kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Åge Hareide

Åge Fridtjof Hareide (født 23. september 1953 i Hareid) er en norsk tidligere fodboldspiller og nuværende træner, der fra 2016 til 2020 stod i spidsen for Danmarks fodboldlandshold. Hareide har en mangeårig baggrund fra norsk og international fodbold, både som spiller og træner.

Karriere

Spiller 
Som spiller var han 50 gange på det norske landshold og scorede 5 mål. Han spillede i hjemlandet primært for Molde FK, og han havde desuden en periode i engelsk fodbold, hvor han spillede for henholdsvis Manchester City FC og Norwich City FC.

Træner 
Han har blandt andet været træner for Molde FK, Helsingborgs IF (svensk mester), Brøndby IF (dansk mester), Rosenborg BK (norsk mester) og Malmö FF (svensk mester). Han var også norsk landstræner i perioden 2003-08, men trak sig fra posten grundet dårlige sportslige resultater.

Hareide blev den 10. december 2015 præsenteret som den nye træner for Danmarks fodboldlandshold to dage efter sin sidste kamp med sit tidligere hold, Malmö FF. 

17. marts 2019 bekræftede DBU, at Hareide var færdig som dansk landstræner. I juni samme år blev det offentliggjort, at Kasper Hjulmand skulle være ny landstræner for Danmark fra sommeren 2020.

Den 14. april 2023 annoncerede Islands fodboldlandshold Hareide som deres nye landstræner. Landsholdet og Åge står til at få deres debut sammen i sommeren 2023, ved kvalifikationskampene til EM 2024.

Hæder

Fodbold 
I 2014 modtog Hareide Allsvenskans pris som årets træner. For at have forsvaret klubbens mesterskabstitel og for at have kvalificeret klubben til UEFA Champions League 2014-15.

Hareide modtog i 2017 Kniksenprisens ærespris.

Ordener 
Ved en ceremoni på den Danske ambassade i Oslo, blev Hareide i 2020 slået til Ridder af Dannebrog. Ordenen blev tildelt for Hariedes præstation med Fodboldlandsholdet, hvor truppen under Hariedes ledelse nåede ottendedelsfinalen i VM 2018, og kvalificerede sig til EM 2020.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Portræt af Hareide  på DBUs officielle hjemmeside

Fodboldspillere fra Norge
Fodboldtrænere fra Norge
Fodboldtrænere fra Brøndby IF
Fodboldspillere fra Manchester City F.C.
Fodboldspillere fra Norwich City F.C.
Fodboldspillere fra Molde FK
Trænere for Danmarks fodboldlandshold
Trænere for Norges fodboldlandshold
Fodboldtrænere fra Malmö FF
Rotten.com

Rotten.com var et website, der eksisterede fra 1996-2012, som var kendt som et choksite. Siden indeholdt billeder og tekst om livets barske realiteter i form af ulykker, selvmord og mord. 

Websteder
Etableret i 1996
Ophørt i 2012
Zond-programmet

Zond-programmet (Зонд = Zond, betyder sonde) var et sovjetisk rumprogram til at afprøve nye interplanetariske teknikker i tresserne. Man mistede radioforbindelsen til de første Mars- og Venerasonder og sendte Zond-sonder af sted på tilsvarende lange rejser for afprøvning af nye kommunikationssystemer. Med Zond 3 afprøvede man transmission af billeder på lang afstand, mens de sidste Zond 4 til 8 blev brugt til at undersøge genindtræden i Jordens atmosfære fra månerejser. Ved at "slå smut" i den øvre atmosfære, vil g-påvirkningerne blive acceptable. Et tilbagevendende månefartøj kunne ramme den nordlige eller den sydlige halvkugle, hvorefter den endelige nedstigning ville ske på den modsatte halvkugle. Første kontakt på den nordlige kan let følges af jordstationer i Sovjetunionen, men kræver et større flådeopbud i det Indiske Ocean. En første kontakt over den sydlige halvkugle vil foregå i blinde, mens landingen så vil foregå i selve Sovjetunionen. Begge typer blev afprøvet.
Sonder, der ikke nåede ud i rummet, er her benævnt "Zond-1967A" osv. Zond-sonder der ikke forlod jordkredsløbet blev kaldt "Kosmos 27" osv.

