kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tiden står stille

Tiden står stille er titlen på musikgruppen Tøsedrengenes album nummer to, som blev udsendt på LP i marts 1981. Ifølge gruppens website var albummet tæt på aldrig at blive udsendt, fordi pladeselskabet var skuffet over sangene og over salget af gruppens første album, Det går fremad.

Ved udgivelsen bestod Tøsedrengene stadig kun af de fem oprindelige mandlige medlemmer, Klaus Kjellerup, Henrik Stanley, Michael Bruun, Aage Hagen og Jan Sivertsen, men sangerinderne Anne Dorte Michelsen og Gitte Naur medvirker som korsangere på albummet, og de blev begge senere faste medlemmer af gruppen. Gitte Naur optrådte kun på dette ene album, hvorefter hun blev erstattet af Maria Bramsen.

Det var med dette album, at Tøsedrengenes karriere kom i gang, bl.a. pga. nummeret "Sig du ka' li' mig", hvorpå Anne Dorte Michelsen medvirkede som gæstesanger i duetten med Henrik Stanley. Tracklisten indeholder desuden tre instrumentalnumre - et vidnesbyrd om musikernes tidligere tilknytning til fusionsgrupperne Heavy Joker og Pakhus 1.

Albummet modtog i 1982 sølvplade-certifikat for 25.000 solgte LP'er, og "Sig du ka' li' mig" fik i juli 2019 guld for mere end 4,5 millioner streaminger på musiktjenesterne. 

Tiden står stille blev udgivet af Tøsedrengenes pladeselskab PolyGram på plademærket Mercury, og musikken blev optaget og mixet i Werner Studio, som var gruppens faste studie. 

Albummet blev genoptrykt på CD i 2006 af Universal Music, som en del af boksen Tøsedrengene Komplet.

Spor 
Side A:

 "Rastamand" - (Bruun, Hagen, Amtoft, Kjellerup) [3:54]
 "Den tyske fod" – instrumental (Bruun) [3:49]
 "Trinidad" - (Stanley) [3:18]
 "Alene" - (Kjellerup, Madsen) [3:04]
 "Mit livs livret" - (Stanley) [3:07]
 "Strøtanker" - (Stanley) [4:50]

Side B:

 "Sig du ka' li' mig" - (Kjellerup, Michelsen) [3:50]
 "Lamperøg" - (Bruun/Amtoft) [3:39]
 "Tåge letter" – instrumental (Hagen) [2:49]
 "Når du vågner" - (Kjellerup, Bødtcher, Madsen) [4:04]
 "Tiden står stille" - (Bruun, Amtoft) [3:19]
 "Mix-Max" – instrumental (Bruun) [4:23]

Musikere 

 Henrik Stanley Møller (el-piano, vokal)
 Klaus Kjellerup (bas, guitar, keyboards, vokal)
 Michael Bruun (guitar)
 Jan Sivertsen (trommer)
 Aage Hagen (flygel & keyboards)

Gæster 

 Anne Dorte Michelsen (kor A1, A3, A5, A6, vokal B1)
 Gitte Naur (kor A1, A3, A5, A6)
 Michael Elo (kor A4, B6)
 Michael Nielsen (alt sax B1)
 Anders Gaardmand (tenor sax A3, B4)
 Robert Greenidge (steel drums A1, A3)
 Jørgen Kaufmann (flygel B2)
 Klavs Bo Larsen (congas B1)
 Bo Stief (bas B5)

Referencer 

Album fra 1981
Tøsedrengene-album
Breklum

Breklum er en landsby og kommune i det nordlige Tyskland under Kreis Nordfriesland i delstaten Slesvig-Holsten. Byen ligger sydøst for Bredsted i det vestlige Sydslesvig. 

I den danske periode hørte landsbyen under Breklum Sogn. Breklum kirke var Nørre Gøs Herreds gamle hovedkirke. 

Kommunen samarbejder på administrativt plan med andre kommuner i Midterste Nordfrisland kommunefællesskab (Amt Mittleres Nordfriesland). Til kommunen hører også Borsbøl (Borsbüll) og Ridderup (Riddorf).

Historie 
I sognet lå en gammel folkevold kaldet Daneværksvolden.

