kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Watt-dampmaskine

Watt-dampmaskinen (alternativt kendt som Boulton og Watt-dampmaskine) var den første type dampmaskine, der gjorde brug af en separat kondensator. Det var en vakuum eller "atmosfæriske" maskine, der brugte damp ved et tryk lige over atmosfærisk til at skabe et delvist vakuum under stemplet. Forskellen mellem atmosfæriske tryk over stemplet og det delvise vakuum drev stemplet ned James Watt undgik brugen af højtryksdamp, på grund af sikkerhedsproblemer. Watts design blev synonymt med dampmaskiner, hvilket i høj grad skyldtes hans samarbejdspartner, Matthew Boulton.

Watt-dampmaskinen, der udviklede sig sporadisk fra 1763 til 1775, var en forbedring af Newcomen-dampmaskinen fra 1712's design og var et centralt punkt i Den industrielle revolution.

Watts to vigtigste forbedringer var den separate kondensator og rotationsbevægelse. Den separate kondensator, der er placeret uden for cylinderen, kondenserede damp uden at afkøle stempel og cylindervægge, hvilket den indre spray i Newcomens maskine også gjorde. Watts maskines effektivitet var mere end det dobbelt af Newcomen maskinen. Rotationsbevægelse var mere egnet til industriel kraft end den Newcomens maskines oscillerende stråle.

Se også 
 Carnot-cyklus
 Corliss-dampmaskine
 Varmekraftmaskine
 Termodynamik
 Ivan Polzunov fremstillede i 1776 en kraftfuld, ikke kondenserende dampmaskine, men han døde, før han kunne masseproducere den

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Watt atmosfærisk maskine – Michigan State University, Chemical Engineering
 Watts 'perfekte maskine'  – uddrag fra Transactions of the Newcomen Society.
 Boulton & Watt maskine ved National Museum of Scotland
 Boulton and Watt Steam Engine ved Powerhouse Museum, Sydney

Industrielle revolution
Opfindelser fra Skotland
Dampmaskine
Dampmaskinens historie
Termodynamik
T.S. Ashton

Thomas Southcliffe Ashton (1889–1968) var en engelsk økonomihistoriker. Han var professor i økonomisk historie ved London School of Economics ved University of London fra 1944 til 1954, og professor emeritus indtil sin død i 1968. Hans most kendte arbejde er lærebogen The Industrial Revolution (1760–1830) fra 1948, som fremførte et positiv syn på periodens fordele.

Han donerede penge til udgivelsen af T. S. Ashton Prisen, en årlig pris fra Economic History Society. Prisen er på nuværende tidspunkt £750 og tildeles ved hver anden årlige konference forfatteren af den bedste artikel i de foregående to kalenderår, der er godkendt til offentliggørelse i Economic History Review.

Efter et BBC Freedom of Information forespørgsel i 2012, blev det afsløret at Ashton i 1957 afslog et ridderskab.

Uddannelsesmæssig karriere 

Ashton blev uddannet ved Ashton-under-Lyne sekundærskole og University of Manchester. Hans akademiske karriere var fokuseret på nationaløkonomi og offentlige finanser. Ashton var fra 1912 til 1919 assisterene lektor i Nationaløkonomi ved Sheffield Universitet, og fra 1919 til 1921 var han lektor og vejleder ved Birmingham University. Han blev i 1921 udnævnt til Senior lecturer i Nationaløkonomi ved Manchester University. Til sidst blev han dekan ved fakultetet for handel og administration og tjente i denne som kapacitet fra 1938 til 1944. Han blev derefter professor i økonomisk historie ved London School of Economics, hvor han tjente fra 1944 til 1954. He var præsident af både Manchester Statistical Society (1938–1940) og Economic History Society (1960–1963).

