kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frantz Anton Ulfeldt

Frantz Anton rigsgreve Ulfeldt (født 12. juli 1711 i Barcelona, død 7. januar 1743 (1741?) i Budweis) var en østrigsk officer.

Han var søn af Leo Ulfeldt og Anna Maria Ulfeldt, født Sinzendorf, og broder til Corfitz Anton Ulfeldt. Ulfeldt blev kejserlig-kongelig kæmmerer og avancerede til gehejmeråd i 1736. Samtidig havde han en militær karriere: I 1740 nævnes han som oberstvagtmester i sin broders følge på en rejse til Konstantinopel, hvor broderen var østrigsk ambassadør i Det Osmanniske Rige.

Ulfeldt deltog i Den Østrigske Arvefølgekrig, og under en kampagne mod invaderende tropper fra Bayern i Sydbøhmen i november 1741 døde han af sygdom. Andre kilder siger dog, at han er død i 1743. Han er begravet i České Budějovice i byens dominikanerkirke, Kostel Obětování Panny Marie.

Han synes ikke at have været gift. I hvert fald døde hans bror Corfitz Anton som Ulfeldt-slægtens sidste mand.

Noter

Kilder 
 Kneschke, Ernst Heinrich (1996 [1859]). Neues allgemeines deutsches Adels-Lexicon, bind 9. Georg Olms Verlag, s. 329.
 Strandberg, Elisabeth (2001). "Kong Christian IV og Ulfeldt-familiens forbindelser til de tjekkiske lande". Dansk-tjekkisk DIALOG (april): 2-5. Digitaliseret udgave 

Frantz Anton
Grever fra Tyskland
Østrigere i 1700-tallet
Gehejmeråder fra Østrig
Officerer fra Østrig
Personer fra Barcelona
Sammenslutningen af liberale og venstreorienterede

Sammenslutningen af liberale og venstreorienterede (islandsk: Samtök frjálslyndra og vinstrimanna) var et islandsk politisk parti, dannet af udbrydere fra Folkealliancen (Alþýðubandalagið) i 1969.

Hovedmændene bag partiet var Folkealliancens stifter og formand 1956-68 Hannibal Valdimarsson og altingsmanden Björn Jónsson, der begge var modstandere af folkealliancens omdannelse fra et brdet valgforbund af venstreorienterde og socialliberale NATO-modstandere til et egentligt socialistisk parti i 1968.  

Partiet blev stiftet i efteråret 1969 med Hannibal Valdimarsson som formand og Bjarni Guðnason som næstformand. 

Ved altingsvalget 1971 fik partiet fem mandater. Sammenslutningen deltog derefter i Ólafur Jóhannessons regering 1971-74 sammen med Fremskridtspartiet og Socialdemokraterne, hvor de fik to ministerposter, der tilfaldt med Hannibal Valdimarsson (1971-73), Björn Jónsson (1973-74) og Magnús Torfi Ólafsson (1971-74). Bjarni Guðnason opsagde imidlertid sin støtte til ministeriet i 1973. I maj 1974 forlod Björn Jónsson regeringen og gik sammen med Hannibal Valdimarsson og Karveli Pálmason i opposition, hvilket gjorde, at regeringen mistede sit flertal og måtte udskrive nyvalg. Vælgerne straffede Sammenslutningen ved at reducere partiet til to mandater, hvoraf den ene var Magnús Torfi Ólafsson, der var forblevet i regeringen.

Partiet stillede op til altingsvalget 1978, men kom ikke ind og blev kort efter nedlagt. Dets største langvarge betydning var sandsynligvis, at den senere formand for Folkealliancen og præsident gennem tyve år Ólafur Ragnar Grímsson og senere formand for Islands Socialdemokratiske Parti og mangeårige udenrigsminister Jón Baldvin Hannibansson begge fik deres politiske debut i Sammenslutningen, da de blev valgt som suppleanter til Altinget i 1974, og begge var indkaldt i længere tid i første halvdel af valgperioden. Ólafur Ragnar var desuden forretningsfører for partiet 1974 til 1976.

