kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jernbanesabotagen i Kraghave

Jernbanesabotagen i Kraghave var en sabotageaktion, der blev udført af modstandsgruppen BOPA den 29. august 1944 under besættelsen. 

Modstandsgruppen BOPA var i akut mangel på våben og ammunition og besluttede sig til at angribe et tog fra København med en større ladning våben ved Kraghave blokpost (mellem Taastrup Station og Hedehusene station formentlig nord for Kraghavevej, som ligger umiddelbart syd for sporet. Den er nu nedlagt
).

Sabotageaktionen 
Sabotørerne ankom i biler til stedet, hvor en af dem lånte ledvogter Martin Nielsens DSB-kasket, så den tyske vagt ved blokposten ikke skulle ane uråd. Den tyske vagt blev beordret ned på gulvet, og togsignalet blev stoppet. Nu begyndte skyderiet. Dog havde tyskerne flere vagter på toget, end BOPA havde regnet med og BOPA trak sig tilbage.

En tysk soldat sprang af toget og skød med sin maskinpistol den danske modstandsmand Verner Emil Sørensen, der blev dræbt på stedet. Tyskeren forsøgte at stige på toget igen, men han blev forfulgt af modstandsfolk, som skød og dræbte ham på stedet.

Modstandsfolkene flygtede i den ene bil ad en blind markvej, og de måtte fortsætte til fods. Nogle af dem valgte at gemme sig i Torslunde kirkes tårn til faren var drevet over. Tyskerne foretog omfattende afhøringer og eftersøgninger – dog uden resultat. Ingen danskere blev draget til ansvar for jernbanesabotagen.

Verner Emil Sørensen 

Den dræbte modstandsmand, Verner Emil Sørensen, blev begravet på Bispebjerg Kirkegård i 1945.

Den 29. august 1945 blev en mindesten på drabstedet afsløret i overværelse af omkring 2000 mennesker. Verner Sørensens gruppekammerater fra BOPA stod æresvagt.

DSB holdt stenen og pladsen vedlige, og hvert år den 29. august standsede et motortog fra København ved stenen; føreren stod af, lagde en krans og gjorde honnør.

Ved anlæg af yderligere to spor mellem Høje Tåstrup og Roskilde måtte stenen flyttes. Den kan ses syd for sporene - der er ikke offentlig adgang til stedet.

Ud over mindestenen ved Kraghave blev Verner Emil Sørensen æret på en mindeplade over faldne i Danmarks Frihedskamp 1940-45, Dr. Tværgade 3 i København. 

Episoden ved Kraghave er beskrevet i bogen Hedehusene, Kallerup og Baldersbrønde gennem tiderne af lokalhistorikeren Martin Hansen.

Eksterne henvisninger 
 http://www.kraghave.dk/?Kraghave_website:Historie:Togsabotagen_p%E5_Kragehave[ Togsabotagen i Kragehave] 

Begivenheder i 1944
Danmark under 2. verdenskrig
Niels Due Jensen

Niels Due Jensen (født 8. marts 1943) er en dansk erhvervsleder. Han har været koncernchef for Grundfos fra 1977 indtil 2003. I perioden 2003-2011 var han formand for bestyrelsen i Grundfos Holding AG og Grundfos Management A/S samt næstformand i Poul Due Jensens Fond. Fra 2011 til 2018 var han formand for Poul Due Jensens Fond, som er hovedejeren af Grundfos-koncernen.

Han er søn af fabrikant Poul Due Jensen, blev udlært maskinarbejder og maskiningeniør fra Århus Teknikum, begyndte i lære på familievirksomheden Grundfos i 1960 og blev i 1974 direktør.

Han er medlem af Akademiet for de Tekniske Videnskaber og af repræsentantskabet for Danmarks Nationalbank og blev i 2010 Kommandør af Dannebrog. Due Jensen er desuden bestyrelsesformand for DUBA-B8 A/S, Bjerringbro Savværk Holding A/S, Ormstrup Gods A/S og Rådet for Bæredygtig Erhvervsudvikling.

