kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Isfugl

Isfuglen (latin: Alcedo atthis) er en sjælden dansk ynglefugl der tilhører skrigefuglene. Isfuglen er vurderet som sårbar på den danske rødliste.

Etymologi
Navnet, isfugl stammer fra det  gammel højtyske Eisvogel som sprogforskere diskuterer betydningen af. Nogle mener det betyder skinnende, andre relaterer navnet til isen, og refererer til isfuglens ophold ved frosne vandløb, endnu andre henviser til de "isblå" rygfjer eller isfuglens synlighed i is og sne. Sidst antager nogle, at navnet oprindeligt betød "jernfugl" (), da rygfjerne er stålblå og bugen er rustfarvet. Såvel Dansk Ornitologisk Forening, Den Danske Ordbog, Gyldendals Etymologisk Ordbog,  Ordbog over det Danske Sprog og Politikens Nudansk Ordbog med Etymologi støtter den sidste udlægning.

Udseende 
Isfuglen er en meget farvestrålende fugl. Den er stærkt blå på ryggen og orange på undersiden. Den har et kraftigt, spidst næb som den bruger, når den styrtdykker efter fisk eller når den fanger guldsmede i luften. Den er ca. 16 cm lang, vejer 40 – 45 g og har et vingefang på 24 – 26 cm.

Adfærd 
Isfuglen har et hårdt metallisk kald, som tit høres når den stryger forbi, lavt over vandet som en metalblå raket. 
I Danmark yngler ca. 250 – 400 par. Reden placeres i huller i stejle brinker i nærheden af fiskerige åer og søer. Den graver til dette formål en ca. 1 m lang gang. Isfuglen får typisk 2-3 kuld unger om året med 5 – 7 æg i hver. Jo ældre fuglene bliver desto flere kuld. Der er registreret op til fire kuld om året, hvilket dog kun ses hos 1 ud af 80 par. Æggene ruges i 19 – 21 dage og ungerne fodres af forældrene i 23 – 27 dage efter klækningen.

Da isfuglen er afhængig af gode udsigtsposter at jage fra, foretrækker den at leve ved åer og søer hvor der er vandrette grene, der rager langt ud over vandet.

Isfuglen i sagn 
I græsk mytologi bliver  og  efter deres død forvandlet til isfugle. En isfugleslægt er opkaldt efter Keyx og henholdsvist en ditto underfamilie og en slægt er opkaldt efter Alkyone.

Kilder og henvisninger 

 DOF's beskrivelse af Isfuglen.
 Fakta om isfuglen

Referencer 

Fugle fra Eurasien
Skrigefugle
Hærfugl

Hærfuglen (latin: Upupa epops) er en fugl i familien af hærfugle i ordenen Bucerotiformes (tidligere regnedes den blandt skrigefuglene), der lever i Europa, Asien, Afrika og i Madagaskar. Den har en længde på 28 cm og vejer 75 gram. Føden består af insekter, orme, snegle og edderkopper.

På den danske rødliste 2019 angives at den som uddød som ynglefugl i Danmark.

Kilder og henvisninger 

Skrigefugle
Biæder

Biæderen (Merops apiaster) er en fugl i familien af biædere i ordenen af skrigefugle. Den når en længde på 30 cm og vejer 70 g. Den lever i Europa, Afrika og det vestlige, sydlige og centrale Asien. Den lille fugl har en temmelig kraftig stemme, der lyder blød og trillende i retning af "prry-it" eller kortere "pyt". Ofte kan man se den sidde i toppen af buske eller på telefonledninger. Et mindre antal besøger Danmark hvert sommerhalvår, men den er en meget sjælden ynglefugl i landet.

Ynglepladser 

Biæderen yngler i kolonier og bygger rede i huller i jorden eller på skrænter. I 1-2 års alderen yngler den første gang, hvorefter parret i fællesskab udgraver en over én meter lang redegang til beskyttelse af æggene. I maj måned lægger hunnen 6-7 æg og begge køn udruger dem i løbet af 20 dage. Efter yderligere 20-25 dage er ungerne flyvefærdige. Hvis mennesker eller dyr nærmer sig redepladsen bliver parret uroligt og synger højlydt kaldende.