Hans publikationer omhandler økonomien i det 18. århundrede og omfatter jern-, stål- og kulindustrierne:
 Iron and Steel in the Industrial Revolution (1924)
 The Coal Industry (med Joseph Sykes) (1929)
 Economic and Social Investigations in Manchester 1833–1933 (1934)
 An Eighteenth-Century Industrialist: Peter Stubs of Warrington 1756 – 1806 (1939)
 The Industrial Revolution (1760–1830) (1948, 1997) online udgave
 An Economic History of England: the Eighteenth Century (1955) online udgave
 Economic Fluctuations in England 1700–1800 (1959)
 English Overseas Trade Statistics 1697–1808 (1960), af E. B. Schumpeter, redigeret af T. S. Ashton

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Economic History Society

Økonomer fra Storbritannien
Kumi Yokoyama

Kumi Yokoyama er en Japansk fodboldspiller, der spiller som angriber FFC Frankfurt, lejet fra AC Nagano Parceiro Ladies Hun er også medlem af Japans kvindefodboldlandshold.

Hæder
 Hold
 AFC U-19 Women's Championship
 Mester (1) : 2011

 Individuel
 U/17 VM i fodbold for kvinder: Sølvbolden, Bronzeskoen
 L. League 2. division 2014 : Topscorer

Referencer

Eksterne henvisninger
 

Kvindelige fodboldspillere fra Japan
Pavol Šafranko

Pavol Šafranko (født 16. november 1994 i Stropkov) er en slovakisk fodboldspiller, der spiller for Dundee United F.C., hvortil han er udlejet fra AaB.

Klubkarriere 
AaB meddelte den 21. august 2017, at de havde købt Šafranko fri af slovakiske FC DAC 1904 Dunajská Streda. Šafranko skrev under på fireårig aftale gældende frem til 30. juni 2021 og blev tildelt nummer 14 for AaB.

Han blev den 10. august 2018 udlejet til Dundee United F.C. for resten af 2018-19-sæsonen.

Landsholdskarriere 
Šafranko blev første gang udtaget til A-landsholdet i forbindelse med to venskabskampe afholdt i Abu Dhabi i januar 2017 imod Ugandas fodboldlandshold og Sveriges fodboldlandshold. Han fik sin debut imod Uganda, da han blev skiftet ind i det 65. minut i stedet for Filip Oršula. Slovakiet tabte kampen 1-3. Šafranko spillede også 60 minutter mod Sverige i et 0-6-nederlag, inden han blev erstattet af Tomáš Malec.

Šafranko blev af træner Pavel Habal udvalgt som en af 23 spillere til at repræsentere Slovakets U/21-landshold ved U/21 Europamesterskabet i fodbold i juni 2017. I første kamp mod Polens U/21-fodboldlandshold blev han skiftet ind efter 73 minutter i stedet for Adam Zrelak i en 1-2-sejr, i anden kamp mod England blev han skiftet ind efter 65 minutter i et 1-2-nederlag som erstatning for Zrelak, mens han i den sidste gruppespilskamp mod Sverige atter blev skiftet ind i stedet for Zrelak i det 69. minut. Holdet blev nummer to i gruppen og den 2. bedste to'er på tværs af grupperne, hvilket ikke var nok til at fortsætte til knock out-fasen

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Slovakiet
Fodboldspillere fra AaB
Hoverla

Hoverla (, Hoverla; ; ; Goverla, ) er Ukraines højeste bjerg, hvis tinde er beliggende 2.061 m.o.h. Bjerget er beliggende i bjergkæden Karpaterne, i den østlige del af Beskiderne.

Bjergsiderne er bevokset med skove af bøg og grantræer. På bjergets østlige side har floden Prut sit udspring. Hoverla består af sandsten.

Det vides ikke, hvornår bjerget blev besteget første gang. I slutningen af 1800-tallet blev bjerget en turistattraktion, der særlig tiltrak turister fra den nærliggende byer i Galicien. I 1880 åbnede den første rute for turister mellem tinderne på Hoverla og Krasny Luh

Noter 

Bjerge i Ukraine
Carlos Zeca

José Carlos Gonçalves Rodrigues (født 31. august 1988 i Lissabon), omtalt Zeca, er en professionel fodboldspiller, der fra sæsonen 2023-24 spiller i den græske klub Panathinaikos. Han spillede i årene 2017-23 for den danske klub F.C. København, hvor han den største del af perioden var anfører for holdet. Han har tillige spillet for det græske fodboldlandshold. Han spiller primært som central midtbanespiller, men kan også benyttes som højre back.

