kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Joseph Johnson

Joseph Johnson (15. november 1738 – 20. december 1809) var i 1800-tallets London en indflydelserig boghandler. Hans publikation dækkede en bred vifte af genrer og forskellige holdninger til vigtige emner. Johnson er bedst kendt for at have udgivet tekster af radikale tænkere som Mary Wollstonecraft, William Godwin, og Joel Barlow samt tekster fra personer der stod udenfor den Anglikanske kirke som for eksempel Joseph Priestley, Anna Laetitia Barbauld og Gilbert Wakefield.

Johnson etablerede sin trykkeriforretning i 1760'erne. Forretningen fokuserede primært på religiøse tekster. Han opbyggede desuden et venskab med Priestley og kunstneren Henry Fuseli—to forhold der holdt resten af livet og samtidigt gav en del trykkeriarbejde. I 1770'erne 1780'erne udvidede Johnson forretningen og udgav vigtige tekster indenfor medicin og børnelitteratur samt populært poesi af William Cowper og Erasmus Darwin. Gennem hele hans karriere var han med til at skabe æraen tankesætt, ikke kun gennem hans udgivelser, men også gennem hans støtte af innovative forfattere og tænkere. Han lagde op til åben diskussion af nye ideer, specielt under hans berømte ugentlige middagsselskaber, hvis normale deltagere blev kendt som "The Johnson Circle".

I 1790'erne stillede han sig på samme som dem der støttede den Franske Revolution, og han trykte en stigende mængde politiske tekster udover det prominente magasin, Analytical Review, som gav britiske reformiser en stemme i den offentlige sfære. I 1799, blev sigtet for injurier for at have udgivet en pamflet af den unitariske præst Gilbert Wakefield. Efter at have tilbragt seks måneder i fængsel, dog under forholdsvist milde forhold, udgav han færre politiske tekster. I det sidste årti af hans karriere søgte han ikke nye forfattere, han vedblev dog med at være succesfuld ved blandt andet at trykke William Shakespeares samlede værker.

Johnsons ven John Aikin kaldte ham efter hans død for "boghandlens fadere" og han er blevet kaldet "den vigtigeste udgiver i England i perioden 1770-1810" på grund af hans påskønnelse og promovering af unge forfattere, hans fokus på at trykke billige tekster der sigtede mod den voksende middelklasse og hans udvikling af kvindelige forfattere på et tidspunkt hvor der blev set med skeptiske øjne på disse.

Referencer

Bibliografi 
 Aikin, John. "Biographical account of the late Mr. Joseph Johnson". The Gentleman's Magazine 79 (1809): 1167–68.
 Chard, Leslie. "Joseph Johnson: Father of the Book Trade". Bulletin of the New York Public Library 78 (1975): 51–82.
 Hall, Carol. "Joseph Johnson". Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press. 2004.
 Tyson, Gerald P. Joseph Johnson: A Liberal Publisher. Iowa City: University of Iowa Press, 1979. .

Personer fra England
De små tings gud

De små tings gud (originaltitel The God of Small Things) er en roman fra 1997 af den indiske forfatter Arundhati Roy. Bogen vandt i 1997 Bookerprisen, som af mange anses for værende den fornemmeste litterære pris i den engelsksprogede verden.

Bogens handling tager sit udgangspunkt i slutningen af 1960'ernes Indien, hvor den politiske stemning er meget anspændt. Dette sætter sit præg på bogens hovedpersoner, familien Ipe, fra den lille by Ayemenem. Den fraskilte kvinde Ammu har tvillingerne Rahel (pige) og Estha (dreng), og bogens handling tager for alvor sin start da børnenes kusine Sophie Mol kommer på besøg.

Romaner
Litteratur i 1997
Bookerprisvindere
Grattage

Grattage (fransk gratter "skrabe af") er en teknik i surrealistisk maleri, der består i at "ridse" i frisk maling med et skarpt blad. I denne teknik forsøger man typisk at ridse og fjerne det kromatiske pigment spredt på et forberedt underlag (lærredet eller andet materiale) for at flytte overfladen og gøre den dynamisk. Grattageteknikken inkorporeret i maleriet er for at skabe en stærk fornemmelse af tekstur eller mønster på billedoverfladen. Denne teknik blev brugt af Max Ernst, Joan Miró, og senere af uformelle kunstnere. I figurative monokrome neograttager videreudvikler MatWay teknikken i såkaldte Engraved Paintings (eng. Graveringsmalerier).

