kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bruno Sammartino

Bruno Leopoldo Francesco Sammartino (født 6. oktober 1935 - 18. april 2018) var en italiensk-amerikansk professionel wrestler, der er mest kendt som den længst regerende verdensmester i World Wide Wrestling Federation (WWWF), hvor han holdt WWWF World Heavyweight Championship to gange i en samlet periode på over 11 år (4.040 dage). Samtidig var hans første periode som verdensmester fra 1963 til 1971 den længste som verdensmester nogensinde.

Bruno Sammartinos wrestlingstil var meget gulv-baseret, ligesom mange andre wrestlere dengang. Hans styrke og karisma hjalp ham til at blive én af de mest populære amerikanske wrestlere i 1960'erne og 1970'erne. Mens Sammartino wrestlede, holdt WWWF langt de fleste wrestlingshows i Madison Square Garden, og Sammartino har rekorden for at være i flest af disse shows main event, heriblandt 187 udsolgte shows.

Siden Sammartino indstillede karrieren i slutningen af 1980'erne, har han været meget kritisk over for moderne wrestling, bl.a. pga. overdrevne storylines, stofmisbrug og steroider. Han har kritiseret Vince McMahon, ejeren af World Wrestling Entertainment (WWE), og han har nægtet at give kommentarer til de dokumentarer, som WWE har lavet om hans legendariske karriere.

I 2013 lykkedes det dog den 13-dobbelte verdensmester Paul "Triple H" Levesque, der er McMahons svigersøn og har en chefstilling i WWE, at overtale Bruno Sammartino til at lade sig indtræde i WWE Hall of Fame i forbindelse med WrestleMania XXIX. Samtidig betyder det også, at Sammartino fremover vil medvirke i forskellige produktioner fra WWE, heriblandt liveshows, dokumentarer og interview.

VM-titler 

Bruno Sammartino er en dobbelt verdensmester. Han har vundet VM-titlen begge gange i World Wide Wrestling Federation (WWWF). I alt har Sammartino været verdensmester i 4.040 dage, hvilket kun er overgået af Verne Gagne i American Wrestling Association (AWA). Hans første periode som verdensmester på 2.803 dage er den længste nogensinde.

Eksterne henvisninger 

 
 

Wrestlere fra USA
Maskeblomstfamilien (film)

Maskeblomstfamilien er en norsk dramafilm fra 2010, instrueret af Petter Næss. Lars Saabye Christensen har skrevet manuskriptet til filmen, basert på sin egen bog Maskeblomstfamilien. Filmen havde premiere 8. oktober 2010.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Dramafilm fra Norge
Norske film fra 2010
Film baseret på bøger
Film instrueret af Petter Næss
Norsksprogede film
Olaf S.K. Rybner Petersen

Olaf Severin Kristian Rybner Petersen f. Olaf Severin Christian Petersen ofte benævnt Olaf Rübner-Petersen (født 5. februar 1862 i Ormslev ved Århus, død 24. december 1919 på Frederiksberg) var den første bestyrer af Esbjerg Realskole og blev senere i 1890 leder af Esbjerg Handelsskole.

Rybner var en moderne og visionær skoleleder, som på Esbjerg Realskole blandt andet indførte sløjd, boldspil, husgerning samt undervisning, der var fælles for drenge og piger.

Da afskaffelsen af latinskolen med gymnasiereformen i 1903 åbnede muligheded for det, arbejdede Realskolen og Rybner for at oprette et af de nye gymnasier i Esbjerg. Dette arbejde førte til åbningen af Esbjerg Realskoles gymnasielinje i 1907, som først blev til Esbjerg Gymnasium (hvis navn er identisk med, men ellers er urelateret til det meget senere Esbjerg Gymnasium), som igen ved overtagelsen af staten i 1920 blev til Esbjerg Statsskole. I dag er Esbjerg Statsskole fusioneret med i første omgang Esbjerg Handelsskole og siden EUC Vest og hedder nu Rybners, netop opkaldt efter Olaf S.K. Rybner Petersen.

