kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anthony Collins (filosof)

Anthony Collins (John Anthony Collins) (født 21. juni 1676, død 13. december 1729) var en engelsk filosof og en af hovedmændene blandt de engelske "Fritænkere" og "Deister" (deismen). Han forsvarede den frie tænknings ret over for de kirkelige autoriteter.
 
Collins blev født i Heston, nær Hounslow i Middlesex, England. Han blev uddannet på Eton College og King's College, Cambridge, og studerede jura på Middle Temple. Den mest interessante episode i hans liv var hans bekendtskab med filosoffen John Locke, som i sine breve omtaler Collins med varme og beundring. I 1715 bosatte han sig i Essex, hvor han betjente stillingen som dommer og vice-sherif, en stilling han tidligere havde bestridt i Middlesex. Han døde i sit hus på Harley Street i London.

Hans skrifter opsummerer effektivt de tidligere engelske fritænkeres tanker. Den ulastelige høflighed i hans stil står i slående kontrast til hans modstanderes voldsomhed; og han var ikke, til trods for hans uortodokse livssyn, ateist eller en agnostiker. Ifølge ham selv var "uvidenhed fundamentet til ateisme" (Discourse of Freethinking, 105).

Hans vigtigste værker var Essay concerning the Use of Reason in Propositions the Evidence whereof depends on Human Testimony (1707), hvor i han afviser distinktionen mellem "over fornuften" og "imod fornuften", og krævede at åbenbaringen skulle tilpasses menneskets naturlige idéer omkring Gud. Hovedværket var A Discourse of Freethinking, occasioned by the Rise and Growth of a Sect called Freethinkers (1713) som fremfører at fritænkeri er en rettighed der ikke må lægges bånd på, fordi den søgen mod opnåelsen af sandheden i sidste ende er et gode for samfundet, og ikke kun er tilladt men endog opmuntres i Bibelen. Han hævder at kristendommens opståen og den tidlige succes i omvendelser etymologisk indebar en form for fritænken.

Collins var påvirket af vennen John Locke.

Externe hevisninger 

 Biografi i Salmonsens Konversationsleksikon

Filosoffer fra Storbritannien
Personer i oplysningstiden
Spærreballon

En spærreballon er en form for luftforsvar bestående af balloner, der er forankret til jorden med tunge metalwirer og placeret omkring faciliteter, der skal forsvares. Lavtflyvende fly risikerer at flyve ind i wirerne og tvinges derfor til at flyve i en større højde. Når et fly befinder sig i stor højde, er det sværere for flyet at ramme præcist med sine bomber, og flyet kan nemmere rammes ved beskydning fra jorden. Spærreballoner blev første gang brugt i 1. verdenskrig og blev brugt med en vis succes i 2. verdenskrig men har ikke været anvendt i betydelige mængder siden, fordi moderne fly er blevet bedre til at ramme mål på afstand, og fordi antiluftskyts nu også kan ramme lavtgående fly. Balloner er blevet forholdsvis dyre og for mandskabskrævende i forhold til den nytte, de gør. I moderne tid har man dog overvejet muligheden for at anvende balloner til forsvar mod helikoptere.

Under krigen mellem Irak og Iran i begyndelsen af 1980'erne blev der brugt spærreballoner i Bagdad.

Fly fra 2. verdenskrig
Ballonflyvning
John Toland

John Toland (født 30. november 1670, død 11. marts 1722) var en irsk filosof.

Der vides ikke meget om hans opvækst andet, end at han blev født i Ardagh (Ballyliffin) på halvøen Inishowen i et fortrinsvis katolsk og irsksproget område i County Donegal i det nordvestlige Ulster. Han blev sandsynligvis døbt "Seán Eoghain Ui Thuathalláin", som er oprindelsen til tilnavnet "Janus Junius Toland". 

Efter omkring 16-års alderen at være konverteret til protestantismen fik han et stipendium, der gjorde det muligt for ham at studere teologi på University of Glasgow. Han læste senere også på universiteterne i Edinburgh og Leyden i Holland. Hans første bog Christianity Not Mysterious ("Kristendommen er ikke uudgrundelig", 1696) blev dømt til offentlig afbrænding i Dublin for sine kontroversielle deistiske ideer. Han undslap selv retsforfølgelse ved at rejse til England, hvor han boede resten af sit liv.

Filosoffer fra Irland
Personer i oplysningstiden
Edward Herbert, 1. baron Herbert af Cherbury

Edward Herbert, 1st Baron Herbert of Cherbury (født 3. marts 1583, død 20. august 1648) var en britisk soldat, diplomat, historiker, digter og religiøs filosof.