Teknik og materialer 

I denne billedteknik eksperimenterer kunstneren udover brugen af børster og spartler med almindelige redskaber og hverdagsgenstande, såsom svampe, stålbørster, stiletter, skalpeller, spidser, barberblade og små metalblokke. I grattage skraber forskellige almindelige værktøjer våd maling for at simulere naturlige mønstre eller for at skabe nye. De dannede ridser bringer farverne i de underliggende billedlag frem og skaber kromatiske kontraster. I Grattager tjener afskrabningen af overfladelagene af maling over et udvalg af genstande til at stimulere sindet til at engagere sig i den automatiske proces med at opdage billeder, der ligger skjult i dets inderste fordybninger.

Kunstnere 

Max Ernst genopdagede frottage-teknikken (baseret på gnidningsprincippet); i 1927 overførte han denne tegneteknik – generelt anvendt på papir – til oliemaleri og skabte dermed grattage-processen. Grattage gjorde det muligt for Max Ernst at befri de kreative kræfter fulde af forslag og fremkaldelse, mindre teoretiske og mere ubevidste og spontane. Denne teknik blev forfinet af kunstneren Hans Hartung; gennem denne proces når han sublimeringen af sine typiske billedbevægelser, og skaber et nyt tegnalfabet, der er afhængig af spidse værktøjer, passende modificerede børster og ruller.

Referencer 

Maleri

hr:Grattage
James og Oliver Phelps

James Andrew Eric Phelps og Oliver Martyn John Phelps (født 25. februar 1986 (Oliver er omkring 13 min. ældre end James)) er engelske tvillinge-skuespillere, bedst kendt for deres roller som Fred og George Weasley i Harry Potter-filmene.

Biografi 
James og Oliver er født i Sutton Coldfield, England, og har ingen andre søskende. Begge udviste i en tidlig alder stor glæde ved at spille skuespil, og de optrådte begge i utallige skole-opsætninger. I 2000 blev tvillinger castet til rollerne som Fred og George Weasley i filmen Harry Potter og De Vises Sten.

"Our Mum had heard open auditions for the characters were being held in Leeds. We were seen by the casting director, Janet Hircheson. We were asked to meet the director, producer and writer. That happened about six times including the screen test. Then we were told we had the parts." De har medvirket i alle Harry Potter-filmene.

Begge tvillinger er omkring de 1,91 m. høje og har oprindeligt brunt hår, som de blev nødt til at farve orange for at spille Fred og George. Mens tvillingerne gik i skole, lavede de ofte jokes med deres klassekammerater og lærere, ved at skifte navne og lade som om at de var "den anden". Den eneste måde man kan se forskel på drengene, er at Oliver har et modermærke på højre side af sin nakke, og James har et ar over hans højre øjenbryn.

Eksterne henvisninger 
 
 

Skuespillere fra England
Harry Potter-skuespillere
Tvillinger fra England
Kristoffer Frøkjær-Jensen

Kristoffer Frøkjær (født 22. marts 1973) er Cand.Scient i biologi fra Københavns universitet og arbejder som videnskabsjournalist. Siden afsluttet studie i 2001 har han arbejdet med formidling af videnskab først i P1-radioprogrammet "Principia" og siden i Danmarks Radios Videnskabsredaktion som tillrettelægger på TV og web og som vært og redaktør gennem 10 år på P1s videnskabelige radioprogram "Videnskabens Verden".   

Han har udgivet 3 populærvidenskabelige bøger, blandt andet bestselleren "Eske Willerslev - gør det døde levende" på Gyldendal 2015.   

Desuden har han været med til at starte medierne Videnskab.dk og sciencereport.dk, været idemager bag formidlingsakademiet, der uddanner forskere i at formidle, samt arbejdet som redaktør i Undervisningsministeriet og Head of communications i Videnskabernes Selskab. Han er desuden bror til tv-værten Cecilie Frøkjær.

Referencer 

Journalister fra Danmark
Mea culpa (religion)

Mea culpa (dansk: Min skyld) er en frase eller en del af en bøn på latin fra den katolske syndsbekendelse, Confiteor.

I bønnen erkender individet sin skyld over for Gud med ordene Mea culpa, mea culpa, mea maxima culpa – min skyld, min skyld, min meget store skyld.

