kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Drastrup (Essenbæk Sogn)

Drastrup er en landsby i Østjylland med 28 indbyggere (2010). Landsbyen er ved at være omringet af Assentoft, og er en del af Randers Kommune i Region Midtjylland.

Etymologi 
I middelalderlige stednavne betyder efterleddet -trup ”udflytterbebyggelse”.

Historie

Forhistorie 
I det nuværende Drastrup er der fundet rester af en rundhøj fra oldtiden.

Middelalderen 
Drastrup kendes fra den 16. september 1465, da dens bønder var fæstere for Essenbæk Kloster.

Nyere tid 
Efter Reformationen konfiskeredes Essenbæk Kloster og dets gods i 1540 af kongen, og da bl.a. Drastrup den 22. august 1661 erhvervedes fra kongen af Hans Friis, var der seks gårde i landsbyen. Dens placering på morænebakker viser at man prioriterede agerbrug der, men man holdt nok kvæg på engene nedenfor landsbyen.

I 1682 bestod landsbyen af 6 gårde. Det samlede dyrkede areal udgjorde 324,6 tønder land skyldsat til 43,70 tønder hartkorn. Dyrkningsformen var græsmarksbrug med tægter.

Hans Friis gav den 18. marts 1695 Essenbæk Ladegård, inkl. tilliggende gods, til sin nevø Christian Friis, som den 15. februar 1726 indlemmede dem i stamhuset Tustrup. Den 30. oktober 1782 gav kongen lov til at sælge godset, og ved auktion på Tustrup den 18. december 1783 solgtes Essenbæk Ladegård til Christian Kallager. Skødet blev underskrevet den 11. juni 1785.

Allerede den 10. juni 1787 solgte han den dog til Peter Severin Fønns og Johan Frederik Carøe. Det år var der i Drastrup seks gårde, et bol og to huse, i hvilke der boede 87 personer. Inden slutningen af det følgende år solgtes landsbyen til fæsterne der, som udstykkede den til hver især.

En nybygget skole åbnedes i Drastrup den 1. marts 1859, og Drastrup Brugsforening etableredes i 1900.

I landsbyen åbnede Virring-Essenbæk Kommune og Årslev-Hørning Kommune den 1. september 1959 Sønderhald herreds Forbundsskole, også kaldet Sønderhaldskolen, og den 1. februar 1960 lukkedes den tidligere skole der som sådan. Drastrup Brugsforening nedlagdes i 1965, men ved Sønderhaldskolen anlagdes i 1968 en sportsplads og et klubhus.

Fra den 28. februar 1973 bestemte Sønderhald Kommune at udvide boligområdet Assentoft Øst med bl.a. dele af Drastrup, inkl. Sønderhaldskolen, så landsbyen nu er ved at være omringet af Assentoft. Landsbymiljøet, med flere gårdanlæg, er dog relativt velbevaret.

Geografi 
Landskabet i og omkring Drastrup er relativt fladt, med få bakker.

Noter

Litteratur 
 Karl-Erik Frandsen: Vang og tægt. Studier over dyrkningssystemer og agrarstrukturer i Danmarks landsbyer 1682-83 (Bygd 1983),
 Henrik Pedersen: De danske Landbrug fremstillet paa Grundlag af Forarbejderne til Christian V.s Matrikel 1688. Udgivet efter hans Død paa Bekostning af Carlsbergfondet (København MCMXXVIII; Reprotryk for Landbohistorisk Selskab, København 1975),

Byer i Randers Kommune
Forholdet mellem Danmark og Frankrig

Det bilaterale forhold mellem Danmark og Frankrig er repræsenteret ved en dansk ambassade i Paris og 14 konsulater spredt udover Frankrig, mens Frankrig har  en ambassade i København. Endvidere har Danmark Danmarkshuset i Paris, som er et dansk kulturcenter, ligesom Frankrig i Danmark er officielt repræsenteret kulturelt ved Institut français.