Han var ældste søn af Richard Herbert af Montgomery Castle, og Magdalen, datter af sir Richard Newport, og bror til digteren George Herbert. Han blev født i Eyton-on-Severn i nærheden Wroxeter. Efter at være undervist hjemme matrikuleredes han på University College i Oxford i maj 1596. 

1608 rejste han til Paris, hvor han nød godt af sit venskab med Henri Ier de Montmorency og mødte Henrik 4. af Frankrig. I 1610 meldte han sig som frivillig til hæren i Nederlandene under Prinsen af Orange og blev hans ven. 

Mellem 1619 og 1621 var han Englands ambassadør i Paris. 

I 1632 blev han medlem af det engelske krigsåd. Han opvartede kongen i York 1639, og i maj 1642 blev han fængslet af parlamentet for at have opfordret til at tilføje ordene "uden grund" til resolutionen, der hævdede at kongen brød sin ed ved at føre krig mod parlamentet. Han holdt sig nu væk fra konflikten mellem konge og parlament og trak sig tilbage til Montgomery Castle, hvor han afslog kongens kald. Den 5. september 1644 overgav han slottet til parlamentets tropper og vendte tilbage til London hvor han underkastede sig parlamentets nåde. Her blev han tildelt en pension på £20 om ugen. I 1647 besøgte han Pierre Gassendi i Paris og døde i London sommeren efter og blev begravet i kirken St Giles's in the Fields.

Lord Herbets berømmelse skyldes benævnelsen "deismens fader": han regnes som den første engelske deistiske filosof. . 

Herbets mest kendte værk er De veritate, prout distinguitur a revelatione, a verisimili, a possibili, et a falso ("Om sandheden som adskilt fra åbenbaringen, den sandsynlige, den mulige og den falske") (Paris, 1624; London, 1633; oversat til fransk i 1639 og til engelsk i 1937). Værket kombinerer videnskabsteorien med delvis psykologi, en metodologi for at udforske sandheden og en teori om den naturlige religion.

Referencer 

Filosoffer fra Storbritannien
Digtere fra Storbritannien
Faglitterære forfattere fra Wales
Historikere fra Storbritannien
Militærfolk fra Storbritannien
Baroner fra England
Baroner fra Irland
Ambassadører fra Storbritannien
Skønlitterære forfattere fra Wales
Panamerikamesterskabet i håndbold (mænd)

Panamerikamesterskabet i håndbold for mænd (på spansk ofte omtalt som PanAmericano) er det kontinentale mesterskab i håndbold for herrelandshold i Panamerika. Mesterskabet arrangeres af PATHF og er afviklet siden 1980. Siden 1994 er det afviklet hvert andet år.

I 1980 og 1983 fungerede mesterskabet tillige som OL-kvalifikation, mens de øvrige mesterskaber har været den panamerikanske kvalifikation til VM i håndbold.

I 2018 blev turneringen erstattet med Syd- og Mellemamerikamesterskabet samt Nordamerika og Caribien-mesterskab.

Mesterskaber og medaljevindere

Placeringer 

17 hold har gennem tiden deltaget i slutrunderne om mesterskabet, og holdenes placeringer er sammenfattet i nedenstående tabel.

Se også 
 Panamerican Team Handball Federation (PATHF)
 Panamerikamesterskabet i håndbold (kvinder)
 VM i håndbold (kvinder) 
 VM i håndbold (mænd)

Kilder / eksterne henvisninger 
 PATHF - Competiciones Panamericanas Adulto Masculino | Men’s Senior Panamerican Competitions  
 Sports123.com – Handball – Men: Pan American Championships 
 World Handball Archive – Men Handball America Championships index 

 
Etableret i 1980
Forbundspræsident (Tyskland)

Forbundspræsidenten () er Tysklands statsoverhoved. I henhold til Tysklands forfatning varetager præsidenten hovedsagelig en række formelle funktioner i stil med den danske dronnings. I særlige situationer har præsidenten dog visse magtbeføjelser; f.eks. hvis der efter et forbundsdagsvalg kun kan opnåes relativt flertal for en ny forbundskansler, skal præsidenten indenfor 8 dage beslutte, om han eller hun vil acceptere dannelsen af en mindretalsregering eller udskrive nyvalg.

