kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stormen

Stormen (orig. The Tempest) er et drama skrevet af William Shakespeare 1610-1611.

Handling 
Stykket handler om en tidligere fyrste af Milano ved navn Prospero, og hans datter Miranda. De er strandet på en ø, efter at være blevet forrådt af Prosperos bror, Antonio. Her finder de et monster ved navn Caliban, som de har gjort til deres slave. Prospero er god til at manipulere med folk, og har desuden en ånd ved navn Ariel, der hjælper ham.

Da Antonio en dag sejler forbi øen, sammen med Alonso, Sebastian, Gonzalez og Ferdinand, der alle, med undtagelse af Gonzalez, har været med til at forråde Prospero, får Prospero Ariel til at kæntre deres skib. Prospero får desuden Ariel til at sprede besætningen ud på hele øen, afskåret fra hinanden. Resten af stykket omhandler de forskelliges prøvelser, før de til sidst føres sammen.

Historisk baggrund 
Stormen er sandsynligvis inspireret af sagfører William Stracheys beretning  om en tre dages storm, han kom ud for, da han 2. juni 1610 stævnede ud fra Plymouth med kurs mod den nye koloni Jamestown i Virginia. Skibet forliste ved Bermuda, og Strachey og hans ledsagere tilbragte ni måneder der, mens de byggede nye skibe. Den ene, John Rolfe, mistede kone og barn på Bermuda, men kom selv til Virginia, hvor han anlagde tobaksindustrien og giftede sig med høvdingedatteren Pocahontas.

Rollefigurer 

 Prospero: Tidligere og retmæssig hertug af Milano
 Miranda: Prosperos datter
 Ariel: Ånd
 Caliban: Prosperos slave, og søn af Sycorax
 Alonso: Kongen af Napoli
 Sebastian: Alonsos bror

 Antonio: Prosperos bror, uretmæssig hertug af Milano
 Ferdinand: Alonsos søn
 Gonzalo: En gammel hæderlig rådsherre
 Stephano: Fordrukken butler
 Trinculo: En hofnar
 Adrian: Adelsmand
 Francisco: Adelsmand

Henvisninger

Eksterne henvisninger 

Tragedier
Skuespil af William Shakespeare
Rigsbiskop

Rigsbiskop (ty. Reichsbischof, som øgenavn ReiBi) var under nationalsocialismen i Tyskland titlen på det embede som efter kirkeforfatningen af 11. juli 1933 blev det højeste organ i Deutsche Evangelische Kirche der afløste Deutscher Evangelischer Kirchenbund fra 1922. Embedet fandtes kun under nationalsocialismen

Den første udnævnte rigsbiskop var indtil 24. juni 1933 Friedrich von Bodelschwingh, der imidlertid ikke tiltrådte på grund af de kirkepolitiske stridigheder foråret og sommeren 1933. Efter ham fulgte Ludwig Müller, præst i militærdistrikt Østpreussen (ty. 'Wehrkreispfarrer von Königsberg'). Han var overbevist nationalsocialist og tro følger af Hitler. Müller blev indviet september 1933 og var rigsbiskop frem til 1945.

Müller mistede efterhånden partiets støtte og 1935 også reele beføjelser ved udnævnelsen af en rigskirkeminister, Hanns Kerrl.

Se også 
 Kirken i Nazi-Tyskland

Reference 

Kirkelige titler
Biskopper
Det 20. århundrede
Kirken i Nazi-Tyskland
Patrick Wiesmach

Patrick Wiesmach Larsen (født 23. marts 1990 i Aalborg) er en dansk håndboldspiller, som spiller i SC DHfK Leipzig og for Danmarks håndboldlandshold.

Kilder 
 Aalborg Håndbold - Profil
 Hbold - Patrick Wiesmach

Personer fra Aalborg 
Håndboldspillere fra Danmark
Håndboldspillere fra AaB Håndbold
Håndboldspillere fra Aalborg Håndbold
Håndboldspillere fra Team Tvis Holstebro
Burnin live

Burnin Live er et livealbum, der blev udgivet Burnin Red Ivanhoe med live-optagelser fra 1971-72 optaget i Aalborghallen, Krogerup Højskole i Humlebæk, Bergen og Oslo. Det udkom på LP og kassettebånd. Brevet hjem er dog en studieoptagelse fra København i 1970. Den udkom første gang i 1974 på kassettebånd og blev distribueret af Karsten Vogel. I 1991 blev den udgivet på LP af Danish Music Archives med titlen: Burnin Live Ins No. 2.

