale løsepenge, da det  forekommer hende mere og mere usandsynligt, at Wayne bliver befriet med  livet i behold. imidlertid er Eileens bestræbelser på at sikre Waynes  løsladelse forgæves. Wayne bliver myrdet af Arnold på et tidligt tidspunkt i kidnapningen. Eileens  prøvelser finder sted henover en uges tid, mens Wayne dræbes samme dag han bliver kidnappet. Men denne uoverensstemmelse i tid bliver sløret af instruktørens filmiske virkemidler. I hele filmens fortælling krydsklippes mellem Waynes bortførelse gennem en skov og familiens prøvelser. Indtil filmens slutning forekommer det for en overfladisk betragtning, at Wayne og Eileens oplevelser forekommer parallelt. Den forskudte tid bliver først afsløret i slutningen af filmen.

Medvirkende 
 Robert Redford som Wayne Hayes
 Helen Mirren som Eileen Hayes
 Willem Dafoe som Arnold Mack
 Alessandro Nivola som Tim Hayes
 Matt Craven som Agent Ray Fuller

Eksterne henvisninger 
 

Tyske film fra 2004
Thrillerfilm fra USA
Amerikanske film fra 2004
Helge Bangsted

Peter Albrecht Helge Nielsen Bangsted (født 9. november 1898 i København, død 17. november 1974 i Glostrup) var en dansk journalist, redaktør, forfatter og nazistisk politiker.

Bangsted var uddannet journalist og arbejdede bl.a. på avisen B.T. i årene 1929-40. Han bistod Knud Rasmussen på en række ekspeditioner til Grønland, heriblandt den 5. Thule-ekspedition 1921-24. Sammen med Laurids Skands skrev Bangsted manuskript til filmen Eskimo fra 1930, der havde George Schnéevoigt som instruktør. Indtrykkene fra Grønland satte sig også spor i flere bøger, fx Liv i Nord (1938). Han var medlem af Eventyrernes Klub fra 1939 indtil 1943, hvor han blev ekskluderet grundet sit tilhørsforhold til DNSAP.

Efter Danmarks besættelse 9. april 1940 var Bangsted blandt en række journalister, der forlod B.T. til fordel for det nazistiske dagblad Fædrelandet, bl.a. Poul og Aage Nordahl-Petersen. Bangsted blev ansvarshavende redaktør for bladet.

Bangsted blev 1942 leder af det danske nazistparti DNSAP. Partiet fik 43.000 stemmer ved folketingsvalget i 1943 og Helge Bangsted kom i Folketinget, hvor han sad frem til Befrielsen. Efter krigen blev han idømt 8 års fængsel for sin tyskvenlige virksomhed, hvoraf han afsonede halvdelen af straffen.

Han er begravet på Vestre Kirkegård i København (fællesgrav).

Kilder

Referencer 

Folketingsmedlemmer i 1940'erne
Tidligere folketingsmedlemmer fra Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti
Chefredaktører fra Danmark
Journalister fra Danmark
Dømte i Danmark i retsopgøret efter 2. verdenskrig
Folketingsmedlemmer i 1930'erne
Journalister ved BT
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Frede Klitgård

Frede Klitgård (født Klitgaard; 7. januar 1923 i Aarhus, død 5. juni 2015) var en dansk modstandsmand, tidligere politiker for DKP og journalist på Land og Folk. Han var  formand for foreningen Aktive Modstandsfolk, der repræsenterer de kommunistiske modstandsfolk fra Besættelsen. Nevø til nazisten Carl Max Klitgaard.

Liv og karriere 
Klitgård blev født på Trøjborgvej 44 i Århus, den 7. januar 1923. Forældrene var maleren Frede Marinus Klitgaard og hustruen Alma Johanne Jensen, forældrene var nogle år forinden 1918 blevet gift i Århus Domkirke. Han voksede op i et arbejderhjem i Aarhus, blev typograflærling og stod i lære ved Aarhus Stiftstidende.

Ved Danmarks besættelse i 1940 var Klitgård 17 år gammel. Han var kommunist, og efter Nazitysklands overfald på Sovjetunionen 1941 gik Klitgård i 1942, ind i modstandsbevægelsens arbejde. Omkring maj 1943 var der etableret en sabotagegruppe i Århus, som han blev medlem af, sammen med blandt andet unge smede og lærlinge fra Teknisk Skole. Gruppen begyndte med forbudte gadeprotester, men kastede sig snart over egentligt sabotagearbejde.

I efteråret 1943 blev Klitgård arresteret af dansk politi, da han på cykel transporterede sprængstoffer til Aarhus på bagagebæreren. Ved Viby indtraf en eksplosion, og han blev kastet af cyklen. Det vakte opmærksomhed, da Klitgård vågnede opdagede han en dansk betjent, som pegede på ham med en pistol.