Valgresultater

Altingsmænd 
 Hannibal Valdimarsson (1971-74)
 Björn Jónsson (1971-74)
 Magnús Torfi Ólafsson (1971-78) 
 Bjarni Guðnason (1971-74) 
 Karvel Pálmason (1971-78)

Noter 

Tidligere politiske partier i Island
Socialistiske partier
Angrebet i Ouagadougou

Angrebet i Ouagadougou var et todelt angreb, der foregik fredag 2. marts 2018 klokken 10 lokal tid, i Burkina Fasos hovedstad Ouagadougou. Angrebet, der ifølge BBC kostede mindst 16 personer livet (otte soldater og alle otte gerningsmænd) og sårede ca. 80 personer, ramte dels den franske ambassade og dels et militært mål i byen. Det militære mål udgør Burkina Fasos hærs hovedkvarter. De to steder ligger ca. to km fra hinanden. Det er det tredje angreb i byen siden begyndelsen af 2016.

Ifølge landets informationsminister har angrebet "overtoner af terrorisme", mens Frankrigs udenrigsminister udtaler, at der uden tvivl er tale om en terrorhandling. Byens politidirektør formoder, at gerningsmændene er islamiske ekstremister. På dagen var der dog ingen, der har taget ansvar for angrebet.

Referencer 

Ouagadougou
Ouagadougou
Begivenheder i 2018
Deiningen

Deiningen er en kommune i Landkreis Donau-Ries i Regierungsbezirk Schwaben i den tyske delstat Bayern, med godt 800 indbyggere. Den er en del af Verwaltungsgemeinschaft Ries.

Geografi 
Deiningen ligger i centrum af området Nördlinger Ries, omkring 6 km øst for Nördlingen. I kommunen ligger 2 km nord for hovedbyen godset Klosterzimmern, der indtil det 16. århundrede var et cistercienserkloster. Mod vest grænser byen til Nördlingen. Den lille flod Eger løber langs kommunens vestgrænse.

Kilder og henvisninger 

 www.deiningen.de 
 Statistik 2015  på statistik.bayern.de
Borgerpartiet (Island, 1987)

Borgerpartiet (islandsk: Borgaraflokkurinn) var et borgerligt politisk parti på Island, der blev etableret af udbrydere fra Selvstændighetspartiet i 1987. Partiet gik efter grundlæggerens afgang i 1989 gradvis i opløsning, indtil det blev endelig afviklet i 1994.

Den tidligere fodboldstjerne og manufakturhandler Albert Guðmundsson var finansminister, men blev anset af Selvstændighedspartiets ledelse anset som uværdig til at fortsætte i regeringen efter at være blevet dømt i en retssag, der involverede en konkurs i rederiet Hafskip. Han protesterede mod sin afsættelse ved at melde sig ud af Selvstændighedspartiet og etablere Borgerpartiet. Han fik mange medlemmer med sig. Ved altingsvalget 1987 fik partiet 10,9 % opslutning og syv tingmænd.

Guðmundsson gik af som partileder i 1989, efter at han var blevet udpeget til islandsk ambassadør i Frankrig. To af altingsmedlemmerne etablerede deres eget parti, som senere gik ind i Selvstændighetspartiet.

Parties resterende fem altingsmedlemmer deltog 1989-91 i en bred koalitionsregering under Steingrímur Hermannsson fra Fremskridtspartiet.

Partiet var reelt gået i opløsning før udskrivelsen af altingsvalget 1991 og deltog derfor ikke i valget. Det blev først formelt nedlagt i 1994, men havde da været inaktivt i flere år.

Se også 
 Politiske partier i Island

Noter 

Tidligere politiske partier i Island
Det Liberale Parti (Island, 1927)

Det Liberale Parti () var et kortlivet politisk parti i Island i slutningen af 1920'erne.

Partiet blev dannet i 1927 af en gruppe altingsmedlemmer fra Selvstændighedspartiet. 