Indhold 
 "Bareback Rider" (Vogel) 9:43
 "W.W.W." (Vogel) 4:17
 "Avez-Vous Kaskelainen?" (Vogel) 3:56
 "Flekkefjordsfløjter" (Burnin Red Ivanhoe) 3:25
 "Brevet hjem" (Vogel) 3:23
 "Lidt af hvert" (Burnin Red Ivanhoe) 1:40
 "Helena, min elskede" (Vogel) 5:07
 "Elsker du mig" (Burnin Red Ivanhoe) 3:11
 "Medardus" (Vogel) 11:30

Totaltid: 46:30

Burnin Red Ivanhoe-album
Livealbum fra 1974
Sikkerhedsventil

Sikkerhedsventiler anvendes bl.a. i kedelanlæg for at sikre at et givent tryk ikke overskrides. hvis kedlen er godkendt til f.eks. 10 bar placeres desuden en sikkerhedsventil på 10 bar på kedlen. hvis trykket overstiger 10 bar åbner sikkerhedsventilen og lukker mediet ud, hvilket er at foretrække frem for at kedlen sprænger.

Ventiler
Tekniske anlæg
Sikkerhedsteknologi
Værnemidler
Wilhelm de Ulrichsdal

Wilhelm de Ulrichsdal (25. januar 1692 i Norge – 27. august 1765 i Fredrikstad) var en dansk officer.

Han var en uægteskabelig søn af statholder i Norge Ulrik Frederik Gyldenløve og Maria Olsdatter (Meng), datterdatter af præsident på Frederikshald Niels Hansen Meng og senere gift med kommandant på Bergenhus, generalmajor Johan Friedrich Tuchsen. Ulrichsdal blev 1710 kornet, 1711 løjtnant, 1714 kaptajnløjtnant og 1715 ritmester ved 2. fynske nationale Rytterregiment, 1717 kaptajn i Livgarden til Fods og 1720 oberstløjtnant ved oberst Poulsens gevorbne Dragonregiment til Fods (i Norge), fik 1729 obersts karakter, blev 1733 chef for 2. smålenske Infanteriregiment og boede som sådan først i Tønsberg, siden i Larvik; 1740 blev han chef for det tidligere gevorbne Dragonregiment til Fods, der nu var et gevorbent Infanteriregiment med regimentchefens navn, senere kaldt «nordenfjældske». Ulrichsdal flyttede nu til Fredrikstad, udnævntes 1742 til generalmajor, 1749 til Ridder af Dannebrog og 1751 til generalløjtnant. 1754 blev han udnævnt til kommandant i Fredrikstad og fratrådte samtidig Regimentskommandoen. I ledigheden efter feltmarskal Hans Jacob Arnoldt 1758-59 og efter general Gustav Grüner 1763-64 fungerede han som kommanderende general i Norge, var imidlertid 1760 avanceret til general af infanteriet, men søgte 1765 afsked, som han «i Henseende til hans alder samt lange og rosværdige Tjeneste» erholdt med fuld gage i pension. Han døde allerede 27. august samme år.

Wilhelm Ulrichsdal blev 30. april 1721 viet i København med Susanna Catharina Erlund (27. juli 1704 – 12. juli 1747), datter af postdirektør Christian Erlund og Marie Elisabeth Albertin. Under 28. oktober 1726 blev han optaget i den danske adelsstand under navnet de Ulrichsdal. Alle 3 sønner døde små, så navnet uddøde med ham. En dattersøn, krigsråd Christian Vilhelm Vagel, blev imidlertid 1782 adlet med morfaderens våben. 

På Frederiksborgmuseet findes et portræt fra 1750 af Wilhelm de Ulrichsdal, malet af Peder Als.

Litteratur 
 C.O. Munthe, "Vilhelm Ulrichsdal", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Bernt Moe, Tidsskrift for den norske Personalhistorie, II, 148 ff.
 E. A. Thomle: Den adelige Slægt de Ulrichsdal. Personalhistorisk Tidsskrift 1913, side 256-267. - om ægteparret, børn, børnebørn og yngre generationer.

