kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Risfugl

Risfuglen () er en astrild i ordenen spurvefugle. Den har en længde på 14 cm. Arten har sin oprindelige udbredelse i Indonesien. Den kan optræde i store flokke som skadedyr på rismarker.

Kilder 
 BirdLife International 2012. Padda oryzivora. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2

Fugle fra Indonesien
Spurvefugle
Walisisk

Walisisk eller kymrisk () tales i Wales. Det er et keltisk sprog af den britanniske sproggren, nærmest beslægtet med bretonsk (Bretagne) og kornisk (Cornwall).

Godt 25% af befolkningen i Wales dvs. ca. 791.000 har kendskab til sproget. De bor hovedsageligt i den vestlige del af landet, hvor sproget høres alle vegne, hvor mennesker mødes: i forretninger, på pubben og under fodboldkampen. Flere bruger engelsk, og alle forstår og taler det.

For et par hundrede år siden var walisisk klart dominerende i Wales. Så sent som i 1891 talte 54,4 % af befolkningen walisisk. I løbet af middelalderen blev der skrevet en mængde walisisk litteratur af høj kvalitet.

Det walisiske alfabet 

Det walisiske alfabet mangler en del af det latinske alfabets bogstaver: k, q, x og z. Men der findes bogstaver, som enten er helt specielle for walisisk eller udtales en speciel måde:

 ch (udtalt som "ch" i tysk Bach eller skotsk loch),
 dd (udtalt som d i bade),
 ff (udtalt som f),
 j (kun i låneord fra engelsk; udtalt som "j" i juice),
 ll (udtalt som "cl" – læg tungespidsen lige bag fortænderne, og pres tungesiderne opad mod fortænderne, imens du blæser),
 si (udtalt som "sj") og
 th (udtalt som læspelyd, som i engelsk thin).
 c → k (også foran e, i og y)
 ph → f
 r → r (rullende tungespids-r)
 rh → ustemt tungespids-r
 w → u
 u → i
 y → i (i korte ord → ø)

Første linje i den walisiske nationalsang lyder omtrent sådan:

"Maj hen ulad vø n-hadai øn annuil i mi,"

Den walisiske nationalsang 
Gwlad, Gwlad
Mae hen wlad fy nhadau yn annwyl i mi,
Gwlad beirdd a chantorion, enwogion o fri;
Ei gwrol rywelwyr, gwladgarwyr tra mad;
Dros ryddid collasant eu gwaed.

Gwlad, gwlad, peidiol wyf i'm gwlad;
Tra mor yn fur i'r bur hoff bau
O bydded i'r hen iaith barhau!

Mit land, mit land
Mine fædres gamle land er mig kært,
Digternes og sangernes land, de kendte, berømte mænd;
Dets tapre krigere, gode patrioter,
Udgød deres blod for friheden.

Mit land, mit land, jeg er hengiven til mit land,
Så længe havet er en mur om det rene, elskede land,
Åh gid det gamle sprog må leve videre!

Se også 
 Keltisk kultur
 Bretonsk
 Kornisk
 Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogoch

Kilder

Eksterne henvisninger 

Britanniske sprog
Europæiske minoritetssprog
Kultur i Wales
Sprog i Storbritannien
Walisere
Næstved Idræts Forening

Næstved Idræts Forening (eller Næstved IF, NIF) er en fodboldklub beliggende i den sydsjællandske by, Næstved.

Klubben blev grundlagt den 5. marts 1939 ved en sammmenslutning af de to tidligere klubber Næstved Idræts Klub og Næstved Boldklub (1924-1939).

Næstved IF har i dag en professionel overbygning – Næstved Boldklub – som spiller i  under Dansk Boldspil-Union.

Historiske begivenheder:

 1994 Pokalfinale Brøndby IF – Næstved IF 3-1 (efter straffesparkskonkurrence)
 1988 Sølvmedaljer
 1986 Bronzemedaljer
 1981 Bronzemedaljer
 1980 Sølvmedaljer. Tilskuerrekord: 20.315 tilskuere (Næstved IF mod KB)
 1975 Bronzemedaljer
 1972 Bronzemedaljer
 1939 Klubben stiftes ved sammenlægning af Næstved IK og Næstved Boldklub

Danske landsholdsspillere

Eksterne henvisninger 
 Landsholdsdatabsen hos DBU

Idrætsforeninger i Danmark
Etableret i 1939
Fodboldklubber under DBU Sjælland
Idræts Forening
Bretonsk

Bretonsk (bretonsk: Brezhoneg) er et keltisk sprog, der tales af et mindretal i Bretagne – der ligger i Nordvestfrankrig mellem Den Engelske Kanal og Biskayen. I følge Ethnologue anslås det, at omkring 20% af Bretagnes befolkning på (2014), eller omkring 650.000, kan tale sproget.

