kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bagvaskelse

Bagvaskelse er en juridisk term, der beskriver det forhold at en påstand om en person eller en gruppe af personer, er fremsat mod bedre vidende eller uden rimelig grund til at anse påstanden for korrekt. Bagvaskelse er ulovlig efter § 268 i straffeloven, med en maksimal strafferamme på 2 års fængsel.

Injurie (), uret mod, fornærmelse, en ærekrænkelse, er ulovlig efter straffelovens § 267 og kan straffes med bøde eller fængsel i op til et år. Som noget specielt er injurier og bagvaskelse undergivet privat påtale. Det betyder, at den krænkede ikke kan indgive politianmeldelse, men selv skal rejse sag; det sker ofte gennem en advokat. I visse grovere tilfælde (f.eks. hvis den mod hvem beskyldningen er fremsat risikerer at miste sit job) kan ærekrænkelser dog påtales af det offentlige.

Injurie i Storbritannien 
Storbritanniens injurielovgivning var (specielt indtil 2014) berygtet.
Der er omvendt bevisbyrde, sagerne er ofte meget dyre og udenlandske firmaer og enkeltpersoner kan anlægge sag mod andre udenlandske firmaer og enkeltpersoner i en britisk ret, hvis en udtalelse har betydning i Storbritannien.

 - For eksempel lagde det islandske selskab Kaupthing, Investment Bank sag an mod danske Ekstra Bladet efter at avisen havde udgivet en artikel om Kaupthings rådgivning til virksomheder om skattely. Artiklen fandtes på engelsk på avisens hjemmeside. 
Sagen, der foregik 2006-2008, kom ikke for retten, da parterne indgik et forlig hvor Ekstra Bladet måtte betale en betydelig kompensation .

 - I 2007 holdt Henrik Thomsen, dansk professor i radiologi fra Københavns Universitet, et lille videnskabeligt foredrag på Oxford Universitet hvor han fortalte om alvorlige bivirkninger ved GE Healthcare's MR-kontrastmiddel Omniscan.
Efterfølgende blev han stævnet. Sagen blev afsluttet i februar 2010 med et forlig.

 - På vegne af efterkommerne af profeten Muhammed har en saudiarabisk jurist, Faisal Yamani, truet med injuriesag mod danske dagblade efter deres optrykning af Jyllands Postens Muhammed-tegninger.

 - I en meget omtalt sag var forfatteren Simon Singh stævnet af den britiske kiropraktorforening efter udgivelse af en artikel i avisen The Guardian. Simon Singh vandt denne sag. Efterfølgende har de britiske politikere lovet reform af injurielovgivningen.

En ny injurie-lov (Defamation Act 2013) som kræver større bevisbyrde fra den forurettede, blev vedtaget den 25. april 2013 og trådte i kraft i 2014.

Se også 
 Chikane

Kilder

Eksterne links 
 Straffeloven (retsinformation.dk)

Juridiske begreber
Straffelovsovertrædelser
Øjenforeningen Værn om Synet

Øjenforeningen Værn om Synet (tidligere Landsforeningen Værn om Synet) er en almennyttig forening med det formål at forebygge øjensygdomme ved forskning, oplysning og rettidig behandling, således at seende undgår blindhed.  

Foreningen blev stiftet i 1982 og udgiver bladet VÆRN OM SYNET. Medlemstallet er 8.000 (okt. 2010). Foreningens første formand var Gustav Holmberg, som var formand indtil 1998. Han blev efterfølgende æresmedlem.

Eksterne henvisninger
 Foreningens hjemmeside 

Foreninger fra Danmark
Etableret i 1982
Patientforeninger
Ben Sahar

Ben Sahar (hebraisk: בן סהר) (født 10. august 1989 i Holon, Israel) er en israelsk fodboldspiller, der spiller for APOEL FC (2020).

