kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brian Skaarup

Brian Skaarup (født 15. august 1972) er en dansk tidligere fodboldspiller. Igennem sin karriere har han spillet for Randers Freja, FC Saarbrücken, Odense Boldklub og Vorup FB.

Karriere

Ungdomsårerne 
Brian Skaarup startede med at spille fodbold i barndomsklubben Ørsted IF, inden han i en tidlig alder kom til Randers Freja (nu Randers FC). Han fik hans debut på ungdomslandsholdet i en alder som 16 år og formåede at score hele 6 mål i en U/16-landskamp mod Østrig i en 9-3 sejr ved U/16 Europamesterskabet i fodbold 1989. De tre øvrige mål blev scoret af Thomas Thorninger.

FC Saarbrücken (januar 1992 - juli 1992) 
I en alder af 19 år fik Skaarup tilbuddet om at komme til tyske 2. Bundelsligaklub FC Saarbrücken midt i sæsonen 1991/92. Sommeren efter rykkede klubben op i 1. Bundesliga. Grundet manglende spilletid skiftede han i sommeren 1992 til Odense Boldklub, som netop var rykket i Superligaen efter et år i den næstbedste række.

Odense Boldklub (1992 - 1995) 
Årerne i Odense Boldklub var meget plaget af skader. Han var dog med til at vinde sølvmedajlerne og var med i pokalfinalen, som blev vundet 2-0 over AaB i hans første sæson i klubben.

Sæsonen efter skulle OB spille UEFA Cup, og her var Skaarup også med. Han scorede bl.a. mod den engelske storklub Arsenal F.C. i 1-2-nederlaget på Odense Stadion. Odense Boldklub  røg dog ud efter samlet 3-2 til Arsenal.

Skaarup nåede i alt at spille 50 superligakampe i de 3 år, han var i klubben. Skaarup stoppede sin aktive karriere i sommeren 1995 efter en skadesplaget sæson, hvor det blot blev til enkelt kamp for Odense Boldklub. Han blev derefter erklæret fodboldinvalid.

Anden virke efter fodboldkarrieren 
Efter Skaarup stoppede sin karriere i en alder af blot 23 år, var han ikke mæt af fodboldlivet.
Han startede som ungdomstræner i barndomsklubben Ørsted IF.
Derefter overtog han 1. holdet i klubben. Efter nogle år med success, var det tid til at prøve noget nyt. Hørning GF var Skaarups nye klub.

I 2009 blev han træner for Rougsø FF (senioroverbygning til barndomsklubben Ørsted IF).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra 1. FC Saarbrücken
Kloster

Kloster ( for "indelukke") betegner dels et bygningsværk, dels et religiøst fællesskab, som lever adskilt fra det øvrige samfund efter en klosterordens særlige bestemmelser

Der findes klostre indenfor flere religioner.

Kristne klostre 

Det kristne klostervæsen begyndte i 200-tallet med eneboere i den egyptiske ørken, og fra 451 var det en anerkendt del af kirken. De enkelte samfund af munke og nonner har pligt til at følge en klosterregel. I det katolske Vesteuropa fik Benedikts Regel dominerende indflydelse på klosterlivet, mens Basilios' klosterregel var den mest udbredte i den ortodokse kirke. Berømte ordener indenfor det katolske klostervæsen var Benediktinerordenen, Cistercienserordenen, Augustinerordenen og de lidt senere tiggermunkeordener. I Norden fik Birgittinerordenen, hvis klostre var for både nonner og munke, udbredelse. Efter Reformationen blev de fleste klostre i de protestantiske lande lukket, men klostervæsenet eksisterer fortsat i katolske lande, og der opstår stadig i dag nye ordenssamfund.