Karriere 
Fra 2011 til 2017 spillede han i Grækenland og Panathinaikos FC. I marts 2017 fik han græsk statsborgerskab.

Den 28. august 2017 offentliggjorde den danske superligaklub F.C. København, at klubben havde købt spilleren af Panathinaikos FC, og indgået en 4-årig aftale med Zeca. Han fik sin debut den 10. september mod F.C. Midtjylland, hvor han scorede, og FCK vandt 4-3 på hjemmebane. Han blev fast anfører for FCK i 2018, og kontrakten blev i november 2019 forlænget til udløb sommeren 2023.

Zeca blev af F.C. København Fan Club kåret som "årets spiller" i FCK i sæsonerne 2019/20 og 2020/21. Han blev ligeledes i februar 2020 kæret som "Årets 3F Superligaspiller" af Superligaens trænere og landstræneren. 

Zeca pådrog sig i oktober 2021 en korsbåndsskade under en kamp mod Viborg FF, der holdt ham ude resten af sæsonen 2021/22. Han gjorde comeback i august 2022 og opnåede 10 kampe inden en ny alvorlig skade under en kamp mod AGF den 2. oktober 2022 gjorde Zeca ukampdygtig for resten af 22/23-sæsonen. i maj blev det offentliggjort, at kontrakten med FCK ikke ville blive forlænget ved udløb. Zeca nåede at spille sin sidste kamp for FCK, da han kom tilbage efter sin skadespause nr. 2, da han spillede de ca. 20 sekunder af sæsonens sidste kamp på et tidspunkt, hvor FCK havde sikret sig mesterskabet. 

Zeca opnåede i alt 194 kampe for FCK, hvori han scorede ni mål. Kampene var 140 (8) superligakampe, 7 (0) pokalkampe, 8 (1) Champions League-kampe, 32 (0) Europa League-kampe og 7 (0) Conference League-kampe.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Lissabon
Fodboldspillere fra Portugal
Fodboldspillere fra Grækenland
Fodboldspillere fra Vitória Setúbal
Fodboldspillere fra Panathinaikos
Fodboldspillere fra FC København
Anna Blässe

Anna Blässe (født 27. februar 1987) er en tysk fodboldspiller, der spiller for VfL Wolfsburg. Hun har tidligere spillet for USV Jena og Hamburger SV.

Som juniorspiller vandt hun U/19 VM i 2004 og 2006.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra Tyskland
Fodboldspillere fra VfL Wolfsburg (kvinder)
Jörg Baberowski

Jörg Baberowski (født 24. marts 1961 i Radolfzell) er en tysk historiker og professor i østeuropæisk historie ved Humboldt-Universität zu Berlin. Han har også været direktør for Institut for Historie ved samme universitet. Han er en ledende forsker i Sovjetunionens historie, især stalinismens vold, folkedrab og terror.

Baberowskis bedstefar var af polsk oprindelse, og han voksede op i et katolsk og socialdemokratisk arbejdermiljø. Som skoleelev blev han medlem af den maoistiske gruppe Kommunistischer Bund Westdeutschland, men han tog senere afstand fra sine holdninger i ungdomsårene. Han studerede historie og filosofi ved Georg-August-Universität Göttingen fra 1982 til 1988. Som studerende lærte han også russisk, og han skrev speciale om "politisk justits" i de sene år af Det Russiske Kejserrige. Fra 1989 var han forsker på østeuropæisk historie ved Johann Wolfgang Goethe-Universität i Frankfurt am Main, og han tog sin doktorgrad der i 1993 med afhandlingen Autokratie und Justiz im Zarenreich. Han blev ansat ved Institut for østeuropæisk historie ved Eberhard Karls Universität Tübingen i 1993, og han tog sin habilitation i 2000 med afhandlingen Auf der Suche nach Eindeutigkeit, der udkom som bog med titlen Der Feind ist überall: Stalinismus im Kaukasus. Han har gennemført arkivstudier i Aserbajdsjan, Finland, Rusland og andre lande.

