kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sankt Hans Gades skole

Sankt Hans Gades skole var en skole beliggende i Sankt Hans Gade på Nørrebro i København. Bygningens arkitekt var P.C. Hagemann. Oprindelig kaldtes skolen Friskolen på Nørrebro.

Den ene af bygningerne huser i dag DIA Privatskole.

Vigtige årstal 
 1863 Oprettet som Friskolen på Nørrebro
 1880 - 1881 benævnt friskolen på hjørnet af Sankt Hans torv og Sankt Hans gade
 1882 Navneændring til Friskolen i Sankt Hans Gade
 1883 benævnt Friskolen i sankt Hans gade 25 og filialen på Sankt Hans torv.
 1884 Filialen selvstændig
 1984 Skolen blev nedlagt

Noter

Eksterne henvisninger 

Nørrebro
Uddannelsesinstitutioner i København
Etableret i 1863
Ophørt i 1984
Carl Eduard Løventhal

Carl Eduard Løventhal (født 18. juli 1841 i Aalborg, død 14. juli 1917 i Frederiksberg) var en dansk missionær i Indien.

Liv og virke 
Efter at have taget lærereksamen oplevede han en kristelig vækkelse ved en prædiken af Rudolph Frimodt og følte sig kaldet til at drage ud som missionær. I 1867 blev han optaget på Det danske Missionsselskabs skole, men en strid med selskabets formand, dr. Kalkar, bevirkede, at Løventhal sammen med 3 andre elever forlod missionsskolen. Han udgav der efter det betydningsfulde lille skrift "Til den danske Menighed af Folkekirken. Mit Missionssyn" i 1870, hvori han — i modsætning til den ældre pietistiske opfattelse — hævdede, at missionen i Indien ikke blot skulle arbejde for den enkelte sjæls omvendelse, men søge at grunde en selvstændig, national indisk kirke med indfødte lærere, præster og biskopper, som underholdtes af deres egne landsmænd. Dette missionssyn fik tilslutning hos adskillige, som delte N.F.S. Grundtvig’s opfattelse af forholdet mellem kristendom og folkelighed, og der dannedes et udvalg, som i 1872 sendte Løventhal til Indien sammen med Herman Jensen, som dog 1874 trådte i Det Danske Missionsselskabs tjeneste. I byen Vellore beliggende vest for Madras og i de omliggende landsbyer begyndte Løventhal nu et missionsarbejde, hvor han høstede mange skuffelser, vel ikke om, at det mål, som han havde opstillet, i sig selv var urigtigt, men snarere erkendelsen, at det først ville blive nået i en fjernere fremtid, og at hans eget missionsarbejde i virkeligheden kun var af forberedende art. I 1890 udgav han "Efter 16 Aar i Indien", i 1895 "Indien før og nu". I 1914 måtte den da 73-årige mand på grund af sygdom forlade sin lille indiske menighed og vende hjem til Danmark.

Betydning 
For den danske kirke fik Løventhal den betydning, at gennem ham kom adskillige grundtvigske kristne med i missionsarbejdet. Efter hans død støttede det grundtvigske "Udvalg for Løventhal’s Mission" hans flerårige medarbejder, frk. Anne Marie Petersen, i dennes fortsatte missionsarbejde i Indien.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Bergmann, L.: Løventhal, Carl Eduard Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind XVI, s. 284-285
 Thorkild Græsholt, Lorenz Bergmann: Eduard Løventhal i Dansk Biografisk Leksikon, 3. udg., Gyldendal 1979-84. Hentet 27. februar 2018

Missionærer fra Danmark
Personer fra Aalborg
Anne Marie Petersen

Anne Marie Petersen (født 1. september 1878 i Rosilde (ved Vindinge), død 9. januar 1951 i Porto Novo, Indien) var en dansk missionær i Indien.