Opsendt med R-7 Semjorka-raketter 
 Kosmos 27, 27. marts 1964.
 Zond 1, 2. april 1964 — opsendt mod Venus, radioforbindelsen gik tabt efter 1½ måned.
 Zond 2, 30. november 1964 — opsendt mod Mars, radioforbindelsen gik tabt efter 4 måneder.
 Zond 3, 18. juli 1965 — fløj bagom Månen og transmitterede billederne fra en bane på vej til Mars.

Opsendt med Protonraketter 
 Sojuz 7K-L1-fartøjer mangler kredsløbsmodulet, men har et tykkere varmeskjold og en kraftigere radio. De fløj i et ottetal rundt om Månen på en seksdages rejse og kunne have sendt et menneske rundt om Månen før USA.
 Kosmos 146, 10. marts 1967.
 Kosmos 154, 8. april 1967.
 Zond-1967A, 28. september 1967.
 Zond-1967B, 22. november 1967.
 Zond 4, 2. marts 1968. Fløj ud til Månens afstand og brændte op ved genindtræden.
 Zond-1968A, 23. april 1968.
 Zond 5, 15. september 1968 — medbragte skildpadder, landede i det Indiske Ocean.
 Zond 6, 10. november 1968 — fotograferede bagsiden, landede i Sovjetunionen.
 Zond-1969A, 20. januar 1969.
 Zond 7, 8. august 1969 — dukken Ivan Ivanovitj, landede i Sovjetunionen
 Zond 8, 20 oktober 1970 — dukken Ivan Ivanovitj, landede i det Indiske Ocean. 100 % succes.

Kilder 
 Ridpath, I: The Illustrated Encyclopedia of Astronomy and Space, 1979, Thomas Y. Crowell, 
 Wilson, A: Solar System Log, 1987, Jane's, 

 

Rumsonder
Thomas Gray

Thomas Gray (født 26. december 1716, død 30. juli 1771) var en engelsk forfatter. Han rejste i slutningen af 1730'erne i Alperne, hvor han skrev om den rene og uspolerede natur. Han var en forløber for romantikken.

Eksterne hevisninger 

Faglitterære forfattere fra England
Rejsebogsforfattere fra Storbritannien
Joseph Addison

Joseph Addison (født 1. maj 1672, død 17. juni 1719) var en engelsk politiker og forfatter under Oplysningstiden.

Mest kendt for sammen med Richard Steele i 1711-1712 at have udgivet tidsskriftet The Spectator, der indeholdt en række fiktives personers indsendte bidrag, der udformede sig som ofte morsomt moraliserende essays over datidens forhold.

Addison havde blandt andet den tvivlsomme ære at være opført på Index librorum prohibitorum, den katolske kirkes indeks over forbudte bøger.

Eksterne henvisninger 
 

Politikere fra England
Personer i oplysningstiden
Essayister fra Storbritannien
Satirikere fra Storbritannien
Forfattere fra England før 1707
Central-Litauen

Central-Litauen (eller Mellemlitauen) var en selvstændig stat rundt om byen Vilnius i nogle år efter 1. verdenskrig da Litauen og Polen genopstod som selvstændige stater.

Historie 
Forhandlingerne om grænserne mellem Litauen og Polen efter første verdenskrig blev vanskelige på mange måder og førte til en række konflikter. Et stort område rundt om Litauens nuværende hovedstad Vilnius var det mest problematiske. Her boede en række forskellige etniske grupper som polakker, litauere, russere og hviderussere. Sprogligt var det ikke lettere. Der var polsktalende litauere og et stort antal russisktalende jøder.

Befolkningen i denne region var som følger: 70,6% polakker, 12,8% litauere, 6% hviderussere, 4,1% jøder, andre minoriteter 6,5% (russere, karaimer, tatarer, tyskere, armeniere, letter). Og selve byen Vilnius var hovedsageligt beboet af polakker, og den anden gruppe var jøder, der var meget få litauere.