Han blev udnævnt til professor i østeuropæisk historie ved Leipzig Universitet i 2001 og professor i samme fag på Humboldt-Universität zu Berlin det følgende år, hvor han har opbygget et stort forskningsmiljø for kommunismens historie i Østeuropa. Baberowski var direktør for Institut for Historie i perioderne 2004–2006 og 2008–2009, og dekan for Det Filosofiske Fakultet 2009–2010. Han har også været formand for Forum Geisteswissenschaften ved Humboldt-Universität.

På bogmessen i Leipzig i 2012 modtog han prisen for faglitteratur for bogen Verbrannte Erde: Stalin Herrschaft der Gewalt.

Bibliografi 

 Autokratie und Justiz. Zum Verhältnis von Rechtsstaatlichkeit und Rückständigkeit im ausgehenden Zarenreich 1864-1914, Frankfurt/M. (Klostermann) 1996, .
 Zivilisation der Gewalt. Die kulturellen Ursprünge des Stalinismus (2003)
 Der Feind ist überall. Stalinismus im Kaukasus, Munich (DVA) 2003, .
 Der rote Terror. Die Geschichte des Stalinismus, Munich (DVA) 2003, .
 Der Sinn der Geschichte. Geschichtstheorien von Hegel bis Foucault, Munich (C.H. Beck) 2005, .
 Jörg Baberowski und Anselm Doering-Manteuffel: Ordnung durch Terror. Bonn (Dietz) 2006, .
 Moderne Zeiten? Krieg, Revolution und Gewalt im 20. Jahrhundert, Göttingen 2006, .
 Verbrannte Erde. Stalins Herrschaft der Gewalt, Munich (C.H. Beck) 2012, .
 Räume der Gewalt. Frankfurt am Main (S. Fischer) 2015,

Referencer 

Historikere fra Tyskland
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Gauslå Station

Gauslå Station (Gauslå stoppested) var en jernbanestation på Sørlandsbanen, der lå i Birkenes kommune i Norge.

Stationen åbnede som holdeplads 22. juni 1938, da banen blev forlænget fra Nelaug til Grovane. Den blev nedgraderet til trinbræt 20. juli 1947 og nedlagt 28. maj 1989.

Stationsbygningen blev opført efter tegninger af Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Den var af samme type som på Espelandsmyr Station og Bjorvatn Station. Stationsbygningen og de øvrige bygninger på stedet blev revet ned i 1983.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Sørlandsbanen
Nedlagte jernbanestationer i Norge
Etableret i 1938
Ophørt i 1989
Jernbanestationer i Agder
Vatnestrøm Station

Vatnestrøm Station (Vatnestrøm stoppested) var en jernbanestation på Sørlandsbanen, der lå i Iveland kommune i Norge.

Stationen åbnede som holdeplads 22. juni 1938, da banen blev forlænget fra Nelaug til Grovane. Oprindeligt hed den Vatnstraum, men den skiftede navn til Vatnestrøm 2. juni 1985. Den blev nedgraderet til trinbræt 1. juni 1958 og nedlagt 28. maj 1989.

Stationsbygningen blev opført efter tegninger af Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Den var af samme type som på Selåsvatn Station og Helldalsmo Station. Den blev solgt til private men blev revet ned i 2017, da der blev anlagt sidespor til Voss Water. Sidesporet åbnede officielt 15. juni 2017.

Litteratur

Eksterne henvisninger

Noter 

Stationer på Sørlandsbanen
Nedlagte jernbanestationer i Norge
Etableret i 1938
Ophørt i 1989
Jernbanestationer i Agder
Strai Station

Strai Station (Strai stoppested) var en jernbanestation på Sørlandsbanen, der lå i Kristiansand kommune i Norge.