Breklums senromanske landsbykirke i munkesten er fra 1200-tallet. I nærheden lå det gamle tingsted for Nørre Gøs Herred. Kirkens gotlandske kalkstensdøbefont er fra 1200-tallet, mens krucifikset, placeret i korbuen, stammer fra 1400-tallet. Dens barokke alteropbygning er skabt i 1741.

I år 1500 havde omkring halvdelen af byens indbyggere frisiske navne.

Byen kom ved delingen af hertugdømmerne i 1544 under Hans den Ældres del og efter hans død i 1580 forblev den ved omfordelingen under hertugelig ledelse. I 1721 kom byen under den danske Krone.

I 1864 havde Breklum kirke, 2 præstegårde, skole, 2 kroer, fattighus og teglværk. Ved kirken fandtes en hovedpræst og en diakon.

I Breklum stiftede nordfriseren Christian Jensen 1876 Breklummissionen.

Noter

Litteratur 
 P. Lauridsen: "Om Nordfrisernes Indvandring i Sønderjylland" (Historisk Tidsskrift, 6. række, Bind 4; 1892)
 J.P. Trap: Statistisk-topographisk Beskrivning af Kongeriget Danmark, bind I: Almindelig Deel; Kjøbenhavn 1860

Eksterne henvisninger 

 Kommunens hjemmeside 
 Christian Jensen Kolleg i Breklum 
 Om kirken i Breklum 

Byer i Kreis Nordfriesland
Byer i Slesvig-Holsten
Trinity

Trinity kan henvise til:

Film 
 Trinity (film) – en kult science-fiction-film
 De kalder mig Trinity og De kalder mig stadig Trinity – To spaghettiwestern med Terence Hill
 Blade: Trinity – film fra 2004 om vampyrjægeren Blade

Litteratur 
 Trinity (bog) – en roman af Leon Uris

Musik 
 Trinity (album) – album med My Dying Bride

Religion 
 Treenigheden – Faderen, Sønnen (Kristus) og Helligånden

Stednavne 
 Trinity, Alabama, USA
 Trinity, Angus, Skotland
 Trinity, Devon, England
 Trinity, Edinburgh, Skotland
 Trinity, Florida, USA
 Trinity, Mississippi, USA
 Trinity, North Carolina, USA
 Trinity, Texas, USA
 Trinity County, Californien
 Trinity, Canada, Canada

Andet 
 Trinitytesten – den første prøvesprængning af et kernevåben
 Trinity (The Matrix) – den kvindelige hovedrolle I The Matrix-trilogien
 Trinity Church, New York
 Trinity (hotel og konferencecenter) – i Erritsø ved Fredericia
Animal Liberation

Animal Liberation: A New Ethics for Our Treatment of Animals (ikke officielt oversat til dansk, men oversættes Dyrenes frigørelse) er en bog af den australske filosof Peter Singer.

Bogen blev udgivet af Random House i 1975 (). I 1977 udgav Avon Books en anden udgave () og i 1991 og 2001 udgav Harper Perennial en 352 sider lang paperback-version ( og ).

Selvom Singer ikke er den første, som bruger moralbegrebet på dyr (Singer har selv sagt at han hørte om begrebet fra en medstuderende), bliver bogen bredt indenfor dyreretsbevægelsen betragtet som den første bog, der indeholdt dens grundlæggende filosofiske ideer. Singer selv nægtede at bruge den teoretiske ramme "rettigheder", når det kommer til dyr: Han mente, at man skulle tage hensyn til dyr på grund af deres evne til at føle lidelse og at rettighedsbegrebet ikke var nødvendigt.

Bogens centrale argument er en udvidelse af den utilitaristiske ide om, at 'mest mulig velfærd for flest muligt' er den eneste målestok for god eller etisk opførsel. Singer mener, at der ikke er nogen grund til ikke også at anvende dette overfor dyr. Selvom Jeremy Bentham brugte utilitarismen på denne måde, har utilitarister dog generelt ikke gjort det før.

Fodnoter

Se også 
 Dyreetik

Litteratur i 1975
Dyrs rettigheder
Martin Seligman

Martin E.P. Seligman (født 12. august 1942 i Albany, New York) er en amerikansk psykolog og forfatter. Han er blevet kendt for sit arbejde med "tillært hjælpeløshed", og senere for sine bidrag inde for feltet positiv psykologi.

