kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Den Transnationale Stiftelse for Freds- og Fremtidsforskning

Den Transnationale Stiftelse for Freds- og Fremtidsforskning (en: Transnational Foundation for Peace and Future Research, TFF) er en international tænketank og et globalt netværk for fred med fredelige midler stiftet i 1986 af Christina Spännar og Jan Øberg, og beliggende i Lund i Sverige.

Formål 
Den Transnationale Stiftelse stræber efter at inspirere til engagement for fredsarbejde fra græsrødderne til magtens korridorer med udgangspunkt i FN-Deklarationens ord om at »fred skal skabes med fredelige midler« . Den er uafhængig af regeringers og erhvervslivs støtte og baseres helt på frivillig arbejdskraft. Ultimo 2007 tæller TFF omkring 75 internationale "Associates" – mennesker med vidt forskellig baggrund og erfaring men med tyngdepunkt i analyse og områdeekspertise – i sit netværk. Ca. en tredjedel af disse er fra nordiske lande

TFFs formål er at fremme konfliktforståelse, "konfliktlægning" (eng: conflict-mitigation) og forsoning i almindelighed og i valgte områder rundt om i verden. Blandt sine flerårige engagementer kan nævnes det tidligere Jugoslavien (efter dette lands opløsningen især Serbien-Kosovo, Makedonien og Montenegro), Georgien, Irak, Israel-Palestina, Iran og Burundi. Desuden arbejder de associerede eksperter i netværket med en række andre områder mere generelt med globale temaer, der kan lede til en fredeligere verden.

Stiftelsens vigtigste metoder er detaljeret og langvarig forskning i selve konfliktområdet, aktiv lytning til alle sider og alle niveauer i konflikterne, uddannelse og træning samt folkeoplysning.

Eksterne henvisninger 
TFFs officielle hjemmeside, delvist på dansk 

Internationale organisationer
Fred
Sikkerhed
Etableret i 1986
Fremtidsstudier
TFF

TFF, akronymet har forskellig betydning og henviser til forskellige artikler:

 Den Transnationale Stiftelse for Freds- og Fremtidsforskning (TFF) – Transnational Foundation for Peace and Future Research, en international tænketank.
 Türkiye Futbol Federasyonu – Tyrkiets nationale fodboldforbund.
 Tears for Fears – engelsk pop band fra tidligt i 1980erne.
 Tanz& FolkFest – stor årlig folkefestival i Tyskland, Rudolstadt.
 Tårnby Fodbold Forening – en dansk fodboldklub under Københavns Boldspil-Union.
Megalomania 999

Megalomania 999 er et dansk groove metal-band, dannet i 2005. I maj 2007 udgav de debutpladen The Thoughtprovoking Theatre gennem det svenske pladeselskab Cutting Edge Records. I 2009 udgav de andet album Rebirth og gik umiddelbart herefter i opløsning.

Medlemmer 
 Flemming Larsen – guitar
 Andi Holm – trommer
 Rune Gangelhof – guitar
 Ricky Christensen – vokal
 Louis Hansson – bass

Tidligere medlemmer 
 Nikolaj Balle – vokal
 Joachim Asmussen – trommer
 Sonny Hansen – bas

Diskografi

Studiealbum 
 2009: Rebirth
 2007: The Thoughtprovoking Theatre

Demoer 
 2005: Music for the Moshpit

Eksterne henvisninger 
 Officielle hjemmeside 
 
 Megalomania 999 på MyMusic.dk 

Musikgrupper fra Danmark
Groove metal-grupper
Musikgrupper fra 2005
Sortesogn

Sortesogn (på lokaldialekt "swotsovn" ) er et område i Ålum Sogn mellem Ålum, Fussingø og Svinding.

Randers Kommunes geografi
GRU

GRU er den latinske skrivemåde for det russiske akronym ГРУ, som står for "Гла́вное Разве́дывательное Управле́ние" (Glavnoje Razvedyvatelnoje Upravlenije), der betyder Øverste efterretningsdirektorat (en: Main Intelligence Directorate). GRU blev oprettet under Sovjetunionen og var tidligere betegnelsen for Ruslands militære efterretningstjeneste og bliver betegnet det altseende øje internt i militæret. Idag har instansen skiftet navn til Hoveddirektoratet for generalstaben for de væbnede styrker i Den Russiske Føderation - "Гла́вное управле́ние Генера́льного шта́ба Вооружённых сил Росси́йской Федера́ции". I sammenligning med KGB er kendskabet til GRU fortsat begrænset i vesten.