Buddhistiske klostre 

Der findes buddhistiske klostre både for kvinder og mænd. De forskellige buddhistiske retninger har alle sit særprægede klostervæsen, men der er en række fællestræk. Klosterlivet er kendetegnet af bøn og meditation, et materielt set enkelt liv, cølibat og studier. Tibet har traditionelt haft et rigt klosterliv; før den kinesiske invasion i 1950'erne var mere end halvparten af den mandlige befolkning ordineret.

Islamiske klostre 

Enkelte broderskaber indenfor sufismen har oprettet fællesskaber der svarer til klostre. De har dog ikke en så klar regel som de kristne eller buddhistiske klostre, og bliver derfor løsere sammenknyttet.

Hinduistiske klostre 

Der findes ikke hinduistiske klostre i streng forstand, da hinduistiske «munke» (sadhuer) lægger vægt på individualitet. Der findes alligevel steder hvor flere eneboere har samlet sig i en ashram, som ofte bliver sammenlignet med et kloster, men som ikke har en fælles regel.

Se også 

 Danske middelalderklostre

Referencer 

Bebyggelsestyper
Bebyggelsesgeografi
Iain Duncan Smith

George Iain Duncan Smith (født 9. april 1954 i Edinburgh, Skotland) er en britisk politiker, der er medlem af Underhuset for det Konservative Parti. Han var partiets leder fra 12. september 2001 til 6. november 2003 og trådte tilbage som følge af at han tabte en tillidsafstemning. 

Smith har en fortid i Scots Guards. 

Han har været medlem af Underhuset siden 1992 og udgjorde i sine tidligere år en markant intern opposition til John Majors proeuropæiske linje. Først var han valgt for valgkredsen Chingford, men da denne i 1997 som følge af en valgkredsreform blev sammenlagt, har han siden repræsenteret Chingford and Woodford Green.

I dag er han formand for Centre for Social Justice, en politisk gruppe uafhængig af det Konservative Parti.

Som partiformand blev han efterfulgt af Michael Howard.

Eksterne henvisninger 

Britiske konservative partiledere
Leder af den officielle opposition (UK)
Personer fra Edinburgh
Suffocation

Suffocation er et amerikansk dødsmetal-band, som blev dannet i 1990 i New York, USA. Bandet er især blevet kendt for deres store indflydelse på både brutalt og teknisk dødsmetal. Efter udgivelsen af Despise The Sun gik bandet i opløsning, men valgte at gendanne sig i 2002.

Medlemmer 
Nuværende medlemmer
 Frank Mullen – Vokal (1990–1998, 2003–)
 Terrance Hobbs – Guitar (1990–1998, 2003–)
 Guy Marchais – Guitar (1990, 2003–)
 Derek Boyer – Bas (2004–present)
 Mike Smith – Trommer (1990–1994, 2003–)

Tidligere medlemmer
 Doug Cerrito – Guitar (1990–1998)
 Josh Barohn – Bas (1990–1991, 2003)
 Chris Richards – Bas (1991–1998)
 Doug Bohn – Trommer (1994–1996)
 Dave Culross – Trommer (1996–1998)
 Kevin Talley – Trommer (1998 kun turné)
 Todd German – Guitar (1990 afløst af Doug Cerrito)

Diskografi 

Studiealbums
 1991: Effigy of the Forgotten
 1993: Breeding the Spawn
 1995: Pierced from Within
 2004: Souls to Deny
 2006: Suffocation
 2009: Blood Oath

Andre udgivelser
 1990: Reincremated (Demo)
 1991: Human Waste (Ep)
 1994: Live Death (Delt udgivelse)
 1998: Despise the Sun (Ep)
 2005: Live in Quebec – The Close of a Chapter (livealbum)
 2008: The Best of Suffocation (opsamlingsalbum album)

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 Suffocations officielle hjemmeside

Dødsmetalgrupper
Musikgrupper fra USA
Musikgrupper fra 1990
Altdorf (Böblingen)

Altdorf er en kommune i Landkreis Böblingen i den tyske delstat Baden-Württemberg.