Forbundspræsidenten vælges hvert femte år af Forbundsforsamlingen, som består af medlemmerne af Forbundsdagen og et tilsvarende antal repræsentanter, der er valgt af delstaternes parlamenter. Genvalg er kun tilladt en gang.

Forbundspræsidenter

Rigspræsidenter i Weimarrepublikken 
Statslederne havde titel af rigspræsident og valgtes for syv år med mulighed for genvalg. Følgende fungerede i perioden 1919-34:
 Friedrich Ebert 11. februar 1919 – 28. februar 1925 (død i embedet)
 Julius Curtius (fungerende præsident februar-april 1925 indtil nyt valg – ikke officielt anerkendt)
 Paul von Hindenburg 26. april 1925 – 2. august 1934 (død i embedet)

Forbundspræsidenter siden 1949

Horst Köhler 
Som den første forbundspræsident i landets historie valgte Köhler at fratræde sit embede i utide efter massiv kritik af udtalelser omkring landets anvendelse af militær magt.

Efter forfatningen overtager formanden for Forbundsrådet embedet midlertidigt i 30 dage, indtil en indkaldt forbundsforsamling har udpeget en til at overtage posten. Formandsposten i Forbundsrådet var på tidspunktet Bremens borgmester Jens Böhrnsen.

Præsidentbolig 
Siden 1994 har den tyske præsident har residens på slottet Schloss Bellevue i Berlin.

Kilder

Ekstern henvisning

Se også 
 Forbundskansler (Tyskland)

 
Politiske embeder
Tysklands politik
Lister over præsidenter
Tyskland
Paul Henri Thiry d'Holbach

Paul-Henri Thiry, baron d'Holbach (født 8. december 1723, død 21. januar 1789) var en fransk-tysk forfatter, filosof og encyklopædist. Han blev døbt Paul Heinrich Dietrich i Edesheim i Tyskland, men boede og arbejdede fortrinsvis i Paris. Han er mest kendt for at være en af de første åbent erklærede ateister i Europa.

D'Holbachs moder var datter af Fyrstebiskoppens skatteopkræver. Hans fader, Johann Jakob Thiry, var vinbonde. Den unge Paul-Henris studier blev finansieret af hans onkel, Franz Adam Holbach, som var blevet millionær på aktiespekulationer på Paris' børs. Efter at have arvet to store formuer, var den unge d'Holbach en holden mand resten af sit liv.

Han var forfatter og oversætter af en lang række artikler i den franske Encyclopédie der blev redigeret af Denis Diderot. Hans bidrag var mest om politik, religion, kemi og mineralogi. Han oversatte fortrinsvis fra tyske kilder. Han blev berømt for sine filosofiske skrifter, der forfægtede en materialistisk og ateistisk verdensopfattelse. Hans værker er i dag kategoriseret under den franske materialisme.

I 1761 udgav han bogen Christianisme dévoilé ("Kristendommen afsløret"), hvori han angreb kristendommen og religonen generelt som værende i modstrid med menneskehedens moralske udvikling.

Den blev fulgt op af andre værker og i 1770 af Le Système de la nature ("Naturen System"), der langt voldsommere end før angreb kristendommen og talte for en materialistisk ateisme. Bogen kom under pseudonymet Jean-Baptiste de Mirabaud, og var sandsynligvis medforfattet af Diderot.

Holbach afviste eksistensen af en guddom og nægtede at anerkende a priori-argumenter som beviser. Han hævdede, at universet udelukkende bestod af stof i bevægelse. På dette punkt var han under indflydelse af den irske filosof John Toland. Fundamentet til moral er lykke og ikke nødvendigvis dyd:
"Det ville være værdiløst og næsten uretfærdigt at insistere på, at en mand er dydig, hvis han ikke kan være det uden at være ulykkelig. Så længe udydighed gør ham lykkelig, bør han elske udydighed."
Dette kan ses som en forløber for den utilitaristiske filosofi, som senere blev fremsat Jeremy Bentham og af John Stuart Mill.

Eksterne henvisninger 

 Værker af Holbach på Google Books
 

Filosoffer fra Tyskland
Filosoffer fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Fransksprogede forfattere
Personer i oplysningstiden
Ateister fra Tyskland
Panamerikamesterskabet i håndbold (kvinder)

Panamerikamesterskabet i håndbold for kvinder (på spansk ofte omtalt som PanAmericano) er det kontinentale mesterskab i håndbold for kvindelandshold i Panamerika. Mesterskabet er arrangeret af PATHF siden 1986 og er siden 2003 afviklet hvert andet år.

