Arnulf Øverland

Ole Peter Arnulf Øverland (27. april 1889 i Kristiansund-25. marts 1968 i Oslo) var en norsk forfatter, lyriker og riksmålsforkæmper.

Arnulf Øverland blev født i Kristiansund, men voksede op i fattige kår i Bergen og mistede tidligt sin far. Tolv år gammel flyttede han med moren og sine to brødre til Kristiania. I 1911 fik han tuberkulose og blev indlagt på Gjøsegaarden sanatorium i Kongsvinger. Samme år debuterede han som forfatter med lyriksamlingen Den ensomme fest.

Politisk udvikling 
Han blev central i det norske digtermiljø i mellemkrigstiden, særlig i kredsen omkring det kommunistiske tidsskrift Mot Dag, og han stillede sig meget kritisk til nazismen. Han forlod sit kommunistiske ståsted i løbet af 1930'erne på grund af Stalins politik i Sovjetunionen. I efterkrigstiden skrev han et utal artikler, avisindlæg og foredrag om de sovjetiske slavelejre, censuren og den politiske ufrihed østpå, og manede til forsvar mod den trussel mod verdensfreden, som sovjetregimet var kommet til at udgøre.

Tiltalt for blasfemi 
Arnulf Øverland var ateist og blev i 1933 tiltalt for blasfemi efter sit foredrag Kristendommen, den tiende landeplage i Studentersamfundet i Oslo 21. januar. Han blev anmeldt af Menighetsfakultetets professor Ole Hallesby. Øverland blev frifundet, og senere er ingen blevet tiltalt for blasfemi i Norge. I foredraget gik han kraftigt ud imod primært den katolske kirke, og kaldte nadveren "denne væmmelige, kannibalske magi".

I KZ-lejr under besættelsen 
Under anden verdenskrig skrev han en række kendte modstandsdigte. Han blev arresteret i 1941 og sat i Møllergaten 19 (politigården i Oslo), Grini og i 1942 Sachsenhausen, men overlevede. I Sachsenhausen havde han det først slemt på skiftarbejde ved en skofabrik; men senere havnede han sammen med blandt andre
Emil Stang i "stoppebanden", der stoppede strømper og vanter for tyskerne. De stoppede også strømper for medfangerne, og indrømmede da at gøre et helt anderledes solidt arbejde. Som nordboere slap de for at få hovedet barberet. I 1942 var madforsyningerne yderst slette, og en brødskorpe guld værd; men fra 1943 sørgede Røde Kors for madpakker, og Øverland delte med nyankomne. Han var det uforglemmelige højdepunkt juleaften 1943, da han iført den kolossale vinterfrakke, han havde byttet til sig, deklamerede sit digt Jul i Sachsenhausen for de andre fanger:
Et juletræ er tændt på galgebakken.Vi sidder bænket ved vor suppeskål
og dufter stille af den sure kål,og har det hyggeligt her i barakken.(...)Nu har vi vasket vore suppekrus,
og vi la'r synke vore slidte næver,mens vore længselssyge tanker svæver
om brændte grunde og forladte hus.Det var vort hjem!
Og vore kære, hvordan går det dem?

Litteratursyn 
Arnulf Øverland var tilhænger af en traditionalistisk lyrik og kritiserede moderne poesi ved flere anledninger. Traditionel var han hele tiden, men særlig er han kendt for sammen med André Bjerke at have startet "tungetaledebatten" i 1950'erne. I sit foredrag "Tungetale fra Parnasset" tog han et opgør med det modernistiske formsprog: "Et desperat menneske skriger, men skriget er ikke noget digt!"

Tillidshverv og hæder 

Øverland var formand for Det Norske Studentersamfund i 1923 og for Den Norske Forfatterforening 1923–28. Han var medstifter af Det Norske Akademi for Sprog og Litteratur.

Efter anden verdenskrig spillede Øverland en markant rolle i den norske sprogstrid. Han var formand for Riksmålsforbundet fra 1947 til 1956 og Forfatterforeningen av 1952 fra 1952 til 1953. I sin indsats for det norske rigsmål førte han ligesom André Bjerke en indbidt kamp mod det konstruerede sprog samnorsk, der blev påtvunget befolkningen efter krigen: "Mange mennesker har aldrig lært at tale rent. Det er sinkernes vrøvl vi nu skal lære," skrev han i sit essay "Hvor ofte skal vi skifte sprog?" fra 1948.

Han var tildelt Statens kunstnerlønn fra 1938 og boede i æresboligen "Grotten" i slotsparken i Oslo fra 1946 og frem til sin død. Hans enke, journalisten Margrete Aamot, blev boende der i ti år til hun døde i 1978.