Stationen åbnede som holdeplads sammen med Setesdalsbanen 26. november 1895. oprindeligt hed den Kvernvolden, men den skiftede navn til Strai 1. februar 1921. Den blev nedgraderet til trinbræt i 1928 eller 1929. I 1938 blev strækningen mellem Kristiansand og Grovane, hvor Strai Station lå, ombygget fra smalspor til normalspor og indlemmet i Sørlandsbanen. I 1958 blev stationen flyttet ca. 600 m. Den blev nedlagt 28. maj 1967.

Til åbningen i 1895 blev der opført et læskur efter tegninger af Paul Due. Det blev senere flyttet til Grovane Station.

Litteratur

Eksterne henvisninger 

Stationer på Sørlandsbanen
Nedlagte jernbanestationer i Norge
Etableret i 1895
Ophørt i 1967
Jernbanestationer i Agder
Rory Kennedy

Rory Katherine Elizabeth Kennedy (født 12. december 1968) er en amerikansk dokumentarfilmskaber og det yngste barn af den amerikanske senator Robert Francis "Bobby" Kennedy og Ethel Kennedy.

Selvom hendes far blev snigmyrdet før hendes fødsel, relaterer Kennedy aktivt til hendes fars filantropiske mål. Hoveddelen af hendes aktivitet er dokumentarfilm med fokus på samfundsspørgsmål. Det inkluderer afhængighed, radioaktiv stråling, behandlingen af krigsfanger og politikken af det mexicanske grænsehegn.

Opvækst og uddannelse 
Rory blev født i Washington D.C. seks måneder efter hendes fars død. Hendes mor valgte navnet Rory, fordi hun følte, at det bar en lighed til hendes fars tilnavn, "Bobby". Rory dimitterede fra The Madeira School og derefter Brown University i Providence, Rhode Island. Under hendes andet år på universitetet organiserede hun en demonstration foran et supermarked, som lå i Providence, hvor hun opfordrede kunder til at boykotte vindruer i solidaritet med immigrantarbejdere

Karriere 
I 1990'erne dannede Rory og hendes klassekammerat fra Brown University, Vanessa Vadim, May Day Media, en almennyttig organisation, der har specialiseret sig i produktion og distribution af film med social samvittighed. Organisationen er baseret i Washington D.C..

Kennedys første dokumentarfilm var Women of Substance, som blev udgivet i 1994. 

Hun instruerede og co-producerede i 1999 American Hollow om en  Appalachian-familie, der levede under vanskelige økonomiske forhold. Filmen har modtaget stor anerkendelse og mange priser.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Filminstruktører fra USA
Filmproducere fra USA
Kadeisha Buchanan

Kadeisha Buchanan (født 5. november 1995), kælenavn Keisha, er en canadisk fodboldspiller, der spiller for Olympique Lyonnais i Division 1 Féminine. Hun er også en del af Canadas landshold. Hun blev født i Toronto og voksede op i Brampton, Ontario. Hun var den yngste af syv piger i et hjem med en enlig forælder. Hun var kun 17 år gammel, da hun fik debut på Canadas landshold den 12. januar 2013.

Ved VM i fodbold for kvinder 2015 vandt Buchanan Young Player Award.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Kvindelige fodboldspillere fra Canada
Fodboldspillere fra Olympique Lyon (kvinder)
Fodboldspillere ved sommer-OL 2016
Fodboldspillere ved sommer-OL 2020
Deltagere for Canada ved sommer-OL 2020
Medaljevindere ved sommer-OL 2016
Medaljevindere ved sommer-OL 2020
Olympiske mestre fra Canada
Olympiske bronzemedaljevindere fra Canada
EuroEyes Cyclassics 2017

EuroEyes Cyclassics 2017 var den 22. udgave af cykelløbet EuroEyes Cyclassics og blev arrangeret 20. august 2017. Det tyske cykelløb, med start og mål i Hamborg, var det 31. arrangement på UCI's World Tour-kalender i 2017. Løbet blev vundet af italienske Elia Viviani fra .