Han ejer herregården Ormstrup, er gift med Minna Due Jensen og har to børn, Poul og Annette Due Jensen.

Medlemmer af Akademiet for de Tekniske Videnskaber
Godsejere fra Danmark
Kommandører af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog
Fabrikanter fra Danmark
Grundfos
Vilhelm Lunding

Hans Mathias Vilhelm Lunding (28. april 1807 i København – 20. januar 1853 sammesteds) var en dansk statssekretær. 

Vilhelm Lunding, en halvbroder til Conrad Mathias og Christian Lunding (moderen var Frederikke Christine, født Petersen), blev født efter faderens død. Han dimitteredes 1824 privat til universitetet, tog 1829 juridisk eksamen og gjorde 1831 en udenlandsrejse til Tyskland, Frankrig og Schweiz. 

Lunding ansattes 1832 som auditør ved fynske infanteriregiment i Fredericia, 1838 udnævntes han til overauditør. I Fredericia trådte han i personlig forbindelse med prins Frederik, der var regimentets kommandør. 

Efter Frederik VI's død blev Lunding 1839 kabinetssekretær hos kronprinsen. Han ledsagede denne 1844 på togtet til Skotland og Færøerne. Lunding ansattes 1848 som statssekretær, i hvilken egenskab han førte protokollen over forhandlingerne i statsrådet. 

I 1852 blev han tillige chef for kongens kabinetssekretariat. Lunding fik 1840 titelen justitsråd, 1847 etatsråd, og 1849 blev han kammerherre. Han dekoreredes 1851 med Danebrogsordenens kommandørkors.

Kilder 

 

Kabinetssekretærer fra Danmark
Auditører fra Danmark
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Hofembedsmænd fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Etatsråder fra Danmark
Vilhelm
Conrad Mathias Lunding

Conrad Mathias Lunding (født 29. marts 1791 i København, død 11. marts 1829 sammesteds) var en dansk læge, søn af assessor i Økonomi- og Kommercekollegiet og vicerådmand, senere bankkommissær og justitsråd, Matthias Lunding (1760-1806) og Margrethe f. Matthiessen (1761-1805), bror til Niels Christian og Vilhelm Lunding.

Efter først at have frekventeret Borgerdydskolen i København kom han i Metropolitanskolen og dimitteredes her fra 1809. 1815 underkastede han sig først den kirurgiske, derpå den medicinske eksamen og blev samme år, efter i nogle måneder at have uddannet sig på Fødselsstiftelsen, ansat som medicinsk kandidat, det følgende år som reservemedikus på Frederiks Hospital under O.H. Mynster, efter hvis død (1818) han i nogen tid var konstitueret overmedikus. Samtidig fungerede han som underlæge ved Kongens Livkorps og havde 1816 fået bataillonskirurgs karakter. 1817 erhvervede han sig licentiat-, 1819 doktorgraden.

1820 nedsatte han sig som praktiserende læge i Ringsted, og 1822 udnævntes han til landfysikus i Sjællands nordre fysikat. 1826 blev han som efterfølger af sin svoger F.G. Howitz – hvis søster Louise Frederikke Howitz (1794-1856) han 1822 havde ægtet – ekstraordinær professor i farmakologi og retsmedicin ved universitetet og underaccouchør ved Fødselsstiftelsen, men døde allerede tre år senere af gigtfeber. Betydelige spor kunde han således ikke sætte sig i sin virksomhed, og hans disputatser og nogle i det medicinske Selskabs Acta trykte afhandlinger vise heller ikke særlig fremragende videnskabelige evner, men han nød et godt lov som en kundskabsrig læge og en i alle henseender brav personlighed.

Kilder 

 

Læger fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Professorer fra Københavns Universitet
Personer fra København
Farmakologer fra Danmark
Conrad Mathias
Studenter fra Metropolitanskolen
Svend Rothenberg Frederiksen

Svend Erik Albert Rothenberg Frederiksen (født 23. juni 1926 på Frederiksberg, død 3. maj 1945 i København) var en dansk frihedskæmper, der blev dræbt i kamp med tyskerne kort før befrielsen.