Petersen voksede op i et grundtvigsk miljø på Fyn. Efter at være blevet uddannet som lærerinde arbejdede hun i begyndelsen på flere friskoler. Hun supplerede sin uddannelse med et års sprogstudier i England og blev herefter sendt til Vellore i det sydlige Indien for den grundtvigske Løventhal mission der. Da Løventhal efter nogle år (i 1914) måtte opgive sin missionsvirksomhed, blev Anne Marie Petersen optaget i Det Danske Missionsselskab, dog fortsat lønnet af Løventhals Mission.

I 1921 nedlagde Mahatma Gandhi grundstenen til den pigeskole, Seva Mandir, som Anne Marie Petersen skabte og stod i spidsen for indtil sin død i 1951. Skolen var inspireret af Grundtvigs og Gandhis skoletanker. 

Anne Marie Petersen levede i alt i over 40 år i Indien i tæt kontakt med Mahatma Gandhi og den indiske nationalbevægelse.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Hanne Bang: Anne Marie Petersens arbejde som missionær i Indien  (DIHRS) - hentet 26. februar 2018
 Tine Elisabeth Larsen: En missionærhistorie fra Sydindien - Om Anne Marie Petersen  (DIHRS) - hentet 26. februar 2018
 R. Vinayakain: En Dansk Datter af Indien i Det danske Fredsakademi - hentet 26. februar 2018
 Karen Vallgårda: "Omvendte omvendelser. Om to danske missionærers møde med Indien i første halvdel af det 20.århundrede"  (Historisk Tidsskrift, Bind 108 Hæfte 2 (2008); s. 389-426) - hentet 26. februar 2018
 Anne Marie Petersen (The Danish Peace Academy) - hentet 26. februar 2018

Missionærer fra Danmark
And Winter Came...

And Winter Came... er det syvende studiealbum fra den irske musiker Enya. Albummet blev annonceret af Enya via hendes officielle hjemmeside d. 12. september 2008 og blev udgivet 7. november 2008. Sangene på albummet har hovedsageligt vinter eller juletema. Siden udgivelsen har albummet solgt mere end 3 millioner eksemplarer.

Spor

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Enya-album
Album fra 2008
Julealbum
Hermann Osthoff

Hermann Osthoff (født 18. april 1847 i Unna, død 7. maj 1909 i Heidelberg) var en tysk sprogforsker. 

Osthoff blev 1877 professor i sammenlignende sprogvidenskab og sanskrit i Heidelberg. Han var en af de dygtigste og produktiveste tyske sprogforskere, en af grundlæggerne af den junggrammatiske retning, hvis teorier han fremstillede populært, men med en del overdrivelse i Das physiologische und psychologische Element in der Formenbildung (1879). Sammen med Brugmann udgav han det vigtige tidsskrift Morphologische Untersuchungen auf dem Gebiete der indogermanischen Sprachen (1878—90), hvori flere afhandlinger er af ham selv. Af hans øvrige skrifter skal nævnes: Zur Geschichte des schwachen deutschen Adjectivums (1876), Das Verbum in der Nominalkomposition (1878), Zur Geschichte des Perfekts im Indogermanischen (1884), Vom Suppletivwesen der indogerm. Sprachen (1899), Etymologische Parerga (1901).

Kilder 

 

Filologer fra Tyskland
Professorer fra Tyskland
Ansatte ved Heidelbergs Universitet
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Lars Peter Larsen

Lars Peter Larsen (født 8. november 1862 i Bårse i Sydsjælland, død 23. juni 1940 på Sankt Lukas Stiftelsen i Hellerup) var en dansk missionær i Indien.

Hans fader var smed. Han blev student i 1882 og cand.teol. i 1888. 

