kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Koloratur

Koloratur (latin: color=farve) er virtuos forsiring af vokalmusik. Koloraturen "farver" høje toner ved at synge dem let, hurtigt og smidigt eventuelt med anvendelse af improvisatoriske hurtige løb, dristige spring, ornamentering og triller.

Koloratur er en vigtig komponent i sangteknik af bel canto-sang og operaer i perioden fra Claudio Monteverdi til Gaetano Donizetti.

En  af de mest berømte og krævende gennemkomponerede koloratur-arier er Der Hölle Rache Kocht in meinem Herzen (Helvedes hævn koger i mit hjerte), som synges af rollefiguren Nattens Dronning i Mozarts opera Tryllefløjten.  Ariens toneområde strækker sig over to oktaver. Den rolle kræver en sopran med et højt register og som nemt kan udføre  krævende ornamentering og forsiringer med løb, staccati og triller.

Oprindelse 
Princippet  om at forsire melodien blev udviklet allerede i middelalderen og havde sin  første højdepunkt i 1600-tallet. Indtil da var koloratur en form for improvisation. 

Koloraturer forekom hyppigt i den italienske kormusik i 1400- og 1500-tallet og blev især udviklet i Firenze.  I de følgende århundreder var italiensk musik meget dominerende, og koloratur blev praktiseret i næsten al opera og kantatemusik.

Indtil begyndelsen af 1800-tallet havde sangere i alle stemmelag mulighed for at demonstrere sin virtuositet gennem koloratur.
Barokoperaens arier gav rig mulighed for en sådan improvisation, især i kadencer.  Koloratur kan i øvrigt forekomme i alle stemmelag, især i barokoperaer. Johann Sebastian Bach  skrev koloratur til stort set al vokalmusik, bortset fra de langsomme  stykker (Bach skrev dog aldrig nogen egentlig opera). Selv korsatser kan være  rigt udsmykket med koloratur i alle stemmer. Bachs Magnificat og Georg Friedrich Händels Messias er et godt eksempel på dette. I  senbarokkens arier begyndte man at nedskrive præcise koloraturer, og i belcanto-operaer fra 1810 til 1845 var koloratursangen kørt til grænsen af det mulige hvad angår virtuositet og toneregister.

Koloratursopran 
Fra 1800-tallet finder man hovedsagelig koloratur i arier for sopraner, hvorfor udtrykket koloratursopran dukkede op. Her skelnes mellem lyrisk og dramatisk koloratursopran. Til lyrisk koloratur bruges en livlig, lys sopranstemme med en højt toneområde til at gennemføre hurtige vokalkoloraturer. Den tonale spændvidde ligger på skalaen fra C4-F6 (sopraner rækker almindeligvis fra C4-C6). Sangere med en varmere stemme bliver undertiden kaldt sopran leggiero. En koloratursopran med stor fleksibilitet i passager i det høje register og som samtidig har en kraftfuld stemme svarer til en spinto eller den dramatiske koloratursopran. Dramatiske koloraturer går skalamæssigt fra H3-F6.

Berømte koloraturarier 
 Nattens Dronnings store arie, "Hævnarien", i Wolfgang Amadeus Mozarts Tryllefløjten.
 Lucias arie (vanvidsscenen) i Gaetano Donizettis Lucia di Lammermoor.
 Zerbinettas arie i Richard Strauss' Ariadne på Naxos.
 Dukken i Jacques Offenbachs Hoffmanns eventyr. 

Koloratur forekommer også i tungere partier:
 Leonora i Trubaduren og Violetta i La Traviata, begge af Verdi.

Musikhistorie
Musikteori
Musik
Musikalske former
Opera
Sang
Jean Tabary

Jean Tabary (5. marts 1930 i Stockholm –  i Pont-l'Abbé-d'Arnoult) var en fransk tegneserietegner, der blandt andet tegnede serierne Iznogood og Lasse Landevej.