Han spillede som angriber hos Hapoel Be'er Sheva. Tidligere har han repræsenteret Chelsea F.C. i England, hvorfra han var udlejet til Queens Park Rangers, Sheffield Wednesday og Portsmouth, samt hollandske De Graafschap. Derudover har han været udlejet 2 gange under sit ophold i Espanyol hos Hapoel Tel Aviv og Auxerre.

Landshold 
Sahar står (pr. april 2018) noteret for 41 kampe og syv scoringer for Israels landshold, som han debuterede for 7. februar 2007 i en venskabskamp mod Ukraine.

Titler 
Israel State Cup: 2011
2. Fußball-Bundesliga: 2012–13

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Israel
Fodboldspillere fra Chelsea F.C.
Fodboldspillere fra Queens Park Rangers F.C.
Fodboldspillere fra Sheffield Wednesday F.C.
Fodboldspillere fra Portsmouth F.C.
Fodboldspillere fra De Graafschap
Fodboldspillere fra RCD Espanyol
Fodboldspillere fra AJ Auxerre
Fodboldspillere fra Hertha BSC Berlin
Fodboldspillere fra Arminia Bielefeld
Grog

En grog er en alkoholisk drik. Oprindelig udviklet i den engelske flåde i form af rom med citronsaft, med det formål at forebygge skørbug vha. citronsaftens indhold af C-vitamin.

Senere er grog brugt som betegnelse for ret forskellige opskrifter, ofte blandet uden fast mål, som regel på basis af kun én type alkohol tilsat vand og en eller flere ikke alkoholiske frugtsafter. Den kan være smagt til med krydderier, f.eks. kanel eller muskatnød og sødet med sukker eller honning.

Forskellige 'anerkendte' opskrifter 
Royal Navys grog-opskrift indeholder citronsaft, vand, rom og kanel. En udbredt opskrift fra Caribien omfatter vand, lys rom, grapefrugtjuice, appelsinjuice, ananasjuice, kanel og honning.

Spirituosa
Stykkevis lineær funktion

En Stykkevis lineær funktion har den samme forskrift, som den almindelige lineær funktion nemlig f(x)=ax+b. En stykkevis lineær funktion er en kurve i et koordinatsystem, som består af stykker der hver for sig er en lineær funktion.

Ekstern henvisning
Eksempel på en stykkevis lineær funktion 

Matematisk analyse
Funktioner
Christian Ulrich von Brockdorff

Christian Ulrich greve von Brockdorff (27. august 1724 – 25. september 1808) var en holstensk godsejer og dansk gehejmeråd, til Klethkamp.

Han var søn af dansk gehejmeråd Christian Friedrich greve von Brockdorff og Ulrika Eleonora f. von Völkersam. Han blev kammerjunker 1750, karakteriseret infanterikaptajn samme år, reformert kaptajn ved grenadererne 1754, kammerherre 1758, afskediget fra militæretaten 1761 med obersts karakter, fik Ordenen de la fidélité 1764, Dannebrogordenen 1769, blev senere gehejmeråd og 1777 verbitter for det adelige Kloster i Itzehoe, 1790 gehejmekonferensråd, død 25. september 1808.

I året 1758 ægtede han Georgine Anna Christine von Hahn (f. 1741, fik Ordenen de la fidélité 1770, d. 1786). Året efter hendes død giftede han sig med enkebaronesse Bothmer, Georgine Louise
Frederikke f. Hahn (1760-1798).

Kilder 
 P. Brock, "Brockdorff, Christian Ulrich", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Grever fra Danmark
Personer fra Holsten
Godsejere fra Slesvig og Holsten
Modtagere af l'union parfaite
Christian Ulrich
Danskere i 1700-tallet
Officerer fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Anna Christine von Hahn

Anna Christine von Hahn (1741 – 1786) var en mecklenburgsk adelsdame.

1758 ægtede hun grev Christian Ulrich von Brockdorff. 1770 blev hun Dame de l'union parfaite.

