kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rundemølle

Rundemølle er en vandmølle på Løjt Land i det nordøstlige hjørne af  Aabenraa Kommune. Møllebygningerne fungerer i nutiden som museum og privatbolig. Vandmøllen der ophørte med at male korn i 1945 ligger ved Elsted Bæk, der ca. 600 m nedstrøms løber ud i Genner Bugt, og består af en hovedbygning fra 1875, en møllebygning, en lade og en bageribygning.

1995 blev Rundemølle overtaget af skibsreder Hans Michael Jebsen, der efter renoveringen af bygningerne i 1997 gav Løjt Lokalhistoriske Forening lov til at disponere over mølle- og bageribygningen, som hver er i tre etager, til museumsformål. Her udstiller foreningen egne samlinger sammen med det omfattende antal møbler og andre effekter, der ejes af skibsrederen. Museet har ingen fast åbningstid, men besøg på Rundemølle kan aftales med Løjt Lokalhistoriske Forening

Historie 
Historiske kilder fortæller, at i det 13. århundrede anlægges vandmøllen Rundemølle. Den nævnes i 1436 i den slesvigske bisps jordebog. I 1519 overtages den af Christian 2.. I 1564 overtog Eskel Jessen møllen, der blev bevaret i slægten i 330 år. 

1870 bygges der et stuehus, og der oprettes mejeri på møllen. Slægten Eschelsen afhænder møllen
til Jens Jacobsen fra Øster Terp, og 1894 oprettes et bageri i laden.

1920 indlægges der turbiner i den gamle vandmølle, og det sidste korn bliver malet i 1945. I 1955 overtager
entreprenør Over Nissen møllen og siden er flere bygninger, bl.a. de gamle stalde revet ned. I 1960’erne etablerer han fiskedamme og en restaurant på stedet.

1995 overtages møllen af skibsredder H.M. Jebsen.

Museet 
I møllebygningens stueetage er der to stuer med møbler og andet inventar fra kaptajnsgårdene på Løjt Land. Udover dagligstue- og spisestuemøbler udstilles der bl.a. fotos, plakater og malerier.

I møllebygningens 1. sal er der en samling af tøj og linned, arbejdstøj, barnevogne og legetøj. 

I kælderen er der en oldsagssamling.

I ladebygningens stueetage findes blandt andet en samling af landbrugsredskaber og en hestetrukken brandsprøjte.

I ladebygningens 1. sal er der en samling af 50 modelskibe og en model af skibsværftet på Kalvø. 

I ladebygningens loftetage er der en gammel købmandsforretning fra  1940-erne, en telefoncentral fra Barsø, et træskomagerværksted og ting fra de gamle gårde på Løjt Land.

Eksterne henvisninger og kilder 
 www.lojtlokalhistorie.dk 
 www.visitsonderjylland.dk

Vandmøller i Danmark
Seværdigheder i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Aabenraa Kommune
Erika de Casier

Erika de Casier Ramos Lizardo (født 1990) er en musiker af portugisisk afstamning, som er opvokset i Danmark og i 2019 udgav sit debutalbum Essentials. Hun modtog Kronprinsparrets Kulturelle Stjernedryspris i 2021.

Baggrund 
Erika de Casier er født i Portugal af en far fra Kap Verde og en mor fra Belgien. I 1998 flyttede hun med moderen og sin bror til Ribe, hvor hun voksede op. Hun har senere boet i Aarhus og København, hvor hun har læst på musikkonservatoriet og færdiggjort en master i 2020. Hun har bestået indfødsretsprøven, men har endnu ikke fået dansk statsborgerskab.

Musikerkarriere 
I 2014 dannede de Casier sammen med Hors (Andreas Vasegaard Nielsen) duoen Saint Cava. Fra 2017 arbejdede hun på at skabe sig en solokarriere, da hun udsendte singlen "What U Wanna Do". Der kom flere singler, alle i R&B-stil, og i maj 2019 udgav hun sit første album med titlen Essentials, udgivet på eget forlag.

I 2020 skrev hun kontrakt med det engelske pladeselskab 4AD, og på dette udsendte hun sit andet album, Sensational, i 2021. Dette fik gode anmeldelser, ikke bare i Danmark (fx fem af seks stjerner i Soundvenue), men fx i The Guardian fik det fire stjerner (af fem).