Ifølge Haggbloom et al's studie af det 20. århundredes største psykologer, var Seligman den 13. mest citerede psykolog i fagbøger om indledende psykologi.

Seligman er Robert A. Fox Leadership Professor of Psychology ved University of Pennsylvania, Department of Psychology. Han var tidligere leder af afdelingens kliniske træningsprogram. Seligman har været formand for American Psychological Associations (APA) afdeling for klinisk psykologi. I 1998 blev Seligman valgt som formand for APA ved den bredeste margen nogensinde. Han er stifter og chefredaktør for Prevention and Treatment Magazine (APA's elektroniske journal), er i bestyrelsen for Parents Magazine, og er formand for videnskabsrådet hos Foresight, Inc.

Seligman er også succesrig forfatter, og har skrevet om bøger om positiv psykologi, bl.a. The Optimistic Child, Learned Optimism og, i 2002, Authentic Happiness. Han har også skrevet What You Can Change and What You Can't.

Positiv psykologi 

"Positiv psykologi", studiet i optimal menneskelig funktionalitet, er et forsøg på at besvare den systematiske bias som psykologi historisk set har lagt vægt på mental sygdom i stedet for mental sundhed. Nogle humanistiske psykologer har udviklet teorier i nærheden af dette, men uden solid empiristisk støtte.

Værker 
 Seligman, M.E.P. (1990). Learned Optimism. New York: Knopf. (genudgivet 1998, Free Press, )
 Seligman, M.E.P. (1993). What You Can Change and What You Can't: The Complete Guide to Successful Self-Improvement. New York: Knopf.  (Paperback genudgivelse 1995, Ballantine Books, )
 Seligman, M.E.P. (1996). The Optimistic Child: Proven Program to Safeguard Children from Depression & Build Lifelong Resilience. New York: Houghton Mifflin. (Paperback udgave, 1996, Harper Paperbacks, )
 Seligman, M.E.P. (2002). Authentic Happiness: Using the New Positive Psychology to Realize Your Potential for Lasting Fulfillment. New York: Free Press.  (Paperback udgave, 2004, Free Press, )

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 "Eudaemonia, the Good Life: A Talk with Martin Seligman", en artikel hvori Seligman snakker om eudaimoni
 Martin E.P. Seligman Award  på John Templeton Foundation

Psykologer fra USA
Personer fra New York
Jøder fra USA
Ansatte ved University of Pennsylvania
Brokenclaw

Brokenclaw (I ondskabens kløer) er en britisk roman fra 1990 af John Gardner. Romanen er hans tiende i serien om den hemmelige agent James Bond, der blev skabt af Ian Fleming.

Plot 
Under en ferie i British Columbia bemærker Bond tilfældigvis den kriminelle rigmand Brokenclaw Lee, der er halvt kineser og halvt sortfod. Kort efter får Bond sammen med amerikanske Chi-Chi til opgave at infiltrere Brokenclaws organisation. For Brokenclaw har på vegne af kineserne kidnappet videnskabsmænd med viden om teknologi til opsporing af ubåde. Og det er ikke det eneste, han har gang i.

James Bond-bøger
Litteratur i 1990
Stjørdal

Øje fjeldStjørdal er en by og en kommune i Trøndelag fylke i Norge. Den grænser til Malvik, Selbu,  Meråker, Levanger og (over Åsenfjorden) til Frosta. Kommunen omslutter to enklaver af Malvik kommune, Jøsåsgårderne. Højlmeste punkt er der er det 1.171 meter høje fjeld Storskarven.

Kommunen består af de tidligere kommuner Skatval i nordvest, Hegra i øst og Lånke i syd med Stjørdal (og Stjørdalshalsen) i midten. De blev slået sammen i 1962. Bystatus blev indført 1. juni 1997.

Trafik

Stjørdal er et trafikknudepunkt i Midt-Norge, da både Europavej E6 og E14 går gennem kommunen, og Nordlandsbanen og Meråkerbanen mødes ved Hell Station.
Meråkerbanen fra Trondheim til Sverige ved Storlien går op gennem Stjørdalen. Trondheim Lufthavn, Værnes, Norges tredje mest trafikerede lufthavn, ligger i Stjørdal.