Føde 
Biæderen lever, som navnet antyder, af bier samt hvepse og andre flyvende insekter.

I Danmark og Nordeuropa 
Biæderen har langsomt spredt sig nordpå i de senere årtier, og et mindre antal besøger Danmark hvert sommerhalvår, men som ynglefugl blev den først registreret i 1948. Efterfølgende ynglede arten kun med flere års mellemrum i landet, dog mere regelmæssigt siden slut-1990erne, hvor man også så de første små kolonier (i stedet for enkelte spredte par som man havde set tidligere). Bestanden i Danmark er meget lille med kun én koloni med 3-7 ynglepar i 2011-2020, og biæderen blev i 2017 vurderet som sårbar på den danske rødliste. Den er dog ret afhængig af bl.a. vejret, og i 2021-2022 var der ingen par i den koloni, hvor biædere ellers havde ynglet i 2011-2020.

Desuden har biæderen ynglet enkelte gange i Sverige og de Baltiske lande, og uregelmæssigt i Storbritannien. De er sammen med Danmark den nordligste yngleforekomst af biæderen. Den nærmeste større og regelmæssige forekomst af ynglende biædere er i Tyskland, hvor der er flere tusinde par, men antallet i Nordtyskland er lille.

Kilder og henvisninger

 Dansk Ornitologisk forenings beskrivelse af biæderen.
 Taxonomicon – Merops apiaster
 Avibase - the world bird database

 
Fugle fra Centralasien
Europas fugle
Fugle fra Nordafrika
Fugle fra det sydlige Afrika
Fugle fra Vestasien
De eleusinske mysterier

De eleusinske mysterier [elœu-] (kommer af det græske bynavn Eleusis) var en berømt mysteriereligion i det antikke Grækenland. Centret for de kultiske handlinger var den lille by Eleusis ved Athen.

Kulten 
Selve kulthandlingerne i Eleusis var hemmelige, og vi ved derfor ikke i dag med sikkerhed hvad de indebar. Ordet mysterium kommer af ordet my der på græsk betyder at lukke. Mysterion er således forbundet med det lukkede, det hemmelige. Men vi ved godt, hvem der blev dyrket i Eleusis.

Demeterhymnen 
Et af vidnesbyrdene om det findes i Demeterhymnen, der beretter om, hvordan gudinden Demeter søgte efter sin røvede datter Kore, og hvordan hun i sorg over ikke at kunne finde hende slog sig ned i Eleusis forklædt som en gammel terne. Kore er, med Zeus' billigelse, blevet taget af Hades, dødsguden. Men da Demeter, gudinden for agerbrug, ikke længere passer sine pligter, opstår der hungersnød. Zeus griber nu ind og sørger for at forene mor og datter. Op fra underverdenen stiger Kore, men nu også med navnet Persefone, dødsgudinde. En ordning kommer i stand, og Kore tilbringer en tredjedel af året hos Hades i underverdenen og resten på jorden. Demeter forlanger, at kongen i Eleusis skal bygge et tempel for hende og hendes datter.

De eleusinske mysterier i historien 
Oprindelsen til de eleusinske mysterier er måske i det 9. eller 8. århundrede f.Kr.. Der er udgravet templer fra den tid.

Eksterne henvisninger 
http://www.sdu.dk/Forskning/Forskningsformidling/Skulptursamlingen/Hellas/207_indskrift.aspx 

Græsk mytologi
Religionen i det antikke Grækenland
Vortesvin

Almindelig Vortesvin (Phacochoerus africanus) er et afrikansk svin og en underorden af parrettåede hovdyr. Det når en længde på 0,9-1,5 m med en hale på 25-50 cm, højden er 60 – 90 cm og det vejer 50-150 kg. Arten lever i Afrika syd for Sahara.

Det er et gråt svin, med fire vortelign. gevækster i hovedet, som har givet anledning til dens navn. Det er et meget kompakt dyr, som har lange tynde ben. Det har lange hjørnetænder på helt op til 60 cm. Disse hjørnetænder gør den populær til trofæjagt, mens lokalbefolkningen jager den for at spise den.

