kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Georg Trakl

Georg Trakl (født 3. februar 1887, død 3. november 1914) var en østrigsk digter.

Biografi 

Han blev født i Salzburg som søn af en isenkræmmer. Efter en forfejlet gymnasietid kom Georg Trakl 1908 i lære som apoteksmedhjælperlærling (discipel) på et apotek. Han kom i kontakt med ekspressionistiske kredse, og de første digte dukkede op i ekspressionistiske tidsskrifter. I samme periode udviklede han et narkotikamisbrug, og hans fag gav ham let adgang til stofferne.

I begyndelsen af 1. verdenskrig blev han indkaldt som reservist i den østrig-ungarske hær og forsøgte efter det blodige slag ved landsbyen Gródek nær Kraków i Galicien at begå selvmord. Han omkom kort efter i Kraków af en overdosis kokain.

Trakls digte 

I sit korte liv nåede Georg Trakl at skrive omkring 100 digte. Trods den lille produktion har hans digte fået stor betydning og er af eftertiden set som et af de væsentligste udtryk for den ekspressionistiske digtning. Som ekspressionistisk digter var han præget af en stor pessimisme over for den borgerlige verden, han levede i i det 20. århundredes begyndelse. Hans digte er præget af forfald, død og undergang. Han beskriver en verden, hvor der ikke er meget håb for det enkelte menneske. Med brugen af stærkt negativt ladede ord understreger han sin undergangstankegang. Efterår, ensomhed, forfald er gennemgående temaer, og mange af hans digte hedder ganske enkelt også disse ord.

Som en lille trøst i en ellers gold og fremmedgørende moderne verden nævner han dog i nogle digte kærligheden som en slags sutteklud for mennesket. Eksempelvis i digtet "Der Herbst des Einsamen", hvor "...der liebenden, die sanfter leiden" hentyder til, at den, der elsker, lider knap så meget som andre og altså ikke oplever helt så megen smerte i livet.

Hans mest berømte digt er nok "Grodek", som er skrevet umiddelbart efter, at han som sanitetssoldat i 1. verdenskrig stod alene i et telt med 90 hårdt sårede soldater. Efter at have set en såret soldat begå selvmord måtte Trakl indlægges på et psykiatrisk hospital, hvor han tog sit liv med en overdosis kokain.

Han tilhørte indenfor ekspressionismen den østrigske Wiener-skole.

Danske oversættelser 
 Mod midnat. Hovedredaktion ved Niels Brunse; oversættelser af Benny Andersen, Niels Brunse, Ivan Malinowski, Peter Poulsen og Jørgen Sonne; efterskrift ved Preben Major Sørensen; illustrationer af Dea Trier Mørch. Forlaget Rhodos, 1969.
 Sebastian i drømme (tysk: Sebastian im Traum, 1915). Oversættelse og forord af Rolf Gjedsted. Husets Forlag, 1976/Forlaget Rosinante, 2015.

Eksterne henvisninger 
 "Georg Trakl", Den Store Danske
 Victor Ovesen: "Nattehimmel med pludseligt kviksølv – Georg Trakl SEBASTIAN I DRØMME", LitteraturNu, 14. december 2015

Personer fra Østrig
Digtere fra Østrig
Farmaceuter
Hvidnæse

Hvidnæsen (Lagenorhynchus albirostris) er en stor delfin med en længde på op til omkring 3 meter. I østlige bestande er det korte og tykke næb hvidt, mens det mod vest generelt er mørkere. Rygfinnen er karakteristisk høj og seglformet, især hos hanner. Hvidnæsen kaldes ligesom andre delfiner undertiden for springeren. Den hører hjemme i det nordlige Atlanterhav og findes i et bånd over oceanet fra Cape Cod, det sydlige Grønland, rundt om Island til Svalbard. Enkelte individer kan vandre ind i Østersøen eller ned til Biscayen.

Det er den næstmest almindelige hvalart i Danmark efter marsvinet. Den yngler i Nordsøen, hvad fundet af nyfødte kalve på den jyske vestkyst understøtter.

Hvidnæsen er ikke i så høj grad tilpasset arktiske forhold som f.eks. hvidhvalen og narhvalen. Hvidnæsen kan nemt forveksles med hvidskæving. Hvidnæsen er dog typisk større og har ikke det gule bånd på haleroden. Den globale population menes at være mindst hundrede tusinde individer.