Skoler i Stjørdal 
 Højskolen i Nord-Trøndelag, afdeling for trafiklæreruddannelse (tidligere Statens trafiklærerskole).
 Ole Vig videregående skole, en kombineret videregående skole med ca. 1.000 elevpladser.
 Aglo videregående skole, en privatskole som drives af KE (kristenfolkets edruskapsråd).
 Stjørdal Kristne grundskole, en privatskole som ligger på Skatval.
 HVUV, Heimevernets uddannelsescenter Værnes (tidligere Værnes Flystation).

Offentlige grundskoler i Stjørdal 
 Halsen ungdomsskole.
 Skatval børneskole.
 Stokkan ungdomsskole.
 Kvislabakken børneskole.
 Lånke børneskole.
 Skjelstadmark børneskole.
 Hegra børneskole.
 Hegra ungdomsskole.
 Forradal børneskole.
 Flora børneskole.
 Elvran børneskole.

Erhvervsliv 
Et større industriområde nordvest for centrum  rummer flere større virksomheder bl.a. Statoil, Glava, NoBø og Norplasta.

Kultur 
 I Stjørdal kommune er der flere store helleristningsfelter, og stedet var et centrum i vikingetiden.
 På nordsiden af Skatval ligger resterne af Steinvikholm Slot (færdigbygget i 1532), som var residens og fæstning for Norges sidste (katolske) ærkebiskop, Olav Engelbrektsson. Operaen Olav Engelbrektsson spilles her hver sommer.
 Ingstadkleven fort, bygget i forbindelse med unionsopløsningen, er bedre kendt som Hegra Fæstning, hvor en mindre norsk styrke holdt stand mod fjenden i april/maj 1940 og var de sidste stridende, som overgav sig i Sydnorge.
 Stjørdalselven, en meget besøgt lakseelv, løber gennem kommunen og har sit udløb ved Stjørdal.
 Hell Music festival er blevet arrangeret siden 1992 på Hell. som ligger i Lånke.

Eksterne henvisninger 

 Hell Music festival (Hell Bluesfestival) 
 Fiskeri i Stjørdalselva
 Kultur i Stjørdal på kortfra Kulturnett.no 
 Stjørdal Historielag

 
Kommuner i Trøndelag
Kommuner i Nord-Trøndelag
...And Justice for All (film)

...And Justice for All er en amerikansk film fra 1979 med Al Pacino i hovedrollen. Filmen er skrevet af Valerie Curtin og Barry Levinson og er instrueret af Norman Jewison.

Al Pacino spiller en forsvarsadvokat fra Baltimore, der afpresses til at forsvarere en korrupt dommer (spillet af John Forsythe).

Eksterne henvisninger 

 

Amerikanske film fra 1979
Dramafilm fra USA
Komediefilm fra USA
Engelsksprogede film
Cho Seung-Hui

Seung-Hui Cho (18. januar 1984 – 16. april 2007) var en sydkoreansk massemorder, der skød og dræbte 32 personer samt sårede yderligere 29 personer i "massakren på Virginia Tech", som sluttede, da Cho begik selvmord.

Biografi 
Seung-Hui Cho var født i Seoul i Sydkorea i et fattigt miljø, og familien immigrerede til USA i september 1992, hvor den først slog sig ned i Detroit, men senere flyttede til Centreville i Virginia. Cho gennemførte high school og tog sin eksamen i 2003, hvorefter han blev optaget på Virginia Tech med engelsk som fag. 

Efter massakren har der været adskillige udtalelser om Chos mentale tilstand. Det er blevet hævdet, at han havde autistiske træk. Han var meget sky og tilbageholdende med at tale i skolen, og på Virginia Tech har en lærer berettet om ubehagelige og voldelige skriverier fra ham. Da han generede kvindelige studerende, forsøgte læreren at få ham fjernet fra klassen, hvilket viste sig umuligt. En anden lærer blev derpå personlig tutor for Cho, og hun har beskrevet ham som intelligent, men meget ensom og usikker.

