kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gudrun Eriksen

Gudrun Eriksen (21. maj 1894 i Roskilde – 22. februar 1967) var en dansk lærer og børnebogsforfatter.

Gudrun Eriksen havde en stor andel i, at børnebogstrilogien om Tudemarie blev skrevet og udgivet. Gudrun Eriksen, der var lærer på Sankt Josefs Skole i Roskilde, mødte og blev veninde med Maria Andersen, der var økonoma på Skt. Maria Hospital i Roskilde. Gudrun Eriksen opfordrede Maria Andersen til at få omskrevet sine barndomserindringer til børnebogsformat og til at indsende første bind til en pigebogskonkurrence i 1938. Maria Andersen døde i 1941, og Gudrun Eriksen færdigskrev derfor tredje bind, Hvad der videre hændte Tudemarie.

Gudrun Eriksen skrev efterfølgende selv to børnebogsserier: Nyboder-bøgerne i tre bind og om Kommandantens Børn i to bind. Begge serier foregår i København. Nyboderserien i 1830'erne og Kommandantens Børn i 1850'erne. Bøgerne er baseret på skolebøger fra Frederik 6.' tid og på Eriksens egne samt på hendes forældres og bedsteforældres erindringer.

Med den første bog i Nyboderserien, Ungerne i Bjørnegade 5, vandt hun i 1944 Forlaget Haagerups konkurrence om den bedste pigebog. 

Det kan ikke afgøres, hvor stor en rolle Gudrun Eriksen har spillet i skriveprocessen med bøgerne om Tudemarie. Blot kan det konstateres, at der er store ligheder i fortællestilen i Tudemariebøgerne og i Gudrun Eriksens egne bøger.

Gudrun Eriksen var meget interesseret i lokalhistorie og var i perioden 1950-1967 medlem af foreningen for Roskilde Museum; i perioden 1954-1967 som protokolfører.

Bibliografi 
 1942 Hvad der videre hændte Tudemarie (sammen med Maria Andersen)
 1945 Ungerne i Bjørnegade 5
 1947 Rikke fra Nyboder
 1951 St. Laurentii Menighed 1901 – 8. juni 1951
 1957 Obaldo og hans søstre
 1961 Kommandantens børn
 1962 Hvem var Thomas?

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 Museumsforeningens bestyrelser. Foto af Gudrun Eriksen s. 202.
 

Børnebogsforfattere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Roskilde
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Ali Hassan al-Majid

Ali Hassan al-Majid (30. november 1941 – 25. januar 2010) var en irakisk politiker, som var Saddam Husseins fætter.

Han var aktiv i den irakiske regering indtil Irakkrigen i 2003. Han var ansvarlig for invasionen af Kuwait i perioden 1990-1991 og var også guvernør i Kuwait i et par måneder i 1991.
 
I 1980'erne og 1990'erne var han berygtet for sin rolle i den irakiske regerings interne kampagner mod oppositionen, nemlig det etniske, kurdiske oprør i nord og de shia religiøse dissidenter i syd. Han blev kaldt "Kemiske Ali" af de irakiske kurdere for sin brug af kemiske våben.

Han blev fanget efter invasionen af Irak i 2003 og blev anklaget for krigsforbrydelser, forbrydelser mod menneskeheden og folkedrab. Han blev dømt til døden i juni 2007 for forbrydelser begået i al-Anfal-kampagnen i 1980'erne. Hans appel af dødsdommen blev afvist den 4. september 2007, og han blev dømt til døden for fjerde gang den 17. januar 2010 og blev hængt otte dage senere, den 25. januar 2010.

Eksterne henvisninger 

Politikere fra Irak
Krigsforbrydere
Personer henrettet ved hængning
Johan Ernst Heilmann

Johan Ernst Heilmann (født 29. januar 1735 i Haderslev, død 24. november 1800) var en dansk præst.