I 1889 blev han i Det Danske Missionsselskabs tjeneste sendt til Indien, hvor han virkede i Madras, særlig blandt unge engelskdannede hinduer. Under et ophold i hjemmet trådte han ud af missionsselskabets tjeneste i 1899 og optog derpå et missionsarbejde blandt studenterne i Madras, understøttet af et udvalg i Danmark med professor P. Madsen som formand. I 1910 blev han professor i bibelsk eksegese og religionshistorie ved The United Theological College i Bangalore, en præsteskole, som flere missionsselskaber, der arbejder i Sydindien, havde oprettet i fællesskab. Hans løn blev fortsat betalt af det danske "Udvalg for Lars Peter Larsen’s Mission", hvis formand var professor V. Ammundsen. 

Ved sin karakterfulde kristne personlighed, sin klare tanke og sin sympatiske forståelse for indisk tankegang vandt Lars Peter Larsen i hele Sydindien en overordentlig stor anseelse både hos europæere og indere, kristne og ikke-kristne, og under sine ophold i Danmark forestod han en skattet og indflydelsesrig virksomhed som foredragsholder og prædikant. Ved Københavns Universitet holdt han flere gange missionshistoriske forelæsninger, og en sådan forelæsningsrække blev udgivet i hans fortrinlige bog, "Hindu-Aands-liv og Kristendommen" i 1907. Desuden udgav han flere bibelske studier: 
Gaven og Opgaven. Vejledning til Fordybelse i Efeserbrevet (1906), 
Tro (1907), 
Vejledning til Fordybelse i Korintherbrevene (1908), 
Bøn (1915). 
Særlig opmærksomhed vakte Korset (1912) ved sin vægtige, om end i formen nænsomme kritik af den overleverede forestilling om Kristi død som en stedfortrædende straflidelse, der skulle forandre Guds sind fra vrede til kærlighed. 

I 1918 blev han af universitetet i Lund udnævnt til Dr.theol., honoris causa.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Opslag: Larsen, Lars Peter i Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind XV (1923), s. 466;
 Eric J. Sharpe: "The Legacy of Lars Peter Larsen" i International Bulletin of Missionairy Research 1994, s. 119-125
 Danmissions fotoarkiv - foto fra 1910 og mini-biografi

Missionærer fra Danmark
Jens Mikael Thøgersen Winther

Jens Michael Thøgersen Winther (født 25. oktober 1874 i Opsund i Brejning Sogn, Ringkøbing Amt ved Videbæk, død 2. marts 1970 i Kobe i Japan) var en dansk præst og missionær.  

Efter endt skolegang fik han arbejde ved det lokale mejeri og blev mejerist. Han søgte en stilling som mejeribestyrer ved Vildbjerg mejeri men fik den ikke. Han tog det som et tegn på, at det ikke var den vej, han skulle og kom så ind på Staby Vinterseminarium. Efter endt studium fik han arbejde på en skole, men kort efter fik han en henvendelse fra nogle bekendte af Luthersk Missionsforening i Sønderjylland (som da hørte under Tyskland) om han tænkte på at blive missionær. De tilbød ham en stilling i Kina, som han tog imod. Den 21. juli 1896 startede han rejsen, der gik over England til USA, hvor en dansk præst i Jamestown, N. Hansen, havde tilbudt at give dem undervisning i engelsk. Skæbnen ville imidlertid, at da han skulle forsætte rejsen fra USAs vestkyst til Kina, rakte pengene ikke længere end til rejsen til Japan. Det skulle derfor blive her, hans missionsgerning kom til at ligge.

Fra 1906 til 1909 var Winther på orlov i USA og Danmark. De lutherske missionærer var nået frem til, at man måtte have et teologisk seminarium for at kunne uddanne japanske medarbejdere. Et seminarium blev oprettet 1909 i byen Kumamoto, og Winther blev en af dem, der begyndte den første lutherske præsteskole i Japan. Foruden undervisningen gik han med eleverne ud på gaderne for at holde gademøder. Han virkede på denne måde i 12 år. 