Hvidnæsen er akrobatisk og socialt anlagt. De rider ofte på skibes bovbølger på hurtige både, og hopper fri af vandoverfladen. Hvidnæsen er set i selskab med spækhuggere og finhvaler samt andre delfinarter.

Billeder

Kilder 

Hvidsider
Danske arter i Habitatdirektivet
Dyr fra Canada
Skandinaviens fauna
Grønlands pattedyr
Danmarks pattedyr
Dea Trier Mørch

Dea Trier Mørch (født 9. december 1941 i København, død 26. maj 2001 samme sted) var en dansk grafiker og forfatter, datter af (Elisabeth) Ibi Trier Mørch (1910–1980) og Florian Martensen-Larsen (1911–1998), Ridder af Dannebrog.

Dea Trier Mørch startede på Kunstakademiets malerskole som 16-årig og debuterede i 1961 på Kunstnernes Efterårsudstilling. Hun tog afgang fra Kunstakademiet i 1964 og fortsatte op gennem 1960'erne med at videreuddanne sig flere steder i Østeuropa. Hun startede i en abstrakt tradition, men fik efterhånden et mere realistisk udtryk, hvilket bl.a. skyldtes hendes socialistiske overbevisning. 

Sidst i 1960'erne begyndte hun endvidere at skrive bøger, som hun i hele sit forfatterskab ofte illustrerede med egne grafiske arbejder. I samme periode var hun endvidere med til at stifte det socialistiske kunstnerkollektiv Røde Mor, bl.a. sammen med Troels Trier, som hun levede sammen med og nogle år sidst i 1970'erne var gift med. Han er far til hendes tre børn. Sønnen, Tobias Trier, er siden blevet kendt som musiker, mens den yngste datter, Sara Trier, har udgivet flere bøger. Politisk var Dea Trier Mørch aktiv og engageret i Danmarks Kommunistiske Parti, DKP fra 1972 til 1982.

Dea Trier Mørch fik et stort folkeligt gennembrud med romanen Vinterbørn fra 1976, som senere blev filmatiseret af Astrid Henning-Jensen under samme navn og også i den udgave blev en stor succes. I denne og de følgende mange romaner træder Mørchs politiske holdninger frem i form af solidariteten med andre kvinder og troen på kollektivets ret over individets. Mod slutningen af forfatterskabet blev hun mindre dogmatisk i udtrykket, men stadig holdt hun fokus på det almene og kampen for et meningsfyldt liv.

Bøger 
De følgende bøger er romaner, med mindre andet er anført.
 Sorgmunter socialisme (beretninger fra Sovjetunionen, 1968)
 Polen (rejseskildring, 1970)
 Vinterbørn (1976)
 Kastaniealleen (1978)
 Den indre by (1980)
 Aftenstjernen (1982)
 Morgengaven (1984)
 Da jeg opdagede Amerika (rejseskildring, 1986)
 Skibet i flasken (1988)
 Landskab i to etager (1992)
 Hvide løgne (brevroman, skrevet sammen med datteren Sara Trier, 1995)

Hædersbevisninger 
 1969, 1971 og 1975: Ydelser fra Statens Kunstfond
 1977: De Gyldne Laurbær
 1979: Sølvbjørnen ved Filmfestivalen i Berlin
 1985: Hvass-Fondens Rejselegat
 1985: Livsvarig ydelse fra Statens Kunstfond
 1987: Peter Sabroe-prisen
 1988: Tagea Brandts Rejselegat
 1994: Arbejdslegat fra Statens Kunstfond

Se også 
Dea Trier Mørch (film)

Kilder

Eksterne henvisninger 
 Biografi i Dansk Kvindebiografisk leksikon 
 
 
 

Romanforfattere fra Danmark
Kunstnere fra Danmark
Grafikere fra Danmark
Kommunister fra Danmark
Modtagere af Tagea Brandts Rejselegat
Danskere i 1900-tallet
Dea
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Modtagere af Boghandlernes gyldne Laurbær
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Formænd for Dansk Forfatterforening
Kunstnere på finansloven (afdøde)
Kvindelige forfattere i det 20. århundrede
Feminister fra Danmark
Personer døde af kræft
Mallemuk

Mallemukken () er en stormfugl, der er udbredt langs arktiske og tempererede kyster, især ved Island, Færøerne og de Britiske Øer. Fuglen bliver 43-52cm lang og vejer 700-850 g. Dens vingefang er 101-117 cm lang og den lever 20-40 år. I Danmark er den en regelmæssig træk- og sommergæst ved kysterne. Siden 1998 har der flere gange været yngleforsøg ved Bulbjerg nær Hanstholm – med succes i 2000. Mallemukken kan blive gammel, idet den ældst registrerede fugl blev 40 år.