Geografi 
Altdorf ligger i landskabet Schönbuchlichtung, 9 km syd for Böblingen i den nordlige udkant af Naturpark Schönbuch. I Altdorf har den lille flod Würm sit udspring.

Inddeling 
Ud over Altdorf ligger i kommunen Altdorfer Mühle og landsbyen Eschach.

Historie 
Altdorf nævnes første gang i 1204 i en bekendtgørelse fra Pave Innocens 3. som Alcdorf. På den tid hørte kommunen til Pfalzgrafschaft Tübingen, men blev efterhånden ved gaver og handel overtaget af Kloster Bebenhausen. Ved slutningen af det 14. århundrede var klosteret både kirkeherre og grundejer for området. Efter reformationen blev Altdorf protestantisk.

 Den pietistiske teolog Johann Michael Hahn, (2. Februar 1758 – 20. januar 1819) er født i byen.

Eksterne henvisninger 

 Offizielle Internetseite der Gemeinde
Camilla Emborg

Camilla Emborg (født 1973) er en dansk journalist. 

Emborg blev student fra Horsens Statsskole i 1992 og journalist fra Danmarks Journalisthøjskole i 1999. Praktiktiden tilbragte hun på TV Danmark. Siden hun blev færdiguddannet har hun været ansat i DR som journalist, vært og redaktør på programmer som Hvad er det værd?, Rene ord for pengene, Ha' det godt, By på skrump, Generation XL, Skattejægerne, Antikduellen, Guld på Godset og senest successerien Rigtige Mænd.

I 2020 blev Camilla Emborg ansat som faktachef på Kompagniet.

Privat 
Hun har været gift med tidligere tv-vært Henrik Dahl, med hvem hun har to børn. 
Den 9. juni 2010 blev det offentliggjort, at parret skulle skilles.

Kilde 
 Camilla Emborg på LinkedIn

Journalister fra Danmark
Tv-værter fra Danmark
Ansatte i DR
200-kroneseddel

200-kronesedlen er en relativ ny pengeseddel-værdi, der er udstedt i Skandinavien og Færøerne. Det er den tredjelaveste seddel i Danmark.

Baggrunden for at indføre en 200-kroneseddel var, at prisudviklingen havde medført, at 200-kronesedlen ville kunne anvendes til mange daglige indkøb og dermed lette betalingsafviklingen. 200-kronesedlen har i nogen udstrækning fortrængt 100-kronesedlen, idet hver 200-kroneseddel, der er udsendt, har erstattet én 100-kroneseddel fra omløbet.

200-kronesedlen tegner sig for lidt over 7 pct. af seddelomløbet i Danmark.

Udbredelse 
I 1994 indførte Norges Bank som de første en 200-kroneseddel. Motivet er fysikeren Kristian Birkeland, der forskede i nordlyset. Sedlen er stadig i cirkulation. I 1997 fulgte Danmark trop med en 200-kroneseddel, der indledte 1997-serien. Først i 2003 udstedte den færøske Landsbank en 200-krónurseddel med humleæderen Hepialus humuli (natsværmer).

I oktober 2015 sender Sveriges Riksbank de første 200-kronorssedler på gaden, med Ingmar Bergman på forsiden, og Gotland på bagsiden.

Serier og motiver

2009-serien 

Den 19. oktober 2010 blev 200-kronesedlen udsendt i en ny udgave, som en del af opdateringen mellem 2009 og 2011 af alle danske pengesedler.

Sedlen er, som de øvrige sedler i den nye serie, designet af kunstneren Karin Birgitte Lund. På forsiden optræder Knippelsbro, og på bagsiden er Bæltepladen fra Langstrup afbilledet sammen med et kort over det østlige sjælland, med placeringerne for broen og fundet af bæltepladen markeret med cirkler.