I 1921 vendte han tilbage til Danmark, virkede nogle år som præst, og vendte så tilbage til Japan. Der var nu 12 kirker med indfødte præster, som jævnligt skulle besøges. Der var 15 missionspladser, hvor han var den eneste arbejder. Desuden besøgte han syge. I 1941, under 2. verdenskrig, måtte han forlade Japan og rejse til USA, men efter krigen vendte han tilbage til Japan. Han kom til at virke som lærer ved en af Norsk Luthersk Missionssamband styret bibelskole i Kobe (senere ved en nyoprettet præsteskole) i de næste omkring 20 år. Han døde i Japan i 1970 som 95-årig.   

Winther var ridder af Dannebrog og modtog den japanske Opgående Sols Orden.

Eksterne henvisninger 
 Christian M. Hermansen: "Danish mission in Japan – the beginnings" (関西学院大学キリスト教と文化研究 = Kwansei Gakuin University journal of studies on Christianity and culture, 13: 79-105) 
 Christian M. Hermansen:"Winther and Kagawa" (関西学院大学キリスト教と文化研究 = Kwansei Gakuin University journal of studies on Christianity and culture, 15: 63-90) 
 Laurids Breum Jakobsen: "Verdens ældste missionær" (Budskabet) 

Missionærer fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Charles Sturt

Charles Sturt (28. april 1795 i Indien—16. juni 1869 i Cheltenham) var en britisk opdagelsesrejsende. 

Han indtrådte i hæren og nåede rang af kaptajn. Efter at han 1827 med sit regiment var kommet til Australien, fik han interesse for geografiske opdagelser. På sin første rejse trængte han 1828—30 over Blue Mountains og Macquariefloden til Darling, som man dengang antog faldt ud i en stor central indsø; for at løse dette spørgsmål fulgte han Murrumbidgee til dens udløb i Murray og konstaterede, at også Darling var en biflod til Murray, som han derpå fulgte omtrent til dens munding. 1844—45 drog han, ledsaget af Stuart, mod nord dybt ind i fastlandet over Coopers Creek til den store stenørken, der bærer hans navn.

Bibliografi 
 Two explorations into the interior of the Southern-Australia etc. (London 1837) 
 Narrative of an expedition into Central-Australia (London 1848)

Kilder 

 

Opdagelsesrejsende fra Storbritannien
Europæisk opdagelse af Australien
Briter i 1800-tallet
Vombsänkan

Vombsänkan ligger mellem horstene Romeleåsen og Linderödsåsen i Skåne. Vombsjön og Krankesjön har afløb til Øresund gennem Kävlingeån. Højere oppe i samme afvandingsområde ligger Sövdesjön og Klingavälsån. Klingavälsån udnyttedes længe til vanding af vådenge. Vombslätten omkring søerne er ikke så frugtbar som sletterne sydvest for Romeleåsen, Lundaslätten og Söderslätt.

Eksterne henvisninger 

 Lunds kommun: Vombsänkan , , hentet 14. oktober 2014

Skånes geografi
Tornquistzonen
Knivsåsen

Knivsåsens naturreservat øst for Dalby i Tornquistzonen er et nedlagt stenbrud, som geologisk er en del af Romeleåsen og ligger på nordøstsiden af åsen. Fra landevejen Malmö–Simrishamn (Riksväg 11) er der udsigt over Vombsänkan.

Galleri

Eksterne henvisninger 
 Naturvårdsverket: Knivsåsens naturreservat , hentet 14. oktober 2014..

Naturreservater i Skåne
Horste i Tornquistzonen
Zbigniew Baginski

Zbigniew Baginski (født 19. januar 1949 i Szczecin) er en polsk komponist, professor, dirigent og lærer.
Baginski studerede komposition på State Higher School of Music i Warszawa. Han har været tilknyttet Fryderyk Chopin Akademiet siden (1974), først som lærer og senere som professor i komposition, teori og direktion.

Baginski har skrevet 3 symfonier, kammermusik, orkesterværker, solostykker for mange instrumenter etc.