Heilmann blev student 1752, teologisk kandidat 1758 og rejste derpå hjem til Aarhus, hvor han i 4 år prædikede for stiftsprovst Christian Pontoppidan under dennes sygdom. 1762 kaldedes han til sognepræst i Lunde mellem Odense og Bogense; forflyttedes derfra 1778 til Kerteminde, hvor han blev til sin død.

Han var en livlig og begavet mand, men skildres tillige som letsindig. Der var hos ham en poetisk åre, og ikke blot som oversætter af Gellerts Oder og Sange (1775 og 1777; et såkaldt "forbedret" oplag 1785 er et eftertryk, udgivet uden hans vilje og vidende) gjorde han sig bekendt, men tillige som digter af originale salmer (Aandelige Sange, 1778).

Heilmann stod i venskabsforbindelse med bogtrykker Chr. Iversen i Odense, og i dennes forskellige nytårsgaver og samlinger findes ikke få arbejder af Heilmann, hvoraf nogle også derefter blev særskilt udgivne, såsom sørgespillet Knud Lavard og et musikalsk drama: Goliath og David. Han brugte undertiden forfattermærket H. A. (Hans Alvor, det betyder: Johan Ernst).

Efter Iversens opfordring påtog Heilmann sig oversættelsen af Gebhardis og Christianis historiske værker om Danmark, Norge og hertugdømmerne, hvoraf dog kun de første bind (1776 ff.) er udarbejdede af Heilmann alene; men oversættelsen er gennemgående tarvelig og temmelig sjusket.

Kilder 
 

Præster fra Danmark
Salmedigtere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer fra Haderslev
Danskere i 1700-tallet
Oversættere fra Danmark
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Herlufmagle

Herlufmagle er en lille by på Sydsjælland med . Herlufmagle er beliggende i Herlufmagle Sogn to kilometer nord for Gelsted, fem kilometer nordvest for Fensmark og 10 kilometer nord for Næstved, ved jernbanen Ringsted-Næstved. Stationen er nedlagt. Byen tilhører Næstved Kommune og er beliggende i Region Sjælland.

Herlufmagle Kirke og Herlufmagle Skole ligger i byen. Jehovas Vidners Stævnehal ligger lidt udenfor byen mod Ringsted.

Kilder 

Byer i Næstved Kommune
Ludvig Pontoppidan

Ludvig Henriksen Pontoppidan (født 7. maj 1648 i Vejle, død 27. september 1706) var en dansk præst, 

Pontoppidan deponerede fra Roskilde 1667, blev 1673 rektor i Kalundborg og fik 1675 magistergraden. I 1676 udnævntes han til sognepræst i Herlufmagle, som i hans embedstid (1681) fik Tybjerg til anneks; samtidig med denne annektering blev han herredsprovst. I 1691 forflyttedes han til Aarhus som stiftsprovst og sognepræst ved domkirken.

Som rektor i Kalundborg ville han en juleaften vise sit oratoriske talent og prædike på vers – "for at efterabe dr. Fielke", siger J. Sorterup –, men hukommelsen slog ham fejl. Prædikenen blev dog senere trykt ("Juleglæde over den velsignede Kvindens Sæd", 1680). Et par andre trykte versificerede lejlighedstaler mislykkedes også aldeles ved de indtrædende tidsforhold.

Familie 
Ludvig Pontoppidan var brodersøn af biskop Erik Eriksen Pontoppidan og søn af provst i Vejle, magister Henrik Eriksen Pontoppidan (død 1659) og Anne Krabbe (død 1659). Blandt Pontoppidans børn var Christian og Erik Pontoppidan.

Kilder 
 
 

Domprovster fra Danmark
Danskere i 1600-tallet
Danskere i 1700-tallet
Personer fra Vejle
Ludvig
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Vanessa Williams

Vanessa Lynn Williams (født 18. marts 1963 i Bronx, New York City) er en amerikansk model, sanger og skuespiller.