1997-serien 

200-kronesedlen optrådte første gang i 1997. Den 9. april 2003 blev sedlen opgraderet med blandt andet hologram og fluorescerende farver.

Sedlen havde et portræt af skuespilleren Johanne Luise Heiberg på forsiden, og bagsiden var inspireret af en løve fra en apsis på Viborg Domkirke.

Kilder 

Pengesedler fra Danmark
Numismatik
Riddarholmskirken

Riddarholmskyrkan ligger på Riddarholmen i Stockholm og er begravelseskirke for det svenske kongehus. Kirkens menighed blev opløst i 1807, og kirken benyttes i dag kun til begravelser og mindehøjtideligheder.

Ekstern henvisning 
 Netside om Riddarholmskyrkan  

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Stockholm
Kirker i Sverige
Gravkirker
Dica

Dica A/S er et dansk unoteret aktieselskab, der sælger legetøj, møbler og legepladser til danske, norske og svenske skoler og daginstitutioner.
Dica blev grundlagt i 1981 og havde i 2009 41 medarbejdere og et bruttoresultat på 34,5 mio. Hovedkontoret ligger i Rønnede på Sjælland.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmesiden for Dica A/S 

Detailvirksomheder i Danmark
Danske virksomheder etableret i 1981
Bankkrisen i København 1908

Bankkrisen i København 1908 opstod som følge af en række københavnske bankers involvering i spekulativt boligbyggeri i årene op til 1908.

Forløb 
København oplevede i de første år af 1900-tallet og frem til 1908 en overproduktion af lejligheder - særligt i den nye bydel Islands Brygge - som var båret af håndværksmestre, der optrådte som spekulanter. I dette år blev markedet mættet, og byggeriet af nye udlejningsejendomme i København gik brat i stå med stor arbejdsløshed blandt håndværkere til følge.

Disse investeringer var i et stort omfang finansieret ved korte lån i udlandet, og da finansielle kriser i udlandet i 1907 (Panikken i 1907 på Wall Street)  medførte hjemtrækning af lånene og valutamangel, kom flere københavnske banker i knibe, hvilket førte til en alvorlig bankkrise. Nationalbanken måtte samtidig hæve diskontoen drastisk fra 6 til 8 pct.

Især Detailhandlerbanken, Københavns Grundejerbank og Privatbanken, som under Axel Heides lederskab havde været involveret på Islands Brygge, blev ramt af krisen. De to førstnævnte banker krakkede samme år.

Grundejerbanken suspenderede sine betalinger om aftenen 6. februar. I dagene efter dykkede bankaktiernes kurser (især Detailhandlerbankens aktiekurs). 9. februar overtog staten og hovedbankerne sammen garantien over for de af katastrofen ramte bankers kreditorer (stadfæstet ved lov af 15. februar) og der blev oprettet en bankkomité (ophævet ved lov af 26. marts 1910), som havde vidtgående myndighed over for de nødlidende banker.

Efterspil 
Krisen blev løst ved, at Nationalbanken og staten gik ind i en langvarig rekonstruktion. Bankkomiteen blev i 1910 afløst af en kommission, der skulle udarbejde forslag om regulering af bankerne. Indtil da havde der ikke fandtes en lov om bankvirksomhed (modsat fx Sverige, som fik sin banklov i 1886). Bankloven blev dog først gennemført i 1919.

Assessor Frits Schrøder blev kommissionsdommer og fik med stor skarpsindighed placeret et juridisk ansvar efter de krakkede banker.

Langvarig boligkrise 
En anden af konsekvenserne af krisen var oprettelsen af AAB i 1912 som en andelsboligform uden tilknytning til markedsmekanismerne.

Boligbyggeriet faldt til et lavt niveau, mens tilstrømningen af nye indbyggere til hovedstaden fortsatte, hvilket affødte en drastisk boligmangel i hele landet efter 1. verdenskrig (især fra 1916 og frem), hvor bl.a. Københavns Kommune måtte opføre i første omgang husvildeboliger og -barakker og siden egentlige boligbebyggelser i 1920'erne og 1930'erne.