Frankrigs og Danmarks fælles historie går mange hundrede år tilbage. For eksempel var Ingeborg, datter af Valdemar I, dronning af Frankrig (1193-1196, 1213-1236), og i 1645 indgik Danmark og Frankrig en alliancetraktat. Danmark og Polen er de eneste europæiske lande, som Frankrig ikke har været i krig med. Frankrigs handel med Danmark udgør omkring 2,5 milliarder euro, cirka 3 % af Frankrigs udenrigshandel.

Begge lande er fulde medlemmer af NATO og Den Europæiske Union.

Sammenligning af landefakta

Kilder

Frankrig
Janssons fristelse

Janssons fristelse () er en klassisk, svensk ansjosret i form af en gratin, som består af kartofler, løg og ansjoser.

Etymologi
Der er flere forklaringer på navnet. Nogle tilskriver rettens oprindelse til operasangeren Per Adolf "Pelle" Janzon (1844–1889), der blev kendt for at byde på øl, snaps og ansjosgratin, hvilket skulle have givet gratinen navnet Janzons frestelse.

Det svenske gastronomiske akademi har i Gastronomisk kalender 1989 forklaret navnet med, at Elvira Stigmark (1886–1953) fra Östermalm i en indbydelse lod kogekonen Sofie Pauline Brogårde kalde ansjosgratinen for Janssons frestelse efter en film med samme navn fra 1928, hvor Stigmarks yndlingsskuespiller, Edvin Adolphson, havde hovedrollen.

Varianter 
Med bøkling, kødfars eller skinke i stedet for ansjoser kaldes retten Karlssons fristelse, og en vegetarisk udgave kaldes Hanssons fristelse eller Svenssons fristelse.

Noter 

Mad fra Sverige
Kartoffelretter
Asiatisk Plads

Asiatisk Plads er en gade og et område i København, beliggende på Christianshavn mellem Strandgade og Københavns Havn. Navnet kommer efter Asiatisk Kompagni, som havde hovedsæde på Strandgade fra 1732 til 1843. Udenrigsministeriet er beliggende på Asiatisk Plads.

Eksterne henvisninger 

 Asiatisk Plads på kobenhavnshistorie.dk 

Torve og pladser i København
Christianshavn
Walter Sydney Adams

Walter Sydney Adams (20. december 1876 – 11. maj 1956) var amerikansk astronom.

Liv og arbejde 
Adams blev født i Antiokia, Tyrkiet, som søn af Lucien Harper Adams og Nancy Dorrance Francis Adams, et missionærpar fra New Hampshire, og kom til USA i 1885. Han tog eksamen fra Dartmouth College i 1898 og fortsatte sin uddannelse, først i Chicago og derefter i Tyskland. Efter at være vendt tilbage til USA indledte han en karriere inden for astronomi, som kulminerede i stillingen som direktør for Mount Wilson-observatoriet 1923-1946.

Hans primære interesse var studiet af stjernespektre. Han arbejdede med spektroskopi af Solen og var med-opdager af forholdet mellem den relative intensitet af visse spektrallinjer og en stjernes absolutte størrelsesklasse. Han kunne vise, at spektre kunne bruges til at afgøre, om en stjerne var en kæmpestjerne eller en dværg. I 1915 begyndte han at studere Sirius' følgestjerne og fandt, at til trods for at den kun var lidt større end Jorden, var stjernens overflade lysere per arealenhed end Solen, og at den var næsten lige så massiv som den. En sådan stjerne blev senere kendt som en hvid dværg. Sammen med Theodore Dunham opdagede han desuden den store forekomst af kuldioxid i det infrarøde spektrum for Venus.

Adams døde i en alder af 79 år i Pasadena, Californien.

Priser og æresbevisninger 
Priser og æresbevisninger
 Guldmedalje fra Royal Astronomical Society (1917)
 Henry Draper-medaljen fra National Academy of Sciences (1918)
 Medlem af American Academy of Arts and Sciences (1922)
 Valz-prisen fra Det franske Videnskabsakademi (1923)
 Bruce-medaljen (1928)
 Janssen-medaljen fra Det franske Videnskabsakademi (1934)
 Udenlandsk medlem af Royal Society (1950)
 Henry Norris Russell-lektorat (1947)

Opkaldt efter ham
 Asteroiden 3145 Walter Adams.
 Et krater på Mars.
 Krateret Adams på Månen er opkaldt i fællesskab efter ham, John Couch Adams og Charles Hitchcock Adams.