Et truet sprog 
Bretonsk fortrænges langsomt af fransk og står i fare for at uddø, selv om det er befolkningens oprindelige sprog. Dette skyldes blandt andet at fransk skal være brugssprog i alle officielle sammenhænge, for i den 5. republiks forfatning hedder det i indledningen efter den seneste ændring (i 1994):

« La langue de la République est le français » ("Republikkens sprog er fransk.")

Men sprogtabet skyldes også, at bretonerne selv vælger at lære børnene fransk for at stille dem bedst muligt senere i livet.

Historie 
Sproget var oprindeligt identisk med de britanniske sprog, en gren af de keltiske sprog, der blev talt i Storbritannien. Det kom til det "lille Britannien" (Bretagne) fra "stor-Britannien" i flere bølger med keltiske udvandrere, som var blevet fordrevet af angelsakserne i det 5. og 6. århundrede. De fleste emigranter kom fra den nære halvø Cornwall samt Devon og Wales, og gennem det meste af Middelalderen lå bretonsk og kornisk stadig så tæt på hinanden, at der i realiteten var tale om ét sprogområde (omtrent som Skandinavien i dag). En mindelse om dette sprogfællesskab er bevaret i navnet på den bretonske dialekt Kerneweg, der etymologisk set er det samme som Kernewek (kornisk for "kornisk").

Dialekter 
Bretonsk opdeles i fire dialekter, hvoraf tre, Kerneweg, Leoneg, Tregereg (også kaldet "KLT"), har mange fællestræk, mens den fjerde, Gwenedeg, afviger betydeligt. Af dem er det kun den sidste (Vannes-dialekten), som muligvis rummer elementer af det oprindelige, galliske sprog.

Sammenligning af de to dialektgrupper 

Gallo-dialekten, der tales i Haute Bretagne, hører ikke til de keltiske sprog, men er et romansk sprog som i et vist omfang har været påvirket af bretonsk.

Noter

Se også 

 Keltisk kultur
 Kornisk
 Walisisk

Eksterne henvisninger 

Bretagne
Bretonsk sprog
Europæiske minoritetssprog
Calypso (musik)

Calypso er en sangform, der stammer fra ø-staten Trinidad og Tobago i Caribien.

Oprindeligt sang man om begivenheder, der beskrev øernes sociale og samfundsmæssige liv. Senere handlede det også om sladder, ironi og satire. Man fortalte historier, der sjældent blev bekræftet af dem, sangene handlede om. Calypsoen blev især sunget i ugerne op til karnevallet. Det foregik i 'calypso-telte', som næsten havde karakter af de revyer vi kender i Danmark, hvor der blev gjort grin med nogle af dem, der havde gjort sig bemærket i årets løb. En sang handlede om at en kvindelig politiker var blevet udnævnt til kulturminister fordi hun havde et uægte barn med premierministeren. En anden sang handlede om at der til en fest blev serveret fordærvet mad for byens topfolk – men der var kun ét toilet.

Amerikaneren Harry Belafonte med caribbiske rødder gjorde calypsoen populær for det brede publikum i slutningen af 1950'erne og i begyndelsen af 1960'erne. Belafontes album Calypso'' blev det første album nogensinde, der solgte mere end 1 million eksemplarer.

Belafontes udbredelse af calypsomusikken førte til at mange sange blev blev indspillet af danske artister, herunder den dansk/hollandske sangduo Nina & Frederik. Flere sange er blevet oversat til dansk – for eksempel 'Skandale i familien' som Daimi sang i 1960'erne – der var skrevet af calypso sangerne Sir Lancelot og Lord Melody med originaltitlen 'Shame and Scandal in de Family'. Sir Lancelot og Lord Melody havde dog hver deres tekst til melodien. Melody fik størst succes på grund af hans ’dristige’ historie om den unge mand der af sin far ikke måtte gifte sig med en ung smuk pige, fordi hun var hans søster – men sig det ikke til mor – indtil hans mor kunne fortælle den unge mand, at hans far ikke var hans far.
Et andet eksempel er 'Min Kone Og Min Mor' med Michael Bundesen som han bevidst eller ubevidst har taget fra Lord Kitcheners 'Mother And Wife'.