Litteratur 
 Sophus Berthelsen: Bankkrisen i 1908: I Anledning af Hr. cand. polit. Thalbitzer Foredrag i Nationaløk. Forening den 4. Februar 1909, 1909.
 Holmer Green: Grundrids af dansk Bankvæsen med en summarisk Oversigt over Bankkrisen 1907-1908, København 1908.
 Holmer Green: Bankkrisen: 2. En aktmæssig Fremstilling af Bankkriseforholdenes Udvikling fra Sommeren 1908 til Sommeren 1910, 1910.

Kilder 
 Omtale hos Danmarks Nationalbank 
 Københavns hvornår skete det: 1908 

København i 1900-tallet 
Begivenheder i 1908
Danmarks økonomiske historie
Hans Mossin

Hans Mossin er navnet på flere personer:

 Hans Mossin (1678-1755) – dansk præst
 Hans Mossin (1716-1793) – dansk præst
 Hans Mossin (søofficer) (1765-1831) – dansk søofficer
David von Krafft

David von Krafft (født 1655 i Hamborg, død 1724 i Stockholm) var en svensk maler. 

20 år gammel hentedes Krafft op til Sverige af sin morbroder, den berømte Ehrenstrahl, der blev hans vejleder i kunst. Ved Ulrika Eleonora den ældres velvilje blev han 1684 sat i stand til at rejse udenlands. Opholdet her blev 12-årigt, først 1 år i Danmark, hvor han malede den kongelige familie, så i Tyskland og fra 1687 i Venedig; i Rom studerede han på et af dronning Kristina oprettet malerakademi, i Wien portrætterede han den kejserlige familie. Da han 1696 hjemkaldtes, udnævntes han til hofkontrafejer, 1719 adledes han, 1720 blev han hofintendant. 

Kraffts kunst synes snart, under trykket af bestillingernes ensformighed (således en mængde gentagelser af portrætter af Hedvig Eleonora og hendes slægt), at have stået i stampe; han malede mange, ofte gode, portrætter, f.eks. fl. af Karl XII (på Gripsholm, Drottningholm, det kulturhistoriske museum i Lund 1717) og 17 af dennes feltherrer (Drottningholm), kun undtagelsesvis historiebilleder som det store, 1712 i Kalmar Domkirke opsatte alterbillede Kristi Nedtagelse fra Korset (hvis komposition er lånt fra en italiensk mester) og Minerva holder hertug Karl Fredriks portræt i en medaillon (Drottningholm). På Frederiksborg Museum findes et portræt af Nicodemus Tessin. Fra Kraffts atelier udgik mange kunstnere, der imidlertid oftest tager hans lidet tiltalende grove malesæt, med de smudsige farvetoner, fra hans sidste tid til mønster.

Kilder

Galleri

Eksterne henvisninger 

 
 Ericsson, Peter, "Bilden av suveränen", in: Stellan Dahlgren et al. (ed), Makt & Vardag. Hur man styrde, levde och tänkte under svensk stormaktstid, Stockholm: Atlantis, 1993, s. 148–174.
 Von Malmborg, Boo: "von Krafft, David", Svenskt biografiskt lexikon, 21, s. 515–518.

Hofmalere fra Sverige
Portrætmalere
Barokmalere
Personer fra Hamborg
Svenskere i 1600-tallet
Svenskere i 1700-tallet
Salmonsens
Hans Mossin (1716-1793)

Hans Mossin (16. april 1716 – 3. april 1793) var en dansk præst, virksom i Norge. 