Oprettelse og placering 
GRU blev oprettet i 1918 af Lenin og fik opgaven at håndtere al militær efterretning. Det opererede gennem underafdelinger over hele verden, herunder signalefterretningsstationen i Lourdes (ikke i Frankrig) på Cuba og i Sovjetunionen. Herunder specielt i Litauen og Letland. Dertil havde GRU udstationeret militære efterretningsofficerer på de fleste sovjetiske ambassader med ansvar for efterretningsindhentning og sam-/modarbejde med de nationale efterretningstjenester.

Se også 
 Spetsnaz
 Federalnaja Sluzjba Bezopasnosti
 Sluzjba Vnesjnej Razvedki

Eksterne henvisninger 

Ruslands militær
Spionage
Ulo

En ulo er en inuitisk kvindekniv. Kniven benyttes bl.a. til at skære i skind og skrabe indersiden af skindet fri for fedt. Før man fik adgang til metal, har bladet været lavet af skifer eller andre stenarter.

Kniven kaldes en "ulo" i Grønland og en "ulu" i Canada og Alaska. Den østgrønlandske version kaldes også en sakkeq.

Inuit
Knive
2112 (album)

2112 er et konceptalbum udgivet af rockgruppen Rush. Albummet handler om science fiction og en verden uden musik.

Rockalbum fra Canada
Album fra 1976
Interplanetarisk internet

Interplanetarisk internet (IPN) er, som navnet antyder, et trådløst netværk mellem planeter. Et sådant netværk er stadig kun på tegnebordet, men kan blive relevant i en fremtid, hvor mennesket rejser til Mars. Den nuværende idé er at placere en række enheder, der fungerer som knudepunkter, svævende i rummet. De kommunikerer indbyrdes og former et netværk. På grund af lysets hastighed og de tilsvarende store afstande i rummet, går der lang tid for et signal at komme fra et punkt til et andet. Derfor skal der udarbejdes et sæt af nye protokoller og teknologi, der fungerer med store forsinkelser i kommunikationen.

Internettet er kendt som et "netværk af netværk" med små forsinkelser og få fejl og ikke mindst en trådet forbindelse. Hvis en router modtager en fejlfyldt pakke kan den få den sendt igen inden for få millisekunder. IPN vil derimod blive et "netværk af internet" med en gem-og-videresend-strategi, hvor data gemmes redundant i flere knudepunkter. Den trådløse kommunikation kan være meget fejlfyldt. Selv når knudepunkterne har en forbindelse kan der gå minutter, selv timer, før signalet når frem, hvilket gør det ufordelagtigt at sende data igen. 

I 2008 offentliggør NASA at de har testet fremtidens IPN.

I 2009 blev Den Internationale Rumstations computer som den første datanet-vært koblet på IPN.

Kilder/referencer 

Trådløse datanet
Celje

Celje er Sloveniens tredjestørste by og ligger ved Savinja-floden, 241 meter over havets overflade. Byen er placeret på trafikknudepunktet mellem Ljubljana (mod vest), Maribor (mod nord), Zidani Most (mod syd), Velenje og Slovenj Gradec (mod nordvest) og Rogaška Slatina (mod øst).
Slavinja floden passerer den gamle by på sin vej mod floden Sava. 

Celje var beboet i neolitikum-perioden (yngre stenalder), og senere blev den anden vigtigste kommerciel og administrativ center i kongeriget Noricum. (Noricum var i oldtiden romersk provins i det nuværende Østrig, syd for Donau floden og øst for Inn floden. Indbyggerne var oprindelig illyrere, men senere indvandrede også keltere. Området under Rom år 16 f.Kr. men i det 5. og 6. århundrede, trængte germanske stammer ind nordfra og holdt sig ved magten, indtil området blev erobret af slaver og avarer omkring år 600.)

Navnet Celje stammer fra navnet Kelleia, som var en stor keltisk bebyggelse i det 3. og 2. århundrede f.Kr. Navnet blev udskiftet til Celeia under Romertiden og byen blomstrede som romersk administrativt center. Navnet Celeia blev udskiftet til Cilli under herskabet af Greverne og Prinserne af Celje i Middelalderen. Deres magt nåede højdepunktet i det 14. og 15. århundrede, da de med deres politiske magt repræsenterede ambitionerne for området af Greven af Habsburg. Den 11. april 1451 døbte Fyrst Frederik 2. af Celje byen Celje. 