Kilder

Yderligere læsning 
 Asimov's Biographical Encyclopedia of Science and Technology, Isaac Asimov, Doubleday & Co., Inc., 1972,

Eksterne henvisninger 
 

Astronomer fra USA
Mads Melbye

Mads Melbye (født 23. marts 1956) er professor i medicinsk epidemiologi på Københavns Universitet og har siden 2013 været gæsteprofessor på det medicinske fakultet på Stanford University i Californien.

Uddannelse og karriere
Mads Melbye er uddannet læge i 1984 og dr.med. fra 1988. Fra 1991 til 2020 var Mads Melbye ansat på Statens Serum Institut, hvor han først var overlæge med ansvar for overvågning og udbrud af smitsomme sygdomme. I 1992 blev han udnævnt til forskningsprofessor og bidrog til etableringen af Center for Epidemiologisk Grundforskning (DESC), der modtog støtte fra Danmarks Grundforskningsfond. Han blev i 2004 medlem af Statens Serum Instituts direktion og etablerede i 2012 Danmarks Nationale Biobank med bevillinger fra Novo Nordisk Fonden, Lundbeckfonden og infrastrukturmidler fra Forskningsministeriet. I perioden fra 2016 til 2020 var Melbye administrerende direktør for Statens Serum Institut.

Kort efter sin tiltrædelse som direktør for Statens Serum Institut annoncerede Melbye en ny strategi for instituttet, der var baseret på at styrke sundheden gennem sygdomskontrol og forskning, og med fokus på infektionsberedskab, biobank og biomarkører og forskning. Et samarbejde med Stanford University ledte i 2018 til udvikling af blodtest, der kan bestemme, hvor langt henne kvinden er i sin graviditet og om hun er i risiko for at føde for tidligt. Under Melbyes ledelse kunne forskere på Statens Serum Institut i 2019 på baggrund af en undersøgelse af 657.461 børn født i Danmark mellem 1999 og 2010 dokumentere at MFR-vaccine ikke leder til øget frekvens af autisme, som det ellers var blevet påstået, og arbejdet var på verdensplan blandt de mest omtalte forskningsresulteter i 2019.

Mads Melbye har publiceret mere end 500 videnskabelige artikler og har et h-index på over 100.

Hæder
1982 Aarhus Universitets Guldmedalje 
1992 Anders Jahre Prisen for yngre forskere
2005 Novo Nordisk Prisen
2014 Erhoffs Fondens store forskerpris

Sag om inhabilitet
Mads Melbye blev i december 2019 fritaget for tjeneste grundet mistanke om fejl og uregelmæssigheder i tjenesten. Ifølge en reportage af Poul Pilgaard Johnsen i Weekendavisen var Melbye kommet på tværs af Sundhedsministeriets magtfulde departementschef, Per Okkels, der under protest fra Melbye ønskede at slanke Statens Serum Institut og lægge store dele af dets aktiviteter ind under andre af statens institutioner.

I 2020 anbefalede kammeradvokaten efter en undersøgelse at Melbye skulle fyres på grund af sammenblanding af private interesser med instituttets interesser samt alvorlige overtrædelser af reglerne om inhabilitet. Melbye oplyste i slutningen af juni 2020 at han fratrådte sin stilling. Ifølge Melbye havde Kammeradvokaten i sin stærkt kritiske rapport konsekvent udeladt fakta, der talte til hans fordel, og som beviste, at han havde handlet i god tro.

Referencer

Direktører fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Personer fra Hillerød
Epidemiologer fra Danmark
Dunn & Co.