Som den første afroamerikanske kvinde blev hun i 1983 kåret til Miss America 1984, men grundet en sag om nøgenbilleder i magasinet Penthouse, frasagde hun sig titlen i juli 1984, under pres fra folkene bag Miss America-konkurrencen.

Musikalsk slog hun igennem med Save the Best for Last i 1992, mens hun som skuespiller er kendt fra film som Eraser (1996), Shaft (2000) og Hannah Montana: The Movie (2009). Hun spiller desuden rollen som Wilhelmina Slater i Ugly Betty.

Hun er kendt som skuespiller i den amerikanske serie South Beach.

Eksterne henvisninger 

 
 

Skuespillere fra New York
Sangere fra USA
Personer fra New York City
Spyker Cars

Spyker Cars N.V. er en nederlandsk automobilproducent, der blev grundlagt i 1999. Spyker fremstiller eksklusive sportsbiler og CUV-biler i mindre skala.

Oprindeligt blev Spyker grundlagt i 1880. Dette selskab gik imidlertid konkurs i 1929. Det den nuværende virksomhed blev dannet, overtog man varemærket, men har i øvrigt intet med det historiske Spyker at gøre. 

Spyker Cars er noteret på Euronext-børserne og har hovedsæde i Zeewolde, Nederlandene. Produktionen, der i øvrigt ikke er fuldautomatiseret, finder sted i Coventry i Storbritannien.

26. januar 2010 kom det frem, at Spyker køber den svenske bilproducent Saab af General Motors for 2,6 mia. kr.

Referencer 

Etableret i 1999
 
Bilmærker
Jack Steinberger

Jack Steinberger (født 25. maj 1921 - død 12. december 2020) var en tysk-amerikansk fysiker. Han modtog Nobelprisen i fysik i 1988.

Eksterne henvisninger 

Fysikere fra USA
Nobelprismodtagere i fysik
Nobelprismodtagere fra USA
Torsten Wiesel

Torsten Nils Wiesel (født 3. juni 1924 i Uppsala) er en svensk neurofysiolog og læge. Han vandt Nobelprisen i fysiologi eller medicin i 1981.

Nobelprismodtagere i medicin
Læger fra Sverige
Nobelprismodtagere fra Sverige
Svensksprogede forfattere fra Sverige
Personer fra Uppsala
Regina Maria Pia (1863)

Panserskibet Regina Maria Pia lagde navn til den fjerde og hidtil største serie af panserskibe i den nye italienske marine, der blev skabt, da Italien blev samlet i 1861. Værftskapaciteten i Italien var begrænset, så marinen måtte gøre brug af udenlandske værfter. De fire skibe i Regina Maria Pia-klassen blev derfor bygget i Frankrig, der var et foregangsland for panserskibsbygning, og marinen fik moderne konstruktioner med jernskrog, der alle holdt i 40 år eller mere. Navnet Regina Maria Pia (dronning Maria Pia) var til ære for kong Viktor Emanuel 2.'s datter Maria Pia, der var gift med den portugisiske konge Ludvig 1.

Tjeneste 
Regina Maria Pia deltog lige som de øvrige italienske panserskibe i slaget ved Lissa mod den østrigske flåde i juli 1866. Skibet lå som nummer to i den agterste 3. division af den italienske flåde, efter Re di Portogallo og deltog i kampen mod det østrigske skrue-linjeskib Kaiser.

Efter krigen mod Østrig fik skibet nyt artilleri i to omgange. I 1888-90 blev det ombygget for sidste gang, og fik ved den lejlighed rigningen erstattet af militærmaster. Det velbyggede skib holdt helt til 1904.

Litteratur 
 Roger Chesneau and Eugene M. Kolesnik, ed., Conway's All The Worlds Fighting Ships, 1860-1905, (Conway Maritime Press, London, 1979), 
 Otto Lybeck, Allmän Sjökrigshistoria, Bind 1: 1853-1914, Stockholm 1919.