Frederiksen var elektromekaniker, aktiv i Konservativ Ungdom og deltog i en militærgruppe i København, afsnit 3, afdeling 2, P.3. Den 3. maj 1945 var han sammen med nogle gruppekammerater på vej fra søerne ad Irmingersgade ned mod Ryesgade – og her løb de ind i en razzia foranstaltet af værnemagten. Da de var bevæbnede, modsatte de sig visitation, og under en efterfølgende ildkamp blev Svend Frederiksen ramt dødeligt, mens en af hans kammerater blev hårdt såret. Svend Frederiksen døde på Rigshospitalet to dage før befrielsen.

En mindeplade på hjørnet af Ryesgade og Irmingersgade blev afsløret den 17. juni 1945 og var den første mindetavle om faldne i frihedskampen, der blev sat op i København.

Kilder 
 Weltkriegsopfer.de 
 
 Om mindetavlen

Medlemmer af militærgrupper
Personer fra Danmark myrdet af Nazi-Tyskland
Personer fra Frederiksberg
Modstandsfolk fra Konservativ Ungdom
Faustin Hélie

Faustin Hélie (født 31. maj 1799 i Nantes, død 22. oktober 1884 i Paris) var en fransk retslærd.

Hélie blev 1822 advokat i sin fødeby, kontorchef i justitsministeriet 1837, 1848 departementschef, samme år professor ved Collège de France, 1849 medlem af kassationsretten, 1872—74 præsident for kassationsrettens kriminalkammer, 1879 vicepræsident i statsrådet, 1855 medlem af Académie des sciences morales et politiques.

Sammen med Chauveau, Boitard, Ortolan og andre hører Hélie til den franske strafferetsvidenskabs klassikere; i bindstærke værker og tidsskriftafhandlinger, ved lovudgaver og lignende søgte han at fremme udviklingen af sit lands retsvidenskab. 

Sammen med Chauveau skrev han Théorie du Code pénal (I—VI 1834—43, ny udgave i 7 bind ved Edmond Villey og Edmond Mesnard 1888—98), alene Du jury appliqué aux délits de la presse (1834) og Traité de l'instruction criminelle (I—IX 1845— 60, 2. udgave 1866—67), der for Belgiens vedkommende blev bearbejdet af Jean Servais Guillaume Nypels og Léopold Hanssens med flere. 

Hélie udgav en fransk oversættelse af Beccarias Dei delitti e delle pene med indledning og kommentar (2. udgave 1870) og forskellige værker af andre kriminalister, således for eksempel 12. udgave af Boitards Leçons de droit criminel. Med Paul Pont bistod han Hippolyte Ferréol Rivière i udgivelsen af dennes meget benyttede og i talrige oplag foreliggende Codes Français''.

Kilder 

 

Jurister fra Frankrig
Medlemmer af Académie des sciences morales et politiques
Franskmænd i 1800-tallet
Personer fra Nantes
Hans Henrik Gottschalch

Hans Henrik Christian Gottschalch (5. maj 1922 på Frederiksberg – 17. marts 1945 smst.) var en dansk frihedskæmper og bror til pressefotograf Jesper Gottschalch.

Han var søn af skuespillerparret Christian Viggo Gottschalch og Ellen Gottschalch og var automekaniker. Han og broderen var aktive i modstandsarbejdet i "Gruppe 1944" ifm. den illegale presse, sabotageaktioner mm. Han skaffede bl.a. via sit arbejde biler til sin modstandsgruppe.

Den 17. marts faldt han i et tysk baghold og blev skudt og dræbt på Øster Allé i København, eller han døde på det tyske Lazaret på Nyelandsvej.

Efter hans død 

Hans drab fik moderen til aktivt at gå ind i modstandsbevægelsen.