Mossin fødtes i Tversted (i Vendsyssel), hvor faderen, Peder Hansen Mossin (født 1679, død 1726), var sognepræst; moderen hed Anna Jensdatter, født Gjessing (død 1730). Han deponerede fra Frederiksborg Skole 1733 og fik attestats 1739. Han havde Borchs Kollegium og var Decanus på Kommunitetet, studerede Wolf og Leibnitz, før han vendte sig til teologien, brugte sin tid meget vel og fik mange velyndere. 1742 blev han kateket ved Holmens Kirke og 1747 præst ved Almindelig Hospital og Abel Cathrines Boder. 

Da Pontoppidan var bleven biskop i Bergen, omtaltes han som en af dem, der kunne gøre sig håb om at blive hans eftermand som hofpræst, hvad han dog ikke blev. Heller ikke lykkedes det ham at få ansættelse ved universitetet, som han søgte med påberåbelse af sine skrifter – 4 disputatser –, men 1751 blev han ansat som 2. residerende kapellan ved Nykirken i Bergen. 1757 blev han 1. residerende kapellan ved Domkirken, 1762 sognepræst til Korskirken, 1768 magister, 1770 stiftsprovst og sognepræst til domkirken, i hvilket embede han døde. Han blev 1779 Dr. theol. 

Mossin tilhørte den pietistiske skole, og det var derfor rimeligt, at Pontoppidan søgte at få ham til Bergen. Efter manges mening blottet for smag og en med al sin lærdom ukultiveret ånd synes han at have hørt mere hjemme i studerekammeret end på prædikestolen, og i Bergen udfoldede han en betydelig forfattervirksomhed, navnlig efter at han 1760 havde fået kongelig tilladelse til at anlægge et bogtrykkeri. Gennem dette leverede han nu fra 1766-74 en mangfoldighed af bøger, navnlig prædikener – enkelte og i samling –, populære fortolkninger til bibelske bøger og betragtninger af dogmatisk og moralsk indhold. Senere kom han ind på andre sager og skrev om industri, brandvæsen, landøkonomi med mere. 

Alle hans skrifter er af den beskaffenhed, at man må søge efter indholdet i den overstrømmende mængde af ord. Hans opbyggelsesskrifter have visselig haft betydning for sin tid, og den forholdsvis rigelige afsætning, de fik, tyder på, at han ved dem imødekom en trang i den handelsby, hvor bøger ikke vare almindelige. Han forlod aldrig sit pietistiske standpunkt, og det kan derfor have sin interesse at se, hvorledes han fra det helt åndelige forfatterskab gled over på det almennyttiges gebet. Ved 60 års alderen hørte han op med at skrive. Andre kræfter rådede nu i Bergen, og han gik snart tilbage. I sine sidste år var han sløv, og ved sin død synes han længe at have været glemt både som præst og forfatter.

Kilder 
 

Domprovster fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Hans (1716-1793)
Personer fra Tversted
Hans Mossin (1678-1755)

Hans Mossin (født 1678 eller muligvis 1680 i Randers, død 29. september 1755 i Køge) var en dansk præst.

Mossin blev student fra hjembyens skole 1698. Han tog teologisk attestats 1701 og blev 1709 sognepræst til Skuldelev og Selsø og 1727 provst i Horns Herred. I 1731 blev han sognepræst ved Trinitatis Kirke i København, og 1736 forflyttedes han til Nicolai Sogn. 

I København blev han indviklet i de voldsomme kirkelige stridigheder, som da fandt sted. Allerede 1734 havde han i sin egenskab af studenternes præst indberettet til den kommission, der da var nedsat for at dæmpe stridighederne mellem præsterne, at studenter havde meldt ham, at professor Reuss på sine forelæsninger brugte ytringer, der måtte fremkalde tvivl om hans rettroenhed. Dette hindrede dog ikke hans forflyttelse til Nicolai Sogn, måske fordi han havde en mægtig beskytter i grev Danneskiold-Samsøe. Men det viste sig straks, at mændene af den pietistiske retning, der nu helt havde sejret, havde mistillid til ham. 