Klitgård blev idømt livsvarigt tugthus ved en tysk krigsret og overført til Dreibergen ved Rostock. Mens andre sabotører blev dødsdømt og henrettet, overlevede Klitgård, fordi han var typograf og anvendelig i tugthuset. Ved befrielsen i maj 1945 sad han i kz-lejren Neuengamme og vejede 46 kg. Efter at have overlevet de kummerlige forhold kom Frede Klitgård hjem med de hvide busser.

Efter Befrielsen blev Klitgård generalsekretær i Danmarks Kommunistiske Ungdom (1947), senere journalist og virkede som korrespondent i Sovjetunionen for Land og Folk fra Stalins død i 1953 til 1957. Han var en af de Stalin-loyale danske kommunister, som brød med DKP under opgøret mellem Krustjovs nye linje og Kina og Albanien. Derefter blev Klitgård medstifter af den maoistiske Kommunistisk Arbejdskreds under ledelse af vennen og kollegaen Gotfred Appel, som samarbejdede med PFLP og senere blev splittet i Manifest-Kommunistisk Arbejdsgruppe, hvoraf Blekingegadebanden opstod.

Klitgård var i 1970erne aktiv i opbygningen af den Albanien-loyale marxistisk-leninistiske kommunistiske bevægelse i Danmarks Kommunistiske Parti/Marxister-Leninister, men blev i 1997 sammen med to andre ekskluderet af partiet og blev derefter medlem af Arbejderpartiet Kommunisterne, hvor han holdt foredrag og oplæg.

Klitgård blev i 1997 dømt for injurier mod tidskriftet Faklen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 "Anti-kommunistiske eksklusioner" , Kommunistisk Politik, 1 (1997).

Personer fra Aarhus
Foreningsformænd fra Danmark
Modstandsfolk fra DKP
Kommunister fra Danmark
Politikere fra DKP
Journalister fra Danmark
Ofre for nazismen fra Danmark
Typografer fra Danmark
Frede
Injuriedømte
Otto Iversen

Otto Iversen (19. februar 1897 i Maugstrup – 1918) var en dansk sønderjyde, som gjorde tjeneste i 1. verdenskrig.

Biografi 
Iversen var søn af en købmand i Maugstrup og havde to søstre og to brødre. Begge brødrene deltog som soldater i 1. verdenskrig, og overlevede. Ved sin indkaldelse i 1916 befandt Otto Iversen sig i Tyrstrup.

Han påbegyndte sin uddannelsen som soldat i begyndelsen af august i Rendsborg. I midten af september kom han til Vestfronten til et rekrutdepot og kom først til at gøre fronttjeneste fra sidst i november. Han deltog i den tyske tilbagetrækning til Hindenburg linje i marts 1917. Det menes at han skal have deltaget i slaget ved Arras, men nævnte det dog ikke nærmere i sine breve. I slutningen af april fik han smerter i højre side og blev fritaget for fronttjenest. Han blev siden sendt til Flensborg, hvor han befandt sig til slutningen af juli. I august påbegyndte han en uddannelse som radiotelegrafist. I slutningen af september vendte han tilbage til Vestfronten. Her fungerede han som radiotelegrafist til, at han i slutningen af september 1918 blev hårdt såret under et engelsk angreb, og blev taget til fange. Han døde få dage efter af sine sår på et engelsk felthospital.

Hans breve befinder sig på Haderslev Byhistoriske Arkiv, samt et mindeblad i Landsarkivet for Sønderjylland.

Eksterne henvisninger 
 Om Otto Iversen på eurobeast.dk

Danskere i 1. verdenskrig
Militærfolk faldet i kamp
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Militærfolk fra Tyskland
Frede Farmand

Frede Farmand (født 28. september 1945) er en dansk arkivar, fotograf og forfatter. Siden 1982 har han fra sin villa i Sandøgade i Århus drevet et kulturhistorisk arkiv, en kæmpemæssig privat samling af radio- og tv-udsendelser, fotografier m.m. Materialet, der omfatter henved en kvart million enheder, er primært fra Danmark, men han har også optagelser fra den øvrige verden, især om politiske og religiøse bevægelser, eksempelvis fra Tvind, hvor han selv har arbejdet; fra det genoplivede DNSAP, der har sluppet ham til selv ved interne møder, så han fik gjort lydoptagelser; og Politiets Efterretningstjeneste. 