Efter befrielsen blev hans jordiske rester fundet i Ryvangen og ført til Retsmedicinsk institut og blev 29. august 1945 begravet i Mindelunden i Ryvangen.

Der blev opsat en mindetavle på Øster Allé på Østre Elektricitetsværk nr. 6, hvor han faldt i det tyske baghold.

Kilder 

Modstandsfolk fra Danmark
Personer fra Danmark myrdet af Nazi-Tyskland
Preben Meulengracht Sørensen

Preben Meulengracht Sørensen (1. marts 1940 – 21. december 2001) var en dansk litteraturforsker, forfatter og lektor ved Aarhus Universitet. I 1994 til 1999 var han professor i norrøn filologi ved Oslo Universitet. Han var i den egenskab forfatter til en række betydningsfulde værker om den ældste nordiske litteratur, heriblandt Saga og samfund (1977) og disputatsen Fortælling og ære (1993). I otte år (1990-1998) var han Danmarks repræsentant i komiteen for Nordisk Råds litteraturpris.

Preben Meulengracht Sørensen var lektor ved Islands universitet i fire år fra 1966 før han tog embedseksamen ved universitetet i Århus, her blev han lektor i 1970. På Island lærte han sig perfekt islandsk, hvilket lagde grundlaget for hans livslange studier indenfor sagalitteraturen. Fra 1994 og til 1999 arbejdede han i Oslo som professor ved Institutt for nordistikk og litteraturvitenskap – og indenfor nordiske middelalderstudier i videre forstand, som leder for Senter for middelalderstudier. Sideløbende fungerede han som litteraturanmelder i Jyllandsposten. Kort før sin død i december 2001, blev han udnævnt til æresdoktor ved Islands Universitet. 

Han blev især anerkendt som banebrydende, fordi han, som en af de første, i tværfaglige studier kombinerede norrøn filologi med litteraturhistorie og historie. Han nød også anerkendelse formidlingsmæssigt. Prof. Jon Gunnar Jørgensen skrev ved hans bortgang: Det fruktbare samarbeidet mellom ham og religionshistorikeren Gro Steinsland resulterte i flere fine bøker, der forfatterne også viser en sjelden evne til å formidle stoff på høyt faglig nivå til et bredt publikum.

Publikationer i udvalg 
 Kapitler af Nordens litteratur i oldtid og middelalder (2006) udgivet posthumt
 At fortælle historien (2001)
 Den Nordiske renessansen i høymiddelalderen (2000)
 Vølvens Spådom, sammen med Gro Steinsland (1999)
 Nye tilbakeblikk: artikler om litteraturhistoriske hovedbegreper (1998)
 The Waking of Angantyr : the Scandinavian past in European culture (1996)
 Fortælling og ære: studier i islænding (1995)
 Menneske og makter i vikingenes verden, sammen med Gro Steinsland (1994)
 Saga and society: an introduction to Old Norse literature (1993)
 Fortælling og ære: studier i islændingesagaerne (1993)
 Før kristendommen: digtning og livssyn i vikingetiden (1990)
 The unmanly man: concepts of sexual defamation in early Northern society (1983)
 Norrønt nid: forestillingen om den umandige mand i de islandske sagaer (1980)
 Saga og samfund: en indføring i oldislandsk litteratur (1977)

Referencer

Eksterne link 
 Publikationsliste af Preben Meulengracht Sørensen, WorldCat.org

Nordisk litteratur fra middelalderen
Ansatte ved Aarhus Universitet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Ansatte ved Oslo Universitet
Filologer fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Litteraturkritikere fra Danmark
Æresdoktorer
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Universitetslektorer fra Danmark
UEFA Europa League gruppespil 2010-11

UEFA Europa League 2010-11 gruppespil er gruppespillet i 2010-11-udgaven af UEFA Europa League

Seedning 

FM Forsvarende mester "Seedings set for Europa League draw" uefa.com, 27. august 2010 

 Grupperne blev udtrukket d. 27. august 2010 og blev udtrukket af den tidligere Internazionale-anfører Giuseppe Bergomi og tidligere Liverpool-spiller Ronnie Whelan for de to første seedningslag. For tredje og fjerde seedningslag var det Uruguays Diego Forlan, der scorede i Europa League 2010-finalen. Han trak holdene sammen med Ronnie Whelan.