Noter 

Panserskibe fra Italien
Psychrolutes marcidus

Psychrolutes marcidus (populært kaldet blobfisk fra eng. blobfish) er en dybhavsfisk, der lever i den sydøstlige del af Stillehavet omkring Australien og Tasmanien på ca. 600-1.200 meters dybde og kan blive op til 30 cm lang. Den er sjældent set af mennesker, da den lever et sted, som sjældent udforskes af mennesker. 

Fisken kan klare meget højt tryk, da det meste af dens kropsmasse består af en geléagtig masse med en massefylde, der er lidt lettere end vands. Dermed kan den flyde over havbunden uden at bruge særligt meget energi. Dens manglende muskelmasse er ikke en ulempe, da den primært lever af spiselige ting, som flyder foran den.

Hunnen lægger flere tusinde æg og vil – i modsætning til mange andre fisk – faktisk blive ved æggene. Enten ved at flyde oven over dem, eller ved direkte at lægge sig oven på dem. Det er heller ikke usædvanligt at blobfiskehunner lægger æggene og efterfølgende udruger dem ved siden af hinanden. Årsagen til denne opførsel kendes ikke, men kan f.eks. skyldes et strategisk valg eller simpel "dovenskab".

Selvom blobfisk ikke anses for at være spiselige, er den udrydningstruet som følge af trawling: Man har længe overfisket farvandene i niveauer ned til omkring 200 meter, men fisker i dag endnu længere ned for at få flere fisk i nettene. Desuden er Australiens og New Zealands fiskeflåder blandt de mest aktive, når det gælder trawling hvilket forstærker problematikken omkring netop denne fisk.

Referencer 

Ulkefisk
Wilhelm Ernst Christiani

Wilhelm Ernst Christiani (25. april 1731 – 1. september 1793) var en holstensk historiker.

Christiani blev 1761 professor i Kiel, hvor han levede lige til sin død. Han har skrevet en stor Slesvig-Holstens historie: Geschichte der Herzogthümer Schleswig und Holstein (4 bind, 1775-79) og Geschichte der Herzogthümer unter dem Oldenburgischen Hause (2 bind, 1781-84); det er et pålideligt og grundigt arbejde, der endnu har betydning, og som efter forfatterens død blev fortsat af Hegewisch.

Kilder 

 

Historikere fra Tyskland
Ansatte ved Kiels Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1700-tallet
Danskere i 1700-tallet
Personer fra Holsten
Salmonsens
Dietrich Hermann Hegewisch

Dietrich Hermann Hegewisch (født 15. december 1746 i Quakenbrück, død 4. april 1812) var en tysk historiker, far til Franz Hermann Hegewisch. 

Hegewisch vakte opmærksomhed ved Versuch einer Geschichte Karls des Grossen (1777) og blev 1780 kaldet til Kiel som professor i historie. Uagtet han tidligere ikke havde syslet meget med dette fag, indhentede han hurtig det forsømte og blev en både dygtig og yndet docent. 

Størst betydning blandt hans mangfoldige skrifter har hans fortsættelse i 2 bind af Christianis Geschichte den Herzogthümer Schleswig und Holstein, omfattende tidsrummet 1588-1694 (1801-02). En samling af hans Historisch-philosophischen und litterarischen Schriften er besørget af ham selv (2 bind, 1793).

Kilder 
 

Historikere fra Tyskland
Ansatte ved Kiels Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Tyskere i 1700-tallet
Tyskere i 1800-tallet
Salmonsens
Anton Frederiksen

Anton Frederiksen (23. januar 1884 i Aarhus – 5. juni 1967) var en dansk arkitekt, broder til arkitekt Johannes Frederiksen. Han var primært aktiv i den nyklassicistiske periode.