På trods af angreb fra tyrkerne, brand og pesten, byen voksede hurtig og udviklede sig til handelscenter. Efter byggeriet af jernbanen fra Wien til Trieste, son nåede til Celje i 1846, byen blev til et vigtig industrielt, kommercielt, kulturelt og uddannelsescentrum. I perioden mellem verdenskrigene, var Celje den tredjevigtige by i Drava-området.

Kilde 
 Gamle jugoslaviske skolebøger

Eksterne henvisninger 

Byer i Slovenien
Izola

Izola er en gammel fiskerby i Slovenien, på den nordlige del af Istrien og rig på historie.

Det første skridt mod turismen startede i 1820, da der blev fundet varme kilder.

Det latinske navn for ø er "izola" og Izola var en ø, som var forbundet med hovedlandet med en stenbro. Byen var omringet af en stenmur, som i starten af det 19. århundrede blev revet ned og blev brugt til at fylde havet mellem øen og fastlandet.

Izola var kendt som rebellernes by. De erklærede uafhængighed i 1253 og blev til en by med egen lov, men kun for en kort periode. I det 13. og 14. århundrede blev der ført "bykrige" mod byerne Piran og Koper.

Kilde 
 Gamle jugoslaviske skolebøger

Byer i Slovenien
Kranj

Kranj – byen ligger i det centrale del af Gorenjska, Sloveniens nordvestlige område under skråningerne af Alperne, på en højde af 385 meter over havets overflade og dækker et område af 148 km².

Det menes, at området var beboet i det første århundrede f.Kr., og at Kranj var regeringssædet for den magtfulde slovenske prins Vojnomir i perioden under overgangen fra Romerriget til Middelalderen. 

I Middelalderen udviklede byen sig til en vigtig handelscenter og fik status som by i det 13. århundrede.

Byer i Slovenien
Vintersportssteder i Slovenien
Murska Sobota

Murska Sobota er Sloveniens nordligste by.

Byens udvikling startede i Middelalderen, da vejen, som forbandt de tyske lande med Ungarn, førte igennem området. Fra Radgona førte en bred vej mod Szombathely, parallel med den såkaldte "kraljevska cesta" (kongelig vej) til Czester, Lendava og Velika Kaniza.

Murska Sobota bliver nævnt som by første gang i 1366. 

I tiden under den tyrkiske invasion i den første halvdel af det 17. århundrede lå Murska Sobota bag en stor forsvarsmur og voldgrav.

Peter Szapary købte byens land i 1687, og med kongens accept blev han ejer af Murska Sobota i 1690. 

Familien Szapary ejede byen helt op til den 1. verdenskrig. 

I tiden under Kongeriget Jugoslavien var der en distriktsguvernør i byen indtil 1941, da byen blev okkuperet af ungarerne.

Den 3. april 1945 blev byen befriet af den Røde Armé sammen med Prekomurje partisanenheder.

Kilde 
 Gamle jugoslaviske skolebøger

Referencer 

Byer i Slovenien
Sophie

Sophie kan henvise til:

 Sophie, et pigenavn afledt af navnet Sophia
 Sophie (sanger) (1986-2021), en skotsk sanger
 Sophie (film), en dansk kortfilm fra 2006 instrueret af Birgitte Stærmose
Piran

Piran er en gammel by i Slovenien og ligger på spidsen af den nordlige del af Istrien. Byen er ét stort museum med en rig kultur, og er Sloveniens turistcentrum.

Referencer 

 

Byer i Slovenien
Ptuj

Ptuj (; ) er en by i det nordøstlige Slovenien med  indbyggere. Den ligger i den historiske region Spodnja Štajerska ().

Ptuj er kulturelt, administrativt, økonomisk og trafikalt centrum i området. Byen ligger på 232 meter over havets overflade. 

Arkæologiske spor viser, at byen var en romersk by under navnet Poetovio.

Referencer 

Byer i Slovenien
Velenje

Velenje er en by i Slovenien. Byen nævnes første gang i 1250 og som markedsby i 1264. 

Spor fundet i Šaleška-dalen vidner om at dalen var beboet i den præhistoriske tid. Der er fundet spor af præhistoriske mennesker i Mornova Zijalka-grotten ved Šoštanj og i Špehovka-grotten. Det er også fundet spor fra Romerriget i Šaleška-dalen.

I det 16. århundrede blev Šaleška-dalen hjemsted for et stort antal protestanter, som byggede skole i Velenje. Dalen er hjem for over 20 klostre og er kendt som "Klostrenes dal".