Generaler fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Danskere i 1700-tallet
Danske adeliges uægte børn
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kavaleriofficerer fra Danmark
Silver Broom 1977

Air Canada Silver Broom 1977 var det 19. VM i curling for mænd. Turneringen blev arrangeret af International Curling Federation og afviklet i arenaen Färjestads Ishall i Karlstad, Sverige i perioden 28. marts – 3. april 1977 med deltagelse af ti hold. Sverige var VM-værtsland for første gang.

Mesterskabet blev for anden gang gennem tiden vundet af Sverige, som besejrede Canada med 8-5 i finalen. Tredjepladsen gik til Skotland, som tabte 5-8 til Canada i semifinalen, og som var bedre placeret i grundspillet end den anden tabende semifinalist, USA. Sveriges vinderhold kom fra Härnösands Curlingklubb i Härnösand og bestod af Ragnar Kamp, Håkan Rudström, Björn Rudström og Christer Mårtensson.

Danmark blev repræsenteret af et hold fra Hvidovre Curling Club bestående af Tommy Stjerne, Oluf Olsen, Steen Hansen og Peter Andersen. Holdet endte på tiendepladsen efter nul sejre og ni nederlag.

Resultater 

De ti deltagende hold spillede en enkeltturnering alle-mod-alle. De fire bedste hold gik videre til semifinalerne, hvor de spillede om to pladser i finalen. Tjedjepladsen gik til den af de tabende semifinalister, der endte bedst placeret i grundspillet.

Grundspil

Slutspil

Samlet rangering

Kilder / eksterne henvisninger 
 http://results.worldcurling.org/Championship.aspx?id=27 

1977
Sport i 1977
Curling i Sverige
Karlstad
Johan Friedrich Tuchsen

Johan Friedrich Tuchsen (døbt 26. december 1660 i Kolberg, Pommern – 19. december 1730 i Bergen, Norge) var en dansk officer.

Han blev 1685 udnævnt til sekondløjtnant ved Sachs infanteribataljon. Da denne bataljon i 1688 blev omdannet til et infanteriregiment, blev Tuchsen premierløjtnant ved dette i 1689. 11. januar 1690 blev han kaptajn.

8. september 1694 ankom han til Bergenhus i Norge som major. 1. august 1704 steg han til oberstløjtnant og blev 8. september 1712 interimskommandant for Bergenhus fæstning. 11. oktober 1728 blev han generalmajor og var fra dette år indtil sin død kommandant på Bergenhus.

Han blev efterfulgt af general Hans Jørgen Weinmann (Hans Jørgen Weinmanns 3. hustru var Sophie Amalie Tuchsen, som var Tuchsens datter).

Kilder 
 Om J.F. Tuchsen

Generalmajorer fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Hans Jørgen Weinmann

Hans Jørgen Weinmann (ca. 1667 i København – 4. marts 1759) var en dansk officer.

Han var født i København og søn af en anset købmand, Evert Weinmann (d. 1715), senere formand for Stadens 32 mænd, og dennes 1. hustru, Margrethe Jochumsdatter. Hans Weinmann blev 1694 dømt fredløs for meddelagtighed i det kendte drab på dansemester Christoffer Lachmann; han gik så til de danske hjælpetropper i Nederlandene, tjente sig fra menig rytter op til adjudant og 1696 til løjtnant ved Claus von Sees rytterregiment. 1699 fik han frihed til at vende hjem til Danmark; året efter hvervede han et kompagni til det dragonregiment, Christian Rodsteen oprettede, blev kaptajn og 1702, efter at være fulgt med regimentet til Italien, major. Da det danske hjælpekorps i kejserens sold 1703 blev omordnet, blev Weinmann reduceret; han drog til Nederlandene, hvor han fik ansættelse ved den til det derværende danske hjælpekorps hørende 1. bataljon af Prins Georgs Regiment og steg til oberstløjtnant 1708, karakteriseret oberst 1711. Korpsets chef, hertug Carl Rudolph af Württemberg-Neuenstadt, roser ham som en dygtig officer, der ved alle lejligheder har «signaleret sin Valeur».

Efter hjemkomsten til Danmark blev Weinmann 1715 chef for fynske nationale Infanteriregiment og førte dette under Norges forsvar 1716-17. 1725 fik han med generalmajors karakter afsked på grund af svagelighed. En medvirkende grund hertil kan måske søges i hans huslige forhold. Weinmann var blevet gift 1. gang 1706 med Elisabeth Juliane f. Breuneck, 2. gang (i Flandern 1711) med Dorothea f. Rubens, en smuk og åndfuld, men meget letsindig, katolsk dame, der forlod ham; 1724 fik hun sit ægteskab erklæret ugyldigt i Brügge og giftede sig igen, med en fornem spansk diplomat.