Alle de afholdte mesterskaber, bortset fra i 1991, fungerede tillige som kvalifikation til VM i håndbold. Mesterkabet i 1991 fungerede til gengæld som OL-kvalifikation.

Mesterskaber og medaljevindere

Placeringer 
16 hold har gennem tiden deltaget i mesterskabet, og holdenes placeringer er anført nedenfor.

Se også 
 Panamerican Team Handball Federation (PATHF)
 Panamerikamesterskabet i håndbold (mænd)
 VM i håndbold (kvinder) 
 VM i håndbold (mænd)

Kilder / eksterne henvisninger 
 Sports123.com – Handball – Women: Pan American Championships 
 Handball World Archive – Women Handball America Championships index 

 
Etableret i 1986
Kvindehåndbold
Ernst Cassirer

Ernst Cassirer (født 28. juli 1874, død 13. april 1945) var en tysk filosof af jødisk oprindelse. Han tog doktorgraden ved universitetet i Marburg i 1899, hvor han havde studeret med Hermann Cohen og Paul Natorp. Dermed blev han af mange opfattet som nykantianer, selv om han senere udviklede sin egen kulturfilosofi.

Efter mange år som privatdocent fik han et professorat i Hamborg i 1919, hvor han underviste til 1933, da han måtte forlade hjemlandet.

Han flygtede til University of Oxford, hvor han underviste frem til 1935, var derefter professor i Göteborg til 1941, gæsteprofessor ved Yale University til 1943 og boede derefter i New York, hvor han underviste ved Columbia University fra 1943 til sin død i 1945.

Værker (udvalg) 
 Substanzbegriff und Funktionsbegriff (1910)
 Freiheit und Form. Studien zur deutschen Geistesgeschichte (1916)
 Kants Leben und Lehre (1918)
 Philosophie der symbolischen Formen (1923-29)
 Die Philosophie der Aufklärung (1932)
 Zur Logik der Kulturwissenschaften (1942)
 An Essay on Man (ty. 1960: Was ist der Mensch? Versuch einer Philosophie der menschlichen Kultur) (1944 )
 The Myth of the State (ty. 1949: Vom Mythus des Staates) (posthumt) (1946)

Eksterne henvisninger 

 Books and Writers 
 http://www.warburg-haus.hamburg.de/eca/index.html 
 http://www.helmut-zenz.de/hzcassir.html 
 http://www.bautz.de/bbkl/c/cassirer_e.shtml 

Filosoffer fra Tyskland
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Ansatte ved University of Oxford
Ansatte ved Columbia University
Ansatte ved Yale University
Ansatte ved Göteborgs Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Jøder fra Tyskland
Anne Robert Jacques Turgot

Anne-Robert-Jacques Turgot, Baron de Laune, ofte benævnt bare Turgot (født 10. maj 1727, død 18. marts 1781) var en fransk økonom og statsmand. Han er kendt som en af hovedmændene bag den franske fysiokratisme.

Turgot blev født i Paris som yngste søn af Michel-Étienne Turgot, "Provost over købmændene" i Paris, og Madeleine Francoise Martineau de Brétignolles af en gammel normannisk slægt. Han blev uddannet til præst på Sorbonne, hvor han blev optaget i 1749 og blev kaldt abbé de Brucourt). Det første tegn på hans interesse for økonomi ses i et brev fra samme år om pengesedler, stilet til en anden studerende abbé de Cicé, der afviser abbed Jean-Baptiste Terrassons forsvar for John Laws økomiske system. 

Turgots bedst kendte værk Réflexions sur la formation et la distribution des richesses ("Refleksioner over skabelsen og distributionen af rigdom") er skrevet i den tidlige del af hans intendur omkring 1766. Det kom 1769-1770 i Duponts tidsskrift, Ephémérides du citoyen, og blev udgivet som selvstændigt værk i 1776. 

Turgot blev flådeminister i juli 1774 efter anbefaling af Maurepas, Ludvig 14. af Frankrigs mentor. Hans udnævnelse blev mødt med velvilje og blev især hyldet af de franske oplysningsfilosoffer. En måned senere (24. august) blev han udnævnt til øverste tilsynførende over finanserne.

Turgot begyndte straks at arbejde på at oprette fri kornhandel, men hans forordning af 13. september 1774 blev mødt med stor modstand selv i "conseil du roi" (kongens råd). Bemærkelsesværdig var forordningens indledning som opregnede teorien bag. Den vandt filosoffernes beundring. Efter sigende skulle Turgot have skrevet den om tre gange, for at gøre den "så letforståelig at enhver landsbydommer kunne forklare den til bønderne." 

