kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Medaljen Pro Meritis

Medaljen Pro Meritis var en kongelig dansk fortjenstmedalje, indstiftet den 24. april 1771, brugt som belønning at fortjente mænd af væsentlig betydning indenfor forskellige samfundsområder.

Medaljestempler var fremstillet af medaljører:
 Daniel Adzer i 1771,
 Harald Conradsen i 1837 og 1841,
 Frederik Krohn i 1853.

Medaljen blev uddelt til 70 personer i alt, f.eks.:
 medaljen i guld med krone og kæde:
 Raja Radhakant Deb Bahadur i 1852,
 medaljen i guld med kæde og øsken:
 Hadji Abd Rahman Aga i 1773,
 medaljen i guld:
 Christian Adolf Klotz, Adam Gotthelf Kästner i 1771,
 Jacob Langebek, Carsten Niebuhr, Pierre-Augustin Guys i 1772,
 Lauritz Andreas Andersen Thodal i 1776,
 Nicolaus Joseph baron von Jacquin i 1778,
 medaljen i sølv til at bære i blåt båndet
 Gunnar Kjølsen Friestad i 1777,
 medaljen i sølv med bånd om halsen:
 Johannes Madsen i 1791
 medaljen i sølv med øsken:
 Ebe Pohn Früdden, Theide (Thies) Peters i 1793.
 øvrige modtagere fik guld- eller sølvmedaljen i et etui.

Ved tronskiftet i 1808 mistede den stort set sin selvstændige betydning og gik reelt af brug (tildelt kun 4 gange yderligere til: tysk astronom Johann Heinrich von Mädler i guld i 1838, som eneste kvinde Kari Regine Widsløv i 1839, indisk bramin Radhakant Deb i 1852 og ordenshistoriograf C.F. Wegener blev dekoreret som den sidste i 1859), som følge af indstiftelse af Fortjenstmedaljen (1792), Medaljen for ædel Daad (1792) og Medaljen for druknedes redning (1812).

Medaljen Pro Meritis blev erstattet af Medaljen Merito i 1814. Medaljestempler var præget i forbindelse med Wienerkongressen af den østrigske hofgravør Johann Baptist Harnisch (1777-1826).

I årene 1814-1838 blev Medaljen Merito tildelt 32 mænd i etui og kun den hannoveranske ordensgenealog Heinrich Schädtler fik tilladelse til at bære medaljen i en guldkæde. Efter denne medaljes forholdsvis korte levetid bør man nok opfatte medaljen som en formentlig inspirationskilde til medaljen Ingenio et arti, der blev taget i anvendelse fra 1841.

Litteratur 
 Lars Stevnsborg, Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hæderstegn, Syddansk Universitetsforlag, 2005. s. 253-257, 312-313
 Peter Ohm-Hieronymussen, Medaljen Pro meritis – Medaljen Merito. Et Strejftog gennem Europas Åndsliv 1771-1863, Ordenshistorisk Selskab, 1994. .

Ordener, dekorationer og medaljer fra Danmark
Fædreland

Fædreland er en betegnelse for den nation, som en person hører hjemme i. Sprogligt hentyder det til, at det er ens forfædres land.

Betegnelsen bliver ofte brugt med et vist anstrøg af nationalisme og patriotisme.

Kærlighed til fædrelandet, Fædreneland! ved den bølgende strand og Venner, ser på Danmarks kort er sange fra Højskolesangbogen med hvor "fædreland" nævnes.

Kultur
Nationalisme
Politik
Havnarbáturin

Havnarbáturin er en berømt færøbåd i den store 10-mannafar-klasse (10er mænd) på nationalsporten kappróður (kaproning).

Navnet betyder Havns-båden, dvs. Tórshavn båd, fordi den hører til roklubben Havnar Róðrarfelag. Havnarbáturin var fra 1973 til 2008 13 gange Færømester i sin klasse, hvilket er rekord. Men også i de andre klasser var ingen båd så succesrig. I alt vandt Havnarbáturin 1973-2004 49 gange guld, 54 sølv, og 30 gange bronze.