Weinmanns svagelighed var kun forbigående. Han blev 1731 på ny ansat i Hæren som kommandant på Bergenhus, i hvilken stilling han i over 28 år førte en ret tilbagetrukken tilværelse. Han blev generalløjtnant 1746, hvid ridder 1747, general 1755 og døde 4. marts 1759, 92 år gammel. Han havde 1736 giftet sig 3. gang, med Sophie Amalie Tuchsen (1700-1775), datter af generalmajor Johan Friedrich Tuchsen.

Kilder 
 H.W. Harbou, "Hans Jørgen Weinmann", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Personalhistorisk Tidsskrift, 3 række I, 223. 4. række V, 183.
 O. Nielsen, Kjøbenhavns Historie, V, 222 ff.

Personer fra København
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Generaler fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Den Store Nordiske Krig fra Danmark-Norge
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Nordea-fonden

Nordea-fonden (tidligere Unidanmark-fonden og Nordea AB-koncernen) er en dansk almennyttigt fond, der støtter projekter inden for fire områder; sundhed, motion, natur og kultur, der er til gavn og glæde for mennesker over hele landet. Fonden uddeler også legater til studieophold i udlandet. 

Nordea-fonden har til huse i Heerings Gaard på Christianshavn i København.

I 2022 forventer fonden at uddele ca. 550 mio. kr. til almennyttige formål i Danmark. Nordea-fonden er blandt landets mest uddelende fonde.

Nordea-fonden ejer ca. 4 pct. (ultimo 2021) af aktiekapitalen i Nordea Bank Abp, svarende til, at fonden er bankens fjerdestørste aktionær, og den største danske investor. Afkastet fra Nordea-fondens formue er grundlaget for uddelinger til almennyttige og velgørende formål.

Nordea-fonden administrerer Tietgenfonden, en almennyttig fond med et erhvervsdrivende formål.

Historie 
Fondens midler stammer oprindeligt fra Sparekassen SDS' andelshaveres opsparede kapital, idet sparekassen i 1989 blev omdannet til et aktieselskab. Ved fusionen mellem Sparekassen SDS A/S, Privatbanken A/S og Andelsbanken A/S til Unibank A/S i 1990 skiftede fonden navn til Unidanmark-fonden. Da Unibank A/S i 2002, som Nordea Bank Danmark A/S, gik ind i Nordea AB-koncernen, ændrede fonden sit navn til Nordea Danmark-fonden. I 2008 skiftede fonden navn til Nordea-fonden.

Ledelse 
Nordea-fondens bestyrelse består af otte medlemmer, der har ansvar for at forvalte fondens midler i overensstemmelse med fondens formål og langsigtede interesser. Nordea-fondens direktion varetager den daglige ledelse af administrationen, der består af 23 medarbejdere. Direktionen består af Henrik Lehmann Andersen.

Eksterne henvisninger 
 Nordea-fonden

Noter 

Fonde fra Danmark
Etableret i 1989
Christianshavn
Fonden
Ulrik Frederik Storm

Ulrik Frederik Storm (1685 – 24. september 1754) var en dansk officer.

Han var søn af generalmajor Arvid Christian Storm og Anna f. von Kocken. Da faderen 1694 blev udnævnt til kommandant i Frederiksstad (i Norge), ansattes den kun 9 år gamle søn som konduktør sammesteds, 1707 blev han sekondløjtnant og 1710 premierløjtnant ved Johan Caspar de Cicignons gevorbne Infanteriregiment, hvilket han imidlertid forlod 1711, hvorefter han 1713 blev ansat som kaptajn reformé ved Grenaderkorpset, hvor han 1715 avancerede til kompagnichef, 1723 oberstløjtnant ved et nationalt regiment dragoner i Sjælland, Lolland og Falster, 1731 underfører ved Drabantgarden, samme år oberst, 1732 overfører ved Drabantgarden, 1733 chef for det nyoprettede nørrejyske nationale infanteriregiment, 1745 generalmajor af infanteriet med anciennitet fra 1742, 1748 kommandant i Frederiksstad (Norge) til sin død, der indtraf 24. september 1754, efter at han 1/2 år forud var udnævnt til generalløjtnant. Han var fra 1749 Ridder af Dannebrog.