Frederiksen var i murerlære 1898-1902, gik samtidig på Aarhus Tekniske Skole 1898-1902 og dernæst på Kunstakademiet 1904-1909, hvor han vandt den lille guldmedalje 1918 (for En større moderne Kunsthandel). Han var ansat hos Hack Kampmann 1905-08 og 1916-18, H.B. Storck 1907-09 og Martin Nyrop 1909-10. Han modtog Akademiets rejsestipendium 1910, 1912, 1918 og 1922 og Zacharias Jacobsens Legat 1922-23, hvilket finansierede rejser til Sverige og Tyskland 1909, Italien og Sydtyskland 1912, Frankrig 1922 og London 1934. Hans væsentligste rejse gik dog til Grækenland, Egypten og Tyrkiet 1910-11, hvor han var udsendt af Kunstakademiet som assistent for at lave opmålinger af École française d'Athènes' udgravninger på Delos.

Tilbage i Danmark blev han konduktør for flere større byggerier, bl.a. for Hack Kampmann ved opførelsen af Politigården i København. Sammen med Kaj Gottlob vandt Frederiksen konkurrencen om Skt. Lukas Kirke i Aarhus, hvis endelige udformning han dog ikke fik indflydelse på. Til gengæld fik han andre kirkeopgaver.

Værker 

 Katrinebjerg Ungdomshjem ved Aarhus (1913-14, sammen med Johannes Frederiksen)
 Skt. Lukas Kirke i Aarhus (1926, sammen med Kaj Gottlob, 1. præmie 1918)
 Konkurrenceprojekt til Banegårdspladsen i Aarhus (1920, sammen med Kaj Gottlob)
 Ombygning af Jebjerg Kirke i Salling (1923- 24, sammen med Johannes Frederiksen)
 Ombygning af Crome & Goldschmidt, København (1923-24)
 Lindevang Kirke, Frederiksberg (1925-26 og 1930, sammen med Thomas Havning)
 Ombygning af vinfirmaet Kjær & Sommerfeldts ejendom og interiør, Gammel Mønt 4, København (1929)
 Holbechs ejendom, Østergade/Købmagergade, København (1934, sammen med Kristen Gording, siden ombygget)
 Villaer og ombygning af forretnings- og industrivirksomheder i København fra 1925 og frem

Kilder 
 
 NN, "Anton Frederiksen", i: Sys Hartmann (red.), Weilbachs Kunstnerleksikon, København: Rosinante 1994-2000.

Eksterne henvisninger 
 

Arkitekter fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Aarhus
Nyklassicistiske arkitekter
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Asger Skjold-Rasmussen

Asger Skjold-Rasmussen (også bare Asger Skjold) er en dansk musiker, der spillede bas i bandet Bifrost fra 1975. Han forlod gruppen efter udgivelsen af det tredje album, Læn Dem ikke ud fra 1979.

Senere medvirkede han på et par album med Annapurna (Dillen, Californiske frugter); han var desuden medproducer på Dillen. Desuden spillede han på Kim Skovbyes debutalbum Skygge-boxer fra 1986.

Diskografi 
Med Bifrost
 Bifrost (1976)
 Til en sigøjner (1977)
 Læn Dem ikke ud (1979)

Med Annapurna
 Dillen (1980)
 Calliforniske Frugter (1982)

Med Kim Skovbye
 Skygge-boxer (1986)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Tjek fødsels- og dødsår
Bassister fra Danmark
Bifrost
Studenter fra Aurehøj Gymnasium
Jens Peter Jensen Wærum

Jens Peter Jensen Wærum (født 31. maj 1855 i Randers, død 28. maj 1926 i samme by) var en dansk historicistisk arkitekt, der primært har præget bybilledet i sin fødeby.