Romerskkatolske kirke
Latinske vendinger
Mea Culpa

Mea Culpa eller Mea culpa har flere betydninger:

Mea culpa (religion) – frase fra den katolske syndsbekendelse
Mea Culpa (roman) – roman, oversat til dansk, af Anne Holt
Mea Culpa (musik) – new age-musikstykke med det tyske musikprojekt Enigma fra 1990
André Breton

André Breton (født 19. februar 1896 i Tinchebray, Normandiet, død 28. september 1966 i Paris) var en fransk digter og romanforfatter. Han var den mest fremtrædende figur i den surrealistiske bevægelse.

Han har skrevet romanerne Nadja, L'Amour fou og de surrealistiske manifester. Han var en leder indenfor den parisiske surrealisme og hans kritiske og teoretiske virksomhed gjorde ham til en af de mest betydningsfulde personer i det 20de århundredes franske kunst og litteratur.

Breton var revolutionær og de kolonikrige Frankrig førte i Marocco medførte at han fra 1924 nærmede sig kommunistpartiet. I januar 1927 indmeldte han sig i partiet, sammen med Aragon og andre surrealister.

I 1924 udgav han Le Manifeste du surréalisme. I teksten findes en liste over kunstnere der lever op til manifestets krav. Med en enkelt undtagelse er det digtere.

Luis Bunuel blev tilknyttet surrealisterne efter at have fremvist sin film: Un chien andalou (En andalusisk hund) i 1929. Bunuel beskriver at gruppen var stærkt autoritært ledet af Breton og Aragon. Da hans film fik succes, blev han indkaldt til et proces-lignende møde, hvor han blandt andet skulle forklare hvorfor en film, der var tænkt som en provokation, gik for fyldte huse i 8 måneder. Breton spurgte ham inkvisitorisk: "Er du med politiet eller med os?". 

Ifølge Bunuel var Breton - og hans bevægelse - stærkt moralsk præget. Men en moral, der var diametralt modsat den borgerlige. De fleste medlemmer af gruppen var i øvrigt selv af borgerlig herkomst. Breton var enebarn i et småborgerligt, katolsk ægteskab og hans mor opdrog ham strengt.

Som gammel mand betroede Breton til Bunuel: "Det er sørgeligt at måtte konstatere, at skandalen ikke findes længere".

Som ung kunstner brugte Breton nemlig skandalen som et politisk våben - imod det kapitalistiske, klerikale og militaristiske samfund. .

Eksterne henvisninger

Kilder 

Faglitterære forfattere fra Frankrig
Digtere fra Frankrig
Franskmænd i 1900-tallet
Surrealisme
Offer for en samler

Offer for en samler er den danske titel på John Fowles' roman The Collector fra 1963.

Handling 

Bogens hovedperson er manden Fredrick Clegg, som arbejder som kontorist på et rådhus, og i sin fritid samler på sommerfugle.
Frederick er meget betaget af den 20-årige kunststuderende Miranda Grey, og efter at han i en periode har forsøgt at komme i kontakt med hende uden held, beslutter han sig for at kidnappe hende. Frederick spærrer pigen inde i kælderen i sit hus, som ligger isoleret ude på landet; han håber at hun med tiden vil forelske sig i ham.
Bogens fortællesynsvinkel skifter mellem de to hovedpersoner, og når det er Miranda der skriver, foregår det i en dagbogsform der giver fortælleren plads til at filosofere over emner som kunst og Gud.
Miranda forsøger flere gange at flygte, bl.a. forsøger hun at forføre Frederick, men det lykkedes hende aldrig. Hun bliver pludseligt meget syg og dør.
I bogens slutning skal Frederick gøre status på sin situation, og overvejer i en periode selvmord, men til sidst antydes det at han planlægger endnu en kidnapning – vil tilføje endnu et eksemplar til sin samling.

Bogen har flere steder henvisninger til Shakespeares teaterstykke Stormen, og et kendskab til denne giver bogens handling en ekstra dimension. Som eksempel kan det nævnes at der er en navnesammenhæng: Både i teaterstykket og bogen optræder der en pige ved navn Miranda, og også navnene Ferdinand (Frederick fortæller Miranda at han hedder dette i bogen) og Caliban (det kalder Miranda Frederick i sin dagbog).

Filmatisering 
Bogen blev i 1965 filmatiseret (som The Collector) af William Wyler med Terence Stamp i rollen som Frederick og Samantha Eggar som Miranda.

Virkelige kidnapninger 
Da den østrigske kvinde Natascha Kampusch i august 2006 flygtede, efter i otte år at have været spærret inde af sin kidnapper Wolfgang Priklopil pegede flere medier på, at Priklopil kunne have været inspireret af handlingen i John Fowles' bog.