I 1923 havde det oprindelige Selvstændighedspartiet allieret sig med tidligere medlemmer af det nyligt opløste Hjemmestyrepartiet og dannet Borgerpartiet som en borgerlig modvægt til de nye klassepartier Fremskridtspartiet (der repræsenterede bønderne) og Socialdemokratiet (der repræsenterede arbejderne). Flertallet af Borgerpartiets altingsmedlemmer dannede det følgende år Det Konservative Parti, mens dets resterende venstrefløj under ledelse af tidligere statsminister Sigurður Eggerz fortsatte som Selvstændighedspartiet indtil de stiftede Det Liberale Parti i 1927. Forud for stiftelsen havde Eggerz forgæves forsøgt at vinde et af de tre landsvalgte mandater i Altingets øvre del, der var på valg i 1926 (valgt ved forholdstalsvalg i hele landet). Han kom i Altinget ved valget i 1927, men partiet formåede ikke at vinde andre mandater. 

I 1929 blev Det Liberale Parti genforenet med Det Konservative Parti til et nyt parti, der fik det historiske navn Selvstændighedspartiet, og siden blev Islands dominerende politiske kraft.

Noter 

Tidligere politiske partier i Island
Martin van Meytens

Martin van Meytens (født 24. juni 1695 i Stockholm, død 23. marts 1770 i Wien) var en svensk portrætmaler af nederlandsk herkomst aktiv ved kejserhoffet i Wien.

Han var søn og elev af Martin Mijtens den ældre og forlod allerede circa sytten år gammel Sverige. Som miniatur- og emailmaler gjorde han stor lykke i Holland, Paris, Dresden etc., malede talrige portrætter af fyrstelige personer, der kappedes om at drage ham til sig, og havnede efter et længere ophold i Italien (rigt på arbejde og hæder) 1721 i Wien, hvor han blev hofmaler og fra 1759 direktør for kunstakademiet.

Han kastede sig nu især over portrætmaleriet i olie og malede (hjulpet af mange elever) en mængde, stærkt skattede, store portrætter af tidens fremragende personligheder, med sikker tegning, kølig, virkningsfuld kolorit, jævngod (til tider dog ret tom) karakteristik og stor interesse for alle bitingene; han malede således kejserparret og dets tre døtre (Luxembourgmuseet). Under en orlov 1730-31 til sit fædreland malede han portrætter af den svenske kongelige familie (nu i Gripsholm Slot, Drottningholm Slot m. m.), Judith, C. Grills familiebillede (Österby) etc. Særlig mange portrætter af den østrigske kejserfamilie (Karl VI til hest på Nationalmuseum, fem familiegrupper på Schloss Schönbrunn, Maria Teresia, Frants I's og Maria Theresias bryllup på Gripsholm etc.). Der findes selvportrætter i Kunsthistorisches Museum i Wien og i Uffizierne i Firenze.

Kilder 
 

Portrætmalere
Miniaturmalere
Personer fra Stockholm
Malere fra Sverige
Hofmalere fra Østrig
Jeremias Elias Spannjer

Jeremias Elias Spannjer (født 29. januar 1784 i København, død 24. august 1872) var en dansk skomager og legatstifter, stifter af De Spannjerske Legater.

Han var søn af skomagermester George Heinrich Spannjer (død 27. december 1825) og Maren Jensdatter. Han etablerede sig som skomager i huset ved siden af hans faders ejendom i Kristen Bernikows Stræde, og her blev han boende, så længe han levede, under de allertarveligste forhold. I besiddelse af et betydeligt finansielt talent samlede han ved flid og systematisk sparsommelighed, men ikke ved uhæderlige midler en formue, der omkring 1900 udgjorde henved 2½ mio. kr. (svarende til ca. 185 mio. kr. i 2018-kr.) For disse oprettedes ved fundats af 10. juli 1879 legater til at virke i for det offentlige gavnlig velgjørende Øjemed. Spannjer havde bryllup 26. september 1810 med Johanne Marie Stieglietz (død 26. september 1859, 79 år gammel), datter af en skomagermester.

Han er begravet på Assistens Kirkegård.

Kilder 
 
 

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Skomagere fra Danmark
Legatstiftere fra Danmark
Filantroper fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Jørgen Christopher Hagemann

Jørgen Christopher Hagemann (født 24. december 1783 i Nykøbing Mors, død 29. april 1850 i København) var en dansk officer.