Hold og ryttere

Danske ryttere
 Matti Breschel kørte for 
 Mads Pedersen kørte for 
 Lars Bak kørte for

Resultater

Eksterne henvisninger 
 
 

2017
UCI World Tour 2017
Decapitated

Decapitated er et polsk teknisk dødsmetal-band dannet i Krosno i 1996 af brødrene Wacław "Vogg" Kiełtyka (guitar) og Witold "Vitek" Kiełtyka (trommer) sammen med klassekammeraterne Wojciech "Sauron" Wąsowicz (sang) Marcin "Martin" Rygiel (bas). Alle var teenagere fra 13-17 år gamle. Efter to demoer fik bandet kontrakt med pladeselskabet Earache Records, hvor de i 2000 udgav deres første LP Winds of Creation. I 2005 forlod Sauron bandet, og Adrian "Covan" Kowanek blev ny sanger. LP'en Organic Hallucinosis udkom i 2006. Under en tourné i Hviderusland den 28. oktober 2007 kørte deres tournébus galt. Vitek og Covan kom slemt til skade, og fem dage efter døde Vitek. Covan, der havde fået et slemt hovedtraume, kom sig aldrig efter sin hjerneskade. Decapitated blev derefter opløst. Vogg gendannede Decapitated i 2009 med ny besætning: Rafał Piotrowski (vokal) Filip "Heinrich" Hałucha (bas) (tidligere Vesania and Masachist) og Kerim "Krimh" Lechner (trommer). Decapitated fik pladekontrakt med Nuclear Blast record og indspillede Carnival Is Forever i 2011.

Decapitated har optrådt flere gange i Danmark, bl.a. på Copenhell i 2016.

Diskografi 
 Winds of Creation (2000)

 Nihility (2002)

 The Negation (2004)

 Organic Hallucinosis (2006)

 Carnival Is Forever (2011)

 Blood Mantra (2015)

 Anticult (2017)

Medlemmer 
 Wacław "Vogg" Kiełtyka – guitars (1996−2007, 2009− )
 Rafał "Rasta" Piotrowski – vocals (2009− )
 Michał Łysejko – Trommer (2014− )
 Hubert Więcek – Bas (2016− )

Tidligere medlemmer 
 Witold "Vitek" Kiełtyka – trommer (1996–2007; død 2007)
 Wojciech "Sauron" Wąsowicz – vocals (1996–2005)
 Marcin "Martin" Rygiel – bas (1997–2005, 2006–2007)
 Adrian "Covan" Kowanek – vocals (2005–2007)
 Kerim "Krimh" Lechner – trommer (2009−2012)
 Filip "Heinrich" Hałucha – bas (2009−2011)
 Paweł Pasek – bas (2012−2016)

Musikgrupper fra 1996
Teknisk dødsmetal-grupper
Metalgrupper fra Polen
Henry Poulaille

Henri Poulaille (født 5. december 1896 i Paris, død 30. marts 1980 i Cachan) var en fransk forfatter. 

Poulaille stod de internationalt, kommunistisk sindede kredse om Romain Rolland og Henri Barbusse nær. Med romanerne Ils étaient quatre (1925), Arnes neuves (1925) og L'Enfantement de la Paix (1926) indtog han en førende plads blandt Frankrigs yngre skribenter. Med blændende stilistisk evne forbandt han evnen til aldrig som Barbusse at lade tendensen overstråle den kunstneriske sandfærdighed. Også et fortrinligt essay om Charlie Chaplin må nævnes.

Kilder 

  

Forfattere fra Frankrig
Fransksprogede forfattere
Franskmænd i 1900-tallet
Personer fra Paris
Hope Solo

Hope Amelia Solo (født 30. juli 1981) er en amerikansk fodboldspiller, målmand, der er dobbelt olympisk mester og verdensmester i fodbold med USA. Hun var USAs målmand fra 2000 til august 2016. Efter at have spillet på college-niveau for University of Washington, spillede hun professionelt for Philadelphia Charge i Women's United Soccer Association (WUSA). Da WUSA blev nedlagt efter hendes første sæson, rejste hun til Europa for at spille topliga fodbold i Sverige og Frankrig. Fra 2009 til 2011 spillede hun i Women's Professional Soccer (WPS) for Saint Louis Athletica, Atlanta Beat og magicJack. Efter at WPS blev nedlagt tidligt i 2012 spillede hun for Seattle Sounders i W-League. Det sidste hold hun spillede for var Seattle Reign FC i National Women's Soccer League, USAs topliga i kvindernes fodbold.