Udvalgte værker 

 Symfoni "Natlig" (1984) - for orkester
 Symfoni "I syv scener" (1988) - for orkester
 "Lille elegisk Symfoni" (1995) - for kammerorkester
 "Triptykon" (1968) - for klarinet og orkester

Eksterne kilder/henvisninger 

 Om Zbigniew Baginski på last.fm
 Om Zbigniew Baginski musicweb-international.com

Komponister fra Polen
Dirigenter fra Polen
Lærere
Personer fra Stettin
Einbeck

Einbeck er en tidligere Hansestad, et lokalcenter og en selvstændig kommune i Landkreis Northeim i den sydlige del af Niedersachsen med knap 31.500 indbyggere (2013). Byen ligger ved floderne Ilme og Leine

Geografi 
Einbeck ligger i Einbeck-Markoldendorfer Becken umiddelbart syd for højdedraget Hube (Fuchshöhlenberg 346,2 moh.). Den nærmest større by er Göttingen omkring 30 km mod syd, og Hildesheim omkring 35 km mod nord. Mittelgebirgeområdet Harzen begynder omkring 20 kilometer øst for kommunegrænsen, Solling omkring 15 km mod vest.

Historie 

Byen findes nævnt i dokumenter fra 1158. Einbeck fik købstadsrettigheder i året 1252 . Byen oplevede i middelalderen en blomstingstid og tilhørte Hanseforbundet . „I middelalderen var Einbeckøllet vidt berømt".  Øllet blev eksporteret også til Stockholm. Bockøllen blev opfundet her, og ordet „Bockbier" er en forvanskning af „Ainpöckisch Bier". Byen blev næsten ødelagt helt af brand i året 1540, men blev hurtigt opbygget igen. Mange af bindingsværkshusene i Einbeck er fra denne periode.

I Trediveårskrigen besattes byen i 1632 og 1641 og i hundredvis af huse blev ødelagt. I Syvårskrigen blev mange nedrevet for at give plads til byens befæstninger. I 1866 besejrede Preussen Kongeriget Hannover, som Einbeck tilhørte, og byen blev dermed til en del af Preussen. Einbeck havde 8.709 indbyggere i 1905.

Nazipartiet vandt flertal i Einbeck i 1933 og kom til magten. Synagogen blev sat i brand i Krystalnatten i november 1938 og jøder blev fordrevet fra byen.

Efter Anden Verdenskrig tiltog befolkningen kraftigt på grund af stor tilstrømning af mennesker fra de østlige territorier og byens industrier tiltog kraftigt. I 70'erne blev mange omkringliggende byer inkorporeret og byen fik sit nuværende udseende.

Einbecker øl 

Einbeck er også kendt i århundreder for sin markante øl. Einbeckerøl er oprindelse til al Bockøl . En Einbeckbrygmester blev lokket til München, for at brygge "Ainpöckisch øl" der. I den følgende periode udvikledes i den bayerske dialekt ordet "Oanpock", som endeligt blev "til Buk". På grund af det høje alkoholindhold i Bocköl var øllen populær i Hanseforbundet og blev eksporteret, for eksempel til Sverige. Øleksporten var så betydelig at man for eksempel oprettede et salgskontor i Hamborg: Einbeckeshuset. Einbecker øl er brygget i Einbeck siden 1378. I dag symboliserer Einbecker Brauhaus AG bryggeriets 600-årige øltradition langt uden for regionen.

Galleri

Berømte personer født i Einbeck 
 Conrad Wilhelm Hase, arkitekt
 Harry Rosenbusch, geolog, professor

Eksterne kilder/henvisninger 

 Byens websted 

Byer i Niedersachsen
Hanse
Krzysztof Meyer

Krzysztof Meyer (født 11. august 1943 i Krakow, Polen) er en polsk komponist, professor, pianist, lærer og rektor.

Meyer studerede komposition på Det Statslige Musikkonservatorium i Krakow (1965) hos bl.a. Krzysztof Penderecki og i Paris (1964-1968) hos Nadia Boulanger. Han tog sideløbende også undervisning hos Witold Lutoslawski.

