kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Document (album)

Document er det femte studiealbum fra det amerikanske alternative rockband R.E.M.. Det blev udgivet 1. september 1987 få måneder efterudgivelsen af opsamlingsalbummet Dead Letter Office, og det er det seneste album med nyt materiale, som gruppen udgav via I.R.S. Records. Det er det første album, hvor bandet samarbejdede med produceren Scott Litt.

Albummet indeholder singlerne "It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine)" og "The One I Love" og modtog gode anmeldelser.

Spor 
Alle sange er skrevet af Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills og Michael Stipe med mindre andet er noteret.

Side et – "Page side"
 "Finest Worksong" – 3:48
 "Welcome to the Occupation" – 2:46
 "Exhuming McCarthy" – 3:19
 "Disturbance at the Heron House" – 3:32
 "Strange" (Bruce Gilbert, Graham Lewis, Colin Newman, Robert Gotobed) – 2:31
 "It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine)" – 4:05

Side to – "Leaf side"
 "The One I Love" – 3:17
 "Fireplace" – 3:22
 "Lightnin' Hopkins" – 3:20
 "King of Birds" – 4:09
 "Oddfellows Local 151" – 5:21

1993 I.R.S. Vintage Years genudgivelse med bonustracks
 "Finest Worksong (Other Mix)" – 3:47
 B-side af "Finest Worksong" 12" single
 "Last Date" (Floyd Cramer) – 2:16
 B-side of "The One I Love" American 12" single og "It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine)" American 7" single
 "The One I Love" (Live at McCabe's Guitar Shop) – 4:06
 B-side of "The One I Love" American 12" single og "It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine)" British 7" og 12" singles
 "Time After Time, Etc." (Live) – 8:22
 B-side of "Finest Worksong" 7" og 12" og "It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine)" 12" Storbritannien
 "Disturbance at the Heron House" (Live at McCabe's Guitar Shop) – 3:26
 B-side of "The One I Love" British 12" single
 "Finest Worksong" (Lengthy Club Mix) – 5:52
 B-side of "Finest Worksong" 12" single

 Note: Den første udgave havde ikke remastered numrene, selvom det nogle gange fremgår.

25-års jubilæums bonusdisc, indspille live på Muziekcentrum Vredenburg i Utrecht, Holland, 14. september, 1987
 "Finest Worksong" – 4:10
 "These Days" – 3:36
 "Lightnin' Hopkins" – 3:43
 "Welcome to the Occupation" – 2:52
 "Driver 8" – 3:35
 "Feeling Gravitys Pull" – 5:31
 "I Believe" – 4:32
 "The One I Love" – 4:20
 "Exhuming McCarthy" – 3:23
 "Wolves, Lower" – 4:23
 "Fall On Me" – 3:05
 "Just a Touch" – 3:04
 "Oddfellows Local 151" – 5:01
 "Little America" – 2:50
 "It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine)" – 4:01
 "Begin the Begin" – 3:58
 "Disturbance at the Heron House" – 3:42
 "Moral Kiosk" – 3:02
 "Life and How to Live It" – 6:28
 Tidligere udgivet på påsamlingsalbummet And I Feel Fine... The Best of the I.R.S. Years 1982–1987 i 2006
 "So. Central Rain" – 5:19
 Tiligere udgivet som B-siden til single "Finest Worksong" fra 1988, som en del af sangen "Time After Time, Etc.", hvor de sammenlagt varer 5:19.

Hitlister 
Album

Singler

Certificeringer

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

R.E.M.-album
Album fra 1987
Vesterhavet i storm. Efter solnedgang. Højen

Vesterhavet i storm. Efter solnedgang. Højen. er et oliemaleri af Laurits Tuxen fra 1909. Selv om hans malerier af Skagen er fra begyndelsen af det 20. århundrede, anses Tuxen nu for at være en del af kunstnergruppen Skagensmalerne, som samledes i Skagen i 1870'erne og 1880'erne.