Danskere i 1700-tallet
Modtagere af l'union parfaite
Aakjærselskabet

Aakjærselskabet blev oprettet i 1980 for at varetage Jeppe Aakjærs forfatterskab. Selskabet har til huse på Nanna og Jeppe Aakjærs Kunstnerhjem Jenle. Aakjærselskabet er Danmarks største litteraturselskab og blandt Europas største.

Eksterne henvisninger 
 Jenle.dk – Officiel website for Nanna og Jeppe Aakjærs Kunstnerhjem og for Aakjærselskabet

Foreninger fra Danmark
Etableret i 1980
Litteratur fra Danmark
Hans Caspar von Bothmer (1727-1787)

Hans Caspar greve von Bothmer (30. juli 1727 – 1787 i Kiel) var en kurhannoversk diplomat i dansk tjeneste og overpræsident i Kiel.

Han var søn af kurhannoversk generalløjtnant og minister (= diplomat) i Danmark Friedrich Johann rigsfriherre von Bothmar og dennes anden hustru, Birgitte f. von Holstein. Han blev kammerherre 1751, envoyé extraordinaire ved det engelske hof, Ridder af Dannebrog 1763, overhofmester hos dronning Caroline Mathilde og gehejmeråd 1766, fik Ordenen de la fidélité 1767 og blev samme år i oktober afløst som overhofmester af Ditlev Conrad Reventlow. Han blev gehejmekonferensråd 1779, amtmand i Travendal og overpræsident i Kiel 1780. Han døde i Kiel 1787.

9. september 1763 ægtede han Margrethe Eleonore rigsgrevinde af Schweinitz og Krain (1736-1803); hun fik 1767 Ordenen de la fidélité.

Kilder 
 P. Brock, "Bothmer, Hans Caspar", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Adresseavisen 1787, Nr. 70.

Modtagere af l'union parfaite
Gesandter fra Danmark
Diplomater fra Tyskland
Grever fra Tyskland
Amtmænd fra Holsten
Hofmestre fra Danmark
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Georg Seligmann

Georg Sofus Seligmann (22. april 1866 i København – 20. august 1924 på Montebello) var en dansk maler.

Seligmann er søn af grosserer Rudolf Seligmann (født 1829) og Sophie født Weil (født 1844). Efter at han var blevet student (1883) og havde taget philosophicum, modtog han sin første uddannelse i kunsten hos Frans Schwartz og i den af P.S. Krøyer og Laurits Tuxen ledede malerskole; i 1887 debuterede han på Charlottenborg Forårsudstilling med to landskabsbilleder, udførte over motiver fra Halland; året derpå udstillede han et par figurmalerier og i 1888 Søndag i Thorvaldsens Musæum, der blev erhvervet til Den Hirschsprungske Samling, 1889 kom hans Fra Spillestuen i Studenterforeningen, der vakte opmærksomhed ved skarp og livlig karakteristik af figurerne og senere indbragte kunstneren en medalje ved verdensudstillingen i Paris. Endnu i 1890 og 91 udstillede Seligmann på Charlottenborg og vandt især anerkendelse som portrætmaler; så blev han deltager i Den Frie Udstilling og gav der i de følgende år møde med ikke få arbejder, landskaber, arkitekturmalerier og portrætter, blandt hvilke sidste især det store Portræt af min Hustru var af betydelig virkning. Ved siden af disse dygtige og fuldt ud selvstændige originalarbejder har Seligmann interesseret sig særlig for Frans Hals og malede flere kopier efter hans billeder, bl.a. et af de store skyttestykker i Haarlem (De officiren van den Cluveniers doelen 1893) og af en pompejansk fresko, Centavr og Mænade.

Seligmann ægtede 16. maj 1893 Jenny Heyman (født 1873), datter af grosserer Philip W. Heyman.