Grupperne

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Gruppe D

Gruppe E

Gruppe F

Gruppe G

Gruppe H

Gruppe I 

 Note 2: Debrecen vil spille deres puljekampe i Budapest på Stadium Puskás Ferenc, da Debrecens Stadion Oláh Gábor Út ikke opfylder UEFA's kriterier.

Gruppe J

Gruppe K

Gruppe L

Noter

Se også 
 UEFA Champions League 2010-11 gruppespil

Fodbold i 2010
Gruppespil 2010-11
Tise Kirke

Tise Kirke (også lokalt Thise Kirke) er en kirke i Tise Sogn, Ålborg stift. Den ligger i Vendsyssel, Brønderslev Kommune i Region Nordjylland.
Tidligere lå kirken i Børglum Herred, Hjørring Amt.

Kirken var i middelalderen viet til Vor Frue, i nærheden af kirken sprang Vor Frue kilde, som var en søgt helligkilde, omkring kilden har man holdt kildemarked, stedet blev i 1921 markeret med en mindesten. Kor og skib er opført i romansk tid af granitkvadre Syddøren er tilmuret, norddøren stadig i brug, begge døre blev ombygget med murstensfalse i sengotisk tid. Kirken er blevet ombygget i gotisk tid, bl.a. er koret blevet forlænget mod vest, muligvis er det oprindelige kor blevet helt nedrevet og det nuværende kor opført. Tårn og våbenhus er opført i sengotisk tid, tårnet har været noget højere men er blevet nedskåret, hvornår vides ikke. Kirken blev restaureret i 1971 og har gennemgået en omfattende renovering i 2006.

I korets sydmur er indmuret en reliefkvader med en gris og et modstillet dyr (muligvis en hund) bag dyret står en mand, der blæser i et horn, reliefkvadren er indsat omvendt. Reliefkvadren og flere vinduesoverliggere, stammer formodentlig fra det oprindelige kor. I bogen Stenbilleder i danske kirker skriver Søren Nancke Krogh om reliefkvadren i Tise, han mener motivet stammer fra 1200-tallet, hvor dominikanerne etablerede sig som kætterjagere i Norden. Motivet skulle ifølge Nancke Krogh fremstille kætterjægeren med hund, der indfanger kætteren i form af en gris. Nancke Krogh påpeger lignende motiver i Skelby på Falster og på Gotland. Den noget rå stil kan virke tidlig, men er muligvis den såkaldte Kontragotik, der var en reaktion i 1200-tallet mod den europæiske gotik og som bl.a. kan ses på Gotland.

I korets vægge er indsat nogle romanske vinduesoverliggere, muligvis i sengotisk tid, da kirken blev udvidet mod øst og koret fik indbygget krydshvælv. Skibet fik i sengotisk tid indbygget stjernehvælv. Altertavlens maleri er udført af G.I.M.Bruun i 1806. På korets nordvæg er ophængt en sengotisk krucifiksgruppe. Lektorieprædikestolen fra omkring 1590 er anbragt tværs over korbuen, som den oprindelig har været placeret, den bærer våben for Peder Munk og Karen Skeel, der har skænket prædikestolen. I prædikestolens felter ses relieffer med Bebudelsen, Fødslen, Korsfæstelsen, Himmelfarten og Opstandelsen samt apostle mod nord og syd. I tårnrummet ses en romansk gravsten med et udhugget sværd.

Den gotlandske kalkstensfont er et importstykke fra 1200-tallet, kummen er udsmykket med bægerblade (Mackeprang s.413). Fonten er registreret i Mackeprang – Importerede kalk og sandstensfonte – Østlig import – Rundbuede bægerbladsfonte.