Da Havnarbáturin vandt Færømesterskabet i 2004 igen, var det meget spændende. Det var på den sidste regatta på Ólavsøkan i hovedstaden, hvad er traditionelt årets højdepunkt for hele nationen. Og det var meget knap, så ingen ved i det første øjeblik, hvem der nu var mester. Sammenregnet havde Havnarbáturin nemlig en årstid af 49:04.96, mens konkurrenten Nólsoyingurin var 84 sekunder bedre. Men Havnarbáturin havde én punkt mere end Nólsoyingurin.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Drekin.fo – Havnar Roðrarfelag 
UF.fo – Útvarp Føroya  (på "Ólavsøka 10-mannafør, menn" kan man høre livereportagen fra 2004 og reporterens begejstring)

Færøbåde
Tórshavn
Naddoddur (båd)

Naddoddur er en berømt færøbåd, bygget 1997. Den er en seksæringur med 2×6 årer. Den var den største færøbåd på Færøerne siden 1900, indtil en teinæringur blev bygget i 2012, den er endnu større med 20 årer.

Båden hører til klubben med samme navn. Klubben blev grundlagt den 19. november 1995 i Tvøroyri på Suðuroy. Foreningen formål er at bevare den gamle færøske bådkultur. Foreningen arbejder også med at uddanne unge mennesker til at bemande færøbådene også i fremtiden. Klubben har ca. 120 medlemmer. 

Naddoddur er opkaldt efter den første viking på Island. Den 31. maj 1997 var båden, der er bygget af bådebyggeren Jóhan Olsen, Tvøroyri, klar til at blive søsat – en seksæringur, som roes af 12 mand. Træet til båden er en gave fra Norge. 

1997 sejlede og roede besætningen til Trondheim, en tur der varede 3 døgn.

I 1998 fulgte turen til Eysturland på Island. Naddoddur deltog også på kaproning i den 12-mændfartøj-klasse (uden for den egentlige konkurrence om mesterskabet) på Ólavsøkan det samme år.
Da det nordiske ro- og kulturmøde (en færøsk begivenhed hvertandet år) var i Slesvig 2004 til byens 1200-år-jubilæum, var Naddoddur uden tvivl en særlig attraktion.

Noter 

Færøbåde
Regensburg

Regensburg er en by i Bayern, der ligger, hvor Donau løber sammen med  Regen.

Romerne grundlagde byen, da de byggede en legionslejr. Nogle af romernes bygningsværker er vedligeholdt til i dag: Steinerne Brücke, som er den ældste bevarede stenbro i Tyskland, og indgangspartiet til legionslejren, Porta Praetoria.
Ved den lille by Donaustauf umiddelbart øst for Regensburg ligger det spektakulære tempel Walhalla.

Ekstern henvisning 

 Officielt websted
 Virtuel rundtur i Regensburg

 
Verdensarvsområder i Tyskland
Frie rigsstæder
Byer ved Donau
Walhalla

Walhalla er navnet på et tempel, der ligger ved byen Donaustauf øst for Regensburg i Bayern, Tyskland. Walhalla ligger højt hævet med udsigt over Donau. Kong Ludwig 1. af Bayern lod templet opføre som en kopi af det græske tempel Parthenon i Athen, men hentede navnet fra den nordiske mytologi. Byggeriet blev startet i 1830 og blev indviet den 18. oktober 1842. Arkitekt var Leo von Klenze.

Templet indeholder næsten 200 buster og statuer af kendte personer fra Tyskland og øvrige tysksprogede lande, bl.a. Albert Einstein, Wolfgang Amadeus Mozart og Konrad Adenauer. Den danske billedhugger H. W. Bissens buste af Christoph af Württemberg fra 1831 ses også i templet.

Galleri

Eksterne henvisninger 

 
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Bayern
Templer
Etableret i 1842
Regensburg
En fuldendt gentleman

En fuldendt Gentleman er en spillefilm fra 1937 instrueret af Alice O'Fredericks og Lau Lauritzen Jr. efter manuskript af Osvald Helmuth, Carl Viggo Meincke og Flemming Geill. Blandt de medvirkende kan nævnes:

Osvald Helmuth
Lau Lauritzen jun.
Karen Jønsson
Ellen Margrethe Stein
Eigil Reimers
Else Jarlbak
Torkil Lauritzen
Erika Voigt
Knud Almar
Oda Pasborg