Han er begravet på Mosaisk Vestre Begravelsesplads.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 
 

Portrætmalere
Malere fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Jøder fra Danmark
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Margrethe Eleonore von Schweinitz und Krain

Margrethe Eleonore rigsfriherreinde von Schweinitz und Krain (1736-1803) var en tysk adelsdame.

Hun ægtede 9. september 1763 Hans Caspar greve von Bothmer. Hun modtog i 1767 Ordenen de l'union parfaite.

Modtagere af l'union parfaite
Adel fra Tyskland
Nicolas Mignard

Nicolas Mignard, kaldet Mignard d'Avignon (døbt 7. februar 1606, død 20. marts 1668) var en fransk maler, ældre bror til Pierre Mignard.

Mignard studerede en tid i Fontainebleau og Rom og kom til Avignon, hvor Ludvig XIV blev opmærksom på ham og gav ham sysselsættelse i Paris. Her blev han medlem, 1664 professor ved Akademiet. Han malede mest mytologiske billeder i Annibale Carraccis smag og har raderet nogle blade (til dels efter Carracci).

Eksterne henvisninger 

Malere fra Frankrig
Historiemalere
Franskmænd i 1600-tallet
Medlemmer af Académie royale de peinture et de sculpture
Henrik Bille-Brahe (stiftamtmand)

Henrik Bille-Brahe (ved dåben Henrik Bille) (20. oktober 1709 på Ørumgård – 9. januar 1789) var en dansk godsejer og stiftamtmand, far til Preben Bille-Brahe.

Henrik Bille var søn af Axel Knudsen Bille og Sophie f. Seefeldt og blev født 20. oktober 1709 på Ørumgård i Jylland. Han blev assessor (dommer) i Hofretten 1732, hofjunker 1734, vicelandsdommer på Fyn og Langeland 1735, justitsråd 1736, etatsråd 1741, konferensråd 1747, Ridder af Dannebrog 1759, gehejmeråd 1766, stiftamtmand over Fyn og Langeland, amtmand over Odense, Dalum, Sankt Knuds og Rugård Amter 1767, var 1768-83 tillige amtmand i Assens og Hindsgavl Amter, blev gehejmekonferensråd 1779 og døde 9. januar 1789.

7. marts 1788 fik han patent på at føre slægten Brahes navn og våben, da han efter sin ældste ugifte søn Axel Frederik Bille-Brahes død 1787 tiltrådte stamhuset Hvedholm. Han var gift med 1. gang (1740) Christiane Gregersdatter Juel (1705-1745), 2. gang (1752) Mette Johanne Reedtz, f. Arenfeldt (d. 1762), og 3. gang (1766) Caroline Agnese Raben (f. 1738, fik Ordenen de la fidélité 1767, d. 1810). Efter sin fader arvede han Holbækgård, som han imidlertid solgte 1763, med sin anden frue fik han Palsgård, og 1784 købte han Egeskov.

Kilder 
 P. Brock, "Bille-Brahe, Henrik", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Maanedsskriftet Orion III, 424 ff.
 Samlinger til Fyens Historie og Topografi VIII, 310 ff. 394.

Henrik 1
Godsejere fra Danmark
Landsdommere fra Danmark
Stiftamtmænd over Fyens Stift
Amtmænd fra Danmark
Personer fra Fyn
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dommere i Hofretten (Danmark)
Gehejmekonferensråder fra Danmark
Caroline Agnese Raben

Caroline Agnese Raben (9. december 1738 – 13. marts 1810 på Egeskov Slot) var en dansk adelsdame, der var hofdame hos prinsesse Sophie Magdalene og patronesse for Odense Adelige Jomfrukloster.

Hun var datter af Christian Frederik Raben og Berte Scheel von Plessen.

1766 ægtede hun Henrik Bille og blev Dame de l'union parfaite 1767. Parret fik 4 børn, deriblandt Preben Bille-Brahe.