Kilde 
 Tise Kirke  i NordensKirker.dk ved Hideko og Peter Bondesen, hvorfra der frit kan tilføjes flere oplysninger.

Eksterne henvisninger 

 Tise på Sogn.dk
 Billede  af kirken (kan formentlig frit lægges på commons)
 Tise Kirke hos KortTilKirken.dk

Noter

Kirker i Brønderslev Kommune
Kirker i Aalborg Stift
Kirker i Hjørring Amt
P547 Sehested

Museumsskibet P547 Sehested er den ottende byggede enhed i Willemoes-klassen. Sehested blev bygget på Frederikshavn Værft fra december 1976 til maj 1977. Den indgik i Flådens tal fra 18. maj 1978.

Willemoes-klassen var en danskproduceret torpedomissilbåd. Skibene var beregnet til at indgå i søforsvaret af Danmark under den Kolde Krig. Der var tre hovedformål med skibene: De skulle være i stand til at sejle og manøvrere meget hurtigt (de kunne sejle op til og over 40 knob. (omkring 74 km/t)). De skulle have en kraftig bevæbning. Og deres efterretningsudstyr skulle være omfattende.

Ved forsvarsforliget i 2000 blev det politisk besluttet at udfase denne skibstype fra det danske forsvar. P547 Sehested udgik således af Flådens tal den 31. december 2000, 23½ år gammel.

Sehested blev overdraget til Statens Forsvarshistoriske Museum og ligger nu som museumsskib på Marinestation København.
Man kan besøge Sehested i skolernes sommerferie og efterårsferie og her få en idé om hvordan forholdene var om bord.

Se også 
 Danske Torpedobåde 1879 – 2000

Torpedobåde fra Danmark
Museumsskibe i Danmark
Lyre (musikinstrument)

En lyre er et strengeinstrument i familie med harpen. Ordet kommer fra det græske ord "λύρα" (lyra). 

De første lyresymboler man finder, stammer fra omkring 1400 fvt. og det var et almindeligt instrument, især i wales, helt frem til 1800-tallet.

Se også 
 Lyren, et stjernebillede der symboliserer Orfeus' lyre.

Strengeinstrumenter
Sønder Farup

Sønder Farup er en lille landsby i Sydvestjylland nord for Vester Vedsted, som sandsynligvis er opstået som en udflytning af et par gårde fra Vester Vedsted i den sidste del af middelalderen. Der er bevaret en del af landsbyens gamle gårde. 

Landsbyen ligger i Esbjerg Kommune og tilhører Region Syddanmark.

Eksterne henvisninger 
 Kort

Lokaliteter i Esbjerg Kommune
Vadehavet
Joseph Ortolan

Joseph Louis Elzéar Ortolan (født 21. august 1802 i Toulon, død 27. marts 1873 i Paris) var en fransk retslærd.

Ortolan, som blev Dr. jur. 1829, arbejdede først som bibliotekar ved kassationsretten, holdt forelæsninger både ved Sorbonne og andetsteds, 1836 professor i Paris, 1848—51 medlem 
af det højeste undervisningsråd. Som forfatter behandlede Ortolan både den romerske ret, Explication historique des Instituts de l'empereur Justinien (I—II 1827, 12. udgave ved Joseph Émile Labbé 1883), og statsretten, Cours public d'histoire du droit politique et constitutionnel (1831), men særlig som kriminalist regnes han som en af Frankrigs klassiske forfattere i 19. århundrede; i hans strafferetlige værker — Cours de législation pénale comparée. Introduction philosophique (1841), Introduction historique (1841, ved G. Naryt), Eléments de droit pénal (1856, 5. udgave 
ved Albert Desjardins I—II 1886) og andre — forbindes gengældelses- og sikkerhedstanken. Af Ortholans øvrige værker skal endnu nævnes Notice biographique sur M. Dupin (1840), Les pénalités de l'enfer de Dante suivies d'une étude sur Brunetto Latini apprécié comme le maître de Dante (1873, oversat på spansk af José Vicente y Caravantez) og en digtsamling Enfantines. Moralités (1845, 2. udgave 1860).