Jensen Wærum kom i tømrerlære i Randers, blev svend og gik på Teknisk Skole sammesteds. Han kom til København 1874 og blev dimitteret til Kunstakademiet af bygmester P. Paulsen og maler G. Lindstrøm, Randers i januar 1875. Han gik derefter på Akademiet og fik i oktober 1879 tilladelse til at tage afgang, men tog den ikke. Han var tilknyttet Christian Hansen og Ferdinand Meldahl som tegner, og det var samtidens stilarkitektur og dyrkelsen af den arkitektoniske dekoration, der prægede arkitektens stil. Han havde et godt greb om begge dele, hvorfor den succesrige Theophilus Hansen ønskede den unge, dygtige arkitekt til Wien, som Jensen Wærum havde besøgt sammen med Italien i 1882. Jensen Wærum afslog dog tilbuddet, da han allerede 1879 havde nedsat sig med egen tegnestue i sin hjemby, hvor der var mange opgaver at løse.

Jensen Wærum var også medlem af byrådet i Randers, formand for Randers Kunstforening 1889-1926, for Randers Museums kunstafdeling 1892-1926 og medlem af bestyrelsen for Randers Tekniske Skole 1888-1926. Han blev udnævnt til æresmedlem af Randers Tømrerlaug 1916 og af Randers Haandværker- og Industriforening 1923.

Han er begravet i Randers.

Værker 

I Randers:
 Rytterkaserne, nu ældreboliger (1880-81, nedlagt 1942)
 Ridehuse (1887 og 1892)
 Missionshus (1891)
 Randers Tekniske Skole, Østervold (1891-92, nedlagt)
 Randers Museum, Fischersgade (1893, udvidet 1911, nedrevet 1964)
 Skt. Mortens menighedshus (1895)
 Alderdomshjem (1895)
 Kroneapotek (1899)
 Voldbrohus, Vestergade/Blegdammen (1900)
 Den Bay-Kirketerpske Borgerskole (Søren Møllergades Skole) (1900-01)
 Skt. Josephs Hospital (1902-03)
 Handelsbanken (1905)
 Vandtårn på Hobrovej, Randers (1905)
 Randers Amtssygehus (1914-16)
 Restaurering af Påskesønnernes Gård, Rådhustorvet 7, Randers (1917, sammen med Christen Borch)
 Kirkegårdskapel (1918-19)
 Bryggeriet Thor, Thorsgade 25 (1920'erne, sammen med Peter Hjersing)
 Obelisken på Skovbakken
Andetsteds:
 Alderdomshjem i Aalborg (1901)
 Ombygning af Aalborg Teater (1902)
 Teater- og Borgerforening, Hobro (1902)
 Post- og telegrafbygning, Skive (1903)
 Bank, Hobro (1904)
 Skt. Josephs Hospital, Esbjerg (1904)
 Bank, Skanderborg (1908)
 Alderdomshjem i Silkeborg (1911)
 Bank, Kalundborg (1913)
 Desuden en række skoler og præstegårde samt ombygninger og restaureringer af kirker mm.

Kilder 
 
 Villads Villadsen, "Jens Peter Jensen Wærum", i: Sys Hartmann (red.), Weilbachs Kunstnerleksikon, København: Rosinante 1994-2000.

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Randers
Arkitekter fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Medlemmer af Randers Byråd
Historicistiske arkitekter
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Bernie Ecclestone

Bernard Charles "Bernie" Ecclestone (født 28. oktober 1930 i Bungay, Suffolk) er en britisk millardær og erhvervsmand, der indtil januar 2017 var præsident og administrerende direktør for Formula One Group, der administrerer Formel 1-serien og kontrollerer de kommercielle rettigheder knyttet til Formel 1. Ecclestone han en ejerandel af Formula One Group, hvis hovedaktionær er amerikanske Liberty Media. Foruden sine aktiviteter indenfor motorsport er han medejer af fodboldklubben Queens Park Rangers.