Kendetegn 
Mallemukken er en tung og tætbygget havfugl, der flyver med korte, stive vingeslag, som gør at den ikke let forveksles med måger. Vingen har et lyst felt i den yderste del. Hovedet er hvidt med en sort ring omkring øjet og med et grønligt næb med specielle næsebor, der som hos andre stormfugle er rørformede. Oversiden er grålig med et spættet udseende. Benene er grålige og halen ensfarvet grå.

Føde 
Føden består især af småfisk, blæksprutter og krebsdyr. Den fanges enten direkte fra vandoverfladen eller dykkende. Mallemukken følger ofte efter fiskerbåde på havet, for at tage fiskeaffald. Den kan også leve af fedt og tran fra døde hvaler som flyder på havet.

Forekomst og ynglepladser 
Almindelig ynglefugl ved kysterne i Irland, Storbritannien, Færøerne, Island, Grønland og Svalbard, hvor den yngler i kolonier på klippeskråninger og de lodrette fjeldvægges hylder, men også længere væk fra kysten. Den kan endvidere benytte sig af specielle redesteder andre steder, hvor den kan få ro. Den findes næsten overalt i de nordlige have.

Fra maj eller juni begynder den at ruge ca. 53 dage på et enkelt æg og ungerne er flyvefærdige efter ca. 48 dage. 

Når mallemukken slår sig ned på en afsats, tager den sig ikke af, om andre fuglearter har annekteret stedet. Forsvinder de ikke omgående, gylper mallemukken en ildelugtende olie ned over deres fjerdragt, så de aldrig kommer tilbage til klippehylden. Når fuglefangere kommer i line ned langs fjeldmuren, sker der ofte at de får deres tøj tilsølet af det ildelugtende opgylp, som mallemukkerne kan slynge indtil et par meter fra sig. 

På Færøerne er mallemukkens fede unger, en af færingernes yndlingsspiser. Ungernes flyveevne i den første tid efter at de har forladt reden er endnu så ringe, at de ikke kan komme på vingerne uden forholdsvis stærke vinde. De er derfor lette at fange med en ketcher fra en motorbåd. I 1930'erne udbrød der en epidemi på Færøerne med mange døde. Heldigvis konstaterede lægerne kort tid efter udbruddet, at smittekilden var mallemukungerne. I nutiden bliver slagtede unger behandlet, så smitten undgås.

Noter

Kilder 
 DOF's beskrivelse af Mallemukken.
 R. Hørring. Danmarks Fauna. Fugle II. Lomfugle, Stormfugle, Vandhøns, Tranefugle og Vadefugle. Gads Forlag/Dansk naturhistorisk Forening 1926.

Arktis' fugle
Grønlands fugle
Islands fugle
Storbritanniens fugle
Subarktiske fugle
Stormfugle
Tidskapsel

En tidskapsel er en beholder beregnet til at gemme ting til fremtiden. Beholderen i sig selv er ikke væsentlig i modsætning til dens indhold. Formålet med en tidskapsel er at dokumentere en tid ved hjælp af dens brugsgenstande. Indhold kan fx være aviser, musik, fotografier, tøj osv.

I overført betydning er udtrykket brugt om steder eller kulturer, som ikke er fulgt med tiden eller særligt i science fiction om steder hvor tiden faktisk er gået langsommere end i omgivelserne. Eksempler på de første er shakernes samfund i USA eller cluniacensernes klostre.

Tidskapsler er lavet af metal så dyr ikke kan gnave i indholdet.

Kapsel
Des Knaben Wunderhorn

Des Knaben Wunderhorn (Drengens Vidunderhorn) er en samling af tyske folkeviser samlet 1805–1808 af digterne Clemens Brentano og Achim von Arnim. Gustav Mahler skrev en samling lieder over udvalgte tekster.