I 1801 hærgede en stor brand Velenje og hele markedet og St. Marija-kirken blev brændt ned til grunden. I 1889 var der kun 364 indbyggere i byen.

Velenje begyndte at vokse i slutningen af det 19. og starten af det 20. århundrede, da kulminen åbnede udenfor byen. 

Efter 1950 voksede behovet for kul og dermed voksede byen. I byen ligger Gorenjes fabrikker

Kilde 
 Gamle jugoslaviske skolebøger

Referencer 

Byer i Slovenien
Sisak

Sisak er en by i Kroatien med 52.236 indbyggere (2001).

Historie 
Før det nuværende navn har byen haft mange forskellige navne: Segesta, Segestica (inden Romerriget), Siscia (under Romerriget), Siscium, Sissek, Sziszek, Sciteck, Zysek, Sziscium, Scytzyc, Zitech, Scyteck, Sziszak og til sidst det kroatiske navn Sisak.

I det 4. århundrede f.Kr., hvor der allerede boede illyriske stammer, ankom keltiske stammer. Den romerske armé forsøgte i flere omgange at besætte den illyrisk-keltiske beboelse Segestica, men det lykkedes først for Octavian i år 35 f.Kr. .

Den provisoriske militærlejr Siscia voksede og blev til en by med voksende handel, og senere blev byen kendt på grund af mønterne, som blev lavet her og som blev brugt i hele Romerriget.

Med kristendommens udvidelse dannedes her et bispesæde i det 3. århundrede, som sandsynligvis eksisterede indtil det 10. århundrede da der blev dannet et bispesæde i Zagreb i 1094. Sisak og området blev del af Zagrebs bispesæde, helt til året 1215.

Byens vigtigste turistattraktion er den trekantede borg i den gamle by fra det 16. århundrede, som er velbevaret og rummer et museum. Borgen er kendt for kroaternes og Krains fælles sejr over tyrkerne i 1593 ved Slaget om Sisak, hvilket var den første større sejr over tyrkerne på europæisk jord.

Befolkning 
Ifølge folketællingen i 2001 havde Sisak et befolkningstal på 52.236.

43.402 af indbyggerne er kroater (83.09%), 3.897 er serbere (7.46%), 795 er bosniakker (1.52%), 436 er romaer (0.83%), 149 er albanere (0.29%) og 40 er montenegrinere (0.08%).

41.204 er katolikker (78.88%), 3.801 ortodokse kristne (7.28%) og 2.537 muslimer (4.86%).

Kilde 
 Gamle jugoslaviske skolebøger

Byer i Kroatien
Guldhornene (digt)

Guldhornene er et af Adam Oehlenschlägers mest berømte digte. Det omhandler det danske nationalklenodie guldhornene og er skrevet i foråret 1802, kort efter at guldhornene blev stjålet. Guldhornene er romantiks indførelse i Danmark og dens væsentligste digt.

Oehlenschläger havde været til en forelæsning med N.F.S. Grundtvigs fætter tysk-norske filosof Heinrich Steffens. De spadserede derefter i 16 timer og talte om romantikken. Han gik hjem til sit logi i Vestergade – ganske tæt på de omsmeltede guldhorn – og skrev digtet Guldhornene efter frokost den følgende dag. Digtet blev udgivet i 1802 i samlingen Digte, 1803.

Kilder 
 Digtet (med faksimile af originaludgaven) i Kalliope.org. Sammesteds er der en tekstkritisk note

Eksterne henvisninger 

 53. Poul Reumert deklamerer Guldhornene, Dansk Sproghistorie

Adam Oehlenschläger
Digte fra Danmark
Genstart (datalogi)

Ved genstart af en computer forstås, at dens tilstand ændrer sig fra at være aktiv til at starte forfra. Dette kaldes også reboot eller at reboote (fra engelsk).

En genstart kan ske på mange måder. Det kan være noget brugeren af computeren selv gør, ved at:
 slukke og tænde for computeren
 trykke på computerens reset knap
 bede styresystemet om at genstarte computeren.

Normalt er det altid sundest for en computer at bruge sidsnævnte metode. Der er generelt altid en knap eller kommando indbygget i styresystemet som genstarter computeren. På et Microsoft Windows system ligger denne knap i start menuen og hedder "Luk". På et Unix system kan man f.eks. bruge kommandoen "reboot".

Det kan også være noget der sker automatisk/ufrivilligt, f.eks. hvis der opstår kritiske fejl i styresystemet eller i hardwaren.