Siden 1960 har de populæreste calypso solister været Mighty Sparrow, Lord Kitchener, Calypso Rose, Mighty Chalkdust, Black Stalin, David Rudder og Lord Pretender – alle fra Trinidad og Tobago – samt King Short Shirt fra Antigua.

Se også 
 Soca

Musikgenrer
Verdensmusik
Caribisk musik
Manx (sprog)

Manx (manx: Gaelg) er et gælisk sprog, der tales på den britiske ø, Man (Isle of man) i Det Irske Hav. Den sidste indbygger, der havde lært manx som barn, døde i 1974. Men sproget var på dette tidspunkt allerede under genoplivning, og har således aldrig været helt uddødt.

Manx er i dag hovedsprog for ca. 100 beboere på øen Man (Isle of Man), der bl.a. har oprettet manx-sprogede børnehaver og skoler, mens omkring 1.800 har et vist kendskab til  sproget.

Alle love på Isle of Man skal fortsat proklameres på manx for at være gyldige. Der er rundt omkring på øen vejskilte som skrives på manx, samt en radiostation der sender nogle programmer på manx.

Se også 
 Irsk
 Skotsk gælisk

Eksterne henvisninger 

Goideliske sprog
Isle of Man
Sprog i Storbritannien
Mark Knopfler

Mark Freuder Knopfler, OBE (født 12. august 1949 i Glasgow) er en skotsk guitarist, sanger, sangskriver og tidligere journalist.

Knopfler blev kendt som forsanger, sangskriver og guitarist for Dire Straits, som han startede sammen med sin bror David Knopfler i 1977. Som guitarist er han kendt for sin særlige fingerpicking-spillestil. Han har komponeret og indspillet soundtrack til flere film, bl.a. Local Hero (1983) og The Princess Bride (1987). Siden Dire Straits blev opløst i 1995, har han fortsat sin karriere som solist. I 1999 blev Knopfler tildelt OBE, for sit virke som musiker. Han var i sine tidlige år inspireret af bl.a. guitaristen Hank Marvin fra The Shadows.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 
 

Rockmusikere fra Storbritannien
Sangere fra Storbritannien
Guitarister fra Storbritannien
Personer tildelt Officer of the Order of the British Empire
Personer fra Glasgow
Skotsk gælisk (sprog)

Skotsk gælisk (skotsk gælisk: Gàidhlig) er en aflægger af det keltiske, goideliske sprog.

Skotsk gælisk forstås og tales af en lille del af befolkningen i Skotland (først og fremmest på Hebriderne, i det skotske højland og i Glasgow-området) samt i den canadiske provins Nova Scotia.

Med Gaelic Language (Scotland) Act i 2005 har skotsk gælisk opnået en vis grad af officiel status i Skotland. Blandt andet er det nu blevet indført som obligatorisk fag i grundskolen som led i at sikre Skotlands kulturarv.

Kilder

Se også 
 Manx
 Irsk

Eksterne henvisninger 

Goideliske sprog
Sprog i Storbritannien
Hebriderne
Skotter
Hulkort

Hulkort (eller "Hollerith kort”) er en gammel teknik til digitalisering og opbevaring af data.

Som navnet siger, er det et kort/karton, som kan indeholde huller, der igen danner en kode. Kortet blev først anvendt under den amerikanske folketælling i 1890. Hulkortet og tabuleringsmaskinerne var opfundet af Herman Hollerith året før. Hollerith skabte et firma, Tabulating Machine Company, som senere blev købt af Thomas J. Watson Sr., der grundlagde IBM i 1914. Holleriths hulkort svarer til størrelsen af en $1-seddel, hvilket var ganske praktisk af hensyn til opbevaring i skuffer.

Historien går egentlig helt tilbage til Joseph Jacquard, der i 1801 brugte hulkort som kontrolenhed for styring af en Jacquard-væv. Charles Babbage, 1840-1871, havde idé'en om at bruge disse hulkort til programmering af hans Analytical Engine. 

Firmaet UNIVAC fandt også på et hulkort – men i modsætning til IBM's 80 tegn i bredden, valgte de 90 tegn. IBM fik succes med de 80 tegn, som går igen som standard for adskillige skrive- og skærmterminaler. IBM-kortet har for hvert af de 80 tegn i bredden 12 hulmuligheder. I starten var kodningen enkel nok – et hul i position 0 betød et nul, i position 1 betød et ettal osv. Men kombinerer man de 12 muligheder, kunne man også indtaste bogstaver og tegn. Række 0 til 9 benævntes cifferhuller, række 11, 12 og 0 (bemærk overlap) benævntes overhuller.