I 1910 blev han tildelt Dannebrogordenen.

Efter sin tid i Esbjergs skolevæsen emigrerede han til Dansk Vestindien, hvor han ligeledes fungerede som skoledirektør på øen Sankt Croix indtil sin død. Her interesserede han sig ud over skolearbejdet også for de indfødte børns vilkår og var aktivt med til at oprette et børnehjem i Frederiksted kaldet Ebenezer. Han var lærer for og foranledigede Victor Cornelins og Albertas rejse til København, med ønsket om at uddanne farvede lærere til at undervise på øerne. Rejsen indebar at de under megen offentlig opmærksomhed blev udstillet på Koloniudstillingen i 1906 i Tivoli.

Rybner blev gift to gange i sit livsforløb, da han i 1907, efter sin første kone Marie Westergaards død i 1905, indgik ægteskab med
Anna Gesner. På trods af fordomme fra begge sider tog han og hans kone en indfødt forældreløs pige med kælenavnet Prik i pleje hos sig .

Rybner har lagt navn til fusionen af Esbjerg Statsskole og Esbjerg Handelsskole, som fandt sted pr. 1/1-2011 under navnet Rybners Gymnasium.

Referencer 

Riddere af Dannebrog
Personer fra Esbjerg
Skolefolk fra Danmark
Rybners Gymnasium

Rybners er navnet for fusionen af Esbjerg Statsskole og Esbjerg Handelsskole, som trådte i kraft pr. 1/1-2011.

Den 4. Maj 2010 offentliggjorde Esbjerg Statsskole og Esbjerg Handelsskole i fællesskab at de agtede at fusionere, og dermed skabe et "supergymnasium" der vil samle de almene studieretninger (stx), såvel som de handelsgymnasiale studieretninger (hhx) i samme institution. 

Den 16/12-2010 blev det efter en del polemik endeligt offentliggjort, at den fusionerede skoles navn ville blive Rybners Gymnasium; opkaldt efter Olaf S.K. Rybner Petersen, som har spillet en rolle i begge skolers tidlige historie. Det af bestyrelsen først valgte navn, Esbjerg City College  (efter en åben navnekonkurrence), vakte stor modstand. En afstemning blandt elever og ansatte endte derfor med beslutningen om at hædre Rybner ved at lade den nye institution bære hans navn.

Fodnoter

Eksterne henvisninger og referencer 
 Hjemmeside for Rybners, med de gymnasiale uddannelser STX og HHX

Gymnasier i Danmark
Uddannelsesinstitutioner i Esbjerg
Etableret i 2011
Pedro Meoqui

Pedro Meoqui er en by i den mexikanske delstat Chihuahua. Byen er administrativt center for kommunen Meoqui og byen befinder sig midt i delstaten, omtrent 70 kilometer syd for delstatshovedstaten Chihuahua og syv kilometer nord for Delicias.

Der boede 21 306 indbyggere i Pedro Meoqui i 2005.

Byer i Mexico
Identify

"Identify" er en sang skrevet af Billy Corgan fra Smashing Pumpkins og indspillet af popsangerinden Natalie Imbruglia. Sangen blev i 1999 udgivet på soundtracket til filmen Stigmata, som Corgan også skrev filmmusikken til.  

Sangen blev kun udgivet som promo-single og havde derfor umiddelbart ikke mulighed for at opnå en placering på hitlisterne. Der blev dog lavet en musikvideo til sangen, der blev instrueret af Samuel Bayer. Musikvideoen blev udgivet på Stigmata-dvd'en. Sangen er mørk og grublende, og Imbruglia-fans ser sangen som en afvigelse fra hendes traditionelle poplyd, og den betragtes som en fanfavorit. 

Billy Corgan fra Smashing Pumpkins har skrevet tekst og musik til sangen og har selv indspillet en demooptagelse af sangen i forbindelse med indspilningerne til bandets femte album, MACHINA/the Machines of God. Demooptagelsen er dog aldrig blevet udgivet og er heller ikke dukket op på internettet endnu. 