Kilder 

 lambiek.net

Personer fra Stockholm
Tegneserietegnere fra Frankrig
Søren Ludvig Tuxen (1790-1856)

Søren Ludvig Tuxen (4. september 1790
i København – 12. juli 1856) søofficer, søn af kaptajnløjtnant Elias Tuxen (24. november 1755 – 16. januar 1807) og Birgitte Regine f. Thielo (9. februar 1754 – 29. oktober 1828), var bror til Nicolai Henrik Tuxen og Peder Mandrup Tuxen.

Han blev kadet 1802 og var 1807 udkommanderet med linjeskibet «Prins Christian Frederik», der lå i Norge, da englænderne bemægtigede sig den danske flåde.
Skibet blev senere fordret udleveret, men chefen, kapitajn C. V.
Jessen, afslog at overgive sig. Efter at de engelske
forgæves havde forsøgt at tage det ved overrumpling, slap Jessen bort og nåede efter mange hændelser København. Her afmønstredes Tuxen, der således ikke kom til at deltage i Linjeskibets sidste, ærefulde kamp ved Sjællands Odde 1808. Samme år udnævntes Tuxen til månedslieutenant; 1809 blev han sekondløjtnant, 1815 premierløjtnant, 1828 kaptajnløjtnant, 1836 orlogskaptajn, 1842 kommandørkaptajn og 1848 kommandør. Efter et kort togt med den armerede vestindienfarer «Prins Frederik» 1808 ansattes Tuxen ved J. C. Kriegers Kanonbådsflotille ved Dragør og deltog 9. Juni i den ærefulde kamp mod en engelsk konvoj, hvorved Briggen «The Turbulent» samt 11 Koffardiskibe erobredes; i den tagne brig var han derefter en kort tid næstkommanderende. I foråret 1809 rejste Tuxen til Antwerpen, hvor et dansk sødetachement gjorde Tjeneste på den franske flåde; han ansattes først på linjeskibet «Dantzick» og blev senere fører af en brander.
1810 var Tuxen chef for en fransk brig, senere kom han tilbage til «Dantzick» og udmærkede sig under en pludselig opstået ildebrand i dette Skib. 1812 blev T. først Adjudant hos Admiral J. v. Dockum, senere næstkommanderende i linjeskibet «l’Albanais». Ud paa Sommeren hjemførte han de danske Matroser. 1814-24 var Tuxen lærer i navigation og matematik paa Søkadetakademiet, senere til 1830 Inspektionsofficer ved Søartilleriet; 1830-53 var han ekvipagemester på Nyholm; 1833 udgav han en lærebog i styrmandskunst med tabeller. Som Ekvipagemester var Tuxen meget benyttet som medlem af mange kommissioner; han var en arbejdsom, energisk og varmtfølende natur, men førte intet lykkeligt Liv, ængstet som han var af næringssorger og pint ved at opleve talrige skuffelser og brudte løfter. Som frimurer har han virket med stor interesse. Efter at være bleven afskediget som ekvipagemester 1853 blev Tuxen divisionschef, men kom uden for dette ikke i nogen aktiv virksomhed. 1852 var han bleven udnævnt til Kommandør af Dannebrog. – Tuxen blev 2. okt. 1817 gift med Maren Kirstine Nielsen (f. 25. juli 1795, d. 11. Febr. 1863).

Søofficerer fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Frimurere fra Danmark
Søren Ludvig
Lærere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
École nationale de l'aviation civile

École nationale de l'aviation civile (ENAC) er et fransk ingeniør-institut luftfart tilknyttet France AEROTECH.

Instituttet blev oprettet i 1949 og har i dag omkring 2000 studerende. Skolens kandidater er repræsenteret i ENAC Alumni-foreningen..