Datalogi
San Marinos kommunistiske parti (marxist-leninistisk)

San Marinos kommunistiske parti (marxist-leninistisk) (Partito Comunista (Marxista-Leninista) di San Marino) er et forhenværende kommunistisk politisk parti i San Marino. Partiet deltog i parlamentsvalget i 1969 (1.24%), men opnåede ikke repræsentation

Noter 

Politiske partier i San Marino
Kommunistiske partier
Reboot

Reboot henviser til forskellige artikler:

 Genstart (datalogi) – At genstarte en computer.
 Reboot (arrangement) – Konference om internettet.
 Reboot (fiktion) - betegnelse for udgivelse, der ændrer kanon gennem omskrivning af kronologien og/eller rekonstruktion af forudgående hændelser i en serie inden for litteratur eller film.
Kult

En kult er en rituel dyrkelse af en gud, en helligdom eller en hellig genstand. De personer der indgår i dyrkelsen udgør også en kult tilsammen.

I arkæologien betegnes genstande som anses at have været brugt i religiøse sammenhænge ofte kultgenstande.

I moderne sprogbrug anvendes kult også om ikke-religiøs dyrkelse af en ting, en epoke eller person. For at en sådan dyrkelse kan kaldes kult skal den almindeligvis involvere ritualer.

I religionssociologien er en kult "en religion, hvor medlemmerne er løst organiserede og tilknyttede", mens en sekt er "en tæt sammenknyttet religion, som ser sig selv i kontrast til majoritetssamfundet".

Se også 
 Dødekult
 Frugtbarhedskult
 Selvmordskult
 Kultstatus
 Kultfilm

Referencer 

Religion
Religionssociologi
Fiolteatret

Fiolteatret er et nedlagt københavnsk teater.

Teatret startede i en baggård til Fiolstræde 28 i 1961 (deraf navnet). Den 13. januar 1962 havde teatret første premiere med  Harold Pinters 'Køkkenelevatoren' og Finn Methlings 'Javel hr. Direktør'. Leon Feder var instruktør og Chr. Ludvigsen dramaturg . I 1970 flyttede teatret til Halmtorvet hvor det blev afløst af Husets Teater i 1992. Teatret var 'hjemløst', dvs. uden stationær scene i 1969 og 1970.

Teatret var oprindeligt et avantgarde-teater, Danmarks første, der spillede samtidig dansk og udenlandsk dramatik af blandt andre absurde dramatikere som Samuel Beckett og Eugène Ionesco. Blandt teatrets største succes'er de første år kan nævnes Klaus Rifbjergs 'Udviklinger', Klaus Rifbjerg og Jesper Jensens 'Hvad skal vi lave?' og 'Diskret Ophold', samt Becketts 'Glade Dage', som med Bodil Udsen i den store monolog endda blev overført til TV. I perioden på Halmtorvet 9 var repertoiret præget af social indignation og engagement, ligesom teatret aktivt tog del i fagforbundenes og venstrefløjens politiske liv. Således opførte Fiolteatret i 1970 stykket 'Orden Hersker i Berlin' om den tyske Novemberrevolution i 1918 og efterfølgende de efterfølgende mord på Rosa Luxemburg og Karl Liebknecht. Dele af dette stykke blev også opført foran Det Kongelige Teater fra ladet af en lastbil under de voldsomme Verdensbankdemonstrationer. 1971 opførte teatret Jesper Jensen, Benny Holst og Arne Würglers 'Husker du vor skoletid?', der efterfløgende blev udsendt på lp på forlaget demos.

Teatret blev startet af den arkitektstuderende Ole Leonardo Pedersen og hans kone Merete samt skuespillerne Jan Zangenberg og Bodil Ellehammer. Arne Skovhus overtog ledelsen 1967 til 1972, hvorefter teatret var principielt kollektivt ledet frem til en kort direktørledet periode i 1992 til 1994, hvor teatrets økonomi fik det endelige grundskud. 

Teatret havde i en kort periode under Arne Skovhus sin egen teaterskole, hvor blandt andre Hans Henrik Clemensen, Pierre Miehe-Renard og Litten Hansen er uddannet.

Kilder

Ekserne link 
 Røde Fane – Teaterprogram for Fiolteatrets stykke: "Orden hersker i Berlin"  fra oktober 1970, 8 A4-sider. indskannet udgave 2010 på Modkraft.dk)

Etableret i 1962
Teatre i København
Vesterbro
Nattesyn

Nattesyn er måden hvorpå øjnene tilpasses til at se i mørke. Der er to måder at kunne opnå dette: biologisk og via teknologi.