Familie 
Åsil Øverland blev født på forældrenes et års bryllupsdag. Begge havde siddet i KZ-lejr under krigen, og følte nu, at livet kom tilbage. Øverland havde været gift to gange uden at få børn; først i sit tredje ægteskab med Margrete blev han far, først til Åsil og halvandet år senere til Eli. De to piger voksede op i "Grotten". Da Åsil begyndte i skole i 1953, var hendes far landskendt. Det var ikke altid så nemt at forsvare sådan en far - hvorfor han var så gammel, ikke havde et ordentlig arbejde, ikke kunne udtale r-lyden som i Oslo. Janteloven stod den gang stærkt. Åsil Øverland blev grafiker. og skrev en bog om sin far. Hun levede ikke op til hans forventninger, men stod ham ellers nær. Mange underlige mennesker kom på besøg, og hver søndag var der åbent hus mellem kl. 17 og 18. Nogle fik serveret kaffe. De kom med digte, religiøse spørgsmål og måske psykiske problemer. Der kom også mange breve med udvalgte bibelsteder, nok i håb om at omvende ham.

Bibliografi

Lyrik 
 1965 Livets minutter – lyrik
 1962 På Nebo Bjerg – lyrik
 1960 Den rykende tande – lyrik
 1956 Sverdet bak døren – lyrik
 1947 Fiskeren og hans sjel – lyrik
 1946 Tilbake til livet – lyrik
 1945 Vi overlever alt – lyrik
 1940 Ord i alvor til det norske folk – lyrik (ny udgave 1959)
 1937 Den røde front – lyrik
 1936Du må ikke sove – digte (del af digtsamlingen Den røde front fra 1937)
 1934Riket er ditt – lyrik
 1934 Jeg besværger dig – lyrik
 1930 Gi mig ditt hjerte – lyrik
 1929Birkeland i mitt Hjerte
 1929 Hustavler – lyrik
 1927 Berget det blå – lyrik
 1919 Brød og vin – lyrik
 1915 Advent – lyrik
 1912 De hundrede violiner – lyrik
 1911 Den ensomme fest – lyrik

Noveller 
 1964 Møllerupgåsens liv og himmelfart og andre troverdige betraktninger – noveller
 1931 Gud plantet en have – noveller
 1923 Deilig er jorden – noveller
 1916 Den haarde fred – noveller

Dramatik 
 1917 Venner, drama

Essays og artikler 
 1967Torstein spelar langeleik og munnspel – essay
 1967 Sprog og usprog – artikler
 1964 Hvor gammelt er Norge? – essays
 1963 I tjeneste hos ordene – artikler
 1959 Verset – hvordan blir det til? – essays
 1958 Om Gud skulle bli lei av oss – artikler
 1956 Riksmål, landsmål og slagsmål – essays
 1954 I beundring og forargelse – artikler
 1952 Har jorden plass til oss? – artikler
 1949 Nordiske randstater eller atlantisk fred – artikler
 1949 Bokmålet – et avstumpet landsmål? – artikler
 1948 Nøitralitet eller vestblokk – artikler
 1948 Hvor ofte skal vi skifte sprog? – artikler
 1947 Norden mellom øst og vest – essays
 1946 Det har ringt for annen gang – artikler
 1940 Er vort sprog avskaffet? – artikler
 1939 Forpostfektninger – essays
 1935 Det frie ord – essays
 1933 Tre foredrag til offentlig forargelse – artikler (gjenutgitt 2006, e-bok 2011)
 1927 Kapital og åndsarbeide – essays
 1926 Olav Duun – essays
 1920 Norske kunstnere. Edvard Munch – essays

Priser, udmærkelser og nomineringer (udvalg) 
 1962 – Nomineret til Nordisk Råds litteraturpris for digtsamlingen Den rykende tande
 1961 – Mads Wiel Nygaards legat
 1951 – Norsk vinder af Doblougprisen
 1935 – Vinder af Gyldendals legat

Noter

Litteratur 
Willy Dahl: Arnulf Øverland: en biografi. Oslo, 1989.

Eksterne henvisninger 
 
 Om Arnulf Øverland på Akershus kulturnett 
 Kristendommen, den tiende landeplage. Fuldtekst af foredrag holdt i Studentersamfundet i 1933.
 Digitaliserede bøger af Arnulf Øverland hos Nasjonalbiblioteket.
 Arnulf Øverlands Galleri i Kristiansund 
 Billede af Arnulf Øverland 14. februar 1949, Oslo Museum

Novelleforfattere fra Norge
Digtere fra Norge
Dramatikere fra Norge
Faglitterære forfattere fra Norge
Essayister fra Norge
Det Norske Akademi
Nordmænd i 1900-tallet
Ateister fra Norge
Norsksprogede forfattere fra Norge
Vindere af Doblougprisen
Modtagere af Gyldendals legat
Modtagere af Lytterprisen