Bibliografi 
Nicolas Tenoux (MS EAGTA ENAC 2007), 6 months in the life of an Airline pilot: Daily life secrets …, 2020, Amazon, 77p., (), p. 10

Referencer

Ekstern henvisning 
 http://www.enac.fr  

Uddannelsesinstitutioner i Frankrig
Tekniske universiteter
Flyskoler
Etableret i 1949
Institut polytechnique des sciences avancées

Institut polytechnique des sciences avancées (IPSA) er en fransk højere uddannelsesinstitution, der uddanner ingeniører med speciale indenfor luftfart. IPSA er tilknyttet IONIS Education Group.

Instituttet blev oprettet i 1961 og har i dag omkring 2188 studerende.

Ekstern henvisning 
 http://www.ipsa.fr  
 http://www.ionis-group.com  

Uddannelsesinstitutioner i Frankrig
Tekniske universiteter
Flyskoler
Etableret i 1961
Lyon
Marseille
Teglværksgade

Teglværksgade er en ca. 400 meter lang gade på Ydre Østerbro i København, der løber mellem Haraldsgade og Jagtvej.

Gadens historie 
Gaden fik sit navn omkring 1907 efter det nedlagte teglværk Aldersro, der var anlagt i nærheden i 1856 af George Owen, som ved siden af anlagde bryggeriet Aldersro to år senere.

Taksigelseskirken har længe haft menighedsbørnehave i nr. 1. I begyndelsen af 2011 fusionerede børnehaven med afdeling Lundehus (Lyngbyvej 180), hvilket giver plads til 20 vuggestuebørn og 84 i børnehaven.

I 1930 lå Engelsk Kulimport i nr. 15. I 1950’erne lå Disa elektronik  i nr. 27 og nr. 31 lå Anthon Berg’s chokolade-, konfekt- og marcipanfabrik og duftede. I nr. 33 fandt man tidligere et ”Nådleri”, fabrikken Nordsko og Minotex Sportsbeklædning, og nr. 35 blikkenslagerværksted Bock & Olsen. I nr. 16 lå Mejeri Esperance v. G. Christensen og i nr. 22 Oversøisk Vin-Import.
Nu holder AOF til i nr. 27.

Nævneværdige bygninger 

Der er to bygninger i gaden ved navn Teglgården. Den ene er nr. 26-28 fra 1909, byggeriet er typisk for perioden, men den meget komplekse tagløsning over karnapperne er usædvanlig. Det er sjældent at der både er et tag over karnappen og oveni endnu et lille tag, der ikke er et tårn. Den anden er nr. 37 fra 1964 og bygget i et betonskelet, hvor udfyldningen i tavlene er mursten. Her bor Astrologihuset og WorkBook.

Deborah centret  fra 2007 viser tydeligt, sin røde skalmur til trods, at prisbevidst byggeri sagtens kan være flot og funktionelt. Der er store vinduer og rummelige altaner, der er godt, smukt og solidt sikret af metalgitter. Centret er til jødiske ældre, og er tegnet af arcRum , en videreførelse Frederiksen & Knudsen A/S fra 1987, der fx stod bag renoveringen af Dansk Arkitektur Center.

Eksterne henvisninger

Kilder 

Gader på Østerbro
Tingskiftevej

Tingskiftevej er en ca. 200 meter lang gade som løber skråt mellem Svanemøllevej og Strandvejen på Østerbro. Kun Østerbro i København rummer en vej af dette navn.

Gadens historie 
Før 1917 var vejen en del af Svanemøllevej, men fik derefter sit konstruerede navn der giver mindelser om et navn på en mark. 

I midten af 1950'erne lå A. Plesner Davidsens Træimport i nr. 5

Nævneværdige bygninger i gaden 
Nr. 4 springer i øjnene. Huset er hvidpudset, asymmetrisk og har et stort zinkbeklædt ovalt oeil d’boeuf, og en ugledør! Egetræsplankerne har i svagt relief en udskåren ugle, hvis grønne øjne er dørspionerne. Bygningen er fredet og fra 1904.  Villaen blev opført som eget hus til arkitekten Andreas Clemmesen (1852-1928), kendt for bl.a. Mariakirken.