Efter Sensational kom der for alvor gang i karrieren, hvor hun blandt andet modtog Kronprinsparrets Kulturelle Stjernedryspris i september 2021 og derpå har planlagt en koncertturné, der blandt andet bringer hende til Paris, Amsterdam, Prag og Oslo foruden København og Aarhus.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Musikere fra Danmark
Ivan Samojlovytj

Ivan Samojlovytj (, , , født i 1630'erne, død i 1690) var fra 1672 til 1687 hétman i Ukraine i den del, der ligger på venstresiden af floden Dnepr (det nuværende østlige Ukraine). Hans regeringstid var præget af det kosakkiske hetmanats tilnærmelser til Zar-Rusland og hans forsøg på at erobre det dele af hetmanatet, der lå på højresiden af Dnepr (det vestlige Ukraine) fra Den polsk-litauiske realunion.

Opstigen til hétman 
Som ung støttede han Ivan Brjukhovetskyjs oprør mod Zar-Rusland, men efter Brjukhovetskyjs tilfangetagelse og senere henrettelse, støttede han den pro-russiske hétman Demian Mnogogrisjnijog afgav troskabsed til den russiske zar. Han blev valgt til hétman for kosakhetmanatets venstre bred i juni 1672. Samme år havde hétman Petro Dorosjenko gennem en alliance med den osmanniske sultan overladt kossakhetmanatets højrebred (det vestlige Ukraine) til osmannerne under Den polsk-osmanniske krig (1672-1676).

Hétman for hele Ukraine 
I 1674 blev Samojlovytj valgt til hétman for hele Ukraine deltog og iværksatte med støtte fra russiske tropper en ekspedition ind i hetmanatets højre bred (det vestlige Ukraine) med det formål at tvinge hétman Petro Dorosjenko til at acceptere valget af Samojlovytj. Ekspeditionen blev dog slået tilbage af osmanniske tropper. Russiske tropper og Samojlovytj belejrede igen i 1676 Dorojenkos fæstning i Tjigirin og denne gang lykkedes det at få Dorosjenko til at overgive sig, hvorefter Samojlovytj trak sig tilbage til venstre bred af Dnepr. Der var nu udbrudt krig mellen Rusland og Det Osmanniske Rige om kontrollen over det vestlige Ukraine. Samojlovytjs kossakhær havde succes i kampene mod osmannerne, men russerne trak sig dog hurtigt igen ud af det vestlige Ukraine. 

Samojlovytjs ambitioner om at opnå kontrol med hele kosakkernes område på begge bredder af Dnepr led et knæk, da Zar-Rusland i 1686 blev optaget i Den Hellige Liga og indgik Den evige fredstraktat med Den polsk-litauiske realunion, hvor Andrusovo-traktatens opdeling af Ukraine-området ved Dnepr blev bekræftet.

Fald fra magten 
Samojlovytjs forhold til den russiske zars premierminister Vasilij Golitsyn blev herefter forværret. Felttog mod Krim-khanatet slog fejl som følge af steppebrande, og der gik rygter om, at Samojlovytjs mænd havde startet brandene fordi han hellere ville angribe polakkerne end krimtatarerne. Golitsyn foretrak en mere lydig kossak, og lod i juni 1687 indsætte Ivan Mazepa som ny hétman. Samojlovytjs søn blev anklaget for majestætsfornærmelse over for zaren blev blev hentettet og Samojlovytj selv blev arresteret og sendt i eksil i Sibirien, hvor han døde i 1690.

Kilder/Eksterne henvisninger
 Opslag "Ivan Samoilovych" i Encyclopedia of Ukraine

Personer fra Ukraine
Hetmaner
Ukraines historie
Personer i Ukraines historie
Tjyhyryn

Tjyhyryn (, , , , tyrkisk: Çigirin or Çehrin) er en by og et historisk område i Tjerkasy oblast i det centrale Ukraine. 
Efter en tvungen flytning af det ruthenisk-ortodokse metropolitanske sæde fra Kyiv. Fra 1648 til 1669 var byen residens for kosakkernes hétman, og  i 1658 blev byen en fuldgyldig hovedstad for .  Tjyhyryn blev også et traditionelt sted for udnævnelse til embedet som Hetman af ukrainske kosakker. Den er hjemsted for administrationen af Tjyhyryn urban hromada, en af Ukraines hromadaer. Byen har  indbyggere.