Ecclestone deltog i både Monacos Grand Prix og Storbritanniens Grand Prix i 1958, men kom aldrig til start. Han blev i stedet manager for Stuart Lewis-Evans og Jochen Rindt. I 1958 købte han Brabham-teamet, som han drev i 15 år. Han blev som teamejer medlem af Formula One Constructors Association. I løbet af 1970'erne fik han forhandlet gode tv-aftaler på plads.

Han fik en vigtig rolle i 1980'ernes konflikt mellem FIA og FOCA, hvor han repræsenterede de britiske F1-hold. Han solgte i 1999 75 pct. af rettighederne til Formel 1 til Kirsch Gruppe, der dog senere gik konkurs. Ecclestone havde efterfølgende held med at genvinde rettighederne. Af tidsskriftet F1 Racing blev han i 2003 udpeget til at være den vigtigste person indenfor Formel 1.

Ifølge Sunday Times Rich List 2009 er Ecclestone den 24. rigeste person i Storbritannien. Hans formue anslås til at andrage 1,46 mia. britiske pund.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 

Formel 1-kørere fra Storbritannien
Erhvervsfolk fra Storbritannien
Formel 1
Franz Hermann Hegewisch

Franz Hermann Hegewisch (født 13. november 1783 i Kiel, død 27. maj 1865) var en tysk forfatter, søn af Dietrich Hermann Hegewisch.

Hegewisch blev Dr. med. 1805, opholdt sig derefter længere tid i England, hvor han blev en ivrig beundrer af dette lands politiske forhold, og ansattes 1809 som professor i medicin i Kiel. 

Stærkt politisk interesseret knyttedes han hurtig til de bevægelser, der efter 1814 udgik fra ridderskabets kreds for indførelsen af en fælles slesvig-holstensk stænderforfatning. 

Han trådte i nøje forbindelse med Dahlmann, var en flittig medarbejder ved Kieler Blätter og Kieler Beiträgen 1815—21 og udgav 1816 anonymt Einige entfernten Gründe für eine ständische Verfassung. 

Da bevægelsen 1830 genoptogs under skarpere form, var han atter med, han deltog i Lornsens møde 1. november 1830 og sluttede sig bestemt til ham. 

I de følgende år kom han til at øve en betydelig indflydelse på det opstående slesvig-holstenske parti, idet han besad omfattende forbindelser både i dets borgerlige liberale og dets adelige aristokratiske kredse. 

Han indtog ofte en forsigtig tilbagetrukken holdning, som hans meningsfæller har opfattet som et udtryk for overlegen klogskab og besindighed, medens dansksindede slesvigere af denne grund i ham så en dreven rænkesmed. 

Ubestridelig er i hvert fald hans store betydning som ledende og sammenholdende i partiet i disse vanskelige år. 1832 udgav han under pseudonymet Franz Baltisch: Von der politisehen Freiheit. 

Han valgtes til den første stænderforsamling 1834, men afslog at modtage valget med den begrundelse, at han kun anerkendte den gamle fælles slesvig-holstenske stænderforfatning. 

Bestemmende for ham var dog vistnok også frygten for, at han her skulde komme til at tage afgørende parti og således blive tvungen til brud enten med de liberale eller aristokraterne. 

Sin interesse for Lornsen viste han ved til den første holstenske stænderforsamling at indsende en petition for ham, der dog blev uden følger. I selve kampårene så han med bekymring den stærke bevægelse og holdt sig efter den tid meget tilbage. 

1856 udgav han dog anonymt: Politischen Anmerkungen eines Siebzigjährigen. Også som nationaløkonomisk forfatter har han udfoldet en ikke ringe virksomhed. Hans ideal hentedes også her fra England, idet Malthus lære i ham fandt en ivrig forkæmper. Af hans skrifter skal endnu nævnes: Eigenthum und Vielkinderei (1846).

Kilder 
 

Politikere fra Tyskland
Tilhængere af slesvig-holstenismen
Læger fra Tyskland
Ansatte ved Kiels Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Debattører
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Kiel
Salmonsens