Kilder 

Gader på Østerbro
Vangehusvej

Vangerhusvej er en ca. 300 m lang vej på Østerbro i København, der går fra Ryvangs Allé til Strandvejen.

Gadens historie 
Vangehusvej skulle være den sidste rest af den markvej, der førte fra Strandvejen til Vognmandsmarken. På hjørnet af Vangehusvej og Strandvejen lå det gamle markvogterhus til det blev revet ned i 1950’erne for at give plads til de moderne etagehuse fra 1959.

Nævneværdige bygninger i gaden 
Nr. 1A til 1F er Lejerbos bygninger fra 1986.

Nr. 6, en bygning fra 1984, er et typisk eksempel på postmodernistisk byggeri. Det er professor Tage Lyneborg (arkitekt), der har tegnet villaen med den karakteristiske glaskarnap ned gennem midten af facaden.

Nr. 15 er fra 1907 og tegnet af Valdemar Schmidt for medicinprofessor Erik Pontoppidan. Siden 1976 har den indiske ambassade haft til huse i bygningen.

Arkitekten Helge Bojsen-Møller boede i nr. 17 i et hus, han selv havde tegnet i 1914.

I midten af 1900-tallet boede bl.a. overlæge Jørgen Falbe-Hansen, som i 1943-45 var formand for Dansk Selskab for Otolaryngologi - Hoved & Halskirurgi, i gaden. I nr. 19 var der Forenede Danske Kiselgurværker (kiselgur kaldes også diatoméjord, som anvendes som isoleringsmateriale eller til mursten). Grønlandsdepartementet og Grønlandsdepartementets kulturelle afdeling lå samtidigt i nr. 12.

Henvisninger 

Gader på Østerbro
Aggersborggade

Aggersborggade er en gade på Østerbro i København. Den er 160 meter lang og går mellem Classensgade og Holsteinsgade.

Gadens historie 
Gaden er ikke, som man måske skulle tro opkaldt efter vikingeborgen Aggersborg ved Limfjorden, men fik derimod sit navn i 1899, fordi Hans Christian Aggersborg (1812-1895) havde en villa lige i nærheden fra 1846 til 1898. Han var finansmand og holdt til ved Holmens Kanal, men boede her i idylliske omgivelser på Østerbro om sommeren.  Hans villa var blandt de første, der blev opført som del af udstykningen af Classens Have, og lå ud til Strandpromenaden, nu Strandboulevarden. I villaens park var der nogle tidligere kongelige fiskedamme, som var kædet sammen med nogle kanaler, hvor fornemme københavnere stod på skøjter om vinteren, heriblandt Christian 9.'s børn.

Det var tidligt en privat vej, en gennemgang mellem Classensgade og Holsteinsgade. For 100 år siden satte nærheden til Københavns Havn også sit tydelige spor på beboersammensætningen, da mindst tre personer ved ansat ved toldvæsenet. Der var desuden også en fyrmester og en styrmand.

I 1911 boede kunstmaler B.R. Knutzen i nr. 8. I 1950'erne boede arkitekt Hans Peter Sleiborg i nr. 3. I nr. 6 boede røgeriejer F.J Eismark.

Nævneværdige bygninger i gaden 
Bygningerne er typiske københavnske etageejendomme, men den sydlige ende af gaden er dog bemærkelsesværdig. Karrérne er fra 1898 og af samme bygherre. De er ens, men det ser umiddelbart ikke sådan ud, da bygningerne er malet forskelligt. Nr. 2-4 er grå, nr. 6 er i hvid og beige og nr. 3 har en bund af hvid, grå og fået malet felter i en mørk gammelrosa, hvilket giver spræl og er et afsæt for stukken på facaden.