En polsk-litauisk aftale i 1920, der indebar at området skulle høre til Litauen, blev ikke accepteret af dele af den polske armé som under ledelse af Józef Piłsudski uden større problemer kunne indtage Vilnius og nærliggende områder. I oktober 1920 proklameredes den selvstændige stat Central-Litauen (Litwa Środkowa). Der blev hurtigt oprettet nye samfundsfunktioner som retsvæsen, politi og postvæsen. Staten blev aldrig internationalt anerkendt og efter intense diplomatiske forhandlinger ophørte den at eksistere, da Polen på egen hånd indlemmede området i marts 1922. Folkeforbundet anerkendte dette, men Litauen holdt fast ved at Central-Litauen hørte til Litauen og Vilnius var dets hovedstad (selvom størstedelen af regionens befolkning var etniske polakker, som ønskede at tilhøre den polske stat). I mellemkrigstiden fungerede derfor Kaunas som midlertidig hovedstad i Litauen.

Eksterne henvisninger 

 Central-Litauens nationalvåben

Forhenværende europæiske lande
Forhenværende republikker
Forhenværende statssamfund i mellemkrigstiden
Kortlivede stater
Etableret i 1920
Ophørt i 1922
Litauens historie
Camilla Stephansen

Camilla Stephansen (født 24. september 1983), kommer fra Sønder Omme, er en dansk racerkører og uddannet dekoratør.

Camilla Stephansen blev i 2007 den første kvindelige og yngste kører i Danish Touringcar Championship (DTC). Lillebroderen, Joachim Stephansen kører international karting.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Officiel hjemmeside 
 Profil på dtc-net.dk
 Fanklub 

Motorsportsfolk fra Danmark
Vang i Valdres

Vang i Valdres er en kommune i Innlandet fylke i Norge
Den grænser i nord til Luster, Lom og Vågå, i øst til Øystre Slidre, i sydøst til Vestre Slidre, i syd til Hemsedal og i vest til Lærdal og Årdal. Højeste punkt er Vestre Kalvehøgdi der er 2.208 moh.

Areal og befolkning 
Kommunen havde 1.586 indbyggere i 2019. De fleste vangsgjeldinger bor i Ryfoss, Vang, Øye og på Tyinkrysset. Vang har 4 børneskoler: Vang (Grindaheim), Høre, Øye og Åsvang. Der er en ungdomsskole i Grindaheim.

Geografi 
Fjeldområdet Filefjell ligger i vest og fjeldområdet Jotunheimen i nord.

Højeste punkt i kommunen er Kalvehøgdi med en højde på 2.208 meter over havet. En anden høj top i kommunen er Rasletind med 2.105 meter. Den ligger på grænsen til kommunen Vågå i Gudbrandsdalen. En anden kendt fjeldtop er Bitihorn, som ligger på grænsen til Øystre Slidre.

Det ligger flere store søer i kommunen, de største er Tyin, Sulevatnet, Nørdre Syndin, Vangsmjøse, Øyangen (delt med Øystre Slidre), Bygdin, Helin, Vinstre, Steinbusjøen og Fleinsendin.

Kommunen måler 56 km fra nord til syd og 47.3 km fra øst til vest. Tre fjerdedele af kommunen er over 900 meter. Fem procent af arealet er dækket af vand. Laveste punkt er 363 meter over havet.

Historie 

Vang, som resten af Valdres, blev oprindelig befolket med immigranter fra Vestlandet. I 1153 kom Valdres af denne grund under kardinal Breakspear i bispedømmet i Stavanger.

På den gamle tingvold, hvor Vang stavkirke en gang stod, holdt Håkon 6. ting i 1368. Da blev en grænsetvist løst med en grænsesten, som står der endnu.

Højt oppe i Filefjell ligger Nystua, hvor rejsende en gang fandt ly, når de skulle over til Vestlandet. På den anden side af den trange dal, som snor sig over fjeldet, ligger Maristua, sat op efter påbud af Dronning Margrete omkring 1390. Selv om Nystua først er nævnt i 1627, er den med stor sandsynlighed meget ældre. Begge disse overnatningssteder blev vedligeholdt af staten indtil 1830.

I Smeddalen vest for Nystua stod for flere århundreder siden en kirke, St. Thomaskirken på Filefjell. Det var en stavkirke, som er omtalt første gang i 1615, men var antagelig meget ældre.