Smashing Pumpkins-sange
Sange fra 1999
Det Frie Samfunns forlag

Det Frie Samfunns forlag er et norsk forlag grundlagt af Bertram Dybwad Brochmann.

Forlaget drives i dag af forfatteren og redaktøren Even Lorch-Falch, og har sit hovedkvarter i Elverum.

Forlag fra Norge
Binot Paulmier de Gonneville

Binot Paulmier, sieur de Gonneville var en fransk søfarende i begyndelsen af det 16. århundrede. I det 17. og 18. århundrede var der i Frankrig en udbredt tro på, at han var den, som rent faktisk havde opdaget Australien. Denne påstand afvises i dag af historikerne.

I 1503 sejlede de Gonneville fra Honfleur i Normandiet, tilsyneladende med kurs mod Brasilien. I 1505 vendte han tilbage, og hævdede at have opdaget det "store Austral land" som han også kaldte "Indies Meridionale." Ifølge de Gonneville var han blevet i seks måneder på dette idylliske sted, hvor indbyggerne ikke behøvede at arbejde på grund af den naturlige rigdom. De Gonneville hævdede, at dette land lå seks ugers sejlads øst for Kap Det Gode Håb.

De Gonnevilles historie blev glemt frem til 1663, hvor Jean Paulmier de Courtonne, kannik ved Saint-Pierre kirken i Lisieux, som var en slægtning til de Gonneville's, udgav en bog: Erindringer vedrørende grundlæggelsen af en kristen mission i australlandet, hvori han hævdede at være oldebarn af en "Inder" som de Gonneville havde hjembragt til Frankrig i 1505.

De Courtonnes påstande vakte genlyd på et tidspunkt hvor fransk patriotisme var såret af den succes som hollænderne og englænderne havde med at gøre opdagelser i Stillehavet. De Gonnevilles glemte historier blev vakt til live som grundlag for et fransk krav på disse nye områder. Troen på disse voksede ind i det 18. århundrede og førte til franske ekspeditioner såsom dem under Bouvet og Bougainville.

Det vides i dag, at det område som Gonneville opdagede ikke var Australien, eller som det har været foreslået, Madagaskar, men er en del af Brasiliens kyst på og omkring øen Santa Catarina, og at de indbyggere han mødte, hvoriblandt Iça-Mirim (hvis navn på fransk blev Essomericq) blev ført tilbage til Frankrig og giftet med Gonnevilles datter, var Carijo indianere.

Referencer 

Tjek fødsels- og dødsår
Opdagelsesrejsende fra Frankrig
Frederik Winther

Frederik Julius August Winther (20. september 1853 i København – 4. april 1916 på Frederiksberg) var en dansk landskabsmaler.

Frederik Winther var søn af kongelig rideknægt Anders Christian Winther (1815-1875) og Bertha Cathrine født Petersen. Efter at have modtaget sin foreløbige uddannelse på det tekniske institut gennemgik han Kunstakademiet 1871-79 og modtog privat vejledning af Carl Neumann. 1877 debuterede han på Charlottenborg Forårsudstilling med Tidlig Formiddag efter Regn og udstillede i de følgende tre år udelukkende billeder efter motiver fra Møns Klint. Senere malede han adskillige studier i den svenske skærgård og da navnlig på Hallands Väderö, men udstillede fra 1884 også – så godt som årlig – skov- og kystpartier fra Dyrehaven og andre sjællandske egne; i de senere år søgte han atter en del af sine emner på Møn, desuden på Bornholm.

Winther fik gentagne gange rejseunderstøttelse fra Akademiet og fra forskellige fond; i 1893 fik han på Verdensudstillingen i Chicago medalje for et af sine bedste arbejder Formiddag i Avgust; Sorgenfri. 1892 fik han støtte fra Den Raben-Levetzauske Fond og 1894 fra Den Hielmstierne-Rosencroneske Stiftelse.