Handling 
Spækhøker Mortensen eller "Hr. Mortensen" som han ynder at kalde sig, er typen på den danske middelstandsmand - med al nationens godmodighed og lune præget i alle træk. Han har en viktualieforretning i det indre København og er desuden far til fire børn. Kun en sorg tynger ham: han er enkemand. På kvisten i hans hus bor to forældreløse unge piger, og Mortensen har tabt sit hjerte til den ældste af søstrene. Ved et lykketræf vinder Mortensen ved Rouletten.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Spillefilm fra Danmark
Danske film fra 1937
Film instrueret af Alice O'Fredericks
Film instrueret af Lau Lauritzen junior
Pas på svinget i Solby

Pas paa Svinget i Solby er en spillefilm fra 1940 instrueret af Alice O'Fredericks og Lau Lauritzen Jr. efter manuskript af Paul Sarauw.

Handling 
Den unge Marianna er datter af en af landets rigeste skibsredere og bor hjemme hos sin far i en stor, elegant villa. Hun lever et ansvarsløst, muntert driverliv sammen med sine veninder, optaget af alskens fornøjelser og smarte kjoler. Efterhånden synes skibsreder Hauge ganske vist, at hun bliver ham lidt for kostbar og forsøger at holde igen, men Marianna er meget udspekuleret, og det ender altid med, at faderen til syvende og sidst rykker ud med det fornødne mammon.

Medvirkende 
Ludvig Brandstrup
Berthe Qvistgaard
Sigfred Johansen
Maria Garland
Jon Iversen
Ingeborg Pehrson
Sigurd Langberg
Torkil Lauritzen
Else Jarlbak
Ib Schønberg
Helge Kjærulff-Schmidt
Connie Meiling

Referencer

Eksterne Henvisninger 

Film instrueret af Alice O'Fredericks
Spillefilm fra Danmark
Danske film fra 1940
En Søndag paa Amager

En Søndag paa Amager er en spillefilm fra 1941 instrueret af Emanuel Gregers efter manuskript af Arvid Müller frit efter en vaudeville skrevet af Johanne Luise Heiberg i 1848 og musik af Kai Normann Andersen.

Handling 
I året 1516 indkaldte Kong Christian II på den hollandsk fødte mor Sigbrits råd 80 medlemmer hertil fra Holland og lod dem slå sig ned i St. Magleby med omland med den forpligtelse, at de skulle "forsyne Københavns Slot med de fornødne rødder og løg". Senere blandede disse dygtige havedyrkere sig med øens andre beboere, som næsten alle optog deres sæder og skikke, ligesom de antog deres ejendommelige folkedragter.

Medvirkende 

Blandt de medvirkende kan nævnes:

 Valdemar Møller, Jepsen, Amagerbonde
 Else Marie Hansen, Inger, Jepsens Datter
 Ingeborg Brams, Lisbet, Jepsens Datter
 Aage Winther-Jørgensen, Mikkelsen, Lods paa Dragør
 Hans Kurt, Jokum, Mikkelsens Søn
 Peter Malberg, Rasmus, Amagerbonde
 Aage Redal, Hans, Amagerbonde
 Erling Schroeder, Hermansen, en Københavner
 Knud de Trappaud, Peer, Amager
 Paul Holck Hofmann, Søren, Amager
 Valsø Holm, Lars, Amager
 Karl Goos, Kroværten
 Betty Helsengreen, Maren Sypige
 Gorma Haraldsted, Marie
 Ingeborg Pehrson, Mikkelsens Husholderske
 Henry Nielsen, Kusken

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Spillefilm fra Danmark
Danske film fra 1941
Der var engang en vicevært

Der var engang en vicevært er en dansk spillefilm fra 1937 instrueret af Alice O'Fredericks og Lau Lauritzen Jr. efter manuskript af Alice O'Fredericks, Lau Lauritzen Jr. og Børge Müller.

Handling 
Christensen er vicevært i en ejendom i den indre by. Han er ungkarl og har taget en lille, fattig pige til sig. Det er småfolk, som befolker huset, og den gemytlige og godmodige vicevært er som en far for dem. En dag bukker en af ejendommens arbejdsløse skuespillere under og åbner for gassen. Christensen får reddet hende i sidste øjeblik og sender hende ud til sin tantes lille husmandssted, uden at hun ved, at han længe har haft et godt øje til hende.