Massakren 
Cho havde tidligere i 2007 købt to halvautomatiske våben, som han om morgenen den 16. april først brugte til at skyde to studerende på et kollegium. Herefter vendte han tilbage til sit eget værelse og gjorde klar til resten af massakren med at sende materiale, herunder videoptagelser af sig selv, til tv-stationen NBC, lige som han lagde to selvskrevne teaterstykker ud på nettet. Et par timer senere begav han sig til en undervisningsbygning på universitetet, hvor han koldblodigt skød de øvrige ofre. Da politiet var tæt på at få fat på ham, begik han selvmord med en af pistolerne.

Litteratur

Eksterne henvisninger 
   () – postet på CNN.net

Massemordere
Personer fra Seoul
Lester B. Pearson Award

Lester B. Pearson Award er et trofæ der årligt gives til den bedste spiller i NHL's grundspil. Vinderen findes efter en afstemning blandt NHL's spillere, organiseret af spillernes fagforening NHL Players Association (NHLPA).

Trofæet er opkaldt efter Lester B. Pearson, tidligere canadisk statsminister fra 1963 til 1968, vinder af Nobels Fredspris 1957 og en tidligere ishockeyspiller og træner ved Universitetet i Toronto.

Wayne Gretzky er den spiller der har vundet trofæet flest gange, nemlig 5 i perioden fra 1982-1987. 

Alexander Ovechkin, Washington Capitals vandt trofæet efter sæsonen 2007-08 foran Evgeni Malkin, Pittsburgh Penguins og Jarome Iginla, Calgary Flames.

Lester B. Pearson Award vindere 

 2008 – Alexander Ovechkin, Washington Capitals
 2007 – Sidney Crosby, Pittsburgh Penguins
 2006 – Jaromir Jagr, New York Rangers
 2005 – Ikke uddelt pga lockout
 2004 – Martin St. Louis, Tampa Bay Lightning
 2003 – Markus Näslund, Vancouver Canucks
 2002 – Jarome Iginla, Calgary Flames
 2001 – Joe Sakic, Colorado Avalanche
 2000 – Jaromir Jagr, Pittsburgh Penguins
 1999 – Jaromir Jagr, Pittsburgh Penguins
 1998 – Dominik Hasek, Buffalo Sabres
 1997 – Dominik Hasek, Buffalo Sabres
 1996 – Mario Lemieux, Pittsburgh Penguins
 1995 – Eric Lindros, Philadelphia Flyers
 1994 – Sergei Fedorov, Detroit Red Wings
 1993 – Mario Lemieux, Pittsburgh Penguins
 1992 – Mark Messier, New York Rangers
 1991 – Brett Hull, St. Louis Blues
 1990 – Mark Messier, Edmonton Oilers
 1989 – Steve Yzerman, Detroit Red Wings
 1988 – Mario Lemieux, Pittsburgh Penguins
 1987 – Wayne Gretzky, Edmonton Oilers
 1986 – Mario Lemieux, Pittsburgh Penguins
 1985 – Wayne Gretzky, Edmonton Oilers
 1984 – Wayne Gretzky, Edmonton Oilers
 1983 – Wayne Gretzky, Edmonton Oilers
 1982 – Wayne Gretzky, Edmonton Oilers
 1981 – Mike Liut, St. Louis Blues
 1980 – Marcel Dionne, Los Angeles Kings
 1979 – Marcel Dionne, Los Angeles Kings
 1978 – Guy Lafleur, Montreal Canadiens
 1977 – Guy Lafleur, Montreal Canadiens
 1976 – Guy Lafleur, Montreal Canadiens
 1975 – Bobby Orr, Boston Bruins
 1974 – Bobby Clarke, Philadelphia Flyers
 1973 – Phil Esposito, Boston Bruins
 1972 – Jean Ratelle, New York Rangers
 1971 – Phil Esposito, Boston Bruins

Eksterne links 
 NHL.com

NHL
Sektion

Sektion kan henvise til flere ting:
Systematik omhandler klassifikation af levende væsener.
En sektion er en mindre militær enhed.
Bryggers

Et bryggers er i daglig tale et separat rum, i en bolig, hvor der er installeret hårde hvidevarer, afløb, vask samt i nogle tilfælde anvendt som grovkøkken etc.