Han var søn af kaptajn i infanteriet Hans Jacob Hagemann og Marie født Sørensen, blev landkadet 1794, fændrik ved Prins Frederiks Regiment 1799, sekondløjtnant ved Marinekorpset 1803 og vendte som premierløjtnant 1808 tilbage til sin oprindelige afdeling (1806 Christian Frederiks Regiment, 1839 Kongens Regiment, 1842 6. Linjeinfanteribataljon), hvor han nu udelukkende havde ansættelse, fra 1812 som kaptajn, fra 1825 som major, fra 1833 som oberstløjtnant, fra 1840 som oberst og næstkommanderende, fra 1842 som chef, indtil han i 1848 kort efter krigens udbrud fik kommandoen over 2. Infanteribrigade. Denne førte han i kampene ved Nybøl 28. maj ved Dybbøl 5. juni. I slutningen af 1848 forfremmedes han til generalmajor, men fik det følgende år sin afsked på grund af svagelighed og døde 29. april 1850 i København.

Den 28. oktober 1836 blev han Ridder af Dannebrog og den 28. juni 1845 Dannebrogsmand.

Han var gift med Julie Cathrine Schleisner (født 6. oktober 1806, død 19. oktober 1867), datter af kattunfabrikør Fritz Schleisner i Lyngby.

Kilder 
 

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Generalmajorer fra Danmark
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Personer fra Nykøbing Mors
Riddere af Dannebrog
Partiet for nationalt værn

Partiet for nationalt værn (islandsk: Þjóðvarnarflokkurinn) var et politisk parti på Island. Det blev stiftet 15. marts 1953 af den samme kreds af tilhængere af islandsk neutralitet og demilitarisering, der stod bag ugeavisen Frjáls Þjóð.

Partiet var modstander af Islands medlemskab af NATO og den amerikanske militærbase i Keflavík, og krævede folkeafstemning om spørgsmålet. Derudover havde partiet en progressiv midterprofil med en kombination af socialliberale og socialdemokratiske synspunkter, det var bl.a. tilhænger af en blandingsøkonomi.

Ved altingsvalget 1953 fik Partiet for nationalt værn valgt to repræsentanter (Gils Guðmundsson og Bergur Sigurbjörnsson), men mistede begge mandater ved det følgende valg| i 1956. Partiet opnåede også repræsentation i Studentertinget ved Islands Universitet, samt byrådene i Akureyri og Reykjavík.

I 1963 opstillede partiet kandidater på Folkealliancens lister, hvilket bragte dets tidligere tingmand Gils Guðmundsson tilbage i Altinget, hvor han sad frem til 1979. Det lykkedes derimod ikke Bergur Sigurbjörnsson at blive valgt, men han var medlem af Altinget i to perioder som suppleant.

I 1968 omdannedes Folkealliancen til et egentligt politisk parti med et klart socialistisk program, og resterne af Partiet for nationalt værn indgik i det nye parti. En gruppe af dets tidligere medlemmer stiftede året efter Sammenslutningen af liberale og venstreorienterede sammen med Folkealliancens tidligere formand Hannibal Valdimarsson og hans støtter.

Valgresultater

Noter 

Tidligere politiske partier i Island
Tetenhuse

Tetenhuse (dansk) eller Tetenhusen (tysk) er en landsby og kommune i det nordlige Tyskland under Kreis Slesvig-Flensborg i delstaten Slesvig-Holsten. Landsbyen er beliggende mellem Slesvig by i nord og Rendsborg i syd ved Sorgåen i det sydlige Sydslesvig. Byen ligger i nærheden af Loheden. I kommunens østlige del ligger Tetenhuse Skov, i den nordvestlige del Tetenhuse Mose.

Kommunen samarbejder på administrativt plan med nabokommunerne i Krop-Stabelholm kommunefællesskab (Amt Kropp-Stapelholm).

Historie 
Byen blev grundlagt efter stormfloden 1362 fra hjemløse nordfrisere. Navnet er afledt af det nordfrisiske navn Thede eller Thade.
Tetenhuse lå i Krop Sogn (Krop og Meggertorp Herreder), da området tilhørte Danmark.