Se også 
Brødrene Grimm

Eksterne henvisninger 

Folkeviser
Sange fra Tyskland
Des Knaben Wunderhorn (Mahler)

Des Knaben Wunderhorn er en liedsamling af Gustav Mahler der bygger på folkevisesamlingen af samme navn, Des Knaben Wunderhorn. Gustav Mahler opdagede Clemens Brentanos og Achim von Arnims folkevisesamling i 1886 og skrev i de følgende 14 år i alt 24 sange med tekster fra folkevisesamlingen. Foruden i samlingen med titlen Des Knaben Wunderhorn forekommer disse sange i samlingerne Lieder und Gesänge bind 2 og 3 samt i Gustav Mahlers 2., 3. og 4. symfoni. Senere udgaver af liedsamlingen stemmer ikke helt overens med hensyn til antal sange.

Sangene 

Samlingen "Des Knaben Wunderhorn" består alt efter udgave af 10 - 12 sange:

1. Der Schildwache Nachtlied (Skildvagtens nattesang). En imaginær dialog mellem soldaten, der må stå vagt midt om natten og hans pige.

2. Verlor´ne Müh´ (Forgæves møje). Pigen forsøger at indsmigre sig hos den unge mand, men hans svar er: "Naragtige tøs, jeg gider dig ikke"

3. Trost im Unglück (Trøst i ulykken): Husaren tager afsked med sin pige. De bliver enige om, at de ikke er skabt for hinanden.

4. Wer hat dies Lied erdacht? (Hvem har udtænkt denne sang?). En sang til værtshusholderens smukke datter.

5. Das irdische Leben (Det jordiske liv). Det sultende barn dør mens kornet bliver høstet, malet til mel og bagt til brød.

6. Des Antonius von Padua Fischpredigt (Antonius fra Paduas prædiken for fiskene). Der kommer ingen i kirken, derfor går Antonius ned til floden og prædiker for fiskene.

7. Rheinlegendchen (Lille Rhinlegende). En guldring tabes i floden. Den sluges af en fisk, som ender på kongens bord, hvor netop kvinden, som tabte den, er til stede.

8. Lied des Verfolgten im Turm. (Fangens sang i tårnet). En imaginær dialog mellem fangen i tårnet og hans pige.

9. Lob des hohen Verstandes (Den høje forstands pris). Gøgen og nattergalen konkurrerer om hvem der synger smukkest. Æslet er dommer og kårer gøgen som vinder.

10. Revelge (Reveille).  Soldaterne drager i krig og vender tilbage som benrade.

11. Der Tambourg´sell (Trommeslageren). Den dødsdømte soldat føres til galgen.

12. Wo die schönen Trompeten blasen (Hvor de skønne trompeter lyder). Soldatens afsked med sin pige før han drager i krig.

Litteratur 
Deryck Cooke: Gustav Mahler, London 1980

Karl Aage Rasmussen: Tilnærmelser til Gustav Mahler, København 2011

Teksthæfte til CD-albummet: Mahler: Des Knaben Wunderhorn, Danish Radio Sinfonietta, Dirigent: Adam Fischer, solister Anna Larsson, Bo Skovhus, DR 2002

Knaben Wunderhorn, Des (Mahler)
Kabinetssekretær

Kabinetssekretær er titlen på den person som står for en regents eller fyrstes personlige korrespondance og kontorhold. Under enevælden i Danmark var det i perioder den mest magtfulde position efter kongens.

Titler i Rangfølgens klasse 2
Lied

Lied (tysk "sang") er en betegnelse for den tyske kunstvise. I modsætning til den svenske visetradition, der lægger mere vægt på teksten, er den tyske lied koncentreret om musikken, ofte til tekster med et folkeligt præg. Det er især komponister fra det 19. århundrede, der har præget genren: Franz Schubert, Robert Schumann og Johannes Brahms. Sidst i århundredet og i det næste bidrog Gustav Mahler og Richard Strauss til traditionen.

En lied kan være opbygget på forskellige måder:
Strofisk : udelukkende af A-stykker, dvs. ingen variation i musikken
Strofisk varieret: Musikken skifter efter teksten i de forskellige strofer, men vender tilbage til det kendte.
Gennemkomponeret: Der er ingen fast form i musikken, men ændrer sig efter teksten og komponistens ideer.

Musikgenrer
Kabinetsstyre

Kabinetsstyre er den ene af de to regeringsformer der blev anvendt under den danske enevælde; den anden var kollegiestyre.

Navnet kommer af at kongen regerede direkte fra sit eget kontor, kabinettet, hvorfra der via kabinetssekretæren sendtes ordrer direkte til statsadministrationen, og altså udenom Gehejmestatsrådet (eller Gehejmekonseillet).

Se også 
 Johann Friedrich Struensee

 

Styreformer
Clemens Brentano

Clemens Brentano (født 8. september 1778, død 28. juli 1842) var en tysk forfatter og digter, født i Ehrenbreitstein (Koblenz). Han var bror til Bettina Brentano, der korresponderede med Goethe, og som Clemens Brentano selv var gode venner med. Han var søn af en forretningsmand med italiensk baggrund. 

Han giftede sig i 1803 med digterinden Sophie Mereau, som hans første vigtige novelle, Godwi, var dedikeret til. 

Brentano bosatte sig i 1804 i Heidelberg, hvor han sammen med Achim von Arnim (Bettina Brentanos mand) og Johann Joseph von Görres, redigerede avisen Zeitung für Einsiedler (Avis for Eremitter).

Sammen med Arnim udarbejdede han også den berømte samling af tyske folkesange Des Knaben Wunderhorn (Drengens magiske horn), i tre afsnit mellem 1805 og 1808.
Efter sin kones død i 1806 rejste han rundt i Tyskland i nogle få år. Herunder mødte han brødrene Grimm i Kassel i 1807 og gik i 1809 med i en litterær gruppe i Berlin. Efter et kort ophold i Böhmen og Wien (hvor han komponerede et patriotisk drama inspireret af tyskernes kamp mod Napoleon), vendte han tilbage til Berlin og skrev sin mest berømte historie fra 1817; Die Geschichte vom braven Kasperl und dem schönen Annerl (1817; 'Historien om brave Caspar og smukke Annie). I 1817 konverterede han desuden til katolicismen.

Brentano brugte de næstfølgende år på at nedskrive fortællingerne af den tidligere nonne Katharina Emmerich. Efter hendes død i 1824 levede han i Frankfurt og Koblenz, og i 1833 bosatte han sig i München, hvor han var med i en gruppe af romantiske, katolske forfattere, heriblandt Görres. Blandt Brentanos senere udgivelser var der en samling af eventyr (1833), som viste hans stedselevende fantasi. Den 28. juli 1842 døde han i Aschaffenburg.

 Bibliografi 

 Gustav Wasa (1800)
 Godwi (1801)
 Ponce de Leone (1804)
 Des Knaben Wunderhorn. Folkevise-antologi samlet med Achim von Arnim (1805 og 1808)
 Verschiedene Empfindungen vor einer Seelandschaft von Friedrich (1806)
 Rheinmärchen (ca. 1810–1838)
 Italienische Märchen (ca.1810 – 1838)
 Romanzen vom Rosenkranz (1810)
 Die Gründung Prags (1812)
 Erzählungen (ca. 1817 – 1838)
 Das bittere Leiden unseres Herrn Jesus Christi (1833)
 Geschichte vom braven Kasperl und dem schönen Annerl (1838)
 Gockel, Hinkel und Gackeleia (1838)
 Gedichte'' (1854)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Clemens Brentano på Biographybase.com 

Digtere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Lottekorps

Lottekorps, efter digtet Lotta Svärd i J.L. Runebergs Fänrik Ståls sägner (1860), et kvindeligt, ubevæbnet, militært hjælpekorps med finsk forbillede. Under besættelsen udførte  "Danske Kvinders Beredskabskorps" uniformeret, socialt hjælpearbejde. I 1946 blev disse gode kræfter forenet i "Lottekorpset" til støtte for Hæren med signaltjeneste, forplejnings- og sanitetsopgaver. Tilsvarende støttede "Kvindeligt Marinekorps" Søværnet. I 1951 blev begge korps organisatorisk en del af det mandlige hjemmeværn. I 1953 dannede man "Kvindeligt Flyvekorps" til støtte for Flyvevåbnet.
De tre kvindelige korps eksisterede frem til 1989, hvor de nedlagt. Medlemmerne og opgaverne overførtes til hjemmeværnet, der herefter var fælles for begge køn.

Kilde 
http://www.fov.dk/arkiv/nyhedsbrev/2001/12/fakta_om_kvinder_i_fsv.htm  hentet d. 30. april 2007

Militær
Etableret i 1946
Ophørt i 1989
Bettina von Arnim

Bettina von Arnim, født Elisabeth Catharina Ludovica Magdalena Brentano (4. april 1785 – 20. januar 1859), var en tysk romantisk forfatter og kulturpersonlighed. Hun var søster til Clemens Brentano og blev gift med dennes ven Achim von Arnim i 1811. Bettina von Arnim er kendt for sine brevvekslinger med Goethe.

Eksterne henvisninger 

 
 

Romanforfattere fra Tyskland
Komponister fra Tyskland
Sangere fra Tyskland
Forlæggere
Tegnere fra Tyskland
Illustratorer fra Tyskland
Brevskrivere
Traxion

TraXion var et privat dansk jernbaneselskab, der opstod i april 2001 på resterne af det konkursramte PBS (Privatbanen Sønderjylland). Den tidligere direktør for PBS, Erik Panduro, dannede selskabet og leasede i begyndelsen PBS-lokomotiver hos Tønder Bank.

Traxion drev især godstrafik med nybyggede containere (Mærsk) fra Tinglev til Århus. TraXion måtte på grund af økonomiske problemer indstille sin virksomhed pr. 1. november 2002.

Tidligere jernbaneselskaber i Danmark
Etableret i 2001
Ophørt i 2002
Ludwig Achim von Arnim

Denne artikel omhandler digteren Ludwig Achim von Arnim. Hans barnebarn var maleren Achim von Arnim

Carl Joachim Friedrich Ludwig von Arnim (født 26. januar 1781, død 21. januar 1831), tysk digter (Achim er en kort form af Joachim). Søn af en preussisk gesandt og intendant for Frederik den Store. Moderen døde i barselseng, og faderen lod sin svigermor overtage opdragelsen af børnene. Achim von Arnim studerede jura og retsvidenskab i Halle i 1798. Året efter skiftede han til studier i matematik i Göttingen. Fra 1801 til 1804 var han på en større rejse gennem Europa med sin bror. På denne rejse mødte han Bettina Brentano, søster til vennen Clemens Brentano, og ægtede hende i 1811. Fra 1809 levede familien i Berlin og flyttede i 1814 til Wiepersdorf hvor han døde i 1831.

Værker 

 Hollin's Liebeleben (1802)
 Ariel's Offenbarungen (1804)
 Des Knaben Wunderhorn. Folkevise-antologi samlet med Clemens Brentano (1805 og 1808)
 Trösts Einsamkeit (1808)
 Armut, Reichthum, Schuld und Buße der Gräfin Dolores (1810)
 Halle und Jerusalem (1811)
 Isabella von Ägypten (1812)
 Die Befreiung von Wesel (1813)
 Der Auerhahn (1813)
 Die Appelmänner (1813)
 Die Kronenwächter. Bertholds erstes und zweites Leben (1817)
 Der tolle Invalide auf dem Fort Ratonneau (1818)
 Angelika, die Genueserin und Cosmus, der Seilspringer (1818)
 Die Gleichen (1819)
 Die Majoratsherren (1820)
 Die Päpstin Johanna (1846)

Eksterne henvisninger 
 

Romanforfattere fra Tyskland
Digtere fra Tyskland
Dramatikere fra Tyskland
Journalister fra Tyskland
Publicister
Novelleforfattere fra Tyskland
Privatbanen Sønderjylland

Privatbanen Sønderjylland (PBS) var et dansk jernbaneselskab, der opstod i 1997 som den første "nye" danske privatbane. Med base i Tønder og med brugte lokomotiver købt af bl.a. DSB, drev selskabet godstrafik på godsbanen Bramming-Grindsted og Tønder-Bramming-Esbjerg, men også Løgstør fik af og til besøg af PBS. Under ledelse af administrerende direktør Robin Roost fik selskabet nedbrudt mange barrierer hos myndighederne og de gamle jernbaneselskaber mv., i omstillingsprocessen til et liberaliseret jernbanemarked i Danmark.

Desuden fik man gennemtvunget at Banestyrelsen renoverede strækningen Tønder-Tinglev så PBS kunne drive godstrafik Tønder-Tinglev-Sønderborg samt lejlighedsvis til Åbenrå og Haderslev.

I 1998 fik PBS en kontrakt i stand med Hydro om kørsel med aluminiumstog fra Grenaa Havn til fabrikken i Tønder.

I 1999 begyndte PBS at køre containertog fra Maersks containerfabrik i Tinglev til Århus Havn.

Selskabet indstillede sin virksomhed på grund af konkurs 27. marts 2001; et ny privat jernbaneselskab – Traxion – overtog en del af PBS' aktiver og aktiviteter.

Se også 
 Danske jernbaner
 Jernbane
 Jernbaneulykker

Tidligere jernbaneselskaber i Danmark