Gift med Hedevig f. Werenskiold (1702 – 5. januar 1771), datter af Jens Werenskiold (Wernersen, adlet 1717) til Borregård, Trosvik og Nygård og hans 1. hustru, Margrethe Jensdatter Lobeck.

Kilder 
 C.O. Munthe, "Ulrik Frederik Storm", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 V.E. Tychsen, Fortifikations-Etaterne og Ingenieurkorpset 1684-1893.
 Anker, Biografiske Data om norske Generalspersoner.

Generalløjtnanter fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Ulrik Frederik
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Arvid Christian Storm

Arvid Christian Storm (1640 – 1713) var en dansk officer.

Han var søn af Balthazar Storm, der var blevet adlet i Sverige 1670, og Maria von Restorff (f. ca. 1622 i Wirland, Estland – ). Baltazar Storm giftet seg forøvrig 2. gang med Katharina Verklaès (Catharina Silfverlaas). Arvid blev generalmajor og 1694 udnævnt til kommandant i Frederiksstad i Norge. I en duel i Stockholm 1674 dræbte han en efter en ophedet ordveksling den svenske digter og oversætter Lasse Lucidor.

Han blev gift 1677 med Anna von Kocken (1655 i Bergen – 1731), datter af kaptajn Henning von Kocken, og var fader til Ulrik Frederik Storm.

Litteratur 
 Erik Norberg, "Historien om Arvid Christian Storm eller Lasse Lucidor och den svensk-norska unionen", i: Accurata descriptio: Studier i kartografi, numismatik, orientalistik och biblioteksväsen tillägnade Ulla Ehrensvärd, 2003. , s. 363-377.
 Elgenstierna, Svenska adelns ättartavlor, bind VII, s. 723-724.
 Norsk Slektshistorisk Tidsskrift (N.S.T.) Bind XXVI (26)

Kilder 
 Slægtsside
 Norsk Slektshistorisk Tidsskrift (N.S.T.) Bind XXVI (26)

Generalmajorer fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Arvid Christian
Ernst Leberecht von Arnstedt

Ernst Lebrecht von Arnstedt (1705 i Sachsen – 9. maj 1791 i Sachsen) var en tysk officer i dansk tjeneste.

Han havde været generalintendant i den preussiske armé, før han, vistnok ved Hærens omdannelse 1764, blev ansat i Danmark som generalløjtnant 12. marts samme år og chef for Kronprinsens Regiment. 1765 blev han kaldet til medlem af Generalkrigsdirektoriet, som general Claude-Louis de Saint-Germain oprettede, og efter at denne var blevet styrtet, var det Arnstedts plan til fodfolkets omdannelse, som blev vedtaget af kongen 1766. I den nye krigsstyrelse blev han deputeret i Det høje Krigsråd 11. september 1766 og 22. oktober samme år formand for Generalkrigskommissariatet for Landetaten. Han var en i sin tid på grund af sin administrative dygtighed meget anset mand. Han blev Ridder af Dannebrog 1766 og afskediget med pension
1. april 1767. Han døde i Sachsen 9. maj 1791.

Kilder 
 P.F. Rist, "Ernst Leberecht Arnstedt", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Generalløjtnanter fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kollegiedeputerede fra Danmark
Heinrich Ludwig Ernst von Schimmelmann

Heinrich Ludwig Ernst von Schimmelmann (10. september 1743 i Gross Luckow, Forpommern – 4. december 1793 i København) var dansk generalguvernør.

Han var søn af konsistorialråd Jacob Schimmelmann (broder til grev Heinrich Carl von Schimmelmann) og Margrethe Sabine f. Neye, fødtes i Gross-Luckow, hvor faderen var præst, kom som ung i skatmesterens hus i Hamborg og 1765 til København, hvor han førte hovedbogen for sin onkel. 1768 sendtes han til Dansk Vestindien for at bestyre de schimmelmannske plantager. 1769 blev han medlem af det sekrete råd på St. Croix, 1771 medlem af regeringsrådet og justitsråd. 1773 blev han guvernør ad interim og kommandant på St. Thomas med oberstløjtnants karakter. 1776 blev han oberst, 1781 viceguvernør og 1785 generalguvernør med rang af generalmajor. 1789 blev han sat på ventepenge. 1780 optoges han i adelstanden. Schimmelmann udmærkede sig ved sin humane optræden over for den farvede befolkning på de dansk-vestindiske øer. Han døde 4. december 1793 i København.