Medvirkende 
Blandt de medvirkende kan nævnes:

Osvald Helmuth
Connie Meiling
Børge Rosenbaum
Sigurd Langberg
Asta Hansen
Poul Reichhardt
Inger Stender
Lulu Ziegler
Sigfred Pedersen
Torkil Lauritzen
Erika Voigt
Bjørn Spiro

Referencer

Eksterne links 
 

Danske film fra 1937
Film instrueret af Alice O'Fredericks
Film instrueret af Lau Lauritzen junior

Spillefilm fra Danmark
Bødkervinde

En Bødkervinde betegner flere forskellige former for vinde, der anvendes af bødkere til at holde sammen på stavene i et kar: En håndvinde, hånddrejer, brætvinde, samt blot vinde.

Det kan være en stor gulvvinde, der jf. Gamle danske Håndværk også kaldes drejer. Den består af et skråtstillet bræt med en vinde i den ene ende og et tov der rækker fra enden af brættet. Værktøj der anvendes af bødker til samling af større kar og lignende hvor den mindre hånddrejer ikke er tilstrækkelig.
En knippelvinde, derimod er vistnok det der også kaldes en hånddrejer.

Ekstern henvisning 
Nellemann, George, (ed): Gamle danske Håndværk. 1971
http://www.baskholm.dk/haandbog/haandbog.html 

Værktøj
Bolleregen

Bolleregen (også Boller egen, Vikingeegen eller Christian IVs Eg) er Jyllands ældste egetræ og vurderes til at være omkring 1000 år.

Egetræet, som er en stilk-eg, står i parkhaven ved Boller slot ved Horsens fjords sydkyst. Træet er nu i stærkt forfald. Det kan ses ved at sammenligne med gamle stik og fotografier, men det har også kunnet ses direkte i løbet af de seneste 10-15 år.

Referencer 

Navngivne træer i Danmark
Horsens Kommunes geografi
Herskere i Bretagne



Delriger

Kongeriget Armor
Conan Mériadoc, 409-421.
Sant Salomon 1., 421-434.
Grallon, 434-445.
Audren (Aldroenus), 445-464.
Erech, 464-490.
Budic, 490-509.
Hoel 1., 513-545.
Hoel 2., 545-547.
Canor (Canao), 547-?.
Alan 1., ?-594.
Hoel 3., 594-615.
St. Judicaël, 615-615 & 632-634 abdiceret, †650.
Salomon 2., 615-632.
Alan 2., an Hir (= den Lange), 634-?.

Kongeriget Dommonée
Sant Fracan
Riwal 1.
Conan.
Conothec, ?-513.
Riwal 2., 513-520.
Deroch, 520-530.
Riathen, 530-535.
Jonas, 535-540.
Sant Judual, 540-540 & 554-580.
Sant Judhael, 580-605.
Judicaël, 605-610 & 615-640 abdiceret, † 652.
Haeloch, 610-615.

Kongeriget Kernew (Vest-Bretagne)
Gradlon ar Mor, (= den Store), ?-505.
Daniel ar Dremruz (= med det røde hoved), 505-515.
Budic 1., 515-524.
St. Meliau, 524-531.
St. Melar, 531-538.
Budic 2.,  538-570.
Teudric, 570-570 et 577-?.
Sant Constantin, 570-577.

Kongeriget Gwened
Werech 1., ?-550.
Canao 1.(Canober), 550-560.
Rachiau, 560-577.

Hertugdømmet Bretagne  
Nominoé, Bretonernes hertug, 830-851
Erispoé, Bretonernes hertug, 851, Konge af Bretagne, 851-857
Sant Salomon 3., Bretonernes hertug, 857-868, Konge af Bretagne, 868-874

Conan 1., Greve af Bretagne, 988-992
Godfred 1., Greve af Bretagne, kalder sig hertug, 992-1008
Alan 3., 1008-1040
Conan 2., 1062-1066
Hoël 1., 1066-1084
Alan 4., 1084-1112
Conan 3. ar Gros (= den Tykke), 1112-1148

Hoël 2., 1148-1156
Odo af Perrhoët, Modhertug i Rennes, 1148-1158
Godfred af Anjou, Modhertug i Nantes, 1156-1158