Meget af Farmands materiale er unikt. Tidligere var det praksis i fx Danmarks Radio at slette tidligere udsendelser for at genbruge båndene. Derfor ligger Frede Farmand inde med ældre materiale fra DR, som kun han er i besiddelse af, og han har kunnet gøre sit arkiv til sin levevej.

Farmand kom som spædbarn, "barn nr 33", til Metodistkirkens børnehjem Aaløkkegaard i Odense, hvor han og blandt andre Henning Bech Petersen skal være blevet udsat for fysisk afstraffelse og seksuelle overgreb. Metodistkirken tog til genmæle, men har senere beklaget, hvad børnehjemsbørnene var blevet udsat for.

Farmand blev senere flyttet til Metodistkirkens børnehjem i Tønder; men ledelsen fulgte med. Han gik på Tønder kommuneskole og er uddannet teolog og historiker. Ellers har han arbejdet hele sit liv som researcher for danske medier og har skrevet flere bøger, deriblandt Løgneren fra Auschwitz om SS-manden og holocaust-fornægteren Thies Christophersen. I kapitel 11, på siderne 213-257 beskriver Frede Farmand fakta om filmen Die Gedanken sind frei. Die Auschwitz-Lüge und ihre Folgen. Filmen blev beslaglagt af det tyske efterretningsvæsen efter et tip fra Frede Farmand. Hele operationen var en del af Frede Farmands samvirke med den danske efterretningstjeneste, PET.

Hans bog Mesteren fra Tvind handler om Tvind-lærergruppens historie, rolle og organisering som redskab for Mogens Amdi Petersens revolutionsprojekt, og den efterfølgende retssag mod Petersen.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Frede Farmands hjemmeside 
 Frede Farmands Facebook Profil

Fotografer fra Danmark
Arkivarer fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Nicolai Clausen

Nicolai Clausen (4. maj 1889 på Als – 1971) var en dansker, som gjorde tjeneste i 1. verdenskrig.

Biografi 
Clausens mor døde, da han var ganske lille, og han blev derfor sat i pleje hos sin tante på Elstrup Mølle. Han var gift ved krigsudbruddet.

Han havde aftjent sin værnepligt før krigen, og blev derfor indkaldt i de første dage af august. Han afgik med sit regiment, Füsilier Regiment Nr. 86, til Vestfronten. Her deltog han i fremstødet i Belgien og Flandern, samt i den tidlige skyttegravskrig. Han avancerede til underofficer og blev senere Vizefeldwebel. I slutningen af december 1915 blev han såret i benet. Han afgik først i juni 1916 igen til fronten. Allerede midt i juli blev han under kampene ved Somme såret igen. Han kom til Flensborg, hvor han sandsynligvis deltog i uddannelsen af rekrutter. Det vides ikke om han vendte tilbage til fronten. Hans sidste brev blev afsendt fra Flensborg i februar 1917.

Nicolai Clausen overlevede krigen. Han døde i 1971. Hans breve er blevet opbevaret på Museet på Sønderborg Slot.

Eksterne henvisninger 
 Om Nicolai Clausen på eurobeast.dk

Militærfolk fra Tyskland
Danskere i 1. verdenskrig
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)
Friedrich Nissen

Nicolai Clausen (18. januar 1888 i Sundsmark – ?) var en dansk sønderjyde, som gjorde tjeneste i 1. verdenskrig.

Biografi 
Nissens far var landmand, men selv var han manufakturhandler i Sønderborg. Han mødte her Thyra Dau, som han var forlovet med ved krigsudbruddet og blev gift med i 1917.

Da han allerede havde aftjent sin værnepligt ved krigsudbruddet blev han indkaldt med det samme, og afgik i august 1914 til Vestfronten. Her blev han kort eftet blev såret ved Liege. I begyndelsen af november 1914 kom han til Østfronten og blev straks indsat ved kampene i Schlesien. Vinteren tilbragte han i nogenlunde ro, men i midten 1915 deltog han i det tyske fremstød på Østfronten. Han kom i slutningen af året på 3 ugers orlov, og afgik herefter til Flandern i Belgien, hvor han som Offizier Stellvertretter (officerstedfortræder) havde travlt med organisering og kontrol af livet i den del af skyttegraven, som var betroet ham. Han kæmpede i resten af krigen i Frankrig og Belgien.

Han overlevede krigen og vendte hjem til sin hustru i Sønderborg, hvor han blev medejer af en manufakturhandel. Hans dagbøger, breve og fotoalbum opbevares på Museet på Sønderborg Slot.

Eksterne henvisninger 
 Om Friedrich Nissen på eurobeast.dk 

Militærfolk fra Tyskland
Danskere i 1. verdenskrig
Personer fra Sønderjylland (i Danmark)