Han har skrevet 10 symfonier, orkesterværker, kammermusik, sceneværker, vokalmusik, koncerter etc. 

Meyers kompositoriske stil omfatter tolvtoneteknik, neoklassisk stil over mere melodiske temaer.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1964) - for orkester
 Symfoni nr. 2  "Til minde" (1967) - for kor og orkester
 Symfoni nr. 3 "Symfoni d'Orphée" (1968) - for kor og orkester
 Symfoni nr. 4 (1973) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1979) - for orkester
 Symfoni nr. 6 "Polsk" Symfoni" (1982) - for orkester
 Symfoni nr. 7 "Sinfonia del tempo che passa" (2002-2003) - for orkester
 Symfoni nr. 8 "Sinfonia da requiem" (2009) - for orkester
 Symfoni nr. 9 "Fidae speique Sinfonia" (2016) - for orkester
 Symfoni i D dur (1976) - for orkester
 2 Violinkoncerter (1965, 1996) - for violin og orkester
 Klaverkoncert (1989) - for klaver og orkester
 2 Fløjtekoncerter (1964, 1983) - for fløjte og orkester
 2 Cellokoncerter (1972 (tilbagetrukket), 1995) - for cello og orkester

Eksterne kilder/henvisninger 

       Om Krzysztof Meyer på sikorski.de
 Om Krzysztof Meyer på musicweb-international.com

Komponister fra Polen
Pianister fra Polen
Lærere
Boleslaw Szabelski

Boleslaw Szabelski (3. december 1896 i Radoryz - 27. august 1979 i Katowice, Polen) var en polsk komponist, organist og lærer.

Szabelski studerede på Musikkonservatoriet i Warszawa hos Karol Szymanowski. Underviste i komposition og orgel på Musikkonservatoriet i Katowice (1929-1939). Han oplærte bl.a. komponisten Henryk Gorecki.

Han har skrevet 5 symfonier, orkesterværker, koncerter, kammermusik, korværker etc. Szabelski komponerede i begyndelsen i neoklassisk og romantisk stil, men slog senere over i en seriel og atonal stil.

Udvalgte værker  

 Symfoni nr. 1 (1926) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1934) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1951) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1956) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1968) - for orkester
 Sinfonietta (1946) - for slagtøj og orkester
 Klaverkoncert (1956) - for klaver og orkester
 Koncert (1964) - for orkester

Eksterne kilder/henvisninger 

 Om Boleslaw Szabelski på musicweb-international.com 

Komponister fra Polen
Organister
Lærere
Zbigniew Turski

Zbigniew Turski (født 21. juli 1908 i Konstancin, død 6. januar 1979 i Warsawa) var en polsk komponist, dirigent og musikproducent.

Turski studerede komposition og direktion på Musikkonservatoriet i Warszawa.
Han var musikproducer på Polsk Radio og dirigerede som freelancedirigent.

Turski har skrevet tre symfonier, orkesterværker, operaer, kammermusik, violinkoncert, balletmusik, vokalværker etc.

Han var med til at etablere det Polsk-baltiske filharmoniorkester i 1945, og han kom senere til at undervise i komposition.

Han deltog i OL 1948 i kunstkonkurrencerne, hvor han stillede op i den åbne konkurrence for orkesterkompositioner med sin anden symfoni, Sinfonia Olimpica, og her vandt han guld; finske Kalervo Tuukkanen vandt sølv og danske Erling Brene bronze. I anledning af OL 1960 i Rom blev der udgivet en serie polske frimærker med polske olympiske guldvindere, og et af disse (2,50 złoty) bar Turskis portræt.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 Kammersymfoni (1947) - for orkester
 Symfoni nr. 2 Sinfonia Olimpica (1948) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1955) - for orkester

Referencer

Eksterne kilder/henvisninger 
 
 Om Zbigniew Turski på musicweb-international.com

Komponister fra Polen
Dirigenter fra Polen
Deltagere for Polen ved sommer-OL 1948
Olympiske mestre fra Polen
Michal Spisak

Michal Spisak (14. september 1914 i Dabrowa, Górnicza, Polen - 29. januar 1965 i Paris, Frankrig) var en polsk komponist. 