Tegnsættet EBCDIC blev introduceret i 1964 af IBM. Ofte skrev man betydningen af den enkelte hulning øverst på kortet, så det også kunne læses af et menneske. Hulkort blev gerne forsynet med et sekvensnummer, således at man maskinelt kunne sortere kortene, hvis man tabte en stak på gulvet.

Hulkort blev benyttet til registrering, opbevaring af data, samt til kildekode til computerprogrammer. Nogle programmeringssprog bærer præg af hulkorttiden, idet bestemte kolonner kan have en bestemt betydning. F.eks. vil et C i kolonne 6 i et FORTRAN-program indikere, at linjen er en fortsættelse af foregående linje (continuation)(de første 5 kolonner er linjenummeret). Computere kunne også producere hulkort som output af en kørsel, indeholdende data, der skulle behandles ved en senere lejlighed.

En HULRIK, HULkortRegningsIndbetalingsKort, var et særligt hulkort, der en overgang blev brugt til at sende regninger ud og registrere indbetalingen på posthuset. Det var sårbart over for bukning og andre skader. 

En særlig form for ”hulkort” var beregnet til udfyldelse med blyant og kunne aflæses optisk eller elektrisk. De var især egnede til registrering ”i marken” i forbindelse med statistiske undersøgelser og lignende. Der fandtes også en OPRIK.

Kilder og henvisninger
 Almen EDB – København 1965 / Ole Heise & Holger Koppel
 edb for millioner, 1. del – Vojens 1974 / Rune Renås & Sven Thygesen
Rødstrubet lom

Den rødstrubede lom (Gavia stellata) er en fugl i lomslægten. Den har en længde på 55-67 cm og er dermed den mindste lom. Den har et vingefang på 91-110 cm lang. Den kan leve i op til 20 år. Fuglen lever i det nordlige Eurasien og i det arktiske Canada og har den største udbredelse af alle lommer. Den er en almindelig trækfugl i Danmark om vinteren. 

Rødstrubet lom overvintrer i Skandinavien, Finland og Rusland hvor den yngler i søer, i Sverige mod syd til småland. Ret almindelig træk og vintergæst. Forekommer langs med kysterne og ude til havs, hvor lommerne mest ses flyvende enkeltvis eller få sammen, flest langs den jyske vestkyst. Den søger typisk føde langt fra sin yngleplads. Er som andre lommer  stærkt specialiseret til svømning og dykning med fødderne helt tilbage på kroppen, hvilket medføre, at fuglen bevæger sig meget klodset på land. Kan værre op til to minutter under vandet,  mens den jager småfisk, krebsdyr, muslinger og andre smådyr. Arten er meget følsom over for forstyrrelser.

Udseende 
Rødstrubet lom har samme størrelse som en edderfugl og kendes ved, at den svømmer med næbbet pegende opad og flyver med en karakteristisk langstrakt profil, med hurtige vingeslag. – Yngledragten er ensfarvet gråbrun og med et dybrødt parti på halsen. I vinterdragten er der kontrast mellem grå overside og hvid underside. Arten kan i øvrigt kendes på sine ravneagtige lyde, og flyvende, på en gåseagtig gakken. Den har en strakt og flad krop, smalle vinger og en yderst kort hale. Den minder i bygning og levevis om en stor Lappedykker men er betydeligt større og har tykkere hals.

Kilder 
 BirdLife International 2012. Gavia stellata. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2
 

Lommer
Subarktiske fugle
Fugle i farver af Tommy Dybbro
Sortstrubet lom

Den sortstrubede lom (Gavia arctica) er en fugl i lomslægten. Den når en længde på 63-75 cm med et vingefang på 100-122 cm. Dens levealder er 20 år. Fuglen yngler i Eurasien og lejlighedsvis i det vestlige Alaska. Den er en almindelig trækfugl i Danmark om vinteren.

Kilder 
 BirdLife International 2012. Gavia arctica. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2
 

Lommer
Arktis' fugle
Subarktiske fugle
Langtbortistan

Langtbortistan er et fiktivt land i Anders And-universet. Ordet Langtbortistan er blevet en del af det danske sprog og indgår i idiomer som "i / til Langtbortistan", dvs. "meget langt væk".

Langtbortistan optræder i de danske retskrivningsordbøger fra og med 2001.