Dunn & Co. var en velkendt britisk kæde af herretøjsforretninger, der blev grundlagt i 1887 og lukkede i 1996

Historie 
Dunn & Co. blev grundlagt i 1887 af kvækeren George Arthur Dunn, som solgte hatte på gaden i Birmingham. 40 år seneree havde han omkring 200 hatteforretninger og solgte lige så mange i franchisesamarbejde. De udviklede sig gradvist til en række herreekviperinger på attraktive og dyre adresser, der var specialiseret i formelt tøj, særligt jakkesæt, blazere, sportsjakker i tweed og flannel.

Firmaet gik primært efter den dyre ende af hovedgaderne i britiske byer, men det blev stadig vanskeligere at fastholde relevant beklædning, der var med på moden, der særligt i 1980'erne skiftede med stadig kortere interval. I takt med at nye og innovative tøjforretninger som next voksede, fik Dunn Co. stadig sværere ved at følge med. Firmaet hyrede konsulenthuset PwC for at rette op på det, men deres anbefalinger øgede ikke omsætningen.

I 1991 måtte man sælge næsten 40 butikker til Hodges, der er en privat walisisk gruppe der fortsat holdt fast ved Dunn Co.-navnet. I 1994 blev størstedelen af aktierne solgt til  CinVen, der udpegede Anthony Phillips og Jim Bellingham til at drive kæden.

Konkurs 
1996 blev det sidste år som en selvstændigt firma. Dunn & Co. havde 130 butikker og 429 ansatte, med hovedkvarter i Swansea, hvor der var 75 ansatte.

Virksomheden mistede omkring £1 mio. om året på et salg på omkring £25 mio. Da gælden nåede £6,4 mio (hvor £4 mio var gæld til almindelige kreditorer), gik CinVen, der ejede 86% af firmaet, i betalingsstandsning den 19. december.

Dunn Co. blev opkøbt af Ciro Citterio. I 2003 gik dette firma også konkurs.

Referencer 

Etableret i 1887
Ophørt i 1996
Tøjmærker
Beklædningsvirksomheder fra Storbritannien
Detailvirksomheder fra Storbritannien
Selfridges

Selfridges, også kendt som Selfridges & Co., er en kæde af luksus stormagasiner i Storbritannien, der blev grundlagt Harry Gordon Selfridge. Flagskibsbutikken, der ligger i Oxford Street i London, er den næststørste butik i Storbritannien (efter Harrods) og åbnede den 15. marts 1909. Andre Selfridges stormagasiner åbnede i Trafford Centre (1998); Exchange Square (2002) i Manchester; og i Bullring, Birmingham (2003).

I 1940'erne blev mindre provinsielle Selfridge-butikker solgt til John Lewis Partnership, og i 1951 blev det oprindelige stormagasin i London købt af Lewis's, der var en kæde af stormagasiner fra Liverpool. Lewis's og Selfridges blev begge overtaget af Sears Group, der var ejet af Charles Clore, i 1965. Sears Group udvidede kæden inklusive nye stormagasiner i Manchester og Birmingham, og i 2003 blev kæden købt af den canadiske erhvervsmand Galen Weston for £598 millioner.

Butikkens tidligere historie blev dramatiseret i ITV's tv-serie Mr Selfridge fra 2013 med Jeremy Piven i rollen som Selfridge.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Stormagasinkæder
Virksomheder i London
Seværdigheder i London
Etableret i 1909
Detailvirksomheder fra Storbritannien
Antony Armstrong-Jones, 1. jarl af Snowdon

(Tony) Antony Charles Robert Armstrong-Jones, 1. jarl af Snowdon GCVO, almindeligt kendt som Lord Snowdon (født 7. marts 1930 i London, død 13. januar 2017) i Kensington i London, var en britisk fotograf og filmproducent. Fra 1960 til 1978 var han gift med prinsesse Margaret, grevinde af Snowdon, der var den yngre søster til dronning Elizabeth 2. af Storbritannien.

Forældre 
Lord Snowdon var søn af Anne Messel (1902–1992), senere kendt som Anne Parsons, grevinde af Rosse og advokat, major Ronald Armstrong-Jones MBE QC (1899–1966).