Tjyhyryn ligger ved floden Tjasmyn 124 meter over havets overflade og er administrativt centrum i Tjerkaskij rajon.

Historie 
Området var i perioden 1320–1569 en del af Storfyrstendømmet Litauen og overgik til Den polsk-litauiske realunion  (i Kyiv voivodskab af Polens krone) før Lublinunionen. Området fik Magdeburgrettigheder i 1592 af Sigismund 3. Vasa af Polen.

I 1648 blev byen residens for kosakkernes hétman. Under Den polsk-osmanniske krig (1672-1676) og Den russisk-tyrkiske krig (1676-1681) var byen udsat for flere belejringer og blodige slag. Russiske styrker sprængte fæstningen i 1678, da de forlod byen og de indtrængende osmanniske styrker plyndrede og hærgede resten af byen. Herefter tabte byen gradvist sin betydning. Området blev i 1793 en del af Det russiske kejserrige som en del af Kijev-regionen.

Galleri

Klima

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 Chyhyryn i ''Encyclopedia of Ukraine] 
 Soviet topographic map 1:100,000

Byer i Tjerkasy oblast
Anthony Downs

Anthony Downs (født 21. november 1930, død 2. oktober 2021) var en amerikansk økonom med speciale i offentlig politik og offentlig administration. Han var senior fellow ved Brookings Institution i Washington, DC fra 1977 til sin død.

Uddannelse 
Downs havde en bachelorgrad i internationale relationer og politisk teori fra Carleton College i 1952, og en MA og Ph.D. i økonomi fra Stanford University i 1956. 

I An Economic Theory of Democracy (1957), et tidligt værk inden for rationel valgteori, fremsatte Downs paradokset i afstemningen, der hævdede, at væsentlige elementer i det politiske liv ikke kunne forklares ud fra vælgerens egeninteresse . Downs viste, at i demokratier udgør den samlede fordeling af politisk mening en klokkeformet kurve, hvor de fleste vælgere har moderate meninger; han hævdede, at denne kendsgerning tvinger politiske partier i demokratier til at indtage centristiske holdninger.

Venstre-højre kontinuum 
I sit værk An Economic Theory of Democracy (1957) introducerede Downs en venstre -højre akse til økonomisk teori.  Til "venstre" placerede han kommunistiske partier, der ønsker helt statsplanlagte økonomier, og til "højre" placerede han konservative partier, der kræver en fuldstændig dereguleret økonomi.  Han hævdede, at de fleste vælgere har ufuldstændige oplysninger, når de stemmer på politiske kandidater i et demokrati, og derfor vil ty til økonomiske spørgsmål om "hvor meget statslig indgriben i økonomien der skal være", og hvordan partier vil kontrollere dette. Downs lånte kurven fra Harold Hotelling, der udviklede den til at forklare, hvordan dagligvarebutikker målrettede kunder. Downs' bog er siden blevet en af de mest citerede bøger inden for statsvidenskab. Hans venstre -højre aksemodel er blevet integreret i den mediane vælgerteori, der først blev artikuleret af Duncan Black .

Se også 
 Rationel valgteori
 Medianvælgere

Referencer

Eksterne links 
 Simon Fraser Universitys byprogram har en podcast med en præsentation af ham kaldet Shaping the Region's Future: Connecting Land Use and Transportation .
 

Økonomer fra USA
Posten

Posten kan referere til:

 Posten AB − Sveriges offentlige postvæsen fra 1636 til 2015
 Posten Norge − Norges offentlige postvæsen siden 1647
 Musikhuset Posten − et spillested i Odense

Se også
 Postvæsen − en offentlig organisation til befordring af breve, pakker m.v.
 Postnord − Danmarks og Sveriges offentlige postvæsen siden 2009
 Post- og Telegrafvæsenet − Danmarks offentlige postvæsen fra 1624 til 1995
 Post Danmark − Danmarks offentlige postvæsen fra 1995 til 2009
Sundhultsbrunn

Sundhultsbrunn, også Sunhultsbrunn eller Sunhult, er et byområde i Aneby kommun i Jönköpings län i Sverige.