Ordet bygger videre på endelsen -stan, der på flere indoiranske sprog betyder "-land" (jf. Afghanistan, Kurdistan og Pakistan).

Langtbortistan optrådte sandsynligvis for første gang i Anders And & Co. nr. 39, september 1959 . Historien, der havde Dumbo som hovedfigur, var skrevet af Carl Fallberg og tegnet af Paul Murry (USA 1958). I originaludgaven hed landet Faroffistan .

Den danske udgave var oversat af Sonja Rindom. I den norske udgave, der ligeledes udkom i september 1959, hed landet Langtvekkistan. Den svenske udgave var oversat af P. A. Westrin og udkom i oktober samme år .

Både Rindom og Westrin hævdede at have fundet på ordet (svensk: Långtbortistan).

At Carl Barks benyttede betegnelser som Howduyustan (1952, dansk Pengostan) , Farbackishan (1961, dansk Tilbagistan) , Bazookistan (1963, dansk Bazukistan)  og Unsteadystan (1966, dansk Urolistan)  har givet anledning til den misforståelse, at Langtbortistan skulle være opstået ved oversættelse af en Barks-historie.

Landet kan se meget forskelligt ud  - fx som et arabisk ørkenland i ovennævnte Dumbo-historie - som Kina i "Rejsen til Langtbortistan"  - som Caribien i ”Langtbortistan tur/retur”  - og som Indien i "Postkort fra Langtbortistan" .

Udtrykket eller betegnelsen Langtbortistan ses sporadisk at blive anvendt i danske dagblade fra 1966, men først fra 1974 kan man konstatere en mere hyppig og vedvarende brug af ordet i de danske medier. 

Endvidere kan man se udtrykket anvendt i dansk i en alternativ stavemåde, hvor det første t er udeladt, så det derved gengives som Langbortistan. Denne version er faktisk anvendt tidligere på dansk i teaterstykket Diktator Pedersen fra 1931, hvor en af figurerne er fyrste af Langbortistan.

Noter

Eksterne henvisninger 

 "Langtbortistan" på websitet ‘Månedens navn’ (Afdeling for Navneforskning, Københavns Universitet, 2013)

Steder i Anders And-universet
Sonja Rindom

Sonja Rindom Hilker f. Rindom (26. december 1904 i Lund, Sverige – 12. november 2004) var en dansk oversætter.

Sonja Rindom  blev som 17-årig au pair-pige hos en fransk-engelsk familie i Schweiz. Sprogkundskaberne blev snart hendes levevej, hvor hun oversatte bøger for både børn og voksne fra engelsk, fransk, hollandsk, italiensk og svensk.

Hun var i 33 år fast oversætter af Anders And & Co., fra 1949 til 1982, og har blandt andet med ordet Langtbortistan medvirket til at berige det danske sprog. Ligesom Carl Barks gik under betegnelsen Den gode tegner, gik hun under navnet Den gode oversætter. Visse af figurernes navne er også hendes fortjeneste, som f.eks. Fætter Højben, Georg Gearløs og Hexia de Trick, og hun har med sin gengivelse af Anders Ands sang Den Hulkende Sømand skabt en uforglemmelig parodi på den populære radioudsendelse Giro 413.

Sonja Rindom modtog Ping-prisen i 1988 for sit langvarige arbejde med oversættelser af Anders And-historier.

Hun ligger begravet på Ordrup Kirkegård.

Eksterne henvisninger 

 

Danskere i 1900-tallet
Oversættere fra Danmark
Jakob Nielsen

Der er flere personer ved navn Jakob Nielsen:

 Jakob Nielsen, greve af Nørrehalland (død 1309) – greve af Nørrehalland
 Jakob Nielsen (kannik) (før 1363-efter 1379) – dansk kannik
 Jakob Nielsen (forfatter) (1830-1901) - dansk forfatter
 Jakob Nielsen (matematiker) (1890-1959) – dansk matematiker, professor i rationel mekanik
 Jakob Nielsen (skuespiller) (1900-1979) – dansk skuespiller
 Jakob Nielsen (journalist) (1937-1989) – dansk journalist
 Jakob Nielsen (datalog) (født 1957) – dansk datalog og specialist i it-brugervenlighed
 Jakob Nielsen (journalist, født 1971) – dansk journalist, EU-korrespondent
 Jakob Nielsen (politiker) (1910-1985) – grønlandsk landsrådsmedlem

Se også 

 Jacob Nielsen
 Jakob Axel Nielsen
 Jakob Glerup Nielsen
Jakob Nielsen (journalist)

Jakob Michael Nielsen (12. september 1937 – 31. marts 1989) var en dansk tv-journalist og gennem mange år en af sit fags mest populære og respekterede udøvere.