Lord Snowdon var sønnesøn af sir Robert Armstrong-Jones (født Robert Jones) CBE (1857–1943) og oldesøn af den walisisk præst Thomas Jones.

Familie

Ægteskaber 
I 1960–1978 var Lord Snowdon gift med prinsesse Margaret, grevinde af Snowdon (1930–2002), og han var gift med Lucy Lindsay-Hogg i 1978–2000.

Børn 
Lord Snowdon fik fem børn:
 Polly Fry (født 28. maj 1960), senere Polly Higson, mor til fire børn.
 David Armstrong-Jones, 2. jarl af Snowdon (født 1961). 
 Charles Patrick Inigo Armstrong-Jones, viscount Linley (født 1999). Han er den nærmeste arving til titlen som den 3. jarl af Snowdon.
 lady Margarita Elizabeth Rose Alleyne Armstrong-Jones (født 2002).
 lady Sarah Chatto (født 1964).
 Samuel David Benedict Chatto (født 1996)  
 Arthur Robert Nathaniel Chatto (født 1999). I 2010 blev Arthur udnævnt til page ved det britiske hof.
 lady Frances Armstrong-Jones (født 1979), senere lady Frances von Hofmannsthal, gift i 2006 med Rodolphe von Hofmannsthal (født 1979), Rodolphe er søn af Octavian Charles Hugo von Hofmannsthal (født 1946), sønnesøn af Raimund von Hofmannsthal (født 1906 i Østrig – død 1974 i London), oldesøn af den østrigske digter Hugo von Hofmannsthal (1874–1929), der tilhørte adelsslægten Hofmann, Edler von Hofmannsthal.
 Jasper William Oliver Cable-Alexander (født 1998)

Medlem af Overhuset 
Antony Armstrong-Jones var medlem af Overhuset i 1961–2016.

Fra 6. oktober 1961 til 11. november 1999 sad han i Huset som Lord Snowdon (den 1. jarl af Snowdon), mens han fra 16. november 1999 til 31. marts 2016 sad som Lord Armstrong-Jones (baron Armstrong-Jones, af Nymans i grevskabet West Sussex).

Titler og arveret til tronen 
 Hr. (Mr) Antony Armstrong-Jones (1930 – 1961).  
 Den meget ærede jarlen af Snowdon, viscount Linley (1961–2017), kort form: Lord Snowdon.
 Den meget ærede jarlen af Snowdon, viscount Linley, baron Armstrong-Jones (1999–2017).

Børn og børnebørn af prinsesse Margaret og Antony Armstrong-Jones har arveret til den britiske trone. De har arveret efter Lukas Tindall (født 2021), der er datter af Zara Tindall (født 1981) og datterdatter af Princess Royal prinsesse Anne, fru Mark Phillips (født 1950). De har arveret forud for prins Richard, hertug af Gloucester (født 1944), der er gift med den dansk fødte Birgitte Eva Henriksen (født 1946 i Odense).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kongelige fra Storbritannien
Huset Windsor
Filmfolk fra Storbritannien
Fotografer fra England
Personer fra London
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Andet bulgarske rige

Det andet bulgarske rige (, Vtorо Bălgarskо Tsartsvo) var en middelalderlig bulgarsk stat, der eksisterede mellem 1185 og 1396. Staten var en efterfølger til det første bulgarske rige, og opstod efter et bulgarsk oprør tvang Det Byzantinske Rige ud af Bulgarien. Det andet bulgarske rige havde sin storhedstid under zarerne Kalojan og Ivan Asen 2., før det endte med at blive erobret af det Osmanniske Rige i slutningen af det 14. århundrede og starten af det 15. århundrede.

Henvisninger 

Forhenværende lande på Balkan
Forhenværende riger i middelalderen
Bulgarske rige, Andet
Etableret i 1185
Ophørt i 1396
Bulgariens historie
San Juan (Argentina)

San Juan er hovedbyen i provinsen San Juan i Argentina. Den ligger 650 meter over havet, i Tulúmdalen, vest for floden San Juan. Selve bykommunen havde ved folketællingen i 2001 en befolkning på 112.778, mens der i hele storbyområdet bor over 450.000 mennesker.