Turgots fysiokratisme blev stadig mødt med voksende modstand fra mange sider, både ved hoffet og i den brede befolkning. Så hans afsked var kun et spørgsmål om tid. Han ønskede selv at blive i sit embede længe nok til at at han kunne fuldende sine reformer af den kongelige husholdning. Men selv dette fik han ikke nok tid til, den 12. maj 1776 blev han beordret til at indsende sin afskedsbegæring. Han rejste til La Roche-Guyon, hertuginde d'Envilles gods. Kort efter rejste han til Paris, hvor han boede resten af sit liv, optaget af videnskabelige og litterære sysler. Han blev vicepræsident for det Franske Selskab for de skønne kunster 1777.

Økonomer fra Frankrig
Politikere fra Frankrig
Økonomiministre fra Frankrig
Personer i oplysningstiden
Personer fra Paris
Public Demand Society

Public Demand Society er den tredje sang på den selvudgivet EP, Diminishing Liberty, fra 100 Knives Inside. Sangen blev udgivet som single 8. august 2008.

Spor 
 "Public Demand Society" – 6:37

Musikere 
 Simon Jakobsen – Vokal
 Zalan Khattak – Guitar, baggrundsvokal
 Thomas Hoff – Guitar
 Ian Grønlund – Bas
 Chris Pedersen – Trommer

Metalsange
Sange fra 2008
Singler fra 2008
François Quesnay

François Quesnay (født 4. juni 1694, død 16. december 1774) var en fransk økonom af den fysiokratiske skole.

Quesnay blev født i Merey i nærheden af Paris. Han var en søn af en juridisk skolet godsejer. Han blev sat i lære som 16-årig hos en kirurg, og rejste snart efter til Paris for at studere medicin og kirurgi. Efter at have uddannet sig som kirurg etablerede han en praksis i Mantes. I 1737 blev han udnævnt til sekretær for det Kirurgiske Akademi som var blevet grundlagt af François la Peyronie, og han blev derefter hofkirurg hos kongen. I 1744 blev han doktor i medicinen; han blev ordinær livlæge og efterfølgende første livlæge og fik bolig på slottet i Versailles. Ludvig 14. satte stor pris på Quesnay, og plejede at kalde ham hans "tænker"; da han blev adlet fik han 3 blomster af stedmoderblomst arten (på fransk "pensée" hvilket også betyder at tænke) som sit våbenskjold med mottoet "Propter excogitationem mentis".

Han kastede sig nu udelukkende over økonomiske studer, og holdt sig fjernt fra de mange hofintriger som karakteriserede Ludvig 14.s regeringstid. 

I 1758 udgav han Tableau économique ("Økonomisk Tabel"), som gav grundlaget for den fysiokratiske lære. Det var et af de første skriftlige arbejder som forsøgte at beskrive økonomiens virkning på en analytisk måde, og kan som sådan anses for at være en af de første vigtige bidrag til udviklingen af den økonomiske videnskab.

De udgivelser, hvor Quesnay beskrev sit økonomiske system, var følgende: to artikler om "Fermiers" og om "Korn" i Diderots og og D'Alemberts Encyclopédie (1756, 1757); en afhandling om naturens lov i Dupont de Nemours Physiocratie (1768); Maximes générales de gouvernement economique d'un royaume agricole (1758), og den på samme tid udgivne Tableau économique avec son explication, ou extrait des économies royales de Sully (med det berømte motto "Pauvres paysans, pauvre royaume; pauvre royaume, pauvre roi"); Dialogue sur le commerce et les travaux des artisans; og andre mindre værker.

Eksterne henvisninger 

Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind XIX, s. 785; opslag: Quesnay, François 
"François Quesnay's Tableau Économique" (Modern Economic Thought) 
Birger Hansted: "François Quesnay" (Nationaløkonomisk Tidsskrift, Bind 3. række, 2 (1894); s. 561-591)  
Birger Hansted (anmeldelse): "I. Prof. Dr. Aug. Oncken: Zur Biographie des Stifters der Physiocratie, Francois Quesnay. I. Quesnays voreconomistische Lebensperiode. — 95 Pag. II. Entstehen und Werden der physiokratischen Theorie." (Nationaløkonomisk Tidsskrift, Bind 3. række, 5 (1897); s. 328-336) 
Lazaros Houmanidis: "François Quesnay. The Founder of Economic Science" 
Franklin Serrano and Numa Mazat: "Quesnay and the analysis of the surplus in an agrarian capitalist economy" (MPRA paper 477; 2013) 