Byer i Kreis Slesvig-Flensborg
Byer i Slesvig-Holsten
Ederheim

Ederheim  er en kommune i Landkreis Donau-Ries i  Regierungsbezirk Schwaben i den tyske delstat Bayern.

Geografi 
Ederheim ligger ved sydkantgen af landskabet Nördlinger Ries og er en del af Planungsregion Augsburg. I kommunen ligger landsbyerne Christgarten, Ederheim og Hürnheim.

Kilder og henvisninger

Kommunens websted
Meggertorp

Meggertorp (dansk) eller Meggerdorf (tysk) er en landsby og kommune i det nordlige Tyskland under Slesvig-Flensborg kreds i delstaten Slesvig-Holsten. Landsbyen er beliggende ved Sorgåen i landskabet Stabelholm i det sydlige Sydslesvig. Kommunen samarbejder på administrativt plan med nabokommunerne i Krop-Stabelholm kommunefællesskab (Amt Kropp-Stapelholm).

Byen er overvejende præget af landbrug. Meggertorp lå i Krop og Meggertorp Herreder, da området tilhørte Danmark.

Eksterne henvisninger 

 Kommunens hjemmeside

Byer i Kreis Slesvig-Flensborg
Ny kraft

Ny kraft (islandsk: Nýtt afl) var et islandsk højrefløjsparti, der blev stiftet i 2002. Hovedmanden bag partiet var det tidligere altingsmedlem for Selvstændighedspartiet Jón Magnússon. Partiet opnåede aldrig repræsentation i Altinget, men satte som det første modstand mod indvandring på Islands politiske dagsorden. 

Partiet stillede op til altingsvalget 2003 uden at blive valgt ind, på trods af en omfattende mediedækning af partiets valgkamp på grund af dets kontroversielle synspunkter i indvandringspolitikken. I 2006 indgik Ny kraft en alliance med Det Liberale Parti på initiativ af Jón Magnússon, hvilket førte til at flere fremtrædende medlemmer af Det Liberale Parti forlod partiet. Ved valget i 2007 blev Jón Magnússon valgt på Det Liberale Partis liste i Reykjavík Syd kredsen, men i februar 2009 vendte han tilbage til Selvstændighedspartiet.

Som så mange andre islandske småpartier blev Ny kraft ikke formelt nedlagt, men det ophørte med at fungere som parti efter indgåelsen af alliancen med Det Liberale Parti, der reelt var en fusion. Dets historiske betydning ligger i at få indvandringsspørgsmålet sat på den politiske dagsorden og få det mere succesfulde Liberale Parti til at gøre modstand mod indvandring til en central del af sit politiske program. 

Tidligere politiske partier i Island
Stubbe (Slesvig)

Stubbe er navnet på et gods og en bebyggelse beliggende nord for Risby på halvøen Svansø i Sydslesvig. Administrativt hører Stubbe under Risby Kommune i Rendsborg-Egernførde kreds i den nordtyske delstat Slesvig-Holsten. I kirkelig henseende hører lokaliteten under Risby Sogn. Sognet lå i den danske periode indtil 1864 i Risby Herred (senere Svans godsdistrikt, Egernførde Herred).

Det nuværende gods går tilbage til en borg, som i senmiddelalderen tilhørte biskoppen i Slesvig (senere med sæde i Svavsted) og senere blandt andre Johann Skondelev, som imidlertid overlod den til dronning Margrethe som led i hendes bestræbelser på at genvinde kontrollen over Hertugdømmet Slesvig. Borgen blev ødelagt under kampene mellem danskerne og holstenerne i 1417, men fortsatte derefter som bispegods. I 1539 solgte biskoppen godset og omegnen til godsejeren på Sakstrup. Som led af oprettelsen af de nye adelige godser blev mange landsbyer og gårde på Svansø nedlagt og indbyggerne flyttet til godserne. Til Stubbe hørte i 1500-tallet flere besiddelser i Risby Sogn (Bystrup, Risby), Siseby Sogn (Guggelsby og Siseby) og i Borne Sogn i Angel (Kisby). Senere blev godsområdet udvidet med flere ejendomme i Siseby Sogn (Guggelsby, Bøsby, Pommerby og Simmert), i Karby Sogn (Karlbjerg og Kobberby). I en kort periode blev også Risby og Petermis lagt under Stubbe, men kom i 1632 igen under Sakstrup. Besiddelserne i Siseby blev før 1617 solgt til Binebæk gods, besiddelserne i Kisby til Lindå i Angel. Stubbe udgjorde et selvstændigt underretsdistrikt i Svans Godsdistrikt (det tidligere Risby Herred), indtil patrimonialjurisdiktionen blev afskaffet i 1853. Samme år kom godset under det nyoprettede Egernførde Herred.