Referencer 

Romaner fra England
Litteratur i 1963
Knud Herbert Prytz Sørensen

Knud Herbert Prytz Sørensen (født d. 12 december 1952) er en tidligere dansk professionel fodboldspiller. Han opnåede tre kampe på Danmarks fodboldlandshold.

På banen 

Knud Herbert Sørensen spillede hele sin seniorkarriere i Vejle Boldklub. Hans far, Finn Sørensen, døbte sønnen Knud Herbert, fordi han var stor fan af sin jævnaldrende holdkammerat, Knud Herbert Sørensen (I). Det magede sig senere sådan, at Finns søn ligeledes blev både 1. holdsspiller i Vejle Boldklub og landsholdsspiller. Med sine 476 optrædender for VB er Knud Herbert Sørensen (II) nummer to på klubbens alltime kamprekordliste. Nummer et er Gert Eg med 509 kampe.

Knud Herbert Sørensen var kendt som en solid midtbanespiller med et godt overblik og fine pasningsevner. Men han kunne også gå til stålet – så meget at en af hans tacklinger er blevet en klassiker på Vejle Stadion. Knud Herbert kom så hårdt ind i den legendariske tackling, at modspilleren fløj gennem luften, mens bolden fortsatte ud af stadion og langt ind i Nørreskoven.

I tiden som VB'er var Knud Herbert Sørensen med til at vinde  Danmarksmesterskabet i 1977 og 1984 samt  DBU's landspokalturnering i 1977 og 1981.

Knud Herbert Sørensen debuterede på  Danmarks A-landshold i 1976 i en kamp mod Israel, der blev vundet 1-0. I perioden fra 1976-1977 fik han i alt tre landskampe for Danmark.

Den 17. november 1985 spillede Knud Herbert Sørensen sin afskedkamp for Vejle Boldklub. Den blev vundet 3-0 over B93.

Udenfor banen 

Efter fodboldkarieren fortsatte Knud Herbert Sørensen sit virke i Vejle Boldklub. I en periode var han træner for klubbens bedste yndlingespillere, og i 2003 blev han som 50-årig udpeget som ny formand for Vejle Boldklubs professionelle afdeling efter en karriere som bankdirektør i Middelfart Sparekasse. 

Knud Herbert Sørensens formandskab foregik i en periode, hvor Vejle Boldklub var i såvel sportslig som økonomisk krise. På den baggrund blev der arbejdet på et fusionsprojekt med FC Fredericia og Kolding IF. Projektet høstede ikke mange roser blandt klubbens fans og blev aldrig gennemført. Knud Herbert var således ikke videre populær i sin formandsperiode. Ikke desto mindre vil Knud Herbert Sørensen altid stå opført som en klublegende i Vejle Boldklubs annaler.

Kilder 

 Peders fodboldstatistik – Profil 
 TV Syd
 Titel på henvisning Vejle Boldklub – Statistik
 The Crazy Reds – Klubbens historie 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Vejle Boldklub
Fodboldledere fra Danmark
Personer fra Middelfart
Lotte

Lotte er et pigenavn, der er afledt af Charlotte, der igen er afledt af drengenavnet Charles. Omkring 7.955 danskere bærer i 2008 navnet Lotte ifølge Danmarks Statistik.

Kendte personer med navnet 
 Lotte Merete Andersen – dansk skuespiller.
 Lotte Bundsgaard – tidligere folketingsmedlem og minister.
 Lotte Freddie – modeskribent og -redaktør og tidligere model
 Lotte Friis – tidligere dansk svømmer.
 Lotte Grigel – dansk håndboldspiller.
 Lotte Heise – dansk forfatter, foredragsholder, entertainer, skuespiller og tidligere fotomodel.
 Lotte Folke Kaarsholm – dansk journalist.
 Lotte Mejlhede – dansk journalist og studievært.
 Lise-Lotte Norup – dansk skuespiller og sanger.
 Lotte Salling – dansk børne- og fagbogsforfatter.
 Lotte Svendsen – dansk filminstruktør 
 Lotte Tarp – var en dansk skuespillerinde.

Anden anvendelse 
 Charlotte, North Carolina – USAs 20. største by.
 Lotte (Kreis Steinfurt) – By og kommune i Nordrhein-Westfalen, Tyskland
 Lotte (konglomerat) – Stort Sydkoreansk virksomhedskonglomerat
 Lottekorps - Et kvindeligt, ubevæbnet, militært hjælpekorps

Anvendelse i fiktion 
 Charlot og Charlotte

Pigenavne
Delmenhorst

Delmenhorst er en by i Tyskland i delstaten Niedersachsen med omkring 75.000 indbyggere. Byen ligger mellem Bremen og Oldenburg.