Kilder 
 Skeel, Holbek, Santasilia and Muckadell

Danskere i 1700-tallet
Modtagere af l'union parfaite
Caroline Agnese
Hofdamer fra Danmark
John Fletcher (flertydig)

John Fletcher henviser til flere personer, blandt andre:

 John Fletcher (1579–1625), engelsk dramatiker
 John Edward Fletcher (1940–1992), australisk/britisk forsker
 John William Fletcher (1729–1785), ledende metodist
Henrik Bille-Brahe

Henrik Bille-Brahe er navnet på flere personer:

 Henrik Bille, til Mogenstrup (1559-1592 – dansk hofjunker
 Henrik Bille (godsejer) (ca. 1585-1655) – dansk godsejer
 Henrik Bille-Brahe (stiftamtmand) (1709-1789) – dansk godsejer og stiftamtmand (født Henrik Bille)
 Henrik Bille-Brahe (diplomat) (1798-1875) – dansk lensgreve og diplomat
Nan Ling

Nan Ling (kinesisk skrift: 南岭; pinyin: Nánlǐng) er den samlede betegnelse for nogle bjergkæder i det sydlige Kina. De løber gennem den autonome region Guangxi og provinserne Guangdong, Hunan og Jiangxi. 

Nan Ling-bjergene skiller det centrale Kina fra sydkina. Områdene syd for bjergene har tropisk klima, og det muliggør at høste  ris to gange om året.

Bjergene er også vandskel mellem Chang Jiang og Perlefloden. Bjergkæderne er op til 200 km brede og løber 600 km i øst-vestlig retning. 

Et andet navn på bjergkæderne er Wuling-bjergene (五岭), Wǔ Lǐng der kan oversættes med  «fem bjerge» eller 五岭山脉), eftersom den består af de fem bjergkæder Yuecheng (越城岭), Dupang (都庞岭), Mengzhu (萌渚岭), Qitian (骑田岭) og Dayu (大庾岭). I virkeligheden kan man også medregne udløberen Jiulian-bjergene (九连山) på grænsen mellem Jiangxi og Guangdong. 

Bjerge i Kina
Guangdong
Guangxi
Hunan
Jiangxi
Blåhat (slægt)

Blåhat (Knautia) er en slægt med ca. 60 arter, der er udbredt i Nordvestafrika, Mellemøsten og Europa med tyngdepunktet i det sydlige Europa. Det er en- eller flerårige urteagtige planter med runde og tornløse stængler. Bladene sidder modsat og er hele til fjersnitdelte. Blomsterne er samlet i flade og langstilkede hoveder. De enkelte blomster er 4-tallige (til forskel fra de 5-tallige skabioseblomster) og uregelmæssige med blåviolette, purpurrøde til gulligt-hvide kronblade. Randblomsterne er gerne større med udstående kronblade. Frugterne er nøddeagtige delfrugter med kun ét frø, der er forsynet med myrelegeme.

 Blåhat (Knautia arvensis)
 Makedonsk blåhat (Knautia macedonica)
 Purpurblåhat (Knautia purpurea)

 Knautia dipsacifolia
 Knautia drymeia
 Knautia kitaibelii
 Knautia longifolia
 Knautia carinthiaca
 Knautia norica
Mågen Bæltbåd (Kertemindebåd)

Mågen er en bæltbåd 30 fod bygget vintern 1886-1887 i Kerteminde af bygmester R Thygensen på stranden til A Kies Knudsen i Nyborg til fiskeri i bæltet mellem Fyn og Sjælland. I 1933 blev den lavet om til lystbåd: kahytten blev forlænget fra masten og 4 meter agter.

Skipperen A Kies Knudsen hade sejlet langfart fra 1874 til 1886 mellem Europa og den amerikanske østkyst. Der så han bermudansk "sloop rig" (Morcomi rig)(nu Bermuda rig) og var fascineret af, hvordan de kunne sejle så tæt til vinden. Han gik i land 1886 i Nyborg som førstestyrmand og blev gift. Han var hos tre skibsbygger men de ville lægge navn til den form for rig. Det havde R Thygensen ikke han hade sagt at det var ham ligegyldig hvad han satte på dækket; det var kun skroget, han lagde navn til

Skibe fra Danmark
Bernhard Viking

Bernhard Viking (6. marts 1911 – 14. januar 1999) var overlæge på Viborg sygehus. Han var gift med Gudrun Clara Welphey (født Smith).