Byen ligger ved søen Söljen og rummer kro, skole, et mindre frilandsmuseum og en Qstar-tankstation. Tidligere var der også en dagligvarebutik.

Den 11. april 2005 udspillede der sig et gidseldrama i området og Nationella insatsstyrkan blev tilkaldt. Ingen personer kom til skade ved gidseltagningen.

Navnet 
I bynavnet indgår Sundhult (skrevet Siwndult i 1386), som indeholder drengenavnet Siunde. -hult, hvis grundlæggende betydning er "skov". Navnet skrives i dag såvel Sundhultsbrunn som Sunhultsbrunn. Forskellige myndigheder benytter forskellige stavemåder. Aneby kommun anvender stavningen uden "d" og har også en anden navneforklaring. Også Posten og Vägverket (se billedet af byskiltet) foretrækker stavning uden "d", mens Lantmäteriet og SCB anvender "d"-stavningen.

Infrastruktur 

Sundhultsbrunn ligger langs med riksväg 32 mellem Mjölby og Eksjö. Der findes også småveje som fører til Tranås og den lille, nærliggende by Frinnaryd.

Fra byen kører der dagligt busser til Eksjö og Tranås. Også busser som skal videre til Stockholm, for eksempel Viking Lines busser, optager passagerer i Sundhultsbrunn.

Erhvervsliv 

I Sundhultsbrunn findes tankstation, kro, frisør og et byggefirma. Tidligere fandtes der også dagligvarebutik samt sy- og tøjbutik. I slutningen af 1990'erne fandtes der ved siden af tankstationen også en kiosk; denne blev dog på grund af dårlig lønsomhed nedlagt omkring årtusindskiftet.

Seværdigheder 
Naturen omkring og i Sundhultsbrunn er meget rig med blandt andet store udflugtsområder samt en badeplads ved Söljen. I byen findes der desuden to kirker, hvoraf den ene ligger i byområdet (Allianskyrkan). I den centrale del af byen, lige ved siden af Allianskyrkan, findes et torv som ikke bruges ret meget. Men indimellem arrangerer hjemstavnsforeningen her et loppemarked, hvilket blandt andet plejer at ske omkring Luciadag.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Aneby kommun
Paneeraq Olsen

Paneeraq Olsen (født 26. december 1958 i Sisimiut) er en grønlands politiker (Naleraq) og embedsmand. Hun var naalakkersuisoq for børn, unge og familier i Naalakkersuisut (Landsstyret) 2021-2022.

Politisk karriere 
Paneeraq Olsen blev valgt til Inatsisartut (Landstinget) og kommunalbestyrelsen i Qeqqata Kommune ved valgene i 2021. Hun fik 99 stemmer ved valget til Inatsisartut.

27. september 2021 blev Olsen udnævnt til naalakkersuisoq for børn, unge og familier hvor hun afløste Mimi Karlsen (IA) som midlertidig havde varetaget posten siden Eqaluk Høegh (IA) havde trukket sig fra Naalakkersuisut af helbredsmæssige årsager måneden forinden.

Uddannelse og erhvervskarriere 
Olsen er student fra Qeqqani Ilinniarnertuunngorniarfik (Midtgrønlands Gymnasiale Skole) i Nuuk 1992 og cand.scient.adm fra Ilisimatusarfik (Grønlands Universitet), Nuuk 1999.

Hun var ministersekræter for Hans Enoksen fra 2001 til 2004. Olsen var kommunaldirektør i den daværende Sisimiut Kommune fra 2004 til 2008, og efter Grønlands kommunalreform kommunaldirektør i Qeqqata Kommune fra 2009 til 2019.

Referencer 

Politikere fra Naleraq
Medlemmer af Landsstyret
Inatsisartutmedlemmer
Kommunalpolitikere fra Grønland
Stefanos Ntouskos

Stefanos Ntouskos (født 29. marts 1997) er en græsk roer.

Han repræsenterede Grækenland under sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, hvor han sluttede på en sjetteplads i letvægtsfirer.. 