Stubbe er første gang nævnt 1332 (Dipl. dan 2, 10, 405). Stednavnet henføres til oldnordisk stubbi eller stubbr (≈træstub).

Gården fungerer i dag som avlsgård, hvor der holdes f.eks. den angelske sadelsvin. Gården inkluderer en frugtplantage og en gårdbutik.

Litteratur 
 Esben Albrectsen: Herredømmet over Sønderjylland 1375-1404; København 1981;

Eksterne henvisninger 

 Godsets hjemmeside

Noter 

Svans adelige godsdistrikt
Herregårde i Slesvig-Holsten
Lille Bennebæk

Lille Bennebæk (dansk) eller Klein Bennebek (tysk) er en landsby og kommune i det nordlige Tyskland under Slesvig-Flensborg kreds i delstaten Slesvig-Holsten. Landsbyen er beliggende 25 km sydvest for Slesvig by ved grænsen til Stabelholm i det sydlige Sydslesvig. Kommunen samarbejder på administrativt plan med nabokommunerne i Krop-Stabelholm kommunefællesskab (Amt Kropp-Stapelholm). Syd for Lille Bennebæk ligger Gammel Bennebæk.

Lille Bennebæk lå i Krop Sogn (Krop og Meggertorp Herreder), da området tilhørte Danmark.

Byen er overvejende præget af landbrug.

Eksterne henvisninger 

 Kommunens hjemmeside

Byer i Kreis Slesvig-Flensborg
Parlamentsvalget i Italien 2018

Parlamentsvalget i Italien 2018 afholdtes den 4. marts 2018. Valget kommer efter at præsident Sergio Mattarella, den 28. december 2017, opløste Parlamentet.

Der skal vælges 630 medlemmer til Deputeretkammeret og 315 medlemmer til Senatet. Efter den nye valglov (okt. 2017) skal 37% af mandaterne vælges ved flertalsvalg i enkeltmands kredse og 63% ved forholdstalsvalg efter største brøks metode.

Politiske valg i Italien
Italien
Islands Kommunistiske Parti (m-l)

Islands Kommunistiske Parti (marxister–leninister) (islandsk: Kommúnistaflokkur Íslands (m-l) var et maoistisk politisk parti i Island. Det blev grundlagt som et egentligt parti i april 1976 af 30 delegerede og udsendte et partiprogram i juli samme år.

Partiet udsprang af gruppen Den Kommunistiske Bevægelse M-L (Kommúnistahreyfingin M-L), med initialerne KHML, der blev etableret i foråret 1972 af islandske studerende, som havde stiftet bekendtskab med maoismen i Sverige og Norge. Fra august 1972 til april 1976 kaldte gruppen sig Kommunistisk sammenslutning marxister-leninister (Kommúnistasamtökin marxistarnir-lenínistarnir) forkortet KSML. Gruppen udgav fra 1972 til september 1980 partiavisen Stéttabaráttan (Klassekampen) og fra 1972 til juli 1979 desuden tidsskrift Rauði fáninn (Den Røde Fane). Partiformand var Gunnar Andrésson og generalsekretær Kristján Guðlaugsson.