Seværdigheder 
 Øye stavkirke (bygget 1150 – 1200)
 Høre stavkirke (bygget 1180)
 Vang stavkirke, nu flyttet til Karpacz i Karkonosze-fjeldene i Polen
 Vangsteinen udenfor Vang kirke
 Leinekvernene på nordsiden af Vangsmjøse
 St. Thomaskirken på Filefjell
 Ryfossen
 Sputrefossen

Kilder og henvisninger 

 Vang Historielag

Kommuner i Innlandet
Kommuner i Oppland
Valdres
Tygeslund

Thygeslund er oprettet af H.C. Lund til Dalsgaard i 1847-1848 som en parcelgård til denne. Gården ligger i Vive Sogn, Hindsted Herred, i det tidligere Ålborg Amt, Mariagerfjord Kommune. Hovedbygningen, der er fredet er opført i 1847 og ligger ud til Mariager Fjord i sydenden af Tygeslund Skov, lige syd for Hadsund

Thygeslund Gods er på 117 hektar.

Ejere af Thygeslund 
 (1847-1853) C. H. D. Lund
 (1853-1866) Sigismund Wolf Veit de Mylius
 (1866-1867) Müller
 (1867-1869) Sigismund Wolf Veit de Mylius
 (1869-1870) Kassel
 (1870-1881) Benzon
 (1881-1899) Niels Svanholm
 (1899-1901) Knud Dahl
 (1901-1902) Th. Hollesen
 (1902-1919) Helge Svendsen Spanding
 (1919-1927) Frederik Castenskiold-Benzon
 (1927-1950) Ove Høegh-Guldberg
 (1950-1952) Paula Jacobsen gift Høegh-Guldberg
 (1952-1985) Bertel Høegh-Guldberg (søn)
 (1985-2014) Ove Høegh-Guldberg (søn)
 (2014-nu) Morten Ove Høegh-Guldberg (søn)

Kilder 

 J.P. Trap: Danmark 5.udgave, Kraks Landbrug

Etableret i 1848
Proprietærgårde
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Mariagerfjord Kommune
Fort Minor

Fort Minor er et hiphop-projekt, der af Linkin Parks rapper og pianospiller Mike Shinoda køres som et slags sideprojekt.

Albummet We Major blev udgivet 30. oktober i 2005 og var mixet af DJ Green Lantern. Albummet The Rising Tied blev udgivet samme år den 22. november.

De fik pæn succes i 2005 og 2006 med singlerne "Petrified", "Where'd You Go", "Remember the Name" og "Believe Me" fra The Rising Tied. Albummets medproducer var Jay-Z. På The Rising Tied medvirkede blandt andre Styles Of Beyond, John Legend, Holly Brook, Common, Celph Titled, med flere. På We Major medvirkede blandt andre Lupe Fiasco, Apathy med flere.

Fort Minor har arbejdet meget med Demigodz, der blandt andre består af Celph Titled, Ryu, Tak og DJ Cheapshot.

Noget Linkin Park-materiale har fundet dets vej til Fort Minor. Sangene It's Goin' Down og Enth E Nd blev ofte spillet til Fort Minors koncerter. Ligeledes er der en remix af Nobody's Listening på We Major. Mike Shinoda rapper da også tit et vers fra Fort Minors sange i starten af Points Of Authority til Linkin Parks koncerter.

Diskografi 

Fort Minor har udgivet to albums og fire EP'er:

 2005: Sampler Mixtape
 2005: We Major EP
 2005: We Major
 2005: The Rising Tied
 2006: Get It/Spraypaint & Ink Pens
 2006: Sessions At AOL EP

Musikvideoer 

Der er indtil videre fire musikvideoer fra Fort Minor:

 Believe Me
 Petrified
 Remember the Name
 Where'd You Go

Eksterne henvisninger 
 Officiel Hjemmeside 
 Fort Minors MySpace 
 Fort Minor Militia 
 Fort Minor Street Team 
 Mike Shinodas Hjemmeside 

Hiphopgrupper fra USA
Santa Cruz (band)

Santa Cruz er et dansk Jazz, rock og fusionsorkester, som blev dannet i begyndelsen af 1980'erne. De fem nuværende medlemmer har alle sat sit præg på det danske musikliv gennem mange år, og alle deltager i flere forskellige musikalske projekter. Alligevel spiller de stadig sammen for at udfordre hinanden i deres helt specielle musikalske univers.