I 1600- og 1700-tallet på landet var det stedet, hvor de grovere husholdningsarbejder foregik, f.eks. bagning, brygning af øl ("bryghus" = "bryggers") 
og tøjvask.
 
Ligesom i opholdsstuen var der en skorsten og en arnebænk nedenunder, hvor den store sorte gruekedel stod eller hang.
 
Om vinteren blev maden lavet i opholdsstuen for at få gavn af varmen fra ildstedet, men om sommeren – hvor man ikke havde brug for ekstra varme – foregik madlavningen i bryggerset, hvor man af praktiske årsager også spiste.

Noter/ kilder/ henvisninger

Noter

Kilder og eksterne henvisninger 
 Byarkivet i Horsens – Bryggeri (Bryggers) 

Rum
Tekstilpleje
Glavendrupstenen

Glavendrupstenen er en runesten fundet i Glavendrup i 1806. Den står i mindelunden Glavendruplunden på Fyn. Stenen blev fundet på sin oprindelige plads, nedsunket i jorden på en høj, der var en del af et større mindesmærke – en skibssætning afsluttet i hver ende med en lille, lav høj. På den vestligste lå runestenen. Den blev fremdraget i 1806, men har været kendt tidligere. Den har Danmarks længste runeinskription.

Stenen blev rejst i første halvdel af 900-tallet over stormanden Alle. Stenen er fundet i Rævehøj på Fyn i 1792 i en nedsunken gravhøj fra bronzealderen. Stenen er 282 cm høj, hvoraf 188 cm over jordoverfladen. Den er cirka 410 cm i omkreds og vejer ca. 7 ton.

Stenen indgår i en skibssætning, der er 60 m lang, 12 m bred og består af to rækker høje randsten. Der er i alt fundet ni gravsætninger i skibssætningen i Glavendrup, men de var alle tomme.

Indskrift 

Indskriften er ordnet i bustrofedon, og første tekstbånd er midt på stenens side A. Navnet 'Ragnhild', som indleder indskriften er ristet med lidt større runer end resten af indskriften. Dette træk genfindes på Tryggevældestenen, som ligeledes er rejst af Ragnhild. Man kender ikke dem, der er omtalt på runestenen, fra andre skriftlige kilder, men der er ingen tvivl om, at de har tilhørt stormandsslægterne. Det er uklart, hvilken af de to sten, der er rejst først. Stenen er ristet af runeristeren Sote, som også har ristet Tryggevældestenen på Sjælland, og som desuden har rejst Rønninge-stenen på Fyn. Den afsluttende forbandelsesformel er næsten identisk med den på Tryggevældestenen. Verbet ailti er omstridt, men kan muligvis have noget med en ødelæggelse af stenen at gøre. Ordet 'ræte' er også omdiskuteret, men kan muligvis sættes i forbindelse med dialektordet 'ræde' eller 'skræmsel'.

Glavendrupstenen viser fællesnavnene på ægtefæller.
Ordet for kone er bevaret til nudansk.

Galleri

Litteratur 
 Erik Moltke: Runerne i Danmark og deres oprindelse (københavn 1976), s. 182f.
 Mogens Boman: Runestenen i Glavendrup, Bellevue, (2005), s. 32
 Inge Adriansen: Erindringssteder i Danmark. Monumenter, mindesmærker og mødesteder (København 2010), s. 317ff.
 Jensen, Anette 2008. Ræde – et skræmmeord. Danske Talesprog 9, pp. 104–139.

Referencer

Eksterne kilder/henvisninger 

 Udsendelse om Glavendrupstenen på P1
 High-quality 3D model

Runesten i Danmark
Nordfyns Kommune
Monumenter i Danmark
Bjerget (Lild Sogn)

Bjerget er en landsby i Han Herred, beliggende 26 km nordøst for Thisted og 19 km vest for Fjerritslev ved sekundærrute 569, som er den gamle landevej mellem de to byer. Landsbyen hører til Thisted Kommune og ligger i Region Nordjylland.

Bjerget er den største bebyggelse i Lild Sogn, og Lild Kirke ligger i landsbyen. 6 km nord for Bjerget ligger Bulbjerg.