Partiet havde nære forbindelser til det svenske KPML(r) og i begyndelsen også til Kinas kommunistiske parti, men i 1973 var den diminutive maoistiske bevægelse i Island blevet splittet i to, da Kommunistisk Enhedsfront (m-l) (Einingarsamtök kommúnista (ml) med nære bånd til det norsk Arbeidernes kommunistparti (AKP) dannedes. I 1976 blev begge organisationer omtalt i Peking Review som officielle repræsentanter for revolutionær kommunismen i Island, men i de følgende år tryktes kun udtalelser fra EIK (ml). Efter bruddet mellem Kina og Albanien i 1978, hvor Kommunistisk Enhedsfront (m-l) tog parti for Albanien blev Islands Kommunistiske Parti (m–l) dog igen anerkendt af det kinesiske kommunistparti.

I årene efter Mao Zedongs død i efteråret 1976 forsvandt interessen for maoisme gradvist, og 1979 blev de to grupper lagt sammen til Kommunistsammenslutningen (Kommúnistasamtökin - KS), der blev opløst i 1985.

Valgresultater 
 Altingsvalget 1974: 121 stemmer (0,1 %) som Kommúnistasamtökin m/l
 Altingsvalget 1978: 128 stemmer (0,1 %) som Kommúnistaflokkur Íslands

Kilder 
 Robert J. Alexander: Maoism in the developed world. Praeger, Westport, Conn. 2001, s. 144–45 (Maoism in Iceland)
 Yearbook on International Communist Affairs 1973-1982

Noter 

Kommunistiske Parti (m-l)
Kommunistiske partier
Dronning Josephine (flertydig)

Dronning Josephine eller Dronning Josefine kan henvise til flere dronninger med dette navn:

Ikke-regerende dronninger 
 Joséphine de Beauharnais (1763–1814), fransk kejserinde 1804–1810 og dronning af Italien 1805–1810 som ægtefælle til kejser Napoléon 1.
 Joséphine de Beauharnais (1807–1876), dronning af Sverige og Norge 1844–1859 som ægtefælle til Kong Oscar 1.

Se også 
 Josefine
Landssammenslutningen af Kursusstuderende

Landssammenslutningen af Kursusstuderende (LAK) var en interesseorganisation, der fra 1964 til 2006 organiserede forskellige grupper af kursister såsom studenterkursister, hf-kursister, voksenkursister, m.fl. Organiseringen skete bl.a. gennem de forskellige kursussteders elevråd og kursistråd.

Organisationen blev oprindeligt stiftet i 1964 som De Kursusstuderendes Landsråd, men med oprettelsen af højere forberedelseseksamen, HF skiftede organisationen dog navn til Landssammenslutningen af Kursusstuderende i 1968.

LAK definerede bl.a. sit arbejde som  "at arbejde for de studerendes krav samt for lighed i uddannelsessystemet for alle gennem konsekvent uddannelsespolitik uden partipolitiske hensyn".

Ud over formålet med at varetage de forskellige kursusstuderendes interesser, så blev LAK også i begyndelsen af 1970'erne medlem af De Uddannelsessøgendes Samarbejdsudvalg, DUS, og efterhånden blev forskellige udenomsparlamentariske aktiviteter en hjørnesten i LAK's arbejde.

I september 1972 etablerede LAK et fælles sekretariat sammen med Landsorganisationen af Elever og Danske Gymnasieelevers Sammenslutning et fællesskab der varede ved frem til begyndelsen af 1990'erne.

I lighed med flere af organisationerne i 1970'ernes elev- og studenterbevægelse blev LAK også indviklet i en politisk fløjkamp mellem forskellige grupper på den danske venstrefløj, herunder især Danmarks Kommunistiske Ungdom.

I en kort periode fra 1977 til 1980(?) fik LAK konkurrence i organiseringen af de kursusstuderende fra en organisation der kaldte sig Kursusstuderendes Tværpolitiske Organisation, KTO.

I 2006 blev LAK nedlagt, og organiseringen af de kursustuderende varetages nu i væsentlig grad af Danske Gymnasieelevers Sammenslutning.

De bevarede dele af LAK's arkiv befinder sig i dag på Arbejderbevægelsens Bibliotek og Arkiv, ABA.

Referencer 

Elev- og studenterbevægelsen
Etableret i 1964
Ophørt i 2006