Santa Cruz består i  af:
 Poul Halberg, (guitar)
 Hans Ulrik, (saxofoner)
 Frans Bak, (keyboard)
 Bo Stief, (basguitar)
 Alex Riel, (trommer, slagtøj)

Bandet har indspillet en CD, der kun består af duoer, hvor alle spiller duo med alle.

Historie 
Santa Cruz startede oprindelig som et live-band, der turnerede i begyndelsen af 1980'erne. Frans Bak var hovedmanden bag det fusionsorienterede band, der bl.a. også talte Alex Riel, Poul Halberg, Jens Meldgård m.fl.

I 1984 indspillede de LP'en Daylight, der var inspireret af New York-miljøet – hvorfra coveret til LP'en også er hentet.

Bandet blev opløst i slutningen af 1980'erne, men blev gendannet i 2002 i forbindelse med bassisten Jens Meldgårds bisættelse. Man fandt 'gløden' igen og tog på en kort turné rundt i Danmark. I 2006 udgav man cd'en Crusin med genindspilninger af nogle af bandets klassikere. Bassisten Jens Meldgård var nu erstattet af Bo Stief.

Noter 

Musikgrupper fra Danmark
Mariner-programmet

Mariner-programmet var en serie af NASA's rumsonder til at undersøge de indre planeter. Teknisk byggede det på de avancerede Ranger- månesonder og Marinersonder var de første succesfulde venus- og marssonder, endda før NASA fik sin første succesfulde månesonde. Navnet hentyder til de opdagelsesrejsende i 1600-1800-tallet. Marinersonderne blev styret af Jet Propulsion Laboratory i Pasadena, Californien.

Opsendt med Atlas-Agena-raketter 
 203 kg tung venussonde til forbiflyvning.
 Mariner 1, 22. juli 1962 — upålidelig løfteraket nødsprængt.
 Mariner 2, 26. august 1962 — første nære passage af en anden planet med en fungerende rumsonde.
 261 kg tung marssonde til forbiflyvning. En reserve fløj til Venus.
 Mariner 3, 5. november 1964 — spærret inde bag raketnæsen.
 Mariner 4, 28. november 1964 — første nære passage af Mars, tog 21 nærbilleder.
 Mariner 5, 14. juni 1967 — 3.990 km's passage af Venus.

Opsendt med Atlas-Centaur-raketter 
 413 kg tung marssonde til forbiflyvning.
 Mariner 6, 25. februar 1969 — 3.412 km's passage af Mars, tog 25 nærbilleder.
 Mariner 7, 27 marts 1969 — 3.534 km's passage af Mars, tog 33 nærbilleder.
 998 kg tung marskredser. Udnyttede at planeternes stilling var yderst ideel i 1971.
 Mariner 8, 8. maj 1971 — faldt i Atlanterhavet.
 Mariner 9, 30. maj 1971 — første kredsløb om en anden planet: Mars, tog 7.329 billeder.
 503 kg tung merkursonde. Udnyttede Venus' tyngdekraft på vejen dertil.
 Mariner 10, 3. november 1973 — første sonde der besøgte Merkur, tog 349 nærbilleder på de tre passager.

Mariner Mk. 2 
Mariner 11 og 12 blev omdøbt Voyager 1 og 2. Viking 1 og 2 kredserne var forstørrede udgaver af Mariner 9. Mariner Mark 2 danner grundlaget for Cassini og den aflyste CRAF.

Kilder 

 Ridpath, I: The Illustrated Encyclopedia of Astronomy and Space, 1979, Thomas Y. Crowell, 
 Wilson, A: Solar System Log, 1987, Jane's, 

Rumsonder
NASA-programmer
Ida Dwinger

Ida Dwinger (født 6. marts 1957) er en dansk skuespillerinde, uddannet fra Odense Teaters elevskole i 1984.