Bernhard Viking blev født i Nakskov, søn af plantageejer og biskop af Norden for Liberal Katolsk Kirke (teosofi) Otto Viking og Henriette (født Mørk-Hansen). 
Han blev student fra Nakskov i 1928; tog sin medicinske eksamen i 1935 og blev dr.med. i 1943; Han havde reservelæge- og kandidatstillinger ved provinshospitaler 1936-52, bl.a. var han reservekirurg ved den kirurgiske universitetsklinik ved Århus Kommunehospital 1943-52; undervisningsassistemt i kirurgi ved Aarhus Universitet og kirurg, konsulent ved radiumstationen i Århus 1948-52; Han blev overkirurg ved Viborg amts- og bys sygehus fra 1952; specialistanerk. (kirurgi) 1949 og (organspecialet: kirurgiske lidelser i mavetarmkanalen') 1952. Foretog desuden studierejser til Frankrig (kirurgi) 1950, og Sverige (cancerkirurgi) 1951, (extremitetskirurgi, nu benævnt akut ortopædisk kirurgi) 1952.

Bernhard Viking var formand for Foreningen af Yngre Hospitalslæger i Århus 1949-51; han var medlem af repræsentantskabet for Foreningen af Yngre Læger 1950-52 og ledende senior i Århus Studenterforening 1951-52.

Eksterne henvisninger 
Viking har skrevet:
  Bækkenknoglernes Betændelsessygdomme (disputats, 1943) samt tidsskriftartikler om kirurgiske emner.

Links 
 http://familytreemaker.genealogy.com/users/h/o/y/niels-l-Hoyvald/ODT5-0003.html

Læger fra Danmark
Bartolomé de Carranza

Bartolomé de Carranza (1503 – 2. maj 1576) var en spansk prælat.

Biografi 
Carranza var dominikanermunk, Prof. i Teologi i Valladolid, Medlem af Koncilet i Trient 1545-48, hvor han med Kraft optraadte for en Reform af den kirkelige Disciplin. Som Infanten Filip’s Skriftefader fulgte han med denne til England, hvor han opflammede Dronning Maria til at forfølge Protestanterne. 1557 blev C. Ærkebiskop i Toledo, Spaniens Primas, og hermed begyndte hans Lidelseshistorie. Han blev anklaget for falsk Lære og kastet i Fængsel 1559. I 8 Aar sad han i Inkvisitionsfængslet i Valladolid, i 9 Aar i Engelsborg i Rom. 1576 blev han dømt til højtidelig at afsværge 16 lutherske Sætninger, som han mistænktes at hylde. Kort efter døde han i Dominikanerklostret Maria sopra Minerva i Rom. C. er en af Hovedmændene for den saakaldte sp. Reformation, som med Opretholdelse af den hierarkiske Forfatning ønskede strengere Tugt, mere levende Fromhed og nøjere Studium af den hellige Skrift.

External links 

Ærkebiskopper
Katolske biskopper
Præster fra Spanien
Hasib Hussain

Hasib Mir Hussain (16. september 1986 – 7. juli 2005) var den yngste af de mistænkte efter Terrorangrebet i London den 7. juli 2005. Det antages at han udløste en selvmordsbombe i en bus på Tavistock Square.

Han var født i Beeston i Leeds, i en familie af pakistansk oprindelse. Han var den yngste af tre brødre. På tidspunktet for terrorangrebet boede han sammen med sin familie i Colonso Mount i Beeston.