Han var ansat i den politiske redaktion på Danmarks Radio, hvor han var et fremtrædende tv-ansigt ikke mindst i forbindelse med folketingsvalg eller folkeafstemninger.

Han var søn af Hilde Margrethe Rant (1910-1985) og journalist Carsten Ib Nielsen (1908-1987).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Journalister fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Ansatte i DR
DBC Pierre

DBC Pierre er et pseudonym for den australske forfatter Peter Warren Finlay (født 1961). DBC står for "Dirty But Clean". Han modtog Bookerprisen den 14. oktober 2003 for sin debutroman Vernon God Little.

Han voksede op i Mexico City i en velhavende familie og har udtalt til britisk presse, at han regner sig selv for mexicaner.

Bibliografi 
 2003 – Vernon God Little (dansk: Vernon G. Little)
 2006 – Ludmilla's Broken English (dansk: Ludmillas gebrokne engelsk)
 2010 – Lights Out in Wonderland
 2014 – Breakfast with the Borgias
 2016 – Release the Bats

Eksterne henvisninger 

 Hr. Ferdinand: DBC Pierre 

Romanforfattere fra Australien
Kristen Helveg Petersen

Kristen Helveg Petersen (født 29. november 1909 i Sønder Longelse på Langeland, død 23. april 1997 i København) var en dansk politiker fra Det Radikale Venstre.

Kristen Helveg Petersen startede sin politiske karriere i Radikal Ungdom, som han var landsformand for 1942-45. Han var folketingskandidat i Kertemindekredsen i 1939 og 1943. I Højrupkredsen i 1945, i Sakskøbingkredsen 1947-1953, i Aalborgkredsen 1957, i Rudkøbingkredsen i 1964-1970, i Svendborg-Langelands kredsen i 1971-1973 og i Esbjergkredsen i 1974-1975. 

Han blev undervisningsminister i regeringen Viggo Kampmann II ved en mindre regeringsomdannelse i 1961, og han fortsatte på posten i regeringen Jens Otto Krag I til 1964. Under regeringen Hilmar Baunsgaard var han kulturminister samt minister for ulande og nedrustning (1968-71). Senere blev han landsformand for Det Radikale Venstre i perioden 1976-78. Han var blevet minister første gang uden at sidde i Folketinget, men han blev indvalgt ved det følgende valg og sad i Folketinget 1964-75. Endelig var han medlem af Europa-Parlamentet 1973-75. 

Kristen Helveg Petersen var i 1974 til 1992 formand for Landsforeningen Ligeværd (tidligere Landsforeningen til støtte for sent udviklede). Under Kristen Helveg Petersens formandskab udviklede foreningen sig fra at være en lille forening med base i det nordsjællandske til en forening med lokalafdelinger over hele landet. Kristen Helveg Petersens store indsats for Landsforeningen Ligeværd bliver hvert år mindet med uddeling af Helveg-prisen. Prisen uddeles af Helveg Fonden. 

Kristen Helveg Petersen var gift med Lilly Helveg Petersen, borgmester i København, og blev far til Niels Helveg Petersen, samt farfar til Morten Helveg Petersen og Rasmus Helveg Petersen, alle tre ligeledes radikale folketingsmedlemmer.

Udgivelser 
Kristen Helveg Petersen skrev mange bøger. Hans mest kendte udgivelse er nok Oprør fra midten, som han sammen med Villy Sørensen og Niels I. Meyer fik udgivet i 1978. Denne bog skabte stor opmærksomhed og debat, og forfatterne fulgte den op fire år senere med Røret om oprøret – mere om midten. Af andre bøger kan nævnes "Ceausescus taler", der var en hyldest til den rumænske diktator Nicolae Ceausescu.

Eksterne henvisninger 
 

Medlemmer af Europa-Parlamentet fra Danmark 1973-1979
Folketingsmedlemmer i 1960'erne
Folketingsmedlemmer i 1970'erne
Tidligere folketingsmedlemmer fra Det Radikale Venstre
Danske ministre fra Det Radikale Venstre
Undervisningsministre fra Danmark
Kulturministre fra Danmark
Udviklingsministre fra Danmark
Kristen
Formænd for Radikal Ungdom
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Dansksprogede forfattere fra Danmark