Kilder 

Jurister fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Fransksprogede forfattere
Franskmænd i 1800-tallet
Personer fra Toulon
Ukrainske alfabet

Det ukrainske alfabet er en variant af det kyrilliske alfabet, som anvendes til at skrive ukrainsk, det officielle sprog i Ukraine.

Bogstavnavne og udtalelse 

  Udtalen af  varierer afhængigt af kontekst; det er labialt før bagtungevokal og labiodentalt før fortungevokaler. Det kan også vokaliseres til  i udlyd.

Transliteration ovenfor følger den angelsaksiske lingvistiks translitteration.

Noter
 Ґ (ge) indgik ikke i ortografien i Den Ukrainske Socialistiske Sovjetrepublik fra 1933 til 1990; og det mangler fra nogle computertegnsæt og -skrifttyper.
 Blødt tegn (ь):
 Det bløde tegn betragtes ikke som et bogstav, men et ortografisk symbol, der indikerer blødgørelse (palatalisering) af den foregående konsonant.
 Det bløde tegn var i slutningen af alfabetet før 1990, da den nye officielle ortografi ændrede dets position.
 Apostroffen indikerer, at en konsonant, der kommer før en blød vokal, ikke palataliseres, når den ellers ville blive det.
 Der er også digrafer (дж) og (дз), som udtales som enkelte lyde, såsom dg i knowledge for дж og dz. Eksempler: джмiль (en humlebi), бджoлa (en bi), дзвоник (en klokke).

Eksterne henvisninger 

Alfabet
Alfabet
Alfabeter
Translitteration af det Kyrilliske alfabet
Aalborg Havn

Aalborg havn er Limfjordens største havn og Danmarks fjerde største erhvervshavn. Størstedelen af havnearealet ejes af virksomheden Port of Aalborg A/S som ejer 4,1 mio. m2 havneareal , desuden ejer Aalborg Portland havnearealer.

Havnens oprindelse er ukendt, der har sandsynligvis været sejlads på stedet lige så længe der har boet mennesker i Aalborg. Men et dokument udstedt i perioden 1462-1490 af Kong Christian 1. giver Aalborg havn det privilegium at være en af de få "lovlige havne" (sammen med Viborg, Nykøbing og Lemvig) i Limfjordsområdet. Havnen har siden da været en af de vigtigste i Danmark. Der har fra Aalborg været handel med blandt andre Sverige, Norge, England og Holland. Senest har meget af handlen fra Aalborg gået til Grønland, da Aalborg siden 1973 har fungeret som base for den Grønlandske handel. Fra 2019 flytter dele af denne trafik til Aarhus, da selskabet køber nye, større skibe. 

Havnens arealer ved Centralhavnen tættest på Aalborg Centrum er fuldt udnyttet, mens der er store udviklingspotentialer ved Østhavnen. Port of Aalborg (forhenværende Aalborg Havn A/S) har solgt Østre Havn, som i dag er ramme omkring en række bolig- og kontorprojekter. Selve havnedriften fra Aalborg er i dag stort set flyttet ud af byen til Østhavnen ved Romdrup Å. Det har givet Aalborg som by mulighed for at udvikle sig til en moderne by med plads til mange nye boligopførelser, og samtidig har det givet Aalborg Havn mulighed for at fortsætte som industriområde.

Port of Aalborg står også for koordinering af de mange krydstogtskibe, der anløber den centrale havnefront og Nørresundby i Aalborg Havn.

Kildehenvisninger

Litteratur 
 Ole Bergh, Helge Drescher & Svend B. Olesen, Aalborg havn, Aalborg havneudvalg, 1976.
Riisgaard, Fjord. Fra Trangraven til Langerak - en epoke i grønlandstrafikken (Aalborg: Royal Arctic Line, 2009)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Aalborg Havn A/S's officielle hjemmeside 

Havne i Danmark
Havn