Noter

Eksterne henvisninger 

Gader på Østerbro
Arrondissement (Lyon)

Lyon er en af de 3 franske byer (de andre 2 er Paris og Marseille), der er inddelt i et antal arrondissementer. I Lyon's tilfælde 9.

Liste over arrondissementer

Kilder 

Lyon
Arrondissementer i Frankrig
Ryttere og hold i Vuelta a España 2011

Ryttere og hold i Vuelta a España 2011

Noter

Eksterne henvisninger 
 Startliste
 Ryttere som udgik undervejs

Vuelta a España
Kleins firegruppe

Inden for algebra er Kleins firegruppe (eller firergruppe) en abelsk gruppe med orden 4. Opkaldt efter Felix Klein der kaldte den Vierergruppe. Den kan specificeres som mængden {1, a, b, c} hvor elementet 1 er det neutrale element, og hvor multiplikationen er fastlagt ved at ethvert elements produkt med sig selv er 1, mens produktet af to elementer forskellige fra 1 giver det tredje element forskelligt fra 1:

{| border="1" cellpadding="11" style="border-collapse: collapse; border: 1px #aaa solid;"
!style="background:#efefef;"| *
!style="background:#efefef;"| <span style="font-size:larger">1
!style="background:#efefef;"| <span style="font-size:larger">a
!style="background:#efefef;"| <span style="font-size:larger">b
!style="background:#efefef;"| <span style="font-size:larger">c
|-
!style="background:#efefef;"| <span style="font-size:larger">1
| <span style="font-size:larger">1 || <span style="font-size:larger">a || <span style="font-size:larger">b || <span style="font-size:larger">c
|-
!style="background:#efefef;"| <span style="font-size:larger">a
| <span style="font-size:larger">a || <span style="font-size:larger">1 || <span style="font-size:larger">c || <span style="font-size:larger">b
|-
!style="background:#efefef;"| <span style="font-size:larger">b
| <span style="font-size:larger">b || <span style="font-size:larger">c || <span style="font-size:larger">1 || <span style="font-size:larger">a
|-
!style="background:#efefef;"| <span style="font-size:larger">c
| <span style="font-size:larger">c || <span style="font-size:larger">b || <span style="font-size:larger">a || <span style="font-size:larger">1
|}

Kleins firegruppe er det mindste eksempel på en gruppe der ikke er cyklisk. Den kan også realiseres som den multiplikative gruppe {1, 3, 5, 7} modulo 8.

Gruppeteori
Kildeskovshallen

Kildeskovshallen er et idrætsanlæg beliggende i Gentofte Kommune. Hallen er opført i tre etaper 1966-1969 og 1970-1972. I 2001-2002 blev der bygget et nyt svømmeanlæg med 50 meter bassin og et varmvandsbassin. Arkitekterne bag den oprindelige hal er Karen og Ebbe Clemmensen og landskabsarkitekt Agnete Muusfeldt. Udbygningen fra 2001 er tegnet af Entasis og blev til i et samarbejde med Kulturarvstyrelsen og Ebbe Clemmensen. Kildeskovshallen er klassificeret som fredet byggeri pr. 17. november 1999. 

Kildeskovshallens boldafsnit er hjemmebane for bl.a. SISU Basketball Klub, Hellerup Idrætsklubs håndboldafdeling og Gentofte Volley. Hal 1 (opvisningsbanen) har 484 faste tilskuerpladser.

Svømmeafsnittet rummer et 25 m-bassin (seks baner), et 50 m-bassin (seks baner), et springbassin med vipper op til fem meter, et børnebassin samt et babybassin.

Udover bold- og svømmeafsnit rummer Kildeskovshallen bl.a. mødelokaler, en fysioterapeutklinik og et motionscenter.