Han vandt sig et ikke ringe publikum, der har fundet behag særlig i de værker, hvori stormpiskede træer spille en fremtrædende rolle, og i dem, hvori kunstneren skildrer idylliske skovinteriører med å eller sø. Han delte en tid atelier med Hans Tegner. I hans senere år tilhørte han kredsen omkring Kunstnerforeningen af 18. november sammen med malerne Peder Mønsted og Sigvard Hansen.

Han er begravet på Garnisons Kirkegård. Der findes fotografier af A. Svendsen og 1876 af N. Sievertsen.

Ekstern henvisning 
 Kraks Blaa Bog 1910 
 

Malere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Landskabsmalere
Marinemalere
The Freewheelin' Bob Dylan

The Freewheelin' Bob Dylan, er andet album af den amerikanske musiker Bob Dylan. Albummet blev udgivet i maj 1963 af Columbia Records. I modsætning til Dylans første album med kun to sange skrevet af ham, er elleve ud af de tretten på albummet skrevet af Dylan.

Albummet starter med sangen "Blowin' in the Wind", en af Dylans mest kendte sange. Andre kendte sange er "A Hard Rain's A-Gonna Fall", "Girl from the North Country" og "Don't Think Twice, It's All Right".

Trackliste 
Alle sange er skrevet af Bob Dylan, hvis ikke andet er angivet.

Side 1 

 "Blowin' in the Wind" - 2:48
 "Girl From the North Country" - 3:22
 "Masters of War" - 4:34
 "Down the Highway" - 3:27
 "Bob Dylan's Blues" - 2:23
 "A Hard Rain's A-Gonna Fall" - 6:55

Side 2 

 "Don't Think Twice, It's All Right" - 3:40
 "Bob Dylan's Dream" - 5:03
 "Oxford Town" - 1:50
 "Talking World War III Blues" - 6:28 
 "Corrina, Corrina" (Trad.) - 2:44
 "Honey, Just Allow Me One More Chance" (Bob Dylan/Henry Thomas) - 2:01 
 "I Shall Be Free" - 4:49

Bob Dylan-album
Album fra 1963
Gemäldegalerie Alte Meister

Gemäldegalerie Alte Meister i Dresden i Tyskland er en verdensberømt samling malerier  fra renæssance til barok.

Den blev grundlagt mellem 1694 og 1733 af de to kurfyrster Sachsen og konger af Polen August af Sachsen og August af Polen. Den voksede hurtigt også ved køb af 100 mesterværker i 1746. Samlingen blev i 1747 flyttet til Neumarkt i staldbygninger ombygget til galleri.

I 1800-tallet opførte arkitekten Gottfried Semper den nuværende bygning. Den stod færdig i 1855, og samlingen flyttede dertil.

Eksterne henvisninger 

 Staatliche Kunstsammlungen Dresden 

Kunstmuseer i Tyskland
Dresden
Nicolai Habbe

Nicolai François Habbe (8. april 1827 i København – 11. november 1889 i Sydney, Australien) var en dansk maler. Nicolai Habbe var søn af en russisk konsul i Helsingør, senere legationssekretær i Napoli François George Habbe og Marie Elisabeth Tegner.

Habbe begyndte at besøge Kunstakademiet i København i 1839, blev 1843 elev af Modelskolen og vandt i december 1846 den lille sølvmedalje for tegning efter den levende model. Nicolai Habbes værker kan minde om Wilhelm Marstrands, idet han havde lært meget af Marstrands stil. I 1851 vandt han den Neuhausenske Præmie for opgaven: Reservesoldater paa Marche (Frederiksborgmuseet) og var han i Italien i 1859-60. Habbe bosatte han sig permanent i Australien i 1875, hvor han hovedsagelig virkede som dekorations- og glasmaler.

Ekstern henvisning 
 

Malere fra Danmark
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Modtagere af De Neuhausenske Præmier
Bobleplast

Bobleplast er et elastisk, gennemsigtigt, fleksibelt plastikmateriale med små bump fuld af luft ofte brugt ved pakning af skrøbelige genstande. Regelmæssig store bobler sørger for støddæmpning. Begrebet (engelsk Bubble Wrap) er en mærkevare fra Sealed Air Corporations og skulle i starten kun bruges om produkter fra den her producent.