Filmografi 
 Sort høst (1993)
 Kærlighed ved første desperate blik (1994)
 Sekten (1997)
 At kende sandheden (2002)
 Elsker dig for evigt (2002)
 Min søsters børn i sneen (2002)
 Se til venstre, der er en Svensker (2003)
 Anja efter Viktor (2003)
 Reconstruction (2003)
 Fluerne på væggen (2005)
 Allegro (2005)
 Efter brylluppet (2006)
 Hjemve (2007)
 Fighter (2007)
 Kærestesorger (2009)
 The Association of Joy (2013, kortfilm)

Tv-serier 
 Skjulte spor, afsnit 9 (2000) – Iben
 Hotellet, afsnit 8 (2000) – Karen
 Klovn, afsnit 10 (2005) – Bøgetræskvinde
 Krøniken, afsnit 3, 5, 19 (2004-2006) – Lily Thomsen
 Sommer, afsnit 1-10 (2008) – Ulla
 Dicte, (2013 - 2016) - Anna Svendsen (Dictes mor)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Modtagere af Ole Haslunds Kunstnerfonds legat
Socialt Lederforum

Socialt Lederforum blev oprettet i 1986 og hed oprindeligt "Forstandergruppen af 1986" og senere blot Forstandergruppen. I 2006 skiftede forstandergruppen navn til Socialt Lederforum. Foreningen er landsdækkende og interesseorganisation for boligtilbud og dagtilbud for mennesker med funktionsnedsættelse, repræsenteret af lederen af tilbuddet. Fra 1. januar 2004 er Udvikling fusioneret med Forstandergruppen, nu Socialt Lederforum. Dermed er Udvikling, Tidsskrift om udviklingshæmmede, Forlaget Udvikling og Socialt Lederforum integreret i samme forening. Direktøren for foreningen er Bo Mollerup.

Ekstern henvisning
Socialt Lederforums hjemmeside

Organisationer fra Danmark
Tajga

Tajga (, ) er et biom, som er kendetegnet ved sine vældige skove af stedsegrønne nåletræer eller blandingsskove af nåletræer, birk, røn m.fl. Det er subarktiske og fugtige områder, hvor plantesamfundene er domineret af stedsegrønne ædelgran (Abies), gran (Picea) og fyr (Pinus) og løvfældende birk (Betula) samt røn (Sorbus) der er godt tilpasset det kolde klima. Højmoser og de tilknyttede plantearter er også almindelige i disse egne.

Den gennemsnitlige temperatur for juli er højere end 10 °C, men vækstsæsonen er kortere end 100 dage. Nedbøren falder som regn, tåge, rim eller sne, og den er på mellem 400 og 850 mm pr. år. Nåleskovenes jord er præget af det store nedbørsoverskud, som betyder udvaskning af kalk og andre mineraler. Dertil kommer, at de visne nåle danner syrer og andre spirehæmmende stoffer, når de bliver nedbrudt. Det gør også, at nåletræer, der er etableret som plantager i løvskovsområdet, forsinker successionen tilbage mod den naturlige vegetation.

Tajgaen betegnes også som "boreal skov" og opdeles ofte i 2 zoner: Den nordlige (nordboreal skov) med spredt skov der lukker meget lys igennem, domineret af fyr og birk, og den sydlige (sydboreal skov) med tæt skov domineret af gran men iblandet fyr, birk og andre løvtræer.

Den nordboreale skov er den yderste zone før tundraen, hvor der findes træer og de arter, som er afhængige af dem. Mange trækfugle søger dertil i sommerperioden for at udnytte midnatssolen og de lange dage og det myldrende insektliv. Nogle frøædende fugle (f.eks. korsnæb, mejser og spætter) og de store, altædende fugle (som f.eks. ørne og kragefugle) kan overvintre i nåleskovene, fordi de kan udnytte både levende bytte og ådsler.

Der er forholdsvis få pattedyr, som kan klare de hårde vintre. Blandt de hårdføre arter er ulv, elg, los, bæver, snehare, lemming, ren og mange forskellige mårer, som f.eks. jærv og lækat.

Eksempler på Tajga-regioner

Se også 
 Pine barrens
 Tundra
 økologi

Eksterne henvisninger 

Biomer
Skovtyper
Beatrix Potter

Helen Beatrix Potter (født 28. juli 1866, død 22. december 1943 i Sawrey, Lancashire) var en britisk børnebogsforfatter og -illustrator. Hendes mest kendte figur er Peter Kanin. 