Eksterne henvisninger/Kilder 
 Gentofte Kommunes side for Kildeskovshallen

Idrætshaller i Danmark
Svømmehaller i Danmark
Etableret i 1969
Etableret i 1972
Etableret i 2002
Fredede bygninger, konstruktioner og anlæg i Gentofte Kommune
Sport i Gentofte
Jimmy Sangster

Jimmy Sangster (2. december 1927 – 19. august 2011) var en britisk manuskriptforfatter, filmproducer og filminstruktør kendt for en række klassiske horrorfilm, som han lavede for selskabet Hammer Films, mange i samarbejde med instruktøren Terence Fisher. 

Sangsters arbejde som manuskriptforfatter fik en enorm betydning for horrorfilmens udvikling sidst i 1950'erne og det efterfølgende årti med bl.a. lange serier af film om henholdsvis Dracula (spillet af Christopher Lee) og Frankenstein (spillet af Peter Cushing og i et enkelt tilfælde Ralph Bates).

I filmen Lust for a Vampire, som Sangster instruerede men ikke skrev, spilles hovedrollen af den danske horrorstjerne Jytte Stensgaard.

Udvalgt filmografi 

 X: The Unknown (1956)
 The Curse of Frankenstein (1957)
 Dracula (1958)
 The Snorkel (1958)
 The Trollenberg Terror (1958)
 The Revenge of Frankenstein (1958)
 Blood of the Vampire (1958)
 Intent to Kill (1958)
 The Mummy (1959)
 The Man Who Could Cheat Death (1959)
 Jack the Ripper (1959)
 The Brides of Dracula (1960)
 The Criminal (1960)
 The Siege of Sidney Street (1960)
 Taste of Fear (1961)
 The Hellfire Club (1961)
 The Terror of the Tongs (1961)
 The Pirates of Blood River (1962)
 Paranoiac (1963)
 Maniac (1963)
 Nightmare (1964)
 The Devil-Ship Pirates (1964)
 The Nanny (1965)
 Hysteria (1965)
 Dracula: Prince of Darkness (1966)
 Deadlier Than the Male (1967)
 The Anniversary (1968)
 Crescendo (1970)
 The Horror of Frankenstein (1970)
 Lust for a Vampire (1971)
 A Taste of Evil (1971) (tv-film)
 Fear in the Night (1972)
 Whoever Slew Auntie Roo? (1972)
 Scream, Pretty Peggy (1973) (tv-film)
 Good Against Evil (1977) (tv-film)
 The Legacy (1978)
 Phobia (1980)
 Once Upon a Spy (1980) (tv-film)
 No Place to Hide (1981) (tv-film)
 The Devil and Max Devlin (1981)

Litteratur 
 Jimmy Sangster: Do You Want it Good or Tuesday?: From Hammer Films to Hollywood: A Life in the Movies (1997)
 Jimmy Sangster: Inside Hammer: Behind the Scenes at the Legendary Film Studio (2001) 
 Jimmy Sangster: Screenwriting: Techniques for Success (2003)

Eksterne henvisninger 
 
 Nekrolog i The Guardian
 Nekrolog på Skræk og rædsel

Manuskriptforfattere fra Storbritannien
Filmproducere fra Storbritannien
Filminstruktører fra Storbritannien
Fuldmåne (album)

Fuldmåne er det tredje studiealbum af den danske sanger og sangskriver Joey Moe. Det udkom den 4. april 2011 på Copenhagen Records. Albummet blev genudgivet i en bonus-udgave den 23. august 2011 i forbindelse med Joey Moes medvirken i TV 2-programmet Toppen af Poppen. Den nye udgave indeholder tre numre fra sangerens forrige album, Grib natten (2010) samt "Dybt vand" i en duet med sangerinden Nadia Malm.

Den 5. december 2011 blev albummet genudgivet med titlen Fuldmåne 2.0 på disco:wax. Albummet består af to CD'er, hvoraf den ene indeholder det oprindelige album med nye numre, mens den anden CD indeholder Joey Moes fortolkninger fra Toppen af Poppen.

I midten af marts 2012 modtog albummet platin for 20.000 solgte eksemplarer. Albummet har affødt top 10-hittene "Skakmat" og "Dobbeltslag", der begge har modtaget guld for 15.000 downloads.