Solo betragtes som en af verdens bedste kvindelige målmænd og har rekorden som den målmand i USA der har flest rene mål i karrieren.

Hæder

High school 

 Parade Magazine All-American: 1997, 1998
 Washington State Championship: 1998

College 

 NSCAA All-American: 2000, 2001, 2002
 Pac-10 Selection: 1999, 2000, 2001, 2002

Klub 

 WPS Årets målmand: 2009

International 

 USA
 Olympisk guldmedalje: 2008, 2012
 VM i fodbold for kvinder Mester: 2015Toer: 2011
 Algarve Cup: 2005, 2007, 2008, 2010, 2011, 2013, 2015
 Four Nations Tournament: 2006, 2007, 2008
 CONCACAF Women's Gold Cup: 2006, 2014

 Individuel
 U.S. Soccer Female Athlete of the Year: 2009
 VM i fodbold for kvinder Guldhandsken: 2011, 2015
 VM i fodbold for kvinder Bronzebolden: 2011
 VM i fodbold for kvinder All-Star Holdet: 2011, 2015
 CONCACAF Women's Gold Cup Guldhandsken: 2014
 CONCACAF Åreets kvindelige målmand: 2015
 SheBelieves Cup Guldhandsken: 2016
 FIFPro: FIFA FIFPro World XI 2015 2016
 IFFHS World's Women Best Goalkeeper: 2012, 2013, 2014, 2015

Anden hæder 

 Do Something Award – Sportsperson: 2012
 Phoenix Mercury Woman of Inspiration: 2012
 Hall of Game She's Got Game Award: 2012
 Sports Spectacular Female Athlete of the Year: 2013

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kvindelige fodboldspillere fra USA
Verdensmestre i fodbold
Fodboldspillere fra OL Reign
Olympiske mestre fra USA
Olympiske medaljevindere i fodbold
Fodboldspillere ved sommer-OL 2004
Fodboldspillere ved sommer-OL 2008
Fodboldspillere ved sommer-OL 2012
Medaljevindere ved sommer-OL 2008
Medaljevindere ved sommer-OL 2012
Alex Morgan

Alexandra "Alex" Patricia Morgan Carrasco (født 2. juli 1989) er en amerikansk fodboldspiller, olympisk guldmedaljevinder og verdensmester i fodbold. Hun spiller som angriber for San Diego Wave og USA's kvindefodboldlandshold.

Karriere 
Kort tid efter Morgan dimitterede fra University of California, Berkeley, hvor hun spillede for California Golden Bears women's soccer, blev hun valgt til nummer et i WPS Draft 2011 af Western New York Flash. Der fik hun sin professionelle debut og hjalp holdet med at vinde ligamesterskabet.

Morgan, som var 22 år på det tidspunkt, var den yngste spiller på landsholdet ved VM i fodbold for kvinder 2011, hvor holdet vandt sølv. Ved sommer-OL 2012 i London scorede hun sejersmålet for USA i 123. minut i semifinalen mod Canada. 

Morgan afsluttede 2012 med 28 mål og 21 assists og blev sammen med Mia Hamm den eneste amerikanske kvinde, der havde scoret 20 mål og havde lavet 20 assists indenfor samme kalenderår. Hun blev den sjette og den yngste amerikanske spiller, der havde scoret 20 mål i et enkelt år. Hun fik efterfølgende hæderen som Årets kvindelige fodboldspiller i USA og var også en af FIFA World Player of the Year finalisterne.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kvindelige fodboldspillere fra USA
Verdensmestre i fodbold
Olympiske medaljevindere i fodbold
Olympiske mestre fra USA
Olympiske bronzemedaljevindere fra USA
Fodboldspillere ved sommer-OL 2012
Fodboldspillere ved sommer-OL 2016
Fodboldspillere ved sommer-OL 2020
Medaljevindere ved sommer-OL 2012
Medaljevindere ved sommer-OL 2020