Byen blev grundlagt som San Juan de la Frontera, den 13. juni 1562, af guvernør Juan Jufré. Byen lå først ved bredden af floden San Juan, men efter oversvømmelser i 1593 blev byen flyttet til hvor den ligger i dag, 2,5 km længere mod syd. I kolonitiden (1562–1810) var San Juan en stille provinsby, og var stort set ikke indblandet i de interne krige som hærgede Argentina i perioden 1820-1860.

15. januar 1944 blev byen ødelagt af et voldsomt jordskælv, hvor 10.000 personer omkom og halvdelen af befolkningen i provinsen blev hjemløse. Efter jordskælvet i 1944 blev byen genopbygget med koncentriske boulevarder, lige avenuer omkranset af træer, moderne boliger og mange parker, så som Parque de Mayo med sin store kunstige indsø. Der er i nyere tid blevet udbygget store vandkraftreservoirer omkring byen, hvor Quebrada de Ullum-dæmningen og Cuesta del Viento-dæmningen i alt leverer ca. 440 GWh elektrisk energi årligt, fra floden San Juan.

Eksterne henvisninger 
 
 Officiel hjemmeside for provinsen San Juan 
 Turistguide for San Juan   

Byer i Argentina
Julius Theodor Christian Ratzeburg

Julius Theodor Christian Ratzeburg (født 16. februar 1801 i Berlin, død 24. oktober 1871 sammesteds) var en tysk forstentomolog.

Ratzeburg studerede medicin og naturvidenskab, blev 1828 privatdocent ved Berlins Universitet og havde 1830—1869 ansættelse som professor i naturvidenskaber ved forstakademiet i Eberswalde. Han gav sig her fornemmelig af med de for skovbruget skadelige og nyttige insekter og gav i en række særdeles betydningsfulde arbejder fortræffelige beskrivelser af disse dyrs udseende og af deres livsforhold. Foruden talrige mindre afhandlinger udgav han Die Forstinsekten (3 bind med supplement, 1837—1844), Die Waldverderber und ihre Feinde (1841) og Die Ichneumonen der Forstinsekten (3 bind, 1844—1852).

Kilder 

  

Entomologer
Zoologer fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Berlin
San Juan (provins i Argentina)

San Juan er en ørkenprovins i det vestlige Argentina ved foden af Andesbjergene. Naboprovinser er La Rioja, San Luis og Mendoza. Mod vest ligger Chile. San Juan har en befolkning på 620.000 (2001) og dækker et areal på 89,651 km².

Hovedbyen er San Juan og har cirka 300.000 indbyggere. Det er ingen andre byer i provinsen, men nogle mindre bjergbebyggelser. Nogle af dem er meget frugtbare og der dyrkes blandt andet æbler i Calingasta og Barreal. Længere ude i ørkenen findes "Valle de Luna" eller månedalen på dansk. Det er et ørkenområde med flere specielle stenformationer og er med tiden blevet en betydelig turistattraktion. Desuden er dette et af de mindst forurenede områder på kloden og himlen er meget klar. Flere nationer har etableret rumobservatorier her.

Tulúmdalen i vestre-centrale del af provinsen, 20–100 km vest for provinshovedbyen San Juan, er med tiden betydeligt udbygget med vandkraft – i alt næsten 1.100 MW af de totalt 1.500 MW provinsen producerer.

Provinser i Argentina
Komsomolskajatorvet

Komsomolskajatorvet (; ), er et afMoskvas tættest trafikerede torve, på torvet ligger tre af banegårde, Kazanskij, Leningradskij og Jaroslavskij, samt Kalantjovskaja station og Komsomolskaja metrostation. Torvet kaldes i daglig tale "Trestationstorvet" eller bara "De tre stationer".

Eksterne henvisninger 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Moskva
Torve og pladser
Veje i Rusland
Garajonay Nationalpark

Nationalpark Garajonay (spansk: Parque Nacional de Garajonay) ligger midt på den Kanariske ø La Gomera.