Under sommer-OL 2020 i Tokyo, der blev afholdt i 2021, vandt han guld i singlesculler.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Roere fra Grækenland
Olympiske medaljevindere i roning
Olympiske mestre fra Grækenland
Medaljevindere ved sommer-OL 2020
Hjerneædende amøbe

Øgenavnet "hjerneædende amøbe" kan henføre til:

 Naegleria fowleri - som forårsager den hurtigvirkende infektion naegleriasis, en form for primary amoebic meningoencephalitis (PAM), med en 95% forekomst for dødsfald
 Acanthamoeba spp. - som forårsager den langsomtvirkende infektion acanthamoebiasis, en form for granulomatous amoebic encephalitis (GAE), med en 95% forekomst for dødsfald
 Balamuthia mandrillaris - som forårsager den langsomtvirkende infektion balamuthiasis, en form for GAE, med en 90% forekomst for dødsfald
 Paravahlkampfia francinae - som forårsager en form for PAM, med kun eet identificeret tilfælde
 Sappinia pedata - som forårsager en form for GAE, med kun eet identificeret tilfælde
Magnus Midtbø

Magnus Rognan Midtbø (født 18. september 1988 i Bergen) er en norsk sportsklatrer. Han er flerdobbelt norgesmester og tidligere juniorverdensmester i sportsklatring, og er i verdenstoppen i internationale konkurrencer. I august 2010 gjorde han sin hidtil vanskeligste bestigning, da han gennemførte ruten Ali Hulk sit-start extension i Rodellar i Spanien. Ruten er sat i graden 9b, hvilket blot seks klatrere som har besteget ruter på dette niveau i verden.

I 2017 åbnede Midtbø Nordens største klatrecenter på Skullerud i Oslo som han ejer sammen med flere andre. Han ejer også et klatrecenter i Kristiansand.

Midtbø er bosat i Oslo og driver for tiden en YouTube-kanal med navnet Magnus Midtbø, som primært handler om klatring og udfordringer. Kanalen har per 27.09.2021 over 105 millioner afspilninger og 975.000 abonnenter.

I januar 2020 repræsenterede han Team Europe i American Ninja Warrior: USA vs. The World.

Resultater 
Han har vundet kongepokalen ti gange mellem 2006 og 2016.
Medaljer ved det norske mesterskab:

Referencer

Eksterne henvisninger 
 IFSC Profile (2012 Archive)
 8a.nu Profile
 YouTube Channel
 Instagram profile

Sportsfolk fra Norge
Klatrere
Personer fra Bergen
Robinson Ekspeditionen 2021

Robinson Ekspeditionen 2021 er den 22. sæson af den danske version af den svenske reality-tv-serie Expedition Robinson, Robinson Ekspeditionen. 

Efter et årti med lokation på Fillippinerne, skiftede Robinson Ekspeditonen i denne sæson lokationen til Den Dominikanske Republik i det Caribiske Hav. 

Sæsonen havde premiere den 6. september 2021 på Viaplay og TV3. Sæsonen var desuden den første siden 2019, da 2020-sæsonen blev aflyst pga. den verdensomspændende corona-epidemi.

For første gang i Robinsons historie fik deltagerne selv lov til at danne deres hold. De første hold blev dannet af Peter Larsen, der blev holdkaptajn for Hold Syd og Adelina Igrishta, som blev holdkaptajn for Hold Nord.

Efter at Hold Nord havde tabt den 10. kappestrid i træk, hvilket var rekorden for antal nederlag i træk i Robinsonhistorie, besluttede Kjeldberg, at der skulle dannes nye hold. De nye hold blev dannet af Martin Mortensen, der blev holdkaptajn for Hold Nord og Katrine Ørskov Hedeman, der blev holdkaptajn for Hold Syd.

Efter 28 dage blev holdene sammenlagt og Hold Nord og Hold Syd blev opløst.

Placeringer 

1.  Ninos Oraha skiftede hold i forbindelse med at han tabte en duel hvor konsekvensen af et nederlag, var et holdskifte.

Øråds resultater 

2.  De to deltager med flest stemmer skulle i duel kæmpe om at blive i Robinson.

Referencer

2021
Kultur i 2021
Malergården

Malergården var kunstnerhjem for kunstmaler Sigurd Swane (1879-1973) og hans familie, og er i dag museum. Familien fik opført gården ud til Lammefjorden ved Plejerup i Odsherred, med både plads til atelier, skolestue og landbrugsdrift, og flyttede dertil i 1934. Det var Agnete Swane (1893-1994), Swanes hustru, der tegnede gården. Hun var autodidakt arkitekt trods sin fars formaninger. 