Det bruger tænderne som våben og graveredskab. Ulig andre svin bor de i jordhuler.

Deres foretrukne fødeemne er græs.

Det lever i små familie flokke og føder 1-8 (det normale er 3-7) grise pr. kuld. Grisene dier i op mod 4 mdr.

Det er et dagaktivt dyr, som kan løbe med en fart på op til 55 kmt. Når det løber står halen lige op i vejret.

Afrikas fauna
Svinefamilien
Langhalet brednæb

Den langhalede brednæb () er en fugl i familien af brednæb. Det er den eneste art i slægten psarisomus. Fuglen lever i Himalaya, Sydøstasien og Indonesien. Den langhalede brednæb er 25 cm lang og vejer 50-60 g. Fuglen lever i skove og lever af insekter.

Fugle fra Himalaya
Fugle fra Sydøstasien
Brednæb
2020'erne

Århundreder: 20. århundrede – 21. århundrede – 22. århundrede

Årtier: 1970'erne 1980'erne 1990'erne 2000'erne 2010'erne – 2020'erne – 2030'erne 2040'erne 2050'erne 2060'erne 2070'erne

År: 2020 2021 2022 2023 2024 2025 2026 2027 2028 2029

Begivenheder

 2020-2022 - Coronaviruspandemien hærger verden

Personer

Eksterne henvisninger 

å
Årtier
2010'erne

Århundreder: 20. århundrede – 21. århundrede – 22. århundrede

Årtier: 1960'erne 1970'erne 1980'erne 1990'erne 2000'erne – 2010'erne – 2020'erne 2030'erne 2040'erne 2050'erne 2060'erne

År: 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019

Begivenheder
 10. april 2010 - Den tidligere polske præsident  Lech Kaczyński dør.
 2. maj 2011 - Osama Bin Laden, manden bag terrorangrebet 11. september 2001 i New York, dræbes af amerikanske styrker i Pakistan.
 20. oktober 2011 - Muammar Gaddafi dør formentlig under tilfangetagelse, i oprøret i Libyen.
 17. december 2011 - Kim Jong-il  Nordkoreas leder dør. 
 28. februar 2013 - Pave Benedikt 16. forlader sin post inden sin død, som den første pave siden 1415.
 13. marts 2013 - Pave Frans overtager posten efter sin forgænger.

Personer
 Barack Obama
 Vladimir Putin
 Dmitrij Medvedev
 Hu Jintao
 Xi Jinping
 David Cameron
 Angela Merkel
 Nicolas Sarkozy
 François Hollande
 Viktor Yanukovych
 Petro Porosjenko
 Raúl Castro
 Hugo Chávez
 Benjamin Netanyahu
 Hassan Rohani
 Recep Tayyip Erdoğan
 Bashar al-Assad
 Shinzo Abe
 Park Geun-hye
 Kim Jong-un
 Pave Benedikt 16.
 Pave Frans
 Leonardo DiCaprio

Eksterne henvisninger 

å
Årtier
Pianist

En pianist er en musiker, der spiller på klaver eller flygel.
Pianister findes både indenfor den klassiske og den rytmiske musik.
Af store klassiske pianister kan bl.a. nævnes:
 Sergei Rachmaninoff
 Wolfgang Amadeus Mozart
 Franz Liszt
 Claude Debussy
 Beethoven
 Tjajkovskij
 Maurice Ravel
 Prokofiev
 Felix Mendelssohn Bartholdy
 Frédéric Chopin
 Carl Maria von Weber
 Johannes Brahms

Danske pianister 
 Niels Viggo Bentzon
 Amalie Malling
 Anne Øland
 Tanja Zapolski
 Mogens Dalsgaard
 Bent Fabricius-Bjerre
 Herman D. Koppel
 Frederik Magle

Se også
Parzival

Parzival er et epos (heltedigt) skrevet af Wolfram von Eschenbach omkring år 1200. Omhandler Parzivals og Gawans bedrifter.