Den biologiske måde 
Jo længere man har været i mørket (uden brug af skarpt hvidt lys), jo bedre et nattesyn har man. Nattesynet forringes efter jo ældre man bliver.

Den teknologiske 
Der er to måder. Den første måde er at opfange infrarøde stråler. Et apparat baseret på dette princip, kaldes et "infrarødt kamera".

Den anden måde, er at forstærke den lille mængde lys der er om natten og som kommer fra månen og stjernerne.

Elektronik
Syn
Jens Moberg

Jens Winther Moberg (1. august 1962 i Buddinge) er en dansk erhvervsmand, der er bestyrelsesformand for Grundfos Holding A/S siden 2012, og bestyrelsesformand for den statsejede PostNord-koncern.

Uddannelse og karriere 
Moberg tog sin studentereksamen ved Herlufsholm Gymnasium 1981. Efter gymnasiet var han sergent i forsvaret fra 1981 til 1983, dernæst økonomielev hos A.P. Møller-Mærsk frem til 1985. I årene 1985 til 1995 var Moberg først produktchef, senere afdelingsleder i forskellige dele af IBM-koncernen i Danmark. I denne periode tog han også en HD i afsætningsøkonomi ved Handelshøjskolen i København i 1988.

Microsoft 
Moberg arbejdede i årene fra 1995 til 2009 for softwaregiganten Microsoft. I begyndelsen frem til 1998 som nordisk marketing og konsulentchef. I årene 1998 til 2001 var han administrerende direktør for Microsoft Danmark, vicepræsident for Microsoft EMEA fra 2001 til 2005, og senest frem til 2009 chef for virksomhedens storkunder og partnere på det amerikanske marked.

Better Place Danmark (under konkurs) 

2009-2010 Administrerende direktør

Bestyrelsesposter 
Moberg har tidligere være bestyrelsesformand for Georg Jensen og Schultz Information. Han var forstander og bestyrelsesformand for Herlufsholm Skole og Gods 2011-2019, bestyrelsesmedlem af Poul Due Jensens Fond og Axcels Industrial Board Danmark samt bestyrelsesformand for Grundfos Holding A/S, og bestyrelsesformand for den statsejede PostNord-koncern.

Bibliografi 
 2012 – Min CEO cookbook, Gyldendal, 
 2012 – Rettidig omsorg, Gyldendal, 
 2011 – Personlig vækst. Hjælp til din udvikling, Lindhardt og Ringhof, 
 2010 – Mission ledelse, L&R Business,

Kildehenvisninger 

Erhvervsfolk fra Danmark
Microsoft
Personer i Kraks Blå Bog
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Postnord
Grundfos
Herlovianere
Natascha Kampusch

Natascha Maria Kampusch (født 17. februar 1988) er en østrigsk kvinde, som blev kidnappet som 10-årig. Hun blev holdt fanget de næste otte år og slap først fri den 23. august 2006.

Den 2. marts 1998 om morgenen forlod den da 10-årige Natascha Kampusch familiens hjem i Wien for at gå i skole. Hun mødte dog aldrig op og kom heller ikke hjem igen. Et vidne fortalte politiet, at hun var blevet set gå ind i en hvid varevogn, hvorefter man påbegyndte en større eftersøgning. På et tidspunkt snakkede politiet endda med kidnapperen, Wolfgang Přiklopil, som tilsyneladende havde et sikkert alibi på tidspunktet for bortførelsen.

Under den 8-årige tilfangetagelse blev Natascha Kampusch holdt fanget i et rum på 3 m × 4 m i Přiklopils garage, hvor hun havde adgang til bøger, fjernsyn og eget toilet. Igennem årene havde han derudover sørget for at undervise hende i emner som læsning og matematik.

Den 23. august 2006 lykkedes det for Natascha Kampusch at slippe fri fra kidnapperen og søge hjælp hos naboen i den lille by Strasshof 10 km nordøst for Wien. 

Den 29. august 2006 offentliggjordes via Kampuschs psykiater et brev til offentligheden, hvori hun kort og præcist beskrev både sit fangenskab og sin nuværende tilstand .

Den 6. september 2006 trådte Natascha Kampusch for første gang frem i medierne, da hun gav et interview til den østrigske TV-station ORF samt avisen Kronen Zeitung og magasinet News.

Kampusch' selvbiografi udkom på dansk i juni 2011.

Referencer 

Personer fra Østrig
Bortførte børn