Historie 

Delmenhorst blev først nævnt i et dokument i 1254, efter at greven af Oldenburg, Otto 1., købte stedet nær floden Delme i 1234. Der blev bygget en borg for at værne om den nye bosætning i 1247. Den følgende greve, Otto 2., flyttede ind i borgen. 15. juli 1371 blev byen erklæret som selvstændig by efter Bremerloven.

Efter en kort periode under styre af biskoppen i Bremen fra 1421 til 1436 blev Delmenhorst givet tilbage til Oldenburg. Delmenhorst blev senere frygtet for sine røverriddere ledet af grev Gerd. Dette sluttede i 1482, ved at borgen blev belejret af biskoppen af Münster. Efter dette kom derfor byen under Münsters styre, indtil grev Anton 1. vandt byen og borgen tilbage i 1547.

Efter at den sidste arving til Anton, Kristian, døde i 1647, gik Delmenhorst igen tilbage til Oldenburg. Da Oldenburg på denne tid blev styret af en slægtning af den danske konge, kom Delmenhorst nu under dansk kontrol.

I 1767 blev Delmenhorst købt af zarina Katharina 2., men blev ved Traktaten i Zarskoje Selo givet tilbage til Oldenburg i 1773. I 1777 blev Delmenhorst hertugdømme under Oldenburg. I 1806 besatte den franske og hollandske hær området, og Delmenhorst blev en del af Frankrig under Napoléon Bonaparte fra 1811 til 1813.

Under den industrielle revolution oplevede Delmenhorst kraftig økonomisk vækst, især på grund af Bremen. Eftersom Bremen lå i en anden toldzone, måtte købmænd, som ville eksportere varer fra Bremen, betale dyre toldafgifter. De eksporterede derfor varerne til de omkringliggende landsbyer.

I 1903 blev Delmenhorst en kreis, hvilket betød, at den nu havde selvstyre. I 1930'erne under depressionen gik enkelte af fabrikkerne konkurs, men byen fortsatte med at vokse og indlemmede de omkringliggende landsbyer sig. Under krystalnatten i november 1938 blev synagogen brændt ned af nazisterne, som var kommet til magten i Tyskland i 1933. Efter 2. verdenskrig lå Delmenhorst i den britiske besættelseszone og måtte håndtere tusindvis af flygtninge fra de tidligere tyske østområder, som nu var besat af Sovjetunionen. I 1950 boede mere end 57.000 mennesker i Delmenhorst.

Fra 1960'erne øgedes arbejdsløsheden i byen, og mere end 13 % af indbyggerne gik uden arbejde, mens 7 % levede på understøttelse.

Venskabsbyer 
  – Allonnes, Frankrig
  – Borisoglebsk, Rusland
  – Eberswalde, Tyskland
  – Kolding, Danmark
  – Lublin, Polen
  – Toledo, Ohio, USA

Eksterne henvisninger 

 Officielle hjemmeside  

Danske besiddelser
Byer i Niedersachsen
Konfession

Konfession fra (latin confessio) har flere betydninger:

Trosbekendelse
Skriftemål

Se også
Tilståelse (på engelsk confession, af samme latinske rod)
Knud Herbert Sørensen (fodboldspiller, født 1934)

Knud Herbert Sørensen (født d. 21. januar 1934) er en tidligere dansk fodboldspiller. Han opnåede fem kampe for Danmarks fodboldlandshold.

Karriere 

Knud Herbert Sørensen spillede hele karrieren i forsvaret hos Vejle Boldklub. Han var en elegant forsvarspiller, der med sit overblik kunne gribe ind på rette tidspunkt. Desuden var han kendt som en spasmager, der skabte masser af humør i truppen.

I 1956 var Knud Herbert Sørensen med til at spille Vejle Boldklub op i Danmarks fornemste række, hvor klubben forblev i 36 år, hvilket er rekord.

I 1958 oplevede Knud Herbert Sørensen karrierens højdepunkt som VB'er, da han var med til at vinde The Double – og tilmed blev Herbert Sørensen kåret til årets pokalfighter i pokalfinalen mod KB. Succesen i landspokalturneringen blev fulgt op året efter med en finalesejr på 1-0 over ærkerivalen AGF.