Bobleplast kan i høj grad lindre nervøse spændinger. For eksempel kan mange mennesker ikke stoppe, før alle boblerne er mast flade på bobleplastikken, og får enorm tilfredsstillelse når det endelig sker. De fleste mennesker kan lide at "ødelægge" boblerne én efter én, og at holde en pause i mellem

Der findes også en mærkedag for bobleplastikken der hedder Bubble Wrap Appreciation Day som fejres den sidste mandag i hver januar.

Fordi bobleplast laver en genkendelig smældende lyd, når den bliver komprimeret og punkteret, kan den bruges som en kilde til morskab og til at afhjælpe stress. Nogle hjemmesider leverer et virtuelt bobleplast program, der viser et ark bobleplast, som brugerne kan poppe ved at klikke på boblerne, mens Mugen Puchipuchi er et kompakt elektronisk legetøj der simulerer bobleplast der bliver poppet.

Design 
Boblerne, fungerer støddæmpende for at beskytte skrøbelige eller følsomme genstande og er ofte tilgængelige i forskellige størrelser, afhængigt af størrelsen af det objekt, der pakkes, samt omfanget af stødabsorberende beskyttelse, der er behov for. Flere lag kan være nødvendige for at beskytte mod stødene. Et enkelt lag kan bruges som et overfladebeskyttende lag. Boblerne kan være så små som 6 mm i diameter, og så store som 26 mm eller derover, så de giver yderligere niveauer af stødabsorbering under transport. Det kan også beskytte følsomme elektroniske dele og komponenter og aflede statiskelektricitet.

Historie 
Bobleplast blev først lavet af to ingeniører, Alfred Fielding og Marc Chavannes, i 1957. Som mange andre opfindelser, skyldtes den et uheld. De to ingeniører forsøgte at lave et tapet som let kunne rengøres. 27. november 1959 blev bobleplastikken patenteret.
I 2006 fik det 4.3 milliarder dollars i omsætning og beskæftigede 17.000 mennesker over hele verden.
I 2009, havde virksomheden 16.000 medarbejdere på over 100 produktionssteder i 52 lande og en omsætning på ca 4,2 milliarder dollars.

Kilder 
 Brody, A. L., & Marsh, K, S., Encyclopedia of Packaging Technology, John Wiley & Sons, 1997, 

Plast
Indpakning
Menneskeskabte materialer
Etableret i 1957
Blowin' in the Wind

"Blowin' in the Wind" er første sang på Bob Dylans The Freewheelin' Bob Dylan album fra 1963. Sangen er skrevet af Dylan selv den 16. april 1962

Andre versioner 
Sangen er op gennem 1960'erne indspillet i en lang række versioner. Elvis Presley indspillede sin version af sangen i sit eget studie mens han boede i sit hus på Rocca Place i Hollywood i perioden fra februar 1966 og et år frem. Sangen blev først udsendt mange år efter Elvis' død på CD-boksen Platinum – A Life In Music, der kom på gaden i juli 1997.

Referencer 

Bob Dylan-sange
Elvis Presley-sange
Sange fra 1962
Bringing It All Back Home

Bringing It All Back Home er det femte album af Bob Dylan som udgivet i marts 1965 af Columbia Records. Det var hans første skridt væk fra folkmusikken og over mod rock - albummets ene side bestod nemlig af elektriske numre, såsom "Subterranean Homesick Blues", mens den anden side bestod af akustiske numre, såsom "Mr. Tambourine Man".

Det gennemgående tema i Bringing It All Back Home var dog ikke det samme, som på Dylans tidligere plader. Han gik med dette album væk fra protestsange med politiske budskaber og skrev i stedet kunstneriske, nærmest surrealistiske, folk-rock sange. De bedste eksempler på det er numre som "She Belongs to Me", "Love Minus Zero/No Limit" og "It's All Over Now, Baby Blue".