Familien ønskede et liv nærmere naturen og flyttede dertil fra Hellerup med børnene Hanne Swane (1926-1986), Henrik Swane (1929-2011) og Gerda Swane (1930-2004). Sigurd Swanes familieportræt ‘Emigranterne’ er fra 1935 og hænger på gården.

I dag er Malergården er en del af Museum Vestsjælland. Kort før sin død testamenterede Gerda Swane gården til Odsherreds Kunstmuseum, og i 2005 kunne den åbne som museum. 

Gerda Swane skrev også ‘Swanerne på Malergården’ (Gyldendal, 2000) om sit og familiens liv, både der og i udlandet.

Den faste udstilling består af originalt inventar og værker af først og fremmest Sigurd Swane, men også de øvrige familiemedlemmer, fordelt i husets mange stuer, køkkenet, værelser og ikke mindst Sigurds atelier. Udendørs er en stor have, der går helt ned til vandet, med bl.a. gamle frugttræer.

Film og optagelser 
Som en tidstypisk kulisse er dele af Malergården med i Malou Reymanns film Ustyrlig (2023), der foregår i 1933. Det er scener om den kvindeinstitution der fandtes på Sprogø indtil 1961, hvor piger og kvinder som blev anset for at være på kant med datidens moralbegreber blev placeret i en slags forvaring, der er optaget på gården.

I 1992 filmede journalist Gyda Uldall  dokumentaren Swanernes hus: 99 års fødselsdag på Malergården, til Agnete Swanes fødselsdag.

I 1945 blev der optaget en kort stumfilm med Sigurd Swane, der malede på Malergården.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Museer i Region Sjælland
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Odsherred Kommune
Kunstnerhjem i Danmark
Natriumbatteri

Natriumbatterier er en type af genopladelige batterier analog til lithiumbatterier, men som i stedet bruger natriumioner (Na+) som ladningsbærere. Natriumbatteriers funktion og opbygning er næsten identisk til de mere udbredte kommercielle lithiumbatterier, men i natriumbatterier benyttes i stedet materialer indeholdende natrium. Fordelen ved at benytte natrium i stedet for lithium i alkali-ion-batterier er, at natrium er det sjette mest forekommende grundstof i jordens skorpe. Dette gør, at billigere og mere miljøvenlige materialer kan fremstilles til brug i natriumbatterier. Derimod er lithium et relativt sjældent grundstof, da det kun findes i meget små koncentrationer. Derudover er prisen og den høje miljømæssige påvirkning også ulemper ved ltihiumbatterier.

Udviklingen af natriumbatterier fandt sted samtidigt med udviklingen af lithiumbatterier. I 1990'erne stod det dog hurtigt klart, at lithiumbatterier havde større potentiale for kommerciel anvendelse, hvorfor interessen for natriumbatterier faldt. Siden 2010'erne er interessen for natriumbatterier steget markant både akademisk men også kommercielt. Dette skyldes den store efterspørgsel efter batterier samt at prisen på råmaterialerne til lithiumbatterier er steget. 

Natriumbatterier består af en katode bestående af et natrium baseret materiale, en anode (som ikke nødvendigvis er et natrium baseret materiale) og en flydende elektrolyt. Ved opladning bliver natrium ioner trukket ud af katoden og indsat i anoden imens elektronerne bevæger sig via et ekstern kredsløb. Ved afladning sker den modsatte proces, hvor natrium ioner bliver trukket ud af anoden og indsat i katoden imens elektronerne bevæger sig via det eksterne kredsløb.

Referencer 

Elektriske batterier
Hugo Boucheron

Hugo Boucheron (født 30. maj 1993) er en fransk roer.

Han repræsenterede Frankrig under sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, hvor han blev nummer 6 i dobbeltsculler.  

Under sommer-OL 2020 i Tokyo, der blev afholdt i 2021, vandt han guld i dobbeltsculler.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Roere fra Frankrig
Personer fra Lyon 
Olympiske medaljevindere i roning
Olympiske mestre fra Frankrig 
Medaljevindere ved sommer-OL 2020