Blandt de mere kuriøse indslag i karrieren var Knud Herbert Sørensens tunnel på Bobby Charlton i en kamp mod England i 1960. Vejle Amts Folkeblad skrev følgende om Knud Herberts indsats i kampen:

"Knud Herbert Sørensen spillede elegant og fantasifuldt, og han havde held med sine frække driblinger, ligesom han ikke gik af vejen for at trille bolden mellem benene på Bobby Charlton og overtage den igen på den anden side af den unge berømthed. Det lo man meget af på Maine Road..." 

Knud Herbert Sørensen spillede sin afskedskamp for Vejle Boldklub d. 15. april 1962. På det tidspunkt havde han spillet 187 kampe for VB's førstehold og scoret 21 mål.

Kilder 

 Vejle Boldklub – Spillerprofil 
 The Crazy Reds – Klubbens historie 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Vejle Boldklub
Personer fra Middelfart
T9

T9 er en indtastningsteknologi til mobiltelefoner, navnlig dem med 9 taster.

Ordbogen foreslår de ord, der kan skrives med de bogstaver, der er på tasterne. Eksempelvis kan tasten 3 betyde bogstaverne d, e og f og tasten 8 bogstaverne t, u og v. Skal man skrive ordet "du" skal man altså taste 3-8. T9 ordbogen vil således foreslå fx ordene "et", "du" og "Eu".

Mobiltelefoner
Ordbog
B-Real

Louis Freese (født 2. juni 1970), bedre kendt som B-real. Han er mest kendt for at være medlem og rapper for gruppen Cypress Hill.

Eksterne henvisninger 
 
 

Rappere fra USA
Personer fra Californien
Bloods
Julian Barnett

Julian Barnett (født d. 30. april 1959) er en tidligere engelsk professionel fodboldspiller.

Karriere 

Julian Barnett er født og opvokset i England. I 1978 skiftede han fra den engelske klub Burnley FC til danske Nakskov Boldklub, der dengang var en relativt stor klub i Danmark. Her spillede han nogle år, inden han i 1983 via et kort ophold i Frederikshavn kom til Vejle Boldklub.

Tiden i Vejle bragte for alvor Barnett ind i danske fodboldelskeres bevidsthed. Den målfarlige angriber oplevede flere store succeser. Ikke mindst i sæsonen 1984, hvor han sammen med Kim Vilfort var den næstmest scorende spiller i landets bedste række. Samme år vandt han sammen med Vejle Boldklub  Danmarksmesterskabet.

I 1985 var Julian Barnett med sit mål til 1-0 tæt på at blive matchvinder for Vejle mod de senere vindere af  Europa Cuppen for mesterhold, Steaua Bukarest, da han scorede til 1-0 på Vejle Stadion. Et rumænsk mål i slutsekunderne ødelagde dog festen.

Julian Barnett spillede sin afskedskamp for Vejle Boldklub 13. december 1987 i en udekamp mod svenske Halmstad. VB vandt kampen 3-1. Om årene i Vejle Boldklub fortæller Barnett: 

Efter storhedstiden i Vejle tilbragte Julian Barnett fire sæsoner hos B1909, inden han i 1991 blev hentet til Nørre Aaby. Her var han som spillende træner en del af den fynske klubs farverige resultater, der svingede fra oprykning til 1. Division over i et hav af nedrykninger til bunden af Danmarksserien.

Kilder 
 Vejle Boldklub – Spillerprofil 
 Fyens Stiftstidende

Noter 

Fodboldspillere fra England
Fodboldspillere fra Vejle Boldklub
Fodboldspillere fra Burnley F.C.
Fodboldspillere fra Nørre Aaby IK
Renzo Piano

Renzo Piano (født 14. september 1937) er en italiensk arkitekt. Han har tegnet en række berømte bygninger verden over, og er nok mest kendt for opførelsen af Centre Georges Pompidou i Paris i 1977 og Padre Pio-kirken (Chiesa de Padre Pio) i San Giovanni Rotondo i Italien, indviet 1. juli 2004. Den 20. juni 2005 indviedes museet Zentrum Paul Klee i Bern i Schweiz.

Hans første arbejde i Norden er kunstmuseet Astrup Fearnley og skulpturparken på Tjuvholmen i Oslo. Det blev indviet i september 2012.Inspirationen til museet var Louisiana i Danmark.

Renzo Piano har vundet en række priser for sit arbejde, blandt andet Pritzker-prisen i 1998.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Arkitekter fra Italien
Postmodernistiske arkitekter
Modtagere af Sonningprisen
Italienere i 1900-tallet
Italienere i 2000-tallet