På trods af navnet er Bjerget ikke et bjerg i moderne forstand. Alt indenfor bygrænsen ligger mellem 20 til 30 meter over havets overflade. Højeste punkt ligger ca 345 meter nord for byskiltet og kommer lige akurat over 40 meter over havets overflade. Rastepladsen 200 meter længere nordpå ligger i 35 meter over havets overflade og giver et flot blik mod nord til Bulbjerg og udover Lund fjord mod øst.

Faciliteter

Thy Event og naturcenter 
Thy Event og naturcenter blev i juni 2020 etableret i den gamle efterskoles lokaler. De profilere sig på fester, overnatning og oplevelser i og omkring Thy.

Historie

Bjergets Kro-kredsen 
Bjergets Kro var fra 1849 valgsted for Bjergets Kro-kredsen. Vælgerne måtte dengang møde på kredsens valgsted for at afgive deres stemme. Det kunne være en lang og besværlig rejse, men efter at Thisted-Fjerritslev Jernbane var åbnet i 1904, blev valgstedet i 1905 flyttet til den nye stationsby Frøstrup, og valgkredsen skiftede navn til Frøstrupkredsen.

Bjerget Efterskole 
Bjerget Efterskole var en kristen efterskole, grundlagt i 1976. Den havde plads til 70 elever og havde højest 15 elever i hver klasse. Efterskolen lukkede i 2020.

Noter 

Lokaliteter i Thisted Kommune
Brattahlíð

Brattahlíð dvs den bratte skråning var Erik den Rødes gård ved ved Eriksfjorden i Sydvestgrønland. Gården lå i den nuværende grønlandske bygd Qassiarsuk.

Ifølge Grænlendinga saga og Eiríks saga rauða slog Erik den Røde sig omkring 985 ned i Sydvestgrønland og etablerede sin gård Brattahlíð i den sydlige af de to grønlandske bygder, Østerbygden. Brattahlíðs beliggenhed har blandt nordboarkæologer alment været anerkendt som den nuværende bygd Qassiarsuk, siden den islandske filolog Finnur Jónsson i 1898 udgav artiklen "Grønlands gamle Topografi efter Kilderne" i Meddelelser om Grønland. Imidlertid er den præcise beliggenhed af nordbogårdene i Grønland endnu omdiskuteret, idet den norrøne bosættelse ophørte i midten af 1400-tallet, og der således ikke er en norrøn stednavnekontinuitet i landet.

Brattahlíð blev udgravet 1932 af Nationalmuseet, Þjóðhildas kirke blev fundet 1961 og udgravet i de følgende år. 

I år 2000 i anledning af 1000 års festlighederne blev en kopi af Þjóðhildas kirke bygget i Qassiarsuk. Kirken omtales i Eiríks saga rauða som den første kirke i Grønland.

Referencer

Litteratur 
 Ole Guldager: "Brattahlið reconsidered. Some thoughts on the social structure of medieval Norse Greenland", Archaeologia Islandica 2 (Gavin Lucas, ed.), Reykjavík 2002 s. 74-97.
 Poul Nørlund: Brattahlid (Meddelelser om Grønland 88:1), København 1934.

Eksterne henvisninger 
 Ole Guldager: "Hvor lå Brattahlid?" (Tidsskriftet Grønland 2000, Nr. 5; s. 161-172) 
 Jørgen Meldgaard: "Tjodhildes kirke på Brattalid" (Tidsskriftet Grønland 1964, Nr. 8; s. 281-299) 
 Jørgen Meldgaard: "Tjodhildes Kirke – den første fundberetning" (Tidsskriftet Grønland 1982, Nr. 5; s. 151-162)

Vikingetogter
Nordboerne
Koloniseringen af Amerika
Kujalleq Kommune
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Grønland
Skræling

Skræling er betegnelsen, som nordboerne fra Grønland og Vinland gav indianere og inuitter, eller muligvis folk fra Dorset-kulturen, i Nordamerika i begyndelsen af 1000-tallet. De skelnede ikke mellem inuitter og indianere.

Begrebet skræling er det eneste nyord, som er videreført fra den norrøne befolkning på Grønland og Vinland. Måske stammer ordet fra det norrøne ord skrá, som betyder skind. Det kan således være en beskrivelse af, at de indfødte gik klædt i skind i kontrast til de norrøne, der gik klædt i klæder af uld.

Vikingetidens kultur
Inuit