Conan 4. af Richmond,  1158-1166 afsat, †1171
Konstance, 1166-1201
Godfred 3. af Anjou, 1169-1186
Arthur Plantagenêt, 1196-1203
Guido af Thouars, 1203-1206, 1207-1213
Philippe August, konge af Frankrig, 1206-1207
Alix af Thouars, 1203-1213
Peter af Frankrig-Dreux (Per 1.), 1213-1250
Yann 1. ar Ruz (= den Røde), 1250-1286
Yann 2., 1286-1305, i september 1297 anerkender Frankrig titlen "Hertug af Bretagne".
Arthur 2., 1305-1312
Yann 3., 1312-1341, gift med Elisabeth, princesse af Portugal
Yann 4., 1341-1345
Karl af Blois, 1345-1364
Yann 5., 1364-1399
Yann 6., 1399-1442
Fransez 1., 1442-1450
Per 2., 1450-1457
Arthur 3., 1457-1458
Fransez 2., 1458-1488
Anne, 1488-1514

I året 1532 lader kong Franz 1., som er gift med Annes datter, Claude, bekendtgøre, at hertugdømmet Bretagne officielt underlægges Frankrig. Det sker på en stænderforsamling i byen Gwened (Vannes). Dermed ophører Bretagne med at eksistere som et selvstændigt land.

Bretagne
Frankrig i middelalderen
Neoimpressionisme

Indenfor kunsten er neoimpressionisme navn på en generation kunstnere som videreudviklede impressionisternes teknik med at lægge farve på lærredet for at opnå visse effekter.

Neoimpressionismen grundlagdes af pointillisten Georges Seurat i 1890'erne og Paul Signac regnes almindeligvis også med til gruppen. Neoimpressionismen fik stor betydning for bl.a. fauvisterne og efterfølges til dels af f.eks. neoplasticisterne.

Se også 
 pointillisme
 divisionisme
 postimpressionisme
 Piet Mondrian
 symbolisme

Stilperioder
Simone de Beauvoir

Simone Lucie Ernestine Marie Bertrand de Beauvoir (født 9. januar 1908, død 14. april 1986) var fransk forfatter, feminist og filosof.

Hun studerede filosofi på Sorbonne universitetet i Paris fra 1927 til 1929, hvor hun blot 21 år gammel, som den yngste nogensinde, bestod den konkurrenceprægede agrégation-eksamen. Her blev hun nr. to – kun overgået af Jean-Paul Sartre, som gik på samme skole (det var dog hans andet forsøg på den eksamen).

Karriere 
Efter tiden på Sorbonne underviste Simone de Beauvoir på forskellige gymnasier i Marseille og Rouen, og i 1943 fik hun fastansættelse på Lycée Molière i Paris. Simone de Beauvoir forlod imidlertid filosofiundervisningen samme år, da hendes første roman L'invitée udkom og hun helligede sig herefter at skrive. Simone de Beauvoir bekendte sig tidligt til eksistentialismen, mens hun i forhold til feminisme selv har udtalt, at hun ikke beskæftigede sig med den før i 1946, hvor arbejdet med et af hendes centrale værker Le deuxième sexe (1949) begyndte. I en lang årrække efter udgivelsen understregede Simone de Beauvoir på det kraftigste sin analytiske tilgang til emnet, som ikke måtte forveksles med en ren feministisk indgangsvinkel. Først 10 år efter udgivelsen erklærede Simone de Beauvoir sig offentligt som feminist og i 1960'erne og 1970'ernes franske kvindebevægelse, Mouvement de la Libération des Femmes blev hun en aktiv skikkelse. I denne sammenhæng kan hendes indsats i kampen for retten til den frie abort fremhæves.

Forholdet til Sartre 
Efter allerede et år på Sorbonne mødte Simone de Beauvoir Jean-Paul Sartre. De to forfattere fik afgørende indflydelse på hinandens liv og tanker og var stærkt knyttet til hinanden indtil Sartres død i 1980. Simone de Beauvoir og Jean-Paul Sartre var begge ateister, eksistentialister og tilhængere af et frit kærlighedsforhold. Disse tre elementer var udgangspunktet for deres fælles tilværelse og de viste omverdenen en for tiden ny måde, hvorpå forholdet mellem kvinde og mand kunne være.