Den reformation, der skulle gennemføres, sattes i København for en stor del i værk ved, at man ansatte unge, ivrige pietister som kateketer ved sognekirkerne. To sådanne, A. Balslev og H. Rehling, ansattes også tværtimod Mossins indstilling ved hans kirke. Han kom straks i strid med dem, og i sommeren 1737 forklarede han menigheden, at kateketerne ikke lærte den sande lærdom, men førte en falsk og djævelsk lærdom. Biskoppen fik befaling til at give ham en irettesættelse; men Mossin ville ikke lade det bero derved, men skrev en forklaring, som han sendte kongen. Der blev nu efter Bluhmes forslag nedsat en kommission for at undersøge sagen. 

Denne fældede 1738 den dom, at der intet væsentligt var at udsætte på den lærdom, begge parter førte, men Mossin havde forset sig mod loven og ritualet så vel som mod kongens forbud ved at tale om sagen på prædikestolen; de af ham brugte udtryk om kateketerne mortificeredes, han dømtes fra sit embede og til en større mulkt. Dommen gjorde både opsigt og indtryk. I de ortodokse kredse huskede man dette forfølgelsens år, hvor det havde vist sig, at der ikke længere ville blive tålt opposition mod pietismen. Mossin blev dog 1740 atter ansat som sognepræst i Køge. Der kendes kun lidt til ham uden for den her omtalte sag. Efter hans indlæg at dømme har det været ham en samvittighedssag at værge kirken mod, hvad han anså for falsk lære.

Kilder 
 

Præster fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Personer fra Randers
Hans (1678-1755)
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Bondorf

Bondorf er en kommune i Landkreis Böblingen i den tyske delstat Baden-Württemberg. Det er den sydligste by i Regierungsbezirk Stuttgart og i Region Stuttgart.

Geografi 
Bondorf ligger i landskaberne Korngäu og øvre Gäu, 10 km syd for Herrenberg, 16 km nordøst for Horb am Neckar og 10 km nordvest for Rottenburg am Neckar; Bondorf ligger 45 km sydvest for Stuttgart.

Inddeling 
I kommunen ligger ud over Bondorf, landsbyerne Haitinger Höfe, Herdweghöfe, Hohenreutin, Niederreutin, Weildorf og Wurmfeld samt bebyggelserne Schorre og Uffhofen.

Historie 
Bondorf nævnes første gang i 1150 i en skrivelse fra Klosters Reichenbach. Området var allerede beboet i Romertiden, og i 1975 udgravede man Villa rustica (se nedenfor). Bondorf har været ude for flere alvorlige bybrande, og i 1559 brændte næsten hele byen , inklusiv kirken, ned.

I nazitiden var der ved Bondorf en flyveplads for natjagere, bygget af tvangsasrbejdere fra koncentrationslejrene Hailfingen-Tailfingen der var afdelinger af Natzweilerlejren. Mange døde under arbejdet, og en massegrav med 72 ofre er fundet ved landingsbanen.

Villa rustica 

Den romerske bebyggelse Villa rustica har været kendt siden det 19. århundrede, og blev udgravet i hele sin udstrækning i 1975. Med en udstrækning på 2,5 ha og 12 bygninger hørte bebyggelsen fra midten af det 2. århundrede til de største bebyggelser i sydvesttyskland. Ud over hoved- og badebygninger er der et tempel værksteder en stald, og andre udbygninger i anlægget.

Resterne af „Villa rustica“ ved Bondorf ligger nu under motorvejsafkørslen Rottenburg/Bondorf på Bodenseeautobahn A 81.

Eksterne henvisninger 

 Auszüge aus dem Grabungsbericht des Denkmalamtes Stuttgart zur Ausgrabung der der römischen Villa rustica bei Bondorf 
 Grabungsplan römischer Gutshof (villa rustica) bei Bondorf, Kr. Böblingen aus dem Limesmuseum Aalen