Udgivelsen af Bringing It All Back Home var startskuddet på Dylans rockmusik. Det var det første af tre rockalbums, som han med stor succes udgav i midt 60'erne. Efter modtagelsen af specielt "Subterranean Homesick Blues", var Dylan motiveret til at fortsætte i samme stil på de to efterfølgende albums, Highway 61 Revisited og Blonde on Blonde.

Bob Dylan-album
CNMR

13C-NMR er et spektroskopisk metode for at identificere carbonatomer i molekyler.
Sammenlignet med 1H-NMR er der nogle fordele, men også en række ulemper.
Området af kemisk skift er i 13C-NMR betydeligt større end ved 1H-NMR og strækker sig fra 0-220 ppm, noget som er 15 gange større end for proton-NMR. Af denne grund bliver linjerne mere adskilt, og det bliver mere pålideligt at anvende kemisk skift-værdier til identifikation fra 13C-NMR sammenlignet med 1H-NMR spektroskopi. 

Det største problem i 13C-NMR spektroskopi er den lave naturlige forekomst af 13C-kernen (1,06%). Dette er den grundlæggende årsag til mange af de andre ulemper som f.eks. støjsignaler og behovet for større stofmængder. Noget af dette kan afhjælpes ved at dekoble protonerne fra 13C-kernen, men dette fører så til, at man mister de informationer, der ligger i spin spin-opsplitningerne.

Carbon
NMR
Volkswagen Variant

Volkswagen Variant er Volkswagens betegnelse for deres stationcarmodeller. Den første model var Volkswagen 1500 Variant (Type 3) i starten af 1962. I 1969 fulgte 411 Variant (Type 4) og i 1973 Passat Variant (B1).

Først i 1990'erne kom der også Variant-modeller af Golf, Polo og Bora.

Variant
Biler introduceret i 1962
Biler fra 1960'erne
Biler fra 1970'erne
Biler fra 1980'erne
Biler fra 1990'erne
Biler fra 2000'erne
Biler fra 2010'erne
Stationcars
Finsk lapphund

Finsk lapphund er en gammel hunderace fra Finland. Den er nu i dag mest brugt som familiehund i Danmark, men bliver også brugt som  hyrdehund.

Eksterne Henvisninger 

Hunderacer fra Finland
Hyrdehunde
Vokė

Vokė () er en biflod på venstre side af Neris i det sydøstlige Litauen. 
Vokė har sit udspring i søen Papis, som får store vandmængder gennem papiskanalen fra Merkys. Fra udspringet strømmer Vokė mod nord-øst, ved Juodšilių drejer den mod nordvest, forbi Grigiškės. Vokė munder ud i Neris nedenfor Grigiškės.

Afvandings område 
Vokės afvandingsareal er 572,7 km2. Til området er ikke regnet det kraftige tilskud i vandmængden Vokė får fra Merkys gennem papiskanalen. Afvandingsområdet strækker sig fra Vilnius sydligste forstæder til den hviderussiske grænse.

Bifloder til Vokė 

Vokė passerer Mūrinė Vokė, Trakų Vokė og Grigiškės på sin vej mod udløbet i Neris 3 km nedstrøms fra Grigiškės. De sidste kilometer er flodlejet reguleret.

Historie 
I krøniker fra 1300-tallet fra Den Tyske Orden bliver Vokė omtalt et par gange.

Fauna og fritid 
På trods af at Vokė løber igennem beboede områder og er reguleret på en del af løbet, er der et varieret dyreliv langs dens løb. Der ses ofte svømmefugle, især ænder ligesom der både lever oddere og mosegrise langs floden.

På bredden af Vokė i Trakų Vokė ligger Tiškevičiaus-palæet, opført i 1830 efter tegninger af den italienske arkitekt L. Marconi. Palæet er omgivet af en 16 ha park indholdende 50 sorter af træer og buske. 