Litteratur fra middelalderen
Arthur-legenden
Sortstrubet honninggøg

Den sortstrubede honninggøg () er en honninggøg i ordenen af spættefugle. Denne fugl bliver 20 cm lang og vejer 50 g. Den lever i Afrika syd for Sahara.

Noter
Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger 

Afrikas fugle
Honninggøge
Lyrehalet honninggøg

Den lyrehalede honninggøg (Melichneutes robustus) er en honninggøg i spætteordenen. Den når en længde på 9,5 cm og vejer 55 g. Den lever i det centrale Afrika. Den spiser primært bivoks, men også insekter.

Honninggøge
Rødhalet jacamar

Den rødhalede jacamar () er en glansfugl. Den når en længde på 25 cm og vejer 25 g. Den lever i det sydlige Mellemamerika og i det nordlige, vestlige og centrale Sydamerika. Den spiser primært bivoks, men også insekter.

Glansfugle
Colombias fugle
Guyanas fugle
Mellemamerikas fugle
Venezuelas fugle
Ruststrubet dovenfugl

Den ruststrubede dovenfugl () er en fugl i familien af dovenfugle. Den har en længde på 22 cm og vejer 50 g. Den lever især af insekter, firben og andre smådyr, og arten er udbredt i det nordøstlige Colombia og Venezuela.

Ruststrubet dovenfugl hører til slægten Hypnelus, der ifølge nogle autoriteter også omfatter arten tobåndet dovenfugl (H. bicinctus), mens andre regner denne som en underart.

Kilder/eksterne henvisninger 
 
 Hilty: Birds of Venezuela, 

Colombias fugle
Dovenfugle
Kadmos

Kadmos var den mytiske grundlægger af oldtidsbyen Theben i Grækenland og stamfader til det kongedynasti, der beskrives i den Thebanske sagnkreds

Historien 

Kadmos var søn af den fønikiske kong Agenor og hans dronning Telefassa. Agenor havde mistet sin datter Europa, der var blevet bortført af Zeus og derfor sendte han sine tre sønner af sted mod vest for at finde hende igen. Den ene af disse sønner var Kadmos. Han søgte sin søster i både Asien, Afrika og Europa, men fandt hende aldrig. Under sin søgen kom Kadmos til Delfi. Her spurgte han oraklet om hjælp og fik følgende gådefulde svar: "Følg den første ko du møder og grundlæg en by dér, hvor den lægger sig". Han forstod ikke oraklets svar, men da han forlod Delfi, stod der en ko med en måneformet blis og ventede. Han fulgte koen, og da den blev træt og lagde sig ned, besluttede han sig for at følge oraklets råd og at grundlægge en by på stedet.

Han forberedte nu et offer til Athene og til dette skulle han bruge vand. Desværre var den lokale kilde bevogtet af en drage med vældige tænder. Dragen åd et par af Kadmos' mænd, hvilket fik ham til i raseri at dræbe dragen med en stor sten. Hermed begik han en brøde mod Ares, for dragen var et af krigsgudens børn. 

Athene kom dog Kadmos til hjælp og gav ham besked på at trække dragens enorme tænder ud og plante dem i jorden. Af tænderne voksede der nogle kæmpe krigere frem, som straks angreb hinanden. I én version af historien, fordi Kadmos slyngede sten efter kæmperne og fik dem til at tro, at det var deres brødre, der havde angrebet dem. Da kampen var forbi, var kun fem tilbage. Disse fem blev Kadmos' følgesvende og stamfædre til Thebens befolkning. De kaldtes herefter for Spartoi, hvilket betyder de udsåede.

Da Kadmos havde krænket Ares ved at dræbe dragen, måtte han i et år trælle for krigsguden, men da året var gået, gav Ares' ham sin datter Harmonia til hustru. Sammen fik de sønnen Polydoros og døtrene Autonoe, Ino, Semele og Agave. Ved deres bryllup skænkede Kadmos Harmonia en klædedragt og et smykke smedet af Hefaistos. Dette smykke skulle vise sig at bringe ulykke og har en skæbnesvanger rolle i sagnene om de sidste af Kadmos' ulykkelige efterkommere.