Se også 

 Eksistentiel terapi
 Eksistentiel filosofi

Litteratur på dansk 

 Beauvoir, Simone de (1966): “Samvær med Sartre”. Hasselbach
Beauvoir, Simone de (1966): “Eksistentialismen og den borgerlige snusfornuft”. Vinten
Beauvoir, Simone de (1984): “En skånsom død”. Vinten
Beauvoir, Simone de (1985): “En velopdragen ung piges erindringer”. PAS, oversat af Bibba Jørgen Jensen
Beauvoir, Simone de (1986): “Mandarinerne”. Politisk Revy, oversat fra fransk af Karen Mathiasen
Beauvoir, Simone de (1992): “De andres blod”. NDLS
Beauvoir, Simone de (2019): “En tvetydighedens moral: tre essays”. HRF
Beauvoir, Simone de (2020): "Det andet køn". Gyldendal
Beauvoir, Simone de (2020): “De uadskillelige”. Gyldendal
Ploug, Anna Cornelia (2021). Hegel i Paris: Beauvoir og den feministiske kritiks dialektiske arv. Slagmark, 83, 77-97.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Simone de Beauvoir  på Bibliografi.dk
 

Romanforfattere fra Frankrig
Filosoffer fra Frankrig
Feminister fra Frankrig
Modstandsfolk fra Frankrig
Goncourtpris-modtagere
Kvindelige filosoffer
Modtagere af Sonningprisen
Fylogenetisk systematik

Fylogenetisk systematik er en taksonomisk klassifikationsmetode, der bruges indenfor biologien.

Fylogenetikken beskriver organismernes afstamning og samler beslægtede organismer i grupper.
 En monofyletisk gruppe indeholder alle efterkommerne af en stamform og ingen andre. Et eksempel er klassen Mammalia (pattedyr). Praktisk betydning er at mælk kun er udviklet én gang. 
 En parafyletisk gruppe mangler nogle af stamformens efterkommere. Et eksempel er ordenen Artiodactyla (Parrettåede hovdyr), der mangler hvalerne. Praktisk betydning er at diagnostiske træk (parrede tæer) kan mistes. 
 En polyfyletisk gruppe har flere stamformer og indeholder ikke alle efterkommerne. Et eksempel er dyr med vinger: flagermus, fugle, flyveøgler og insekter har vinger men vil tilsammen udgøre en polyfyletisk gruppe. Praktisk betydning er at vinger er udviklet flere gange (konvergent udvikling).

Eksempler på disse grupper i form af kladogrammer:

Ændringer i klassifikationen 
Der arbejdes indenfor taksonomien på at reducere antallet af para- og polyfyletiske grupper, således at der bliver bedre overensstemmelse mellem den traditionelle taksonomiske klassifikation og den fylogenetiske. Dette betyder at tilhørsforhold til slægter, familier og ordner m.v. undertiden ændres, f.eks. var slægten Vintergrøn tidligere placeret i en egen familie, Vintergrøn-familien, men derved blev Lyng-familien parafyletisk og slægten Vintergrøn henregnes derfor nu til Lyng-familien. Dette kan virke forvirrende, men er i og for sig ukompliceret - ny viden som følge af f.eks. genetiske analyser giver anledning til ændringer af systemet, ligesom man tidligere kunne have placeret hajer og hvaler i samme gruppe, men senere måtte erkende, at de ikke var helt så nært beslægtede. På samme måde henregnedes Svampe tidligere til Planteriget, men nyere forskning viser, at Planteriget derved blev en polyfyletisk gruppe og svampe henregnes derfor i dag til et eget svamperige.

For de taksonomiske grupper højere oppe i systemet er det imidlertid mere kompliceret. Her har man endnu ikke fuldt overblik da der kun foreligger genetiske analyser for en begrænset mængde arter ligesom alle relationer mellem forskellige grupper endnu ikke er fuldt kortlagt. F.eks. er der enighed blandt de fleste forskere om, at gul-, brunalger og flere andre tang-typer ikke skal medregnes til Planteriget. Derimod er der mindre enighed om hvorvidt rød- og grønalger skal henregnes til Planteriget eller ej.