Vilnius' beboere benytter Vokė og omegn til udflugter, fisketure og sejllads.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Aplinkos apsaugos agentūra (2009): Neries pabaseinis  Neris afvandingsområde (detaljeret kort) 

54°41'17.0"N 25°04'39.6"E

Bifloder til Neris
Lilla Edets kommun

Lilla Edet kommune ligger administrativt under det svenske län Västra Götaland. Geografisk ligger kommunen delvis i landskapet Västergötland, og delvis i Bohuslän. Kommunens administrationscenter ligger i Lilla Edet. Kommunen er en del af storbyregionen Storgöteborg. Kommunen grænser til Trollhättans, Ale, Kungälvs, Stenungsunds, Vänersborgs og Uddevalla kommuner. Kommunen deles af Göta älv med hovedbyen Lilla Edet på østsiden og Ström på vestre side af floden. Lilla Edet ligger langs E45. Bergslagsbanan (nu Norge-/Vänernbanan) skærer gennem den østlige del af kommunen.

Byer 
Lilla Edet kommune har fem byer.
indbyggere pr. 31. december 2005.

Kommuner i Västra Götalands län
Kongeriget Italien (1805-1814)

Kongeriget Italien ( eller Regno Italico) var et kongerige i den nordlige del af det nuværende Italien, der eksisterede fra 1805 til 1814.

Kongeriget blev oprettet af Kejser Napoleon 1. af Frankrig i 1805, hvor Napoleon ændrede Republikken Italien til et monarki med sig selv som konge. Det var herefter i personalunion med og under fuld indflydelse af Frankrig, indtil det blev nedlagt ved Napoleons fald i 1814.

Napoleon indsatte Eugène de Beauharnais, der var hans stedsøn og adoptivsøn som landets vicekonge. Dermed blev Eugène de Beauharnais Italiens militære og civile leder. 

Kongeriget eksisterede i perioden 17. marts 1805 til 11. april 1814.

Historie 

Kongeriget Italien blev oprettet den 17. marts 1805, da Republikken Italien, hvis præsident var Kejser Napoleon 1. af Frankrig, blev ændret til et monarki med Napoleon selv som konge og med Napoleons 24-årige stedsøn og adoptivsøn Eugène de Beauharnais som landets vicekonge. Napoleon 1. blev den 23. maj 1805 kronet i Domkirken i Milano med Den Lombardiske Jernkrone. Hans titel var Franskmændenes Kejser og Konge af Italien (), og demonstrede dermed det italienske kongeriges betydning for ham.

Napoleon abdicerede fra sine troner i både Frankrig og Italien den 11. april 1814. Eugène de Beauharnais forsøgte efterfølgende uden held at overtage tronen.

Se også 
 Italiens historie

Referencer

Litteratur 
 Connelly, Owen.  Napoleon's Satellite Kingdoms (1965)
 Gregory, Desmond.  Napoleon's Italy (2001)
 Rath, R. John. The Fall of the Napoleonic Kingdom of Italy (1814) (1941)

Eksterne links 

 Napitalia. The Eagle in Italy om Kongeriget Italiens militær under Napoleon.

Forhenværende lande på den italienske halvø
Kongeriget Italien (1805-1814)
Etableret i 1805
Ophørt i 1814
Italien, Kongeriget (1805-1814)
Italien
Lilla Edets sluss

Lilla Edets sluss er den ældste sluse i Sverige og ligger på vestsiden af Göta älv i byen Lilla Edet i Lilla Edets kommun i Västra Götalands län. Arbejdet med slusen i Lilla Edet påbegyndtes i 1580'erne efter et forslag fra Johan 3.. Den kunne tages i brug i 1607. Slusen blev beskadiget flere gange under krigen med danskerne men blev genopbygget. I 1832 fuldført Nils Ericson Ströms kanal på vestsiden af floden med en sluse af samme format som dem i Götakanalen. Den sluse som anvendes i dag er bygget i 1916 og indgår i Trollhätte kanal. Ved den  gamle sluse findes en mindesten som i 1930 rejstes til minde om de 47 soldater, fra Västgöta-Dals regemente, som drunknede efter at have slukket den store brand i Lilla Edet den 29. august 1830.

Vandtransport i Sverige
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Sverige