Se også 
 Dionysos – Ekstasen og vinens gud. Kadmos' barnebarn.
 Amfion og Zethos – Ætlinge af Kadmos, der byggede Thebens mure
 Ødipus – Kadmos' mest berømte efterkommer.

Personer i græsk mytologi
Fønikien
Sortstrubet alfesmutte

Den sortstrubede alfesmutte også kaldet den sortskuldrede alfesmutte (Malurus cyaneus) er en alfesmutte af spurvefugle. Den lever i Sydøstaustralien og på Tasmanien. Den er 13-14 cm lang.

Noter 
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger 

Fugle fra Australien
Fugle fra Tasmanien
Spurvefugle
Havesanger

Havesangeren (Sylvia borin) er en 14 centimeter stor spurvefugl. der er udbredt i næsten hele Europa og i et bælte ind i det vestlige Asien. I Danmark er havesangeren en almindelig ynglefugl, dog ikke i Vestjylland hvor nåleskovene er i overtal. Den foretrækker åbne løvskove, parker og gamle haver, så længe der er tæt krat og buskadser. Da den er en sky fugl, indtager havesangeren helst sin føde mellem grenene i buske og træer, og kun i det tidlige forår før løvspring er den let at få øje på.

Kendetegn 
Havesangerens fjerdragt er uden karakteristiske kendetegn: den er gråbrun på oversiden og gråhvid på undersiden. Derimod kan den med nogen øvelse kendes på sangen, der er en langstrakt pludren på 3 til 10 sekunder. De dybe velklingende toner kan minde om hurtig solsorte-sang, og er af nogle kaldt "solsort-i-galop". Sangen kan også minde om de indledende toner hos munken.

Ynglepladser 
Havesangeren bygger sin rede mellem høje urter eller lavtliggende i buskads. Der udklækkes to kuld æg årligt. Fra begyndelsen af juni måned lægges 5 æg, der udruges i en periode på 12-14 dage. Efter yderligere 10-12 dage er ungerne flyvefærdige.

Bornholm 
I Danmark er havesanger særlig almindelig på Bornholm, hvor det er den almindeligste sanger og med en bestandstæthed, der er fire gange højere end i resten af landet.

Føde 
Havesangerens foretrukne føde er insekter som den finder langs blade og grene, men den indtager også en del bær.

Kilde/Eksterne henvisninger 
 Benny Génsbøl, Nordens fugle - en felthåndbog, 1987. .
 DOF's beskrivelse af havesangeren.

Europas fugle
Danmarks fugle
Sylviasangere
Tornsanger

Tornsangeren () er en 14 centimeter stor spurvefugl, der yngler i det meste af Europa og det vestlige Asien. Om vinteren trækker den sydpå til det tropiske Afrika, Arabien og Indien.

Ligesom andre sangere kendes tornsangeren bedst på sin sang, der som regel er en kort strofe på et sekund: Vil I, vil I bare se!

Kilde/Eksterne henvisninger 
 Benny Génsbøl, Nordens fugle - en felthåndbog, 1987. .
 DOF's beskrivelse af Tornsangeren.

Danmarks fugle
Europas fugle
Sylviasangere
Gærdesanger

Gærdesangeren () er en 13 centimeter stor spurvefugl, der er udbredt i de tempererede områder af Europa og i det vestlige og centrale Asien. Om vinteren trækker den til Afrika, Arabien og Indien. De danske bestande trækker til Østafrika syd for Sahara. I Danmark er den almindelig, men er ligesom flere andre afrikatrækkere gået markant tilbage siden 1980'erne. Man kan se den i lave nåleskove, i tætte buske, i parker og haver samt markhegn. Selvom den holder til mellem bladene på buske og træer, er den normalt ingen sky fugl i sit forhold til mennesker.

Kendetegn 
Gærdesanger ligner tornsanger, men har i det grå hoved et mørkere parti på kinden. Desuden er ryggen brunlig og vingerne er uden rustrøde partier. Nemmest er det at anvende sangen som kendetegn. Det er en cirka to sekunder lang, klaprende række af slag.