Faderen var uddannet advokat, men tilbragte det meste af tiden i herreklubber og arbejdede sjældent. Moderen besøgte – eller havde besøg af – slægtninge. Begge forældre levede af arven fra deres forældre. Beatrix og Bertram, en yngre bror, blev opdraget af barnepiger og guvernanter. Da Beatrix blev ældre, blev hun leder af husholdningen, og al intellektuel udvikling modarbejdedes i hjemmet. En farbror forsøgte dog at få hende ind som studerende ved Royal Botanic Gardens, Kew i Sydvest-London, men hun blev ikke optaget, fordi hun var kvinde. Til gengæld opgav hun ikke sin interesse for mykologi – læren om svampe – og samlede og lavede detaljerede tegninger af over 270 arter. Men da hendes artikel om mugsporer blev læst op i the Linnean Society of London, måtte hun ikke selv være til stede, fordi hun var kvinde. Først i 1997 fik hun en offentlig undskyldning og anerkendelse for sit arbejde. 

Beatrix Potter fik udgivet sin første historie, The Tale of Peter Rabbit (i dansk oversættelse Historien om Peter Kanin), i 1902. Den lille bog og de følgende udgivelser blev vældig godt modtaget, og hun tjente efterhånden godt på salget. Hun fortsatte med at skrive til omkring 1920, da hendes syn svigtede. Hendes sidste større arbejde, The Tale of Little Pig Robinson, blev udgivet i 1930. Hun skrev i alt 23 bøger.

En film om forfatterens liv med Renée Zellweger i hovedrollen udkom i starten af 2007.

Eksterne henvisninger 
 

 Biografi m.m. på peterrabbit.com
 Tekster i Potter-bøger på Project Gutenberg

Illustratorer fra Storbritannien
Børnebogsforfattere fra Storbritannien
Romanforfattere fra England
Chris Katongo

Christopher Katongo (født 31. august 1982 i Mufulira) er en zambisk fodboldspiller, der spiller i angrebet for BIDVest Wits i Sydafrika. Han har spillet 75 kampe for Zambias fodboldlandshold, og hans yngre bror er Felix Katongo.

Biografi 
Katongo startede sin karriere for tre forskellige zambiske klubber før han flyttede til det sydafrikanske hold Jomo Cosmos. Katongo deltog i blot 15 kampe i 2006-07 Premier Soccer League-sæsonen, men opnåede alligevel at blive ligaens topscorer. Under transfervinduet i januar 2007 underskrev han en fire-årig aftale med Brøndby IF i den danske superliga.

I sin superligadebut 11. marts 2007 scorede Katongo kampens to eneste mål, og sikrede dermed Brøndby en 2-0 sejr over FC Nordsjælland. Hans måde at fejre målene på, med en række baglæns saltoer, gjorde de fejrende Brøndby-fans ekstatiske.

Som kaptajn for Zambias Chipolopolo scorede han et hattrick på tyve minutter i en kamp mod Sydafrikas Bafana Bafana, noget der påførte sidstnævnte deres største hjemmenederlag (1-3) siden den verdensmesterskabsvindende brasilianske træner Carlos Alberto Parreira overtog holdet. Desuden udløste sejren at Zambia kunne overtage Sydafrikas førsteplads i gruppen og sikrede kvalifikationen til African Cup of Nations i Ghana i 2008. På grund af hattricket blev Katongo forfremmet til ßergent fra korporal af den zambiske hær, og efter sin imponerende optræden i Ghanas Africa Cup of Nations, hvor han scorede to mål, blev han forfremmet fra sergent til oversergent.

Katongo scorede syv mål i de sidste 14 kampe i 2007-08-sæsonen, både i ligaen og i pokalturneringen. Desuden lagde han op til det afgørende mål sent i anden halvleg af pokalfinalen 2008.

Titler 
 Landspokalturneringen
 Vinder (1): 2007-08
 Royal League
 Vinder (1): 2006-07

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Chris Katongo på national-football-teams.com
 Chris Katongo  på bidvestwits.co.za

Fodboldspillere fra Zambia
Fodboldspillere fra Brøndby IF
Fodboldspillere fra Arminia Bielefeld