Schimmelmann ægtede 19. september 1775 på St. Croix Henriette Cathrine Schäffer, f. Lexmond (1741 i Utrecht – 15. maj 1816 i Odense), datter af den hollandske generalguvernør i Kapkolonien Lexmond og enke efter justitsråd, byfoged på St. Thomas Vilhelm Schäffer. Hun ejede lyststedet Skodsborg.

Kilder 
 Louis Bobé, "Heinrich Ludwig Ernst von Schimmelmann", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Eksterne henvisninger 
 

Heinrich Ludwig Ernst von
Generalmajorer fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Dansk Vestindiens guvernører
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Gudrun Steen-Andersen

Gudrun Steen-Andersen (9. oktober 1950 i Gentofte) er en dansk billedhugger. 

Steen-Andersen er uddannet på Kunstakademiet i København under Mogens Bøggild og Svend Wiig Hansen i 1970-1974.  Blandt hendes værker er Det bærende element lavet af metalmøtrikker, 1992-93, værket står på Amu-Center, Hasselager, Århus og en buste af borgmester Thorkild Simonsen fra 1995, som står ved Musikhuset Aarhus. Hun har desuden lavet en buste af Poul Schlüter, der er opsat på både Christiansborg og i Tønder.

Ekstern henvisning 
 
 Gudrun Steen-Andersens hjemmeside

Billedhuggere fra Danmark
Personer fra Gentofte
Kamui Kobayashi

Kamui Kobayashi (小林可梦伟, født 13. september 1986 i Amagasaki, Hyogo) er en japansk racerkører, der kører for Super Formula i Japan. Han har tidligere kørt i Formel 1 fra 2009 til 2014, og havde tidligere i karrieren deltaget i GP2-serien, hvor han vandt GP2 Asia Series.

Han fik debut i Formel 1 i 2009, da han afløste den skadede Timo Glock, der var kommet ud for et slemt uheld under det Japanske Grand Prix. Kobayashi kørte sæsonens to sidste løb for Toyota, hvor han kørte hurtigere end Jarno Trulli i begge kvalifikationer. Han formåede at score point i det sidste Grand Prix i Abu Dhabi, og han sikrede sig et sæde som førstekører hos Sauber, da Peter Sauber kunne se et talent i den unge japaner. Denne sæson startede med mange uheld, nogle forskyldt, men andre uforskyldt, senere på sæsonen kom der en masse point ind på tavlen. Han sluttede bedre end hans teamkammerat Pedro de la Rosa, som senere blev afløst af Nick Heidfeld.

I 2012-sæsonen tog han sin første podieplacering i Japans Grand Prix 2012, hvor han var den første japaner til at komme på podiet siden Takuma Sato i 2004 og den første japane til at komme podiet i sit hjemmeløb siden Aguri Suzuki i 1990.

I 2013-sæsonen var han ikke en del af Sauber's kører-lineup for 2013, i stedet for kom han ind i World Endurance Championship for det italienske AF Corse-hold.

I 2014-sæsonen var han tilbage i Formel 1 som Caterham F1-kører. Han havde ikke scoret nogen point.

I 2015-sæsonen var han tilbage i Japan, hvor han kørte for det japanske Team LeMans-hold i det japanske Super Formula-mesterskab sammen med Ryo Hirakawa.

Eksterne henvisninger 

 

Formel 1-kørere fra Japan
Kenneth Lee Boyd

Kenneth Lee Boyd (19. januar 1948 – henrettet 2. december 2005) var en amerikansk morder som dræbte sin kone Julie Curry Boyd og svigerfar Thomas Dillard Curry den 4. marts 1988 i Stoneville. Han blev dømt til døden og henrettet med gift indsprøjtning kl. 2:15 den 2. december 2005 i North Carolina Central Prison i Raleigh, og var den henrettede nummer 1000 siden genindførslen af dødsstraf i USA i 1976. Henrettelsen var kontroversiel blandt modstandere af dødsstraf, specielt da straffen i en tilsvarende sag kun tog lidt over et døgn før henrettelsen af Boyd blev ændret til livsvarigt fængsel. Boyd udtalte at han ikke ønskede at blive husket som nummer 1000, og at han burde tilbringe resten af sit liv i fængsel.

Mordere fra USA
Personer henrettet ved dødelig indsprøjtning
Personer fra North Carolina