Ynglepladser 
I 1-årsalderen yngler gærdesangeren første gang. Der lægges to kuld æg pr. sæson. Dens rede bygges ganske lavt i det inderste buskads og i slutningen af maj lægges 4-6 æg. Begge mager udruger dem i løbet af 10-11 dage og efter yderligere 11 dage er ungerne flyvefærdige.

Føde 
Gærdesangeren finder sin yndlingsføde, dvs. insekter, i træer og buske, og om efteråret lever den desuden af bær samt flydende nektar.

Noter

Kilde/Eksterne henvisninger 
 Benny Génsbøl, Nordens fugle - en felthåndbog, 1987. .
 DOF's beskrivelse af Gærdesangeren.

Danmarks fugle
Fugle fra Eurasien
Sylviasangere
Munk (spurvefugl)

Munken (Sylvia atricapilla) er en sanger i familien af spurvefugle. Den når en længde på 14 centimeter. Den yngler i det nordlige og det tempererede Europa. Fuglen trækker om vinteren til det sydlige Europa og det nordlige Afrika. Siden 1960'erne er nogle munke begyndt at trække til England, muligvis på grund af fodring. Dette lader til at have påvirket fuglene genetisk, så de munke, der trækker til England, har brunere fjerdragt, mere rundede vinger og spidsere næb end dem, der rejser mod syd.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 DOF's beskrivelse af Munken.

Europas fugle
Danmarks fugle
Sylviasangere
Løvsanger

Løvsangeren () er en sanger af spurvefugle. Den når en længde på 10-11 centimeter. Den yngler i det nordlige og tempererede Europa og Asien. Hele bestanden trækker til Afrika syd for Sahara.  Ynglebestanden er vurderet som sårbar på den danske rødliste.

Kilder og henvisninger

 DOF's beskrivelse af Løvsangeren.

 
Danmarks fugle
Europas fugle
Fugle fra Nordasien
Gransanger

Gransangeren () er en mindre spurvefugl, der yngler i de nordlige og tempererede dele af Europa og Asien. Arten overvintrer i det vestlige og sydlige Europa, det sydlige Asien og det nordlige Afrika. Den danske bestand overvintrer især i middelhavsområdet. Navnet skyldes, at arten nord for Danmark især yngler i granskov. Efter at være indvandret til Danmark i 1800-tallet er gransangeren nu særdeles almindelig over hele landet både i nåleskove, løvskove og blandingsskove.

Gransanger i Danmark 
I Danmark er bestanden seksdoblet mellem 1976 og 2005, og fuglen er nu almindelig over hele landet, også i Vest- og Nordjylland, hvor den længe var sjælden. Den trivedes oprindelig bedst i blandingsskove med høje, spredtstående træer, men har fundet sig til rette i mange andre biotoper. Gransangeren er en trækfugl, men ses af og til om vinteren i Danmark. Den ankommer til landet som den første sanger allerede i marts.

Stemme og udseende 
Arten ligner løvsanger, men har mørkere ben. Hos underarten abietinus, der ses på træk i Danmark, er ben og næb sorte. Gransangeren genkendes som andre sangere bedst på sangen, der er en karakteristisk vekslen mellem to toner:.

Ynglepladser 
Fuglen bygger sin rede i buske tæt ved jorden eller sågar på selve jorden. I den overdækkede rede med sideindgang lægger hunnen seks æg fra begyndelsen af maj, som udruges i løbet af 13-15 dage. Ungerne er flyvefærdige efter 12-15 dage. Der kan godt forekomme flere kuld i løbet af en sæson.

Føde 
Gransangeren er overvejende en insektædende fugl, men æder også bær og frugter.

Noter

Kilde/Eksterne henvisninger 
 Benny Génsbøl, Nordens fugle - en felthåndbog, 1987. .
 Hvass, Hans, Danmarks Dyreverden, 2. udgave, Rosenkilde og Bagger 1978. .
 DOF's beskrivelse af Gransangeren.