Kirurger
Læger fra Frankrig
Økonomer fra Frankrig
Personer i oplysningstiden
Fysiokratisme
Franskmænd i 1700-tallet
Nicolas de Condorcet

Marie Jean Antoine Nicolas de Caritat, marquis de Condorcet (født 17. september 1743, død 28. marts 1794) var en fransk filosof, matematiker og statsvidenskabelig forfatter som udviklede konceptet "Condorcet-metoden". Til forskel fra de fleste af sine samtidige var Condorcet fortaler for liberalisme, gratis offentlig uddannelse, konstitutionalisme og lige rettigheder for kvinder og alle folkeslag. Hans ideer er ideelle eksempler på oplysningstidens tankegang. Condorcet var medlem af Académie française og en aristokrat præget af liberale ideer. Han er blevet kaldt den sidste oplysningsfilosof. 

Hans mest berømte værk er Essay om anvendeligheden af analyse på sandsynligheden i flertalsafgørelser fra 1785. Afhandlingen forklarer bl.a. "Condorcet metoden", som er en metode, der kan bruges til at simulere valg af par ud fra alle kandidaterne i en afstemning.

Under Den Franske Revolution blev Condorcet valgt ind i Nationalkonventet og arbejdede ihærdigt på en plan om et offentligt undervisningssystem, som dog aldrig blev gennemført. Han stod girondinerne nær, men undgik arrestation, da de faldt i juni 1793; han blev senere anklaget for at konspirere mod republikken, men holdt sig skjult, mens han arbejdede han på sit hovedværk Esquisse d'un tableau historique des progrès de l'esprit humain, der udkom posthumt. Heri udtrykker han sin optimistiske tro på, at samfundet vil blive mere og mere præget af fornuft og videnskab, og at menneskeheden derved vil komme til at nyde en større og større lykke. Han blev arresteret, men undgik guillotinen ved at tage gift .

Referencer

Filosoffer fra Frankrig
Matematikere fra Frankrig
Politologer fra Frankrig
Personer i oplysningstiden
Personer fra Den franske revolution
Markiser fra Frankrig
Personer der har begået selvmord
Franskmænd begravet i Panthéon
Franskmænd i 1700-tallet
Hellhammer

Hellhammer var et indflydelsesrigt schweizisk ekstremmetal-band, som var aktive i årene 1982-1984. De anses i dag for at have haft en enorm indflydelse på black metal, og blandt skaberne af dødsmetal såvel. To af de tidligere medlemmer dannede senere Celtic Frost i 1984.

Medlemmer

Sidst kendte line-up 
 Tom G. "Satanic Slaughter" Warrior (Thomas Gabriel Fischer) – Vokal, guitar
 Martin "Slayed Necros" Ain – Bas
 Bruce "Denial Fiend/Bloodhunter" Day (Jörg Neubart) – Trommer

Diskografi

Demoer 
 1983: Death Fiend
 1983: Triumph of Death
 1983: Satanic Rites

Ep'er 
 1984: Apocalyptic Raids

Opsamlingsalbum 
 1990: Apocalyptic Raids 1990 A.D.
 2008: Demon Entrails

Fodnoter

Referencer 
 Fischer, Thomas Gabriel (2000). Are You Morbid? Into the Pandemonium of Celtic Frost. London: Sanctuary Publishing Limited.
 Gregori, Damien (2003). Thrash Metal or, How I Learned to Stop Worrying and Love the Bomb. Terrorizer, 108: 10-14.
 Hellhammer (1990). Apocalyptic Raids 1990 A.D. [CD]. New York, NY: Futurist/Noise International.

Eksterne henvisninger 

 Officielle Hellhammer Burial Site
 

Black metal-grupper
Musikgrupper fra 1982
Guinea-Bissaus flag

Guinea-Bissaus flag blev taget i brug i 1973 efter at nationen fik sin uafhængighed fra Portugal. Flaget har de traditionelle panafrikanske farver (guldfarvet, grønt og rødt) og desuden Afrikas sorte stjerne. Flagets udformning er stærkt påvirket af Ghanas flag. Farverne har de samme betydninger: rødt står for martyrenes blod, grønt for skove og guld for mineralrigdommene.

Eksterne henvisninger 

Flag fra Afrika
Flag
Nationale flag