Spisak studerede komposition på Musikkonservatoriet i Warsawa (1935) hos Kazimierz Sikorski, og tog dernæst til Frankrig, hvor han studerede hos Nadia Boulanger (1937) og levede som freelance komponist til sin død.

Han er nok mest kendt for sine 2 Symfoni Koncertanter, men har også skrevet orkesterværker, kammermusik og instrumentalværker.

Udvalgte værker 

 Symfoni Koncertante nr. 1 (1947) - for orkester
 Symfoni Koncertante nr. 2 (1956) - for orkester

Eksterne kilder/henvisninger 

 Om Michal Spisak på musicweb-international.com 

Komponister fra Polen
Roman Palester

Roman Palester (født 28. december 1907 i Snjatin, Ukraine, død 25. august 1989 i Paris, Frankrig) var en polsk komponist, professor, pianist og lærer.

Palester studerede komposition og klaver på musikkonservatoriet i Warszawa (1928) hos Kazimierz Sikorski. Han blev professor i komposition på Musikkonservatoriet i Kraków, men efter 2. verdenskrig slog han sig ned i Paris, hvor han levede som freelance-komponist resten af sit liv.

Han har komponeret 6 symfonier, orkesterværker, kammermusik, scenemusik, vokalværker etc.

Udvalgte værker  

 Symfoni "Børns" (1932) - for 7 instrumenter 
 Symfoni nr. 1 (1934-1935) - for stort orkester
 Symfoni nr. 2 (1941-1942) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1948-1949) - for strygeorkester
 Symfoni nr. 4 (1948-1952 rev. 1972) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1977-1981) - for orkester

Eksterne kilder/henvisninger 

  Om Roman Palester på culture.pl
 Om Roman Palester  på /musicweb-international.com
 

'

Komponister fra Polen
Pianister fra Polen
Lærere
Baltika (kontinent)

Baltika er navnet på paleokontinentet, der bestod af størstedelen af den Skandinaviske halvø, Finland, Baltikum og den europæiske del af Rusland til Uralbjergene.

For 1,5 milliard år siden kolliderede Baltika og Arktica, og skabte superkontinentet Nena.

Paleogeografi

 ~1,8 milliarder år siden, Baltika var del af superkontinentet Columbia.
 ~1,5 milliarder år siden, Baltika og Arctica var del af superkontinentet Nena.
 ~1,1 milliarder år siden, Baltika var del af superkontinentet Rodinia.
 ~750 millioner år siden, Baltika var del af superkontinentet Protolaurasia.
 ~600 millioner år siden, Baltika var del af superkontinentet Pannotia.
 ~Kambriumtiden, Baltika var et selvstændigt kontinent.
 ~Sen ordovicium, Baltika kolliderede med Avalonia
 ~Devontiden, Baltika kolliderede med Laurentia, og det nye superkontinentet Euramerica blev dannet.
 ~Permtiden, alle kontinenter kolliderer og superkontinentet Pangæa dannes. I øst kolliderer Baltika med Siberia.
 ~Triastiden, Baltika og Sarmatia kolliderer.
 ~Juratiden, Pangæa gennemgik riftdannelse og det blev omdannet to superkontinenter: Laurasien og Gondwana. Baltika var del af superkontinentet Laurasien.
 ~Kridtiden, Baltika var del af superkontinentet Eurasien.
 ~I dag er Baltika del af superkontinentet Eurasien, som er i færd med at kollidere med Afrika og danne det fremtidige Afrika-Eurasien.

Kilder

Se også 
 Fennoskandinavien
 Tornquistzonen

Paleogeografi
Tidligere kontinenter
Europas geografi