Singler 
"Skakmat" udkom som albummets første single den 14. februar 2011. Singlen gik ind som #8 på hitlisten, og modtog guld for 15.000 downloads i november 2011. Den 13. maj 2011 udkom andensinglen "Banger til min banger", der er et samarbejde med dj'en Morten Breum. Singlen opnåede en beskeden placering som #36 på hitlisten.

Tredje single, "Dobbeltslag" udkom den 5. august 2011. Sangen sampler Scatman Johns 1994 hit "Scatman (Ski-Ba-Bop-Ba-Dop-Bop)". Singlen debuterede som #4 på hitlisten, og modtog i december 2011 guld.

I forbindelse med udgivelsen af Fuldmåne 2.0, udkom "Gadedreng" som fjerde single den 19. december  2011.

Spor

Fuldmåne 2.0

Kilder

Eksterne henvisninger
Fuldmåne på All Music Guide

Album fra 2011
Joey Moe-album
Grønbroget tudse

Den grønbrogede tudse (Bufotes variabilis) er en art i familien Tudser. Nyere forskning tyder på, at der ikke er tale om en enkelt biologisk art, men flere arter, der har udviklet sig ad forskellige evolutionære linjer. Alene i Europa findes sandsynligvis fem forskellige adskilte former. Afgrænsningen af taxa er stadig uklar.

Grønbroget tudse er fredet ligesom alle andre danske padder. Den er vurderet som truet art på den danske rødliste 2019.

Udseende 
Grønbroget tudse er 5 – 8,5 cm (sjældent 10 cm) lang tudse. Rygsiden har desuden flere små vorter. Bugsiden er lysegrå. Ryggen er lysegrå, brun til lys olivengrøn med mørkegrønt formede sortrandede pletter. Kamuflagemønsteret er mest kontrastrigt hos hunnen og er mere udvisket hos hannen. Henover ryggen er tudsen tydeligt vortet og nogle af vorterne er orangerøde, hvilket giver en ekstra dimension til tudsens særprægede udseende. Som det også kendes fra andre padder kan grønbroget tudse blive meget mørk ved lave temperaturer. Tudser i vinterdvale kan virke næsten sorte. Ligesom hos skrubtudsen er hunnen størst, men bliver normalt ikke over 8-9 centimeter. Parotidkirtlerne (giftkittlerne) bagved ørerne er store og veludviklede.

Beskrivelse 
Grønbroget tudse kan blive 7-9 år gammel og er overvejende et morgen- og aftendyr, som gemmer sig i huller i jorden om dagen. Den kan dog ses af og til om dagen. Den lever på strandenge, heder og lignende, hvor den fanger insekter, edderkopper, snegle, biller og andre smådyr. Den kan forekomme i saltvand med et saltindhold på op til 20 promille. Dens ynglesteder er overvejende lavvandede, åbne vandhuller. Tudsen kan også yngle i kystlaguner med et saltindhold på op til 8 promille.

Udbredelse 
Arten er udbredt fra Nordafrika op til den sydlige del af Skandinavien. Vestgrænsen går ved Italien og Rhinen, mens østgrænsen går ved Iran og Kazakhstan. Dens antal i Skandinavien er faldende, og den findes nu kun på et lille antal danske øer, samt på enkelte lokaliteter i Skåne, Blekinge, Gotland og Öland. Den forekommer desuden i Estland og Rusland

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Naturguide 

Tudser
Danmarks padder og krybdyr
Danske arter i Habitatdirektivet
William Brede Kristensen

William Brede Kristensen (født 21. juni 1867 i Kristianssand, død 25. september 1953 i Leiden) var en norsk religionshistoriker.

Kristensen blev student 1884. Han studerede en kort tid teologi, men lagde sig fra efteråret 1887 udelukkende efter religionshistorie, først i Kristiania, senere (1890