Efter en vanskelig ungdomtid blev han mellem halvandet og to år før terrorangrebet dybt religiøs. På et tidspunkt kom han i kontakt med radikale islamister. 

Kort tid efter terrorangrebet meldte hans forældre til Metropolitan Police Service, at han var rejst til London sammen med tre venner, og at de ikke havde hørt fra ham siden.

Eksterne henvisninger 
 Profil på julyseventh.co.uk

Personer fra Storbritannien
Terrorister
Annibale Carracci

Annibale Carracci (født 2. november 1560 i Bologna, død 15. juli 1609 i Rom) var en italiensk maler, bror til Agostino Carracci og fætter til Ludovico Carracci.

Uddannet blandt andet i Parma (Correggio) og Venedig, stærkt sysselsat med de store freskoarbejder i Bologna, hvor han ogsaa påbegyndte det karakteristiske Sankt Rochus uddeler almisser (Dresdens Galleri), kom han omkring 1595 til Rom, kaldet hertil af kardinal Odoardo Farnese, for at udsmykke hans nyopførte palads. Han begyndte med et lille værelse (Camerino), som han dekorerede med Herkulesmotiver og andet.

1596-1604 var han optaget af den mægtige og rige freskodekoration på loft og overparti i paladsets galleri, en fantasifuld og sindrig udsmykning med balustrade, heroer, indrammede felter (i midten det store Bacchus og Ariadnes Triumftog) og blik op mod den blå himmel. Kærlighedens magt er hele dekorationens grundmotiv; broderen hjalp til, men Annibale var hovedmanden.

Mens Correggio tidligere var hans kunsts ledestjerne, kommer i den romerske periode form og tegning mere til deres ret; der spores indflydelse fra antikken (således fra den farnesiske Herkules, der stod i paladsets gård), fra Michelangelo og Rafael; det sixtinske kapel har sikkert givet grundideen til Farnese-galleriet, men gennemførelsen er selvstændig og nydannende.

Annibale Carracci var en stort anlagt kunstner, reflekterende, omhyggelig i sin malevis. Han var tillige en fremragende landskabsmaler, indlederen af det storladent komponerede "heroiske landskab". Han har også stukket og raderet lidt. I Rom fik Carracci et stort værksted, hvor fremragende elever som Guido Reni, Domenichino og Franceso Albani og andre hjalp ham med arbejder, der går under Carraccis navn.

Bekendte egenhændige værker er Marias himmelfart (Santa Maria de Popolo i Rom), i Galeria Doria Pamphili sammen med andre lunettebilleder Flugten til Ægypten, Bjergrigt landskab (Kaiser-Friedrich-Museum), Kristus viser sig for Peter (Londons National Gallery) det skønne Kristus og samaritanerinden (Wiener Hofmusseum) og andet.

Kilder 

 

Malere fra Italien
Manieristiske malere
Italienere i 1500-tallet
Personer fra Bologna
Ludovico Carracci

Ludovico (eller Lodovico) Carracci (født 21. april 1555 i Bologna, død 13. november 1619 sammesteds) var en italiensk maler.
 
Han var elev af Prospero Fontana, studerede i Firenze, Parma (hvor han ligesom fætrene stærkt optoges af Antonio da Correggio), Mantua og Venedig (her studier efter Tintoretto og Paolo Veronese), grundede hjemme sit stærkt søgte værksted og sin skole – hvor efter overleveringen Lodovico var dirigenten, Agostino nærmest teoretikeren, Annibale praktikeren – optoges sammen med fætrene af de forannævnte freskoværker, endvidere af lignende, nu næsten forsvundne, i S. Michele in Bosco. Mange af hans staffelibilleder findes i akademiet i Bologna: Johannes Døberens Prædiken, det store Transfigurationen osv. Ludovicos stil har den stærke, udtryksfulde patos med de heftige bevægelser i figurer og klædebon.

Malere fra Italien
Raderere
Italienere i 1500-tallet
Italienere i 1600-tallet
Personer fra Bologna