Maleriet forestillinger havet ved Højen på vestkysten af Skagen Odde. Det måler 176x234 cm og er et af Tuxens største værker. Størrelsen giver det indtryk, at beskueren står ved det oprørte hav, især hvis han står tæt ved bølgerne, hvor de rammer den nederste del af rammen. Det blågrønne hav står i kontrast til de varme orange og gule nuancer af himlen, mens solen netop viser de sidste stråler, som reflekteres i bølgerne. Mens mange af værker af Skagensmalerne skildrer strandene, er Tuxens maleri et af de få, som er begrænset til havet.

Tuxen donerede værket til Skagens Museum, hvor det nu er en del af samlingen.

Baggrund 
Laurits Tuxen var uddannet på Det Kongelige Danske Kunstakademi i København. Han besøgte først Skagen i 1870. Efter yderligere besøg i 1870'erne fik han i 1901 endelig en sommerbolig på Skagen sammen med sin anden kone Frederikke Treschow. Han var ikke på Skagen, da kunstnerkolonien nåede sit højeste i 1880'erne, men han er nu anset for at være en af Skagens vigtigste malere pga. de mange værker, han malede fra 1901 til sin død i 1927. Han huskes først og fremmest for sine store scener med - og portrætter af de kongelige familier i Europa.

Referencer

Bibliografi 
 
 
 

Malerier af Laurits Tuxen
Malerier fra 1909
Malerier fra Skagens Kunstmuseer
Krøller eller ej

Krøller eller ej kan hantyde til flere artikler:

 "Krøller eller ej (sang)" - dansk sang af Tommy Seebach fra Dansk Melodi Grand Prix 1981
 Krøller eller ej (film) - dansk film fra 2002
Frederik 2. af Anhalt

Frederik 2. (; 19. august 1856 – 21. april 1918) var hertug af det tyske hertugdømme Anhalt fra 1904 til 1918.

Frederik tilhørte Huset Askanien og var søn af hertug Frederik 1. af Anhalt. I sin ungdom var han officer i den tyske hær og regerede derefter over det lille hertugdømme Anhalt i det centrale Tyskland fra 1904 til sin død i 1918. I sin regeringstid var han kendt for sin kærlighed til musik og for sit hofteater, der var anerkendt i hele Europa.

Biografi

Tidlige liv 

Prins Frederik blev født den 19. august 1856 i Dessau som det andet barn og anden søn af Arveprins Frederik af Anhalt-Dessau-Köthen i hans ægteskab med Prinsesse Antoinette af Sachsen-Altenburg. Hans far var den ældste søn af Hertug Leopold 4. af Anhalt-Dessau-Köthen, der herskede over det lille hertugdømme Anhalt-Dessau-Köthen i det centrale Tyskland. I 1863 blev hans farfar, Hertug Leopold, den første hertug af det forenede hertugdømme Anhalt, da linjen Anhalt-Bernburg uddøde ved hertug Alexander Karl af Anhalt-Bernburg død.

Ved farfaderens død i 1871 besteg hans far tronen som Hertug Frederik 1., og Frederiks storebror, Leopold blev arveprins. Sammen foretog de to brødre en dannelsesrejse til Genève, Bonn og München. Begge brødre blev uddannet som officerer i den tyske hær, hvor de forblev i aktiv tjeneste indtil 1883.

Da Arveprins Leopold døde uventet den 2. februar 1886 uden at efterlade sig mandlige arvinger, blev Frederik selv tronfølger med titel af arveprins. Han koncentrerede sig herefter om at sætte sig ind i statsforvaltningens krav og forberede sig på sin fremtidige position.

Ægteskab 
Arveprins Frederik giftede sig den 2. juli 1889 i Karlsruhe i Baden med Prinsesse Marie af Baden (1865–1939), datter af Prins Vilhelm af Baden og Prinsesse Maria af Leuchtenberg, og søster til den senere tyske rigskansler Prins Max af Baden. Ægteskabet forblev barnløst.

Regeringstid 

Frederik blev hertug af Anhalt den 24. januar 1904, da hans far døde. I sin regeringstid var han kendt for sin kærlighed til musik og teater. Han havde ligesom sin slægtning Hertug Georg 2. af Sachsen-Meiningen et hofteater, der var anerkendt i hele Europa. 