Med en størrelse på 3.984 hektar omfatter nationalparken, der blev oprettet i 1981, 10 procent af øen. Det unikke økosystem har siden 1986 været udpeget som verdensnaturarv under beskyttelse af UNESCO. Siden 1988 har området også været fuglebeskyttelsesområde under Natura 2000-netværket.

Landskabet 
Øen La Gomera har vulkansk oprindelse, men det sidste vulkanudbrud ligger to millioner år tilbage. Vanderosion har dannet det stejle relief der gennemskæres af dybe kløfter. Karakteristisk er de vulkanske klippeformationer kendt som „Roques“ der er bleve frilagt ved erosionen.

Skovene i perken er fra tertiærtidens almindelige subtropiske laurisilvaskove (laurbær). Mens disse planter forsvandt i Europa under istiden (i middelhavsområdet under den sidste istid), findes de enkelte steder på La Gomera, på de øvrige Kanariske Øer, samt på Madeira og Azorerne (Makaronesiske Øer).

Nationalparken omfatter det centrale højland på øen, med det 1.487 meter høje Garajonay og de mod nord liggende stejle udløbere.

Eksterne kilder og henvisninger 

 Unesco Verdensarvsliste (engelsk)
 Unesco Verdensnaturarv Nationalpark Garajonay (engelsk)

La Gomera
Nationalparker i Spanien
Verdensarvsområder i Spanien
De Kanariske Øer
Johannes Proelss

Johannes Proelss (født 4. juli 1853 i Dresden, død 21. november 1911 i Kennenburg ved Esslingen) var en tysk forfatter. Han var søn af Robert Proelss.

Proelss var først boghandler, gik derpå over til journalistikken og var fra 1880—1889 knyttet til Frankfurter Zeitung, fra 1890—1903 til Gartenlaube. Foruden romaner og noveller har han skrevet den omfattende bog Joseph Victor Scheffels Leben und Dichten og Das junge Deutschland (1892), der giver interessante, på nøje kildestudium byggede skildringer af 1830-erne og 1840-ernes socialpolitiske digtning i Tyskland.

Kilder 

 

Boghandlere
Journalister fra Tyskland
Litteraturhistorikere fra Tyskland
Romanforfattere fra Tyskland
Novelleforfattere fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Dresden
Heinrich Pröhle

Christoph Ferdinand Heinrich Pröhle (født 4. juni 1822 i Satuelle, død 28. maj 1895 i Steglitz) var en tysk forfatter. Han var søn af Heinrich Andreas Pröhle.

13 år gammel besøgte han katedralskolen i Halberstadt, kom derefter på gymnasiet i Merseburg og studerede i Halle og Berlin. Sin rejse i Ungarn, Tyskland og Tyrol (1847) skildrede han så livfuldt at Augsburger Allgemeine Zeitung sendte ham som sin korrespondent til Wien under oktoberrevolten 1848. Han bosatte sig i Berlin, men flyttede 1851 til Harzegnene for at studere sagn og folkevisedigtning. I 1855 tog han doktorgraden i Bonn, og han blev derefter lærer indtil 1890. Af hans mange bøger har endnu i vore dage G.A. Bürger, Friedrich der Grosse und die deutsche Litteratur, Lessing, Wieland, Heinse (1877) og Abhandlungen über Goethe, Schiller, Bürger und einige ihrer Freunde (1889) værd.

Kilder 

  

Litteraturhistorikere fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Mallorca Challenge 2017

Mallorca Challenge 2017 var den 26. udgave af cykelløbsserien Mallorca Challenge og blev arrangeret i perioden 26. til 29. januar 2017. Mallorca Challenge bestod af fire løb og var en del af UCI Europe Tour 2017 i kategorien 1.1.

Hold og ryttere

Resultater

Trofeo Porreres-Felanitx-Ses Salines-Campos

Trofeo Serra de Tramuntana

Trofeo Andratx-Mirador des Colomer

Trofeo Playa de Palma-Palma

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside

UCI Europe Tour 2017
2017