Danmarks fugle
Fugle fra Eurasien
Løvsangere
Markspiller

En markspiller er i bl.a. fodbold en spiller, der spiller i marken, dvs. som ikke er målmand.

Fodboldregler
Susanne Storm

Susanne Storm (født 14. maj 1970) er en dansk skuespillerinde. Storm blev uddannet ved Statens Teaterskole i 1998. 

Hun har optrådt ved flere teatre, bl.a. Det Kongelige Teater og Rialto Teatret. Storm er kendt for sin medvirken som birolle i flere spillefilm samt enkelte kortfilm og en række tv-serier. En af Storms biroller er som psykologen Helene Fenger i DR-dramaserien Rejseholdet. Hun er også kendt som Hanne Skovgaard i TV3-serien 2900 Happiness. Storm medvirkede i dogmefilmen Mifunes sidste sang.

Udvalgt filmografi

Film

Serier

Pris og hæder 
 2015: Bodilprisen for Bedste kvindelige birolle, biologen Gerd i Klumpfisken.

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Bodilprisen for bedste kvindelige birolle
Grundtal

En beslægtet betydning af grundtal bruges om potenser: For potensen b^a kaldes tallet b grundtallet.
Et grundtal er det tal, som ligger til grund for et talsystem.

I det binære talsystem (to-talssystemet) er grundtallet således to, mens ti-talssystemet har grundtallet ti.

 

Tal
Elementær matematik
Gulbug

Gulbugen (Hippolais icterina) er en sanger af spurvefugle. Den når en længde på 13 cm. Den yngler i store dele af Europa, mens den trækker til Afrika syd for Sahara. Gulbugen lever hovedsageligt i løv- og blandingsskove, sommerhusområder, ældre haver og parker. Da den foretrækker tæt vegetation, ses den sjældent, men kan dog observeres i svirreflugt under jagt på føde eller enkelte gange i toppen af større træer. Ynglebestanden er vurderet som sårbar på den danske rødliste.

Ynglepladser 
Reden bygges i et mindre træ eller i en tæt busk 1-3 meter over jorden. I begyndelsen af juni måned lægger den 4-5 æg som udruges i løbet af 13 dage, og ungerne forlader reden efter yderligere 14 dage.

Føde 
Gulbugens føde består hovedsageligt af insekter og, i efterårsperioden, også bær.

Kilder og henvisninger

 DOF's beskrivelse af Gulbugen.

Danmarks fugle
Europas fugle
Rørsangere
Grå fluesnapper

Den grå fluesnapper (Muscicapa striata) er en fluesnapper i ordenen af spurvefugle. Den når en længde på 14 cm. Den yngler i det meste af Europa og det vestlige Asien og overvintrer i Afrika og i det sydvestlige Asien.

Kilder/Eksterne henvisninger 
 DOF's beskrivelse af Grå fluesnapper.

Fluesnappere
Fugle fra Eurasien
Kennel

En kennel, også kaldet en hundekennel, er et sted, hvor der opdrættes hunde.

Hunde
Broget fluesnapper

Den brogede fluesnapper () er en op mod 13 centimeter lang fluesnapper i ordenen af spurvefugle. Den yngler i det meste af Europa og det vestlige Asien og overvintrer hovedsageligt i det vestlige Afrika. I Danmark lever fluesnapperen for det meste i løvskove eller i større haver og parker. Ynglebestanden er vurderet som sårbar på den danske rødliste.

Ynglepladser 
Den brogede fluesnapper udruger sine æg i naturlige redehuller og redekasser. Fra midten af maj måned udruges 5-8 æg over en periode på 14 dage, hvorefter ungerne er flyvefærdige efter 15-16 dage. Mens hunnen står for udrugningen, opretter hannen gerne flere redeterritorier for at lokke andre hunner til. Dette sker med en karakteristisk variabel og fyldig fuglestemme.

Føde 
Den æder især små spindlere og insekter, eksempelvis fluer og biller.

Kilder og henvisninger

DOF's beskrivelse af den brogede fluesnapper.

Europas fugle
Fluesnappere