Hertug Frederik 2. døde 61 år gammel den 21. april 1918 på Ballenstedt Slot i Anhalt. Hertuginde Marie overlevede sin mand med 21 år og døde i 1939. Da han ikke efterlod sig arvinger, blev han efterfulgt som hertug af sin lillebror, Eduard. Eduard regerede nogle få måneder i 1918, før han selv døde kort før monarkierne blev afskaffet i Tyskland ved Novemberrevolutionen i 1918 umiddelbart før afslutningen af 1. verdenskrig.

Se også 
Anhalt
Anhalts regenter

Noter

Eksterne links 

Huset Askanien
Hertuger af Anhalt
Personer fra Dessau
HK Spartak Moskva

HK Spartak Moskva () er en professionel russisk ishockeyklub fra Moskva, der spiller i Kontinentale Hockey-Liga. Klubben har tidligere vundet fire sovjetiske mesterskaber og to pokalmesterskaber. Holdet er ejet af Ruslands største olieselskab, Rosneft, som den russiske stat er hovedejer af.

Ishockeyklubben er en afdeling af Spartak Moskva.

Klubben deltog ikke i KHL i sæsonen 2014-15 af økonomiske årsager, men fra sæsonen 2015-16 er holdet igen med i ligaen.

Historie 

Klubben blev grundlagt i 1946 som en afdeling af Spartak Moskva. Den har vundet det sovjetiske ishockeymesterskab fire gange (1961-62, 1966-67, 1968-69 og 1975-76) og har også kunnet fejre europæiske triumfer ved at sejre i Spengler Cup fem gange (1980, 1981, 1985, 1989 og 1990). I sæsonen 2005-06 blev Spartak Moskva nr. 10 i Ruslands Superliga, efter at holdet i 1999 og 2003 var rykket ned i Vyssjaja Liga. I august 2006 blev Spartaks hold af finansielle årsager opløst efter lang tids usikkerhed om den videre drift.

I 2007-08 deltog holdet igen i Superligaen, og et år senere fulgte klubben med over i den nydannede Kontinentale Hockey-Liga. Holdet deltog af finansielle årsager ikke i KHL-sæsonen 2014-15, men i den efterfølgende sæson genoptog den aktiviteterne og vendte tilbage til KHL. Truppen og ledelsen blev delvist overtaget fra Atlant Moskovskaja Oblast, som samtidig havde trukket sig fra ligaen.

Titler og bedrifter

Sovjetisk mesterskab 

  Vinder (4): 1961-62, 1966-67, 1968-69, 1975-76.
  Nr. 2 (11): 1947-48, 1964-65, 1965-66, 1967-68, 1969-70, 1972-73, 1980-81, 1981-82, 1982-83, 1983-84, 1990-91
  Nr. 3 (9): 1946-47, 1962-63, 1963-64, 1971-72, 1974-75, 1978-79, 1979-80, 1985-86, 1991-92

  Pokalvinder (2): 1969-70, 1970-71.
  Pokalfinalist (2): 1966-67, 1976-77.

Vyssjaja Liga 

  Vinder (1): 2000-01.
  Nr. 2 (2): 1999-2000, 2003-04.

Europæiske bedrifter 

Mesterholdenes Europa Cup i ishockey
  Finalist (2): Finalist 1970, 1977.

Spengler Cup
  Vinder (5): 1980, 1981, 1985, 1989, 1990.

Trænere 

 Aleksandr Igumnov (1946–47, 1948–55, 1958–60)
 Serafim Sokolov (1947–48)
 Anatolij Seglin (1955–58)
 Anatolij Jeghorov (1958)
 Aleksandr Novokresjtjenov (1960–63)
 Boris Afanasjev (1963–64)
 Vsevolod Bobrov (1964–67)
 Jevgenij Majorov (1967–68)
 Nikolaj Karpov (1968–70, 1975–77)
 Boris Majorov (1970–71, 1985–89)
 Jurij Baulin (1971–72)
 Vjatjeslav Starsjinov (1972–75)
 Robert Tjerenkov (1977–78)
 Anatolij Vatutin (1978–79)
 Boris Kulagin (1979–84)
 Vladimir Sjadrin (1984)
 Jevgenij Simin (1984–85)
 Aleksandr Jakusjev (1989–93, 1998–2000)
 Valentin Gurejev (1993–95)
 Viktor Sjalimov (1995–96)
 Vjatjeslav Anisin (1996–97)
 Fjodor Kanarejkin (1997–98, 2002, 2012–14)
 Nikolaj Solovjev (2000–02)
 Sergej Sjepelev (2002–05)
 Valerij Bragin (2005–07)
 Miloš Říha (2007–10)
 Igor Pavlov (2010)
 Andrej Jakovenko (2010–11)
 Viktor Patjkalin (2011)
 František Hossa (2011)
 Andrej Sidorenko (2011–12)

Kilder / eksterne henvisninger 
 HK Spartak Moskva  
 Spartak-historie

Referencer 

Ishockey i Sovjetunionen
Ishockeyklubber i Rusland
Sport i Moskva
Ishockeyklubber i KHL
Etableret i 1946
Johansens sidste ugudelige dage

Johansens sidste ugudelige dage er en dansk komedieserie i tre afsnit, der blev produceret af Græsted Film for DR og sendt første gang i marts 1989. Serien er skrevet af Sten Kaalø og instrueret af Wikke & Rasmussen.

Handling 
Johansen er en midaldrende, ugift mand, der bor på pensionat hos fru Jørgensen og arbejder i den lokale tømmerhandel; desuden er han frivillig brandmand i den lille by. En dag ser han en køn kvinde, som han øjeblikkelig bliver forelsket i. Det forstærkes, da hun kommer for at købe tapet og maling i tømmerhandlen, men midt i købet bliver Johansen kaldt ud til brand. Derpå prøver han at finde hende igen.

Medvirkende
 Claus Nissen - Lars Johansen, ekspedient i tømmerhandel og frivillig brandmand
 Vigga Bro - Fru Jørgensen, Johansens pensionatværtinde
 Claus Bue - John D. Jørgensen, radiohandler og borgmester
 Hugo Øster Bendtsen - Johansens chef, både i tømmerhandlen og brandværnet 
 Bent Warburg - Helge 
 Hans Henrik Bærentsen - Discjockey på lokalradioen 
 Peter Rygaard - Preben Police, lokal politimand
 Ann Hjort - Morete
 Rikke Wölck - Louise, som Johansen møder på kroen
 Charlotte Toft Jacobsen - Linette
 Nanna Møller - Nina
 Palle Huld - mand med ged
 Olaf Ussing - mand med rumskib
 Sonny Tronborg - ekspedient
 Michael Kvium - ekspedient
 Rasmus Haxen - Berthelsen
 Lotte Tarp - kunde, der køber handsker
 Lone Helmer - Kirsten
 Peter Olesen - tv-oplæser
 Bent A.V. Nielsen - præst 
 Jytte Pilloni - sangerinde
 Anders Roland - musiker, keyboard
 Finn Olafsson - musiker, guitar
 Ib Tranø - musiker, steel-guitar
 Kamilla Prins - mavedanser

Eksterne henvisninger 
 Johansens sidste ugudelige dage på DR Bonanza
 

Komedieserier fra Danmark
Danske tv-serier fra 1980'erne
Bonanza
DR-serier
Miniserier fra Danmark
Frederik Frans af Mecklenburg-Schwerin (1910-2001)

Arvestorhertug Frederik Frans til Mecklenburg-Schwerin () (22. april 1910 – 31. juli 2001) var en tysk prins, der var tronfølger til Storhertugdømmet Mecklenburg-Schwerin fra 1910 til 1918. Han blev senere Hauptsturmführer i SS og var under Anden Verdenskrig udstationeret i Danmark, hvor hans faster Alexandrine var dronning.

Biografi

Tidlige liv 

Frederik Frans blev født den 22. april 1910 i Schwerin i Mecklenburg. Hans fader var Storhertug Frederik Frans 4. af Mecklenburg-Schwerin og herskede over det store hertugdømme i Nordtyskland. Hans mor var den tysk-danske prinsesse Alexandra af Hannover, som var barnebarn af Kong Christian 9. af Danmark. Som ældste barn af den regerende storhertug var han tronfølger fra fødslen med titel af arvestorhertug.

Da monarkierne blev afskaffet i Tyskland ved Novemberrevolutionen i 1918 i forbindelse med afslutningen på 1. verdenskrig, mistede han titelen arvestorhertug. Uofficielt fortsatte brugen af titlen.

Senere liv 
I maj 1931 trådte Frederik Frans mod sin fars vilje ind i SS, og i 1936 var han blevet forfremmet til Hauptsturmführer.

Han var udstationeret i Danmark under besættelsen og arbejde på den tyske ambassade som adjudant for Werner Best. I sommermånederne i 1944 gjorde han tjeneste i Waffen-SS' tank-korps.

I maj 1943 besluttede et familieråd i den storhertugelige familie at forbigå Frederik Frans som arving og familieoverhoved til fordel for hans yngre bror, Hertug Christian Ludvig, som arving af familiebesiddelserne. Christian Ludvig blev overhoved for Huset Mecklenburg-Schwerin, da faderen døde den 17. november 1945.

Frederik Frans giftede sig den 11. juni 1941 i Willigrad med Karin Elisabeth von Schaper (1920–2012), datter af Walter von Schaper og baronesse Louise von Münchhausen. De blev skilt den 22. september 1967, men giftede sig igen den 27. april 1977 på Glücksborg Slot. Ved broderen Christian Ludvigs død i Hamburg i 1996 var Frederik Frans det eneste overlevende mandlige medlem af Huset Mecklenburg-Schwerin, da hans bror kun havde to døtre. Ved Frederik Frans' død i 2001 uddøde Huset Mecklenburg-Schwerins mandlige linje.

Se også 
 Mecklenburg

Referencer

Eksterne henvisninger 

Huset Mecklenburg
Kongelige fra Tyskland
Tyskere i 2. verdenskrig
Personer fra Schwerin
Tyskere i 1900-tallet
Tronfølgere som aldrig tiltrådte
Hell's Kitchen (Manhattan)

Hell's Kitchen også kendt som Clinton er et kvarter i bydelen West Side på øen Manhattans Midtown i New York City, USA. Området ansess traditionelt at ligge mellem 34. og 59. gade og mellem Hudson River og Eight Avenue. 

Området var tidligere et arbejderkvarter med en overvægt at irsk-amerikanere, men har i dag skiftet karakter til en mere fashionabelt område efter byudvikling i 1970'erne. På grund af sin beliggenhed tæt ved Broadway, huser kvarteret mange skuespillere.

TV-serien Daredevil fra 2015 foregår i bydelen.

Bydele i Manhattan
Christian Otto Mohr

Christian Otto Mohr (født 8. oktober 1835 i Wesselburen, Ditmarsken, død 3. oktober 1918 i Dresden) var en tysk ingeniør og professor. 

Efter at have fuldendt sine studier i Hannover, virkede han i nogle år som ingeniør ved jernbaneanlæg, tiltrådte dernæst 1867 et professorat i Stuttgart i teknisk mekanik m. m., flyttede 1873 til den Tekniske Højskole i Dresden i samme egenskab, tog i 1900 sin afsked og tilbragte resten af sin levetid med videnskabeligt arbejde. Sin videnskabelige virksomhed begyndte Mohr allerede i 25-års alderen med en afhandling om kontinuerlige dragere, hvori han første gang påviste den store indflydelse af understøtningernes relative højdebeliggenhed, og han fortsatte den lige til sin høje alderdom. Nogle af hans betydeligste arbejder drejer sig om: nedbøjningslinijen som tovpolygon, anvendelse af virtuelle forskydninger til beregning af spændinger og formforandringer i statisk bestemte og statisk ubestemte systemer, beregning af sekundære spændinger, fremstilling af spændingstilstanden i et punkt af et elastisk legeme, materialanstrengelsen, o. m.fl. en samlet fremstilling af sine arbejder har han selv givet i: Abhandlungen aus dem Gebiete der Technischen Mechanik (1906, 2. udgave 1914). Mohrs Betydning har været ganske overordentlig, hans arbejder banebrydende og grundlæggende på den tekniske mekaniks, den grafiske statiks og i det hele bygningsstatikens område.

Kilder 

 

Ingeniører fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Kjersti Vik

Kjersti Vik (født 1974) er en norsk forfatter. Hun er uddannet i litteraturvidenskab og har været litteraturanmelder på Bergens Tidende. I 2009 udgav hun romanen Mandø om syv venner der tilbringer en efterårsferie på Mandø. I 2010 blev den oversat til dansk.

Henvisninger 

Skønlitterære forfattere fra Norge
Nehmten

Nehmten er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Großer Plöner See under Kreis Plön. Kreis Plön ligger i den østlige/centrale del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Nehmten har navn efter godset af samme navn, og er beliggende cirka 12 km syd for Plön. Delstatshovedstaden Kiel ligger omkring 35 km mod nordvest. Nehmten grænser op til Kreis Segeberg og Østholsten.

I kommunen ligger ud over Nehmten, landsbyerne og bebyggelserne Bredenbek, Godau, Sepel, Vogelsang, Sande, Pehmen, Pehmerhörn, Pehmerfelde og Stadtbek.

Nehmten er beliggende i Naturpark Holsteinische Schweiz ved Stocksee og ved sydenden af Großer Plöner See. I kommunen er der er et naturgenopretningsprojekt af 116 hektar eng langs Tensfelder Au.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2013 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Plön
Pixeline Skolehjælp: Engelsk 2 – Pixeline goes to London

Pixeline Skolehjælp: Engelsk 2 – Pixeline goes to London er det syvende spil i Pixeline Skolehjælp serien. Spillet er fra 2006 og er udgivet af Krea Media. 
Spillet starter med at Pixeline tager til London. Her skal hun hjælpe inspektør Scotty og Betjent Bobby med at fange mestertyvene Mr Blue Potato, Mr Red Potato og Mr Yellow Potato.

På Scotland Yard hovedkvateret er der et kort der viser de fem gerningssteder som det er gået ud over. 

Undervejs i spillet skal man hjælpe en raven der har set Mr Potato stjæle viserne på det berømte ur Big Ben. Herefter skal man så indstille viserne på forskelige klokkeslæt , som raven angiver. Derefter skal man så klister nogle navneskilte tilbage på nogle af disse ting der står på museet. Den ting der så er tilbage er så den stjålet ting. Derudover skal man hjælpe med at sætte Tower Bridge sammen igen. Dette gøres ved at sætte de rette bro elementer tilbage igen, ved at danne en korrekt sætning som f.eks “Today it is Saturday”. 

Senere i Tower of London skal man ud og finde kronjuvelerne ned i slottes kælder. Her bliver man anvist af Bobby om man skal gå til højre eller venstre. Derefter skal man opklare hvor Lord Nelsons statue er. Tre duer hjælp er med til at opklare hvad der er sket. Duerne har vært et ord, som skal placeres i en sætning i den rigtige sammenhæng.

Til sidste skal man finde ud af hvor Mr Potato er og fange ham, og få ham hjem til Scotland Yard. Gør man ikke det mister man et spor, og må klare sporet igen.

Referencer 

Engelsk 2 - Pixeline goes to London
Computerspil fra 2006
Bastarden

Bastarden kan hentyde til flere artikler:
 Bastarden (film fra 2023) - dansk film fra 2023 instrueret af Nikolaj Arcel (filmatisering af Ida Jessens roman Kaptajnen og Ann Barbara)
 Bastarden (film fra 2010) - dansk kortfilm fra 2010.
 Bastarden (bog) - dansk roman fra 2015 af Anne-Marie Vedsø Olesen
Der er kun en

Der er kun én er Stig Kreutzfeldts andet soloalbum, som udkom i 1987. Kreutzfeldt producerede selv albummet, der blev mixet af Flemming Rasmussen.

Spor 
Side et
 "Der Er Kun Én (Mund Som Din)" - 4:19
 "Angela" - 4:29
 "Vi Ka' Flytte Bjerge" - 4:22
 "Ti Vilde Heste" - 5:38
Side to
 "Du Tænder Lys" - 4:25
 "Springer Ud Og Si'r Ja" - 4:45
 "Ingenting Er Som Dig" - 4:25
 "Pompeji" - 1:50
 "Alt Kommer Igen" - 3:50

Eksterne henvisninger 
Der er kun én  på Discogs.

Stig Kreutzfeldt-album
Album fra 1987
Kærtrehage

 
Kærtrehage (Triglochin palustris), ofte skrevet Kær-Trehage, er en græsagtig vildstaude af trehage-slægten og almindeligt forekommende i Danmark, hvor man oftest finder den i moser og engarealer, også ved kysten.

Kendetegn 
Kær-Trehage er en flerårig, urteagtig plante. Den bliver op til 40 cm høj og har stængler på op til 1 mm i tykkelse. Stænglerne har en løglignende fod og står enkeltvis. Øverst sidder et aks med få blomster, og for neden sidder typisk et par 0,5-2 mm brede blade på stænglen.

Blomsterne er hvide eller lysviolette og 2-3 mm lange. Blomstringen foregår i juni-juli. De bestøves med vinden, og frugterne spredes ligeledes med vinden eller vand. Frugten er en smal, oval spaltefrugt, der er opdelt i tre delfrugter på 6-9 mm.

Udbredelse 

Kær-Trehage er generelt udbredt over den nordlige halvkugle, dvs. i Nordeuropa og Nordamerika (inkl. Grønland), men findes også steder i Sydamerika.

Habitat 
Den foretrækker lyse, fugtige områder, gerne kalkrige områder med fugt. Disse områder er i tilbagegang i Danmark, og derfor er arten også knap så udbredt, som den tidligere har været.

Referencer 

Sumpplanter
Hvide blomster
Trehage-familien
Grønlands flora
Planter i Danmark
Aimé Perret

Aimé Perret (født 1847 i Lyon, død 1927) var en fransk maler.

Perret blev uddannet på kunstskolen i sin fødeby og senere i Paris under Antoine Vollon. Deltagelsen i den fransk-tyske krig (var med i Belforts forsvar) afbrød for en tid hans kunstnervirksomhed. Allerede i Lyon havde han gjort lykke med Saône-bred i tåge (1867). En studierejse (1871) til La Bresse blev frugtbar for hans kunst. Fra den hentede han ofte senere motiver til sine stemningsfine og natursande folkelivsskildringer. Dåb i La Bresse (1877) vandt megen påskønnelse, endnu mere Den sidste olie (Luxembourgmuseet). Han har endvidere malet Sædemand (1881), Landlig bal i Burgund i 18. århundrede (1883), Vinhøst i Burgund, Den 50-årige fødselsdag (1888), Aftendæmring (1890), Forlovede (1892), Før uvejret (1894), Hyrdinde med får (udstillet i København 1919). Også portrætter, således af skuespillerinden Anna Judic (1878).

Eksterne henvisninger

Kilder 

 

Malere fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Franskmænd i 1900-tallet
Personer fra Lyon
François-Tommy Perrens

François-Tommy Perrens (født 20. september 1822 i Bordeaux, død 4. februar 1901 i Paris) var en fransk historiker. 

Skønt Perrens i mange år med iver virkede som lærer, fandt han dog tid til at fuldføre omfattende historiske arbejder. Ivrig demokrat og republikaner, som han var, søgte han forbilledet for sine ideer i fortiden og skrev Savonarola (1863) og La démocratie en France au moyen âge (1872), bøger, som i sin tid anviste helt nye veje, selv om de nu er forældede. Hans værker fra begyndelsen af 17. århundrede Les mariages espagnols sous Henri IV et Marie de Médicis (1869) og L'Église et l'Etat en France sous Henri IV et Marie de Médicis (1872) har derimod bevaret hele deres værdi. Hans store hovedværk, genoptagelsen af hans ungdoms studier, blev Histoire de Florence (9 bind, 1877—91); det er det første alvorlige forsøg på at skrive den florentinske republiks historie og vil altid bevare sin betydning, selv om senere værker har rettet på mange punkter. Hans sidste værk var Les Libertins en France au XVII siècle (1898).

Kilder 

  

Historikere fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Fransksprogede forfattere
Franskmænd i 1800-tallet
Personer fra Bordeaux