Mest dynamisk forholder det sig dog med grupperingerne udenfor de tre velkendte riger; dyre-, plante- og svamperiget. Her er der mange forskellige bud på grupperinger. Der synes at være enighed om at Eukaryoterne skal deles op i 2 grupper: Unikonta og Bikonta, men så hører enigheden også op. I et forslag fra systematikeren Thomas Cavalier-Smith er alt levende f.eks. delt op i 3 domæner og 6 riger.

Noter

Eksternt link 
 Christian Lange og Else C. Vellinga: Rabarber-Parasolhat holder flyttedag – molekylærgenetiske studier omkring slægten Macrolepiota – en artikel i Svampe, 2004, 50 side 23-42. Se især advarslen på side 26 mod at stole ubetinget på fylogenetiske undersøgelser.

Biologi
Soya

Ordet soya anvendes i flere sammenhænge:

 Sojabønne – planten Glycine Max
 Sojaolie – en olie, udvundet af bønnen
 Sojasovs – et madtilbehør lavet af bl.a. gærede sojabønner
 Carl Erik Soya – dansk forfatter og dramatiker
AM

AM bruges i flere sammenhænge:

 AM (tidsangivelse) – ante meridiem; om tidsintervallet 0:00-12:00, især i de engelsktalende lande.
 AM-radio – amplitudemodulation; om kodningen af lydsignaler ved radiotransmission.
 Amplitudemodulation – et radioteknisk begreb
 Am – forkortelsen for grundstoffet americium.
 am – forkortelsen for enheden attometer (10-18 meter).
Amerikansk celaster

 
Amerikansk Celaster (Celastrus scandens) er en slyngende busk med lange årsskud. Busken er en lian, der vitterligt kan kvæle sin støtteplante. Af samme grund kan planten også krølle og vride nedløbsrør eller andre bygningsdele.

Beskrivelse 
Barken er først let furet og lysebrun, senere mørkebrun med lyse korkporer. Marven er hvid. Knopperne er spredte, brune og glatte. Bladene er ægformede med savtakket rand og lang spids. Over- og underside er glat og lysegrøn. Høstfarven er klart gul. 

Han- og hunblomsterne findes på forskellige planter. Begge slags sidder som små klaser i bladhjørnerne. De enkelte blomster er grønlige og ses ikke. Frugterne er gule med røde kerner. Frøene modner dårligt og spirer sjældent i Danmark.

Rodnettet består af lange, vandrette hovedrødder, der bærer masser af fine trævlerødder. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 12 × ? m (100 × ? cm/år). Målene kan anvendes ved udplantning.

Hjemsted 
Den amerikanske celaster findes som lian i de blandede løvskove på Allegheny-bjergene i det østlige USA.

Kilde 
 Sten Porse: "Plantebeskrivelser", DCJ 2002 (CD-Rom).

Lianer
Blomster i april/maj
Celaster
PM

Pm eller PM har flere betydninger:

 AM og PM – post meridiem; om tidsintervallet 12:00-24:00, især i de engelsktalende lande
 PM - Atmosfærisk støv - fra engelsk particulate matter
 P.M. – pro memoria; en slags huskeseddel i diplomatisk sammenhæng
 .pm – et nationalt topdomæne der er reserveret til Saint-Pierre og Miquelon

Se også 
 Meter – pikometer, dvs. 10-12 meter forkortes pm
 Fasemodulation – forkortes som PM
 Plus-minus tegn – ± (U+00B1) kan indsættes med TeX markup som \pm i matematiske ligninger, som &plusmn; i HTML
 Promethium – det 61. grundstof i det periodiske system, og har det kemiske symbol Pm
 Prædiktiv mikrobiologi – forudsigelser af vækst eller drab på sygdomsfremkaldende bakterier
Celaster

Celaster (Celastrus) eller Træmorder er en planteslægt, der er udbredt i Asien og Nordamerika. Her omtales kun de to arter, som dyrkes i Danmark:

 Amerikansk celaster (Celastrus scandens)
 Rundbladet celaster (Celastrus orbiculatus)

Planteslægter
Phnom Penh

Phnom Penh er hovedstaden i Cambodja. Byen har indbyggere. Det berygtede torturfængslel, og nu museum, S-21 ligger i byen.

Referencer