kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maureen O'Hara

Maureen O'Hara, egentlig Maureen FitzSimons, (født 17. august 1920 i Ranelagh nær Dublin, Irland, død 24. oktober 2015 i Boise) var en irsk-amerikansk skuespiller.

Med teatererfaring fra Dublin filmdebuterede hun i England i 1938 og spillede i Alfred Hitchcocks Jamaica Inn (Jamaica-kroen, 1939). Hendes første Hollywood-rolle, som Esmeralda i The Hunchback of Notre Dame (Klokkeren fra Notre Dame, 1939), blev et gennembrud. Hun spillede senere i flere af John Fords mest kendte film, bl.a. How Green Was My Valley (Grøn var min barndoms dal, 1941), Rio Grande (1950) og The Quiet Man (Den tavse mand, 1952). Hun trak sig tilbage fra film tidligt i 1970'erne, men gjorde comeback i Only the Lonely (1991).

Filmografi 
 Jamaica Inn (Jamaica-kroen, 1939)
 The Hunchback of Notre Dame (Klokkeren fra Notre Dame, 1939)
 How Green Was My Valley (Grøn var min barndoms dal, 1941)
 The Black Swan (Den sorte svane, 1942)
 Miracle on 34th Street (Det er herligt at leve, 1947)
 Rio Grande (Rio Grande (1950)
 The Quiet Man (Den tavse mand, 1952)
 Our Man in Havana (Vor mand i Havana, 1959)
 The Parent Trap (Familiefælden 1961)
 McLintock! (1963)

I populærkultur 
Maureen O'Hara omtales som sekretær for et Hollywood agency i nummeret Louie på pladen T-shirts, Terylenebukser & Gummisko fra 1975 af den danske sanger og sangskriver CV Jørgensen.

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Irland
Skuespillere fra USA
Naturalistisk fejlslutning

Den naturalistiske fejlslutning går ud på, at man slutter fra deskriptive udsagn til normative udsagn. Det vil sige, at man ser på hvordan noget er, og deraf udleder at det så også bør være sådan.

I meta-etik, blev er/bør problemet først formuleret af David Hume (skotsk filosof og historiker, 1711–1776), som påpegede at mange forfattere hævdede hvordan noget bør være på grundlag af udsagn og hvad der er. Hume mente dette var en fejlslutning og at man ikke kunne drage normative slutninger fra deskriptive udsagn.

Referencer 
 David Hume A Treatise of Human Nature (1739)

Etik
Tyrone Power

Tyrone Edmund Power, Jr. (5. maj 1914 i Cincinnati, Ohio, USA – 15. november 1958 i Madrid, Spanien) var en amerikansk filmskuespiller.

Han var en af 1930'ernes mest populære Hollywood-skuespillere. Han spillede bl.a. i Thin Ice (På tynd is, 1937) mod Sonja Henie, Jesse James (Jesse James, den lovløse, 1939), The Rains Came (Og regnen kom, 1939) og The Mark of Zorro (Zorros mærke, 1940; titelrollen). Hans to sidste film, Ernest Hemingway-filmatiseringen The Sun Also Rises (Og solen går sin gang, 1957) og Agatha Christie-filmatiseringen Witness for the Prosecution (Anklagerens vidne, 1959), nåede et meget stort publikum.

Filmografi 
Marie Antoinette (1938)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Ohio
Hollywood Walk of Fame
Personer fra Cincinnati
Ethel Merman

Ethel Merman, egentlig Ethel Zimmermann, (født 16. januar 1908 i Astoria, Queens, New York City, død 15. februar 1984 i New York City) var en amerikansk Golden Globe- og Tony Award-vindende filmskuespillerinde og sangerinde.

Hun fik filmdebut i 1930. Hun var stjerne i 1930'ernes filmmusicaler, bl.a. Anything Goes (Samfundets fjende nr. 13, 1936) og Alexander's Ragtime Band (1938), og blev kendt for sin voluminøse stemme og sin udadvendte scenepersonlighed. Efter et længere ophold fra film spillede hun i There's No Business Like Show Business (Sex på scenen, 1954) og It's a Mad, Mad, Mad, Mad World (Hopla, vi lever, 1963). Hun skrev selvbiografien Merman (1978).

Barndom 
Ethel Agnes Zimmermann blev født 16. januar 1908 i Astoria i New York som datter af revisoren Edward Zimmermann og lærerinden Agnes Gardner. Hendes far var af tysk afstamning, mens hendes mor var af skotsk afstamning.

Karriere 

Merman begyndte at synge da hun arbejdede som sekretær for B-K Booster Vacuum Brake Company i Queens. Hun fik senere en karriere indenfor vaudeville og var kendt for sin kraftige mezzosopranstemme. Merman spillede i de fem Cole Porter-musicaler Anything Goes, Red, Hot and Blue, DuBarry Was a Lady, Panama Hattie og Something for the Boys. I 1951 blev hun belønnet med Tony Award for indsatsen i Call Me Madam. Hun spillede også i filmen Call Me Madam fra 1953 og vandt da Golden Globe. Merman blev også nomineret til Tony Award for Happy Hunting og Gypsy: A Musical Fable. Hun pensionerede sig fra Broadway i 1970. I 1979 indspillede hun albummet The Ethel Merman Disco Album med flere af hendes mest kendte sange. Merman spillede også i flere Hollywood-film, inkluderet Alexander's Ragtime Band fra 1936 og Show business fra 1954, med musik af Irving Berlin og It's a Mad, Mad, Mad, Mad World fra 1963. Hendes sidste filmrolle var en parodi på sig selv i Højt at flyve fra 1980. Merman skrev to selvbiografier: Who Could Ask for Anything More i 1955 og Merman i 1978.

Privatliv 
I 1940 giftede Merman sig med teateragenten Bill Smith, men ægteskabet sluttede året efter. I 1941 giftede hun sig med avischefen Robert Levitt som hun fik de to børn Ethel og Robert Jr. sammen med. Ægteskabet sluttede i 1952. Året efter giftede hun sig med Robert Six, lederen for Continental Airlines, som hun var gift med frem til 1960. I 1964 giftede hun sig med skuespilleren Ernest Borgnine, men søgte om skilsmisse efter 32 dage. Merman fik diagnosen glioblastoma multiforme og fik udført neurokirurgi i april 1983 for at fjerne hjernesvulsten. Kræften havde imidlertid spredt sig, og Merman døde 15. februar 1984.

Filmklip

Eksterne henvisninger 

 
 

Sangere fra USA
Skuespillere fra New York
Personer fra New York City
Vandmynte

 
Vandmynte (Mentha aquatica), ofte skrevet vand-mynte, er en 10-80 cm høj urt, der vokser i kær og ved vandløb. Alle overjordiske dele af planten dufter kraftigt af mentol, når man rører ved dem. Planten bruges derfor som krydderi.

Beskrivelse 
Vandmynte er en flerårig urt med en opstigende, svagt forgrenet vækst. Stænglerne er firkantede og hårede. Bladene sidder modsat, og de er stilkede, ægformede til elliptiske med savtakket rand. Både over- og underside er stærkt håret, og farven er grågrøn.

Blomstringen sker i juli-september, hvor man finder blomsterne siddende samlet i hovedformede, kransstillede stande ved bladhjørnerne og i skudspidserne. De enkelte blomster er uregelmæssige og 4-tallige med lysviolette kronblade. Frugterne er nødagtige spaltefrugter.

Rodnettet består af krybende, vandrette jordstængler og trævlede rødder. Planten danner desuden overjordiske udløbere.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 0,40 x 0,25 m (40 x 25 cm/år), heri dog ikke medregnet rodskud fra jordstængler og udløbere.

Voksested 

Vandmynte er udbredt i det nordlige, østlige og sydlige Afrika, Mellemøsten, Lilleasien, Kaukasus og det meste af Europa. I Danmark er den almindelig overalt. Arten er knyttet til bredder langs søer og vandløb samt sumpområder. Den foretrækker et lysåbent voksested på våd bund med neutralt eller svagt surt pH og næringsrig jord.

Anvendelse 
Planten kan bruges som krydderi, til te, i kryddersnaps og inhalation (bladene) eller som salve (roden).

Kilder 

 Signe Frederiksen et al., Dansk flora, 2. udgave, Gyldendal 2012. .

Eksterne henvisninger 
 Arne og Anna-Lena Anderberg: Den virtuella floran, Naturhistoriska riksmuseet 

Sumpplanter
Nytteplanter
Violette blomster
Krydderurter
Engplanter
Mynte
Hurretrin

Hurretrin er en form for trin man kan møde ved en beskrivelse af en dans. Man sætter oftest højre fod foran og humper i danseretningen rundt i kredsen til musikken i den pågældende reprise. I nogle danse kan man komme ud for at skulle skifte retning og danse den anden vej rundt i kredsen, så svinger man det venstre ben for an. Foden skal pege lige ind mod midten. Når man svinger er det oftest hurretrin man bruger medmindre instruktøren har sagt noget andet.

Dansetrin
Sideløbstrin

Sideløbstrin er i nogle danse det gennemgående trin. Man vender fronten mod midten, flytter højre fod ud til siden i danseretningen, venstre fod følger i det man laver et hop. I nogle danse skal man også danse den anden vej, tilbage igen. Så er det bare omvendt.

Dansetrin
Appel (fodslag)

En appel er et slag med foden under dans. Alt afhængigt af dansen laver man én til tre appeller.

Samme betegnelse anvendes for et slag med foden under march som et led i militær eksercits. 

Dansetrin
Egen danser

Egen danser (egen) er et udtryk man hører tit når man skal lære at danse en dans. Egen er ens egen dansepartner.

Det modsatte af egen er Fremmed

Dans
Fremmed danser

Fremmed danser (fremmed). I mange danse står man parvis for eksempel i en kreds. Her er fremmed danser, den danser man møder ved at vende ryggen til egen danser. Står man på række vil fremmed danser være en danser man står ved siden af.

Dans
Sidevendt korsgreb

Sidevendt korsgreb hedder også mere populært, "Savefatning". 

Sidevendt korsgreb holder man ved at damen rækker begge sine hænder til venstre og herren sine til højre. Hænderne danner et kors mellem disse to dansere. I nogle danse skal man gøre det der hedder at save. Det betyder ikke at man skal have fat i en sav, men man saver ved at damen, uden at slippe herrens hånd, trækker sin venstre hånd til sig og lader herren trække i den højre hånd. Samtidig vender de sig rundt så de først vender front mod hinanden, og efterfølgende den anden side til.
Der er andre danse hvor dette ikke er 'tilladt'. Her skal hele parret vende rundt.

Dansetrin
Almindelig dansefatning

Almindelig dansefatning eller almindelig fatning er ligesom flyverfatning, Trojkafatning og Sidevendt korsgreb, et udtryk man møder i forbindelse med folkedans. Ved almindelig fatning står de to dansere sammen med fronten mod hinanden. Det er faktisk samme fatning som inden for valse i standarddans, hvor damen holder på skulderen, herren om livet og deres anden frie hånd mødes foran.

Dansetrin
Folkedans
Flyverfatning

Flyverfatning er en måde at holde på inden for folkedans. Man vender fronten mod hinanden og har armene ud til hver side og holder i hinandens hænder derude.

Dans
Trojkafatning

Trojkafatning er et udtryk man møder i folkedansregi for et par at holde på. Trojkafatning er et halvt sidevendt korsgreb, hvor damens venstre hånd møder herrens venstre. Herrens højre hånd går op bagom damens nakke og møder hendes højre hånd. For damens vedkommende skal hun række hånden op som ville hun tage fat i en sikkerheds sele bag sig, hvis hun sad i en bil.

Dansetrin
Franklin J. Schaffner

Franklin James Schaffner (30. maj 1920 i Tokyo, Japan – 2. juli 1989 i Santa Monica, Californien, USA) var en amerikansk filminstruktør.

Han fik debut i 1963, og gjorde sig bemærket med det politiske drama The Best Man (Den bedste mand, 1964) og den underholdende science fiction-film Planet of the Apes (Abernes planet, 1968). Med Patton (Pansergeneralen Patton, 1970; Oscar-pris), et portræt af den kontroversielle amerikanske general, opnåede han en stor biografsucces. Andre succeser blev også Papillon (1973) efter Henri Charrières bøger og The Boys from Brazil (Drengene fra Brasilien, 1978) efter Ira Levins bestseller.

Eksterne henvisninger 
 

Filminstruktører fra USA
Oscar for bedste instruktør
Emmy-vindere
Kvadrille (dans)

En kvadrille [kvadrilje] er et udtryk inden for folkedans. 
En kvadrille er en mindre gruppe på fire par der danner et kvadrat. 
I denne forbindelse hører man også termerne; 1., 2., 3., og 4. par. Som tommelfingerregel er 1. par, det par der har ryggen til musikken og 2. par står overfor. 3. par står på første pars højre side og fjerde par over for. Eksempel kvadrilledans er Baglæns kontrasejre.

Folkedans
Kæde (dans)

En kæde er inden for dans en slags dansetrin, hvor man går rundt i en kæde, ved skiftevis at give de andre dansere hånd. 

Når man går kæde, vender man fronten mod sin egen partner og giver højre hånd. Egen danser er nummer et i dansen, hvor man skal gå kæde til et bestemt antal. Den næste danser, man møder, giver man venstre hånd, og sådan fortsætter det med skiftevis højre og venstre hånd, enten til man når egen danser eller det, man skal tælle til.

Se også 
 Kædedans

Dansetrin
Tony Richardson

Cecil Antonio "Tony" Richardson (født 5. juni 1928 i Shipley, Yorkshire, England, død 14. november 1991 i Los Angeles, Californien, USA) var en britisk filminstruktør og producent, også teaterinstruktør.

Han sluttede sig i 1955 til Free Cinema-bevægelsen. Som teaterinstruktør opsatte han skuespil af unge forfattere, bl.a. John Osbornes Look Back in Anger (Ung vrede). Richardsons filmversion af stykket (1959), som også var spillefilmdebuten, gjorde dem begge internationalt kendt. Richardson var først socialrealist med The Entertainer (Tribunehelten, 1960) og A Taste of Honey (En duft af honning, 1961), men fik særlig stor opmærksomhed med den frivole kostumekomedie Tom Jones (1963). Han fik biografsucces med Hotel New Hampshire (1984). Han var 1962-67 gift med Vanessa Redgrave.

Eksterne henvisninger 
 

Filminstruktører fra Storbritannien
Oscar for bedste instruktør
Chris Slade

Chris Slade (født Christopher Rees, 30. oktober 1946 i Pontypridd, South Wales) er en walisisk musiker der er bedst kendt for sin medvirken i det australse rockband AC/DC, hvor han spillede trommer fr 1989 til 1994 og medivrkede på deres albu The Razors Edge (1990) sammen med deres første livealbum med sangeren Brian Johnson, AC/DC Live. Han vendte tilbage til abndet i februar 2015, hvor han erstattede Phil Rudd på Rock or Bust World Tour. Slade har også spillet med Manfred Mann's Earth Band, Tom Jones, Toomorrow, The Firm og Asia.

Karriere 
Slade har arbejdet sammen med Gary Numan, Tom Jones, Olivia Newton-John (som medlem af Toomorrow) og Uriah Heep. Han var medlem af Manfred Mann's Earth Band fra 1972 til 1978. I begyndelsen af 80'erne spillede Slade med Paul Rodgers og Jimmy Page i The Firm. Han har også spillet sammen med Pink Floyds David Gilmour.

Slade fik sandsynligvis mest opmærksomhed i 1989, da han blev medlem af AC/DC, efter at Simon Wright forlod bandet. Først blev han ansat midlertidigt, men under optagelsen af det eneste studiealbum, han lavede med dem, The Razors Edge, tilbød Young-brødrene (Angus og Malcolm) ham at slutte sig til bandet. Slade spillede ud over albummet også på den tilhørende turne, The Razors Edge World Tour. Han blev dog bedt om at forlade bandet efter fire år, da Phil Rudd blev genansat. Young-brødrene mente at Rudds spillestil passede bedre til resten af bandet.

Efter bruddet med AC/DC opholdt Slade sig et par år i Storbritannien, inden han blev kontaktet af Geoff Downes fra den britiske progrock-gruppe Asia. Slade spillede i Asia i seks år, før han forlod bandet i september 2005.

Diskografi 
Med Tom Jones
 Along Came Jones (1965)
 A-Tom-ic Jones (1966)
 From The Heart (1966)
 Green, Green Grass of Home (1967)
 Live: at the Talk of the Town (1967)
 13 Smash Hits (1967)
 Delilah (1968)

Med Toomorrow
 Toomorrow (1970)

Med Tom Paxton
 How Come The Sun (1971)

Med Manfred Mann's Earth Band
 Manfred Mann's Earth Band (1972)
 Glorified Magnified (1972)
 Messin (1973)
 Solar Fire (1973)
 The Good Earth (1974)
 Nightingales and Bombers (1975)
 The Roaring Silence (1976)
 Watch (1978)Med Terra Nova Terra Nova (1978)Med Kai Olsson Crazy Love (1979)Med Frankie Miller Falling in Love (1979)Med Uriah Heep Conquest (1980)Med Gary Numan I, Assasin (1982)Med Denny Laine Anyone Can Fly (1982)Med The Firm The Firm (1985)
 Mean Business (1986)Med AC/DC The Razors Edge (1990)
 Live At Donington (video) (1991)
 Live (1992)
 Big Gun (single) (1993) Soundtrack fra "Last Action Hero"Med Asia Aura (2001)
 Silent Nation (2004)Med Bloodstock Creator of WorldsMed Damage Control'''
 Raw'' (2006)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Trommeslagere fra Storbritannien
AC/DC
Markt Nordheim

Markt Nordheim er en købstad (markt) i den mittelfrankiske Landkreis Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim i den tyske delstat Bayern. Den er en del af Verwaltungsgemeinschaft Uffenheim.

Geografi 
Markt Nordheim ligger ved de sydlige udløbere af Steigerwald. Kommunens område ligger på vandskellet mellem Gollach → Tauber og Ehebach → Aisch. Geroldsbach har sit udspring og løber gennem kommunen, før den munder ud i Ehe.

Nabokommuner er (med uret, fra nord): Sugenheim, Bad Windsheim, Ergersheim, Uffenheim og Weigenheim.

Inddeling 
I kommunen ligger ud over Markt Nordheim landsbyerne:

Eksterne henvisninger
Baglæns kontrasejre

Baglæns kontrasejre er en kvadrilledans.
Under første reprise danser man med løbetrin først til venstre og så til højre.
Under anden reprise bytter 1. og 2. par danser ved først at løbe gennem en port dannet af 3. og 4. par. Damen løber ud til venstre bag om herren og over på modstående plads. Herren løber til højre rundt om nærmeste dame, møder modstående dame og svinger rundt med hende med hurretrin. Dette gentages hvor det nu er 3. og 4. par der bytter og 1. og 2. par der danner port.
Ved tredje reprise som er dansens omkvæd løber 1. og 2. par mod hinanden, tilbage igen og mod hinanden igen, hvor damerne så kommer hjem til egen danser. 3. og 4. par gør nu det samme.  Ved tredje reprise er det meget almindeligt at synge; 

Nu kommer jeg med Sisse,nu kommer Sisse hjem igen.
Her kommer jeg med Sisse,nu kommer Sisse hjem''

Under fjerde reprise danser man kæde med hoptrin, hvor man gør et enkelt ophold når man er nået halvvejs rundt og laver en enkelt appel og fortsætter så resten af vejen.
Når musikken begynder forfra kan man danse forskellige ture. De fleste ture har en fast rækkefølge. Først damerne så herrerne.

Turene er:
Enhåndsmølle
Tohåndsmølle
Livfatning 
Og så rundes dansen af med at svinge egen først på normal vis og så baglæns.

Dans
Tossemarens Totur

Tosse Marens totur er en kvadrilledans. 
Dansen indledes med at alle fire par danner kreds og danser hurretrin rundt.
1. og 2. par danser mod midten med chassétrin, gør kompliment og danser tilbage igen.
3. og 4. par gør det samme.
Herefter kommer dansens ture hvor damerne har kreds med hurretrin under 2. vers
og herrerne har efter omkvædet, ligeledes kreds med hurretrin under 3. vers.
Dansen rundes af ved at hele kvadrillen igen har stor kreds og hurretrin.

Tekst 
Til melodien findes en nyskrevet tekst. Tekstens tre første vers er skrevet af Margaret Lindhardt ca.1970. Senere har forspiller/dirigent Michael S. Petersen, Ramsø Spillemandslaug, tilskrevet det ekstra 4. vers. Sangen er udgivet i sangbog for Landsforeningen Danske Folkedansere – nr. 210.

1. Folk sir' om Maren at hun er lidt tosset,

ikke som andre, hun er en smule sær.
Alt gør hun galt, hun er temmelig klodset,
selv simple ting, volder hende stort besvær.
|: Men skal der danses en totur så fører Maren an
og hun danser som ingen andre kan:|

2. Ingen ka' påstå at Maren er klygtig,
hun har så svært ved at tænke sig til no'et.
Med sine hænder er hun ikke dygtig,
slet ikke til at håndtere nål og tråd
|: Men skal der danses en totur...:|

3. Hun får trods alt mange mænd til at sukke,
så hun må svinge dem alle efter tur.
Selvom hun bestemt ikke hører til de smukke,
eller ka' vise den flotteste figur
|: Men skal der danses en totur...:|

4. Vi har vort hjerte til Tosse Maren givet,
kvinden som tog os med både hud og hår.
Dans og musik er for os hele livet,
derfor vi ingen bedre dansepartner får
|: Men skal der danses en totur...:|

Eksterne henvisninger 
 Melodieksempel

Folkedans
Hal Roach

Harold Eugene "Hal" Roach, Sr. (født 14. januar 1892 i Elmira, New York, USA, død 2. november 1992 i Los Angeles, Californien, USA) var en amerikansk filmproducent og -instruktør.

Han var filmproducent fra 1914; hans første store succes var Harold Lloyd-filmen Just Nuts (1915). Han var ved siden af Mack Sennett den ledende producent af stumfilmkomedier, først med Harold Lloyd til 1923, derefter med Gøg og Gokke-filmene i deres glansperiode fra 1927. Han var også virksom som instruktør og manuskriptforfatter. Efter 2. verdenskrig arbejdede han med fjernsyn. I 1984 modtog han en Æres-Oscar for sin indsats indenfor film.

Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Film

Eksterne henvisninger 

 
 Hal Roach

Filmproducere fra USA
Filminstruktører fra USA
Manuskriptforfattere fra USA
Personer fra New York
Hundredårige
Hollywood Walk of Fame
Mack Sennett

Mack Sennett, egentlig Michael Sinnott, (født 17. januar 1880 i Richmond, Québec, Canada, død 5. november 1960 i Woodland Hills, Los Angeles, Californien, USA) var en canadiskfødt, amerikansk filmproducent og -instruktør. Han var en af filmkomediens vigtigste pionerer.

Han kom til filmen som skuespiller i 1908, og blev i 1912 leder af The Keystone Company og specialiserede sig i løsslupne farcer. Han lancerede både Charles Chaplin og Buster Keaton. Sennett trak sig fra filmarbejde ved lydfilmens gennembrud, men lavede dog komediefilm med lyd såsom The Fatal Glass of Beer med W.C. Fields i hovedrollen. Hans selvbiografi King of Comedy udkom i 1954.

Eksterne henvisninger 

 

Filmproducere fra USA
Filmproducere fra Canada
Stumfilmskuespillere fra USA
Komikere fra USA
Hollywood Walk of Fame
Koalitionsregering

En koalitionsregering er en regering, der består af to eller flere partier. Koalitionsregeringer er meget almindelige i lande med forholdstalsvalg, hvor et enkelt parti sjældent får flertal alene, men hvor to eller flere partier må gå sammen for at få flertal i parlamentet.

I krisetider kan en koalitionsregering omfatte alle eller næsten alle partier i parlamentet i en såkaldt samlingsregering. Koalitionsregeringer kan også være mindretalsregeringer, sådan som det med en enkelt undtagelse var almindeligt i Danmark fra 1982 til 2015, hvor regeringerne bestod af to til fire partier, der var afhængige af et eller flere partier udenfor for at få flertal. Endnu en mulighed er, at de to største partier i parlamentet går sammen i en stor koalition, noget ikke mindst Tyskland har benyttet sig af flere gange.

Se også 
 Danmarks regeringer
 Samlingsregering
 Folketinget

Noter 

Politik

cs:Koalice#Vládní koalice
Gastritis

Betegnelsen gastritis – i folkemunde også kaldet mavekatar – dækker over en række tilstande, der alle har til fælles, at de forårsager en betændelseslignende (inflammatorisk) tilstand i mavesækkens slimhinde.

Årsag 
Gastritis ses ofte i forbindelse med mavesår forårsaget af en infektion med bakterien Helicobacter pylori, om end det ikke er eneste årsag.

Symptomer 
Symptomerne på gastritis kan variere fra milde til kraftige; man kan få mavesmerter, kvalme og opkastning.

Undersøgelser 
Gastritis må ikke forveksles med gastroenteritis, der er en infektion af mave-tarm-kanalen med opkastning og diarré til følge.

Komplikationer 
Gastritis lader til at øge risikoen for at udvikle mavesår eller mavekræft, idet H. pylori er klassificeret som et type 1 karcinogen af WHO.

Eksterne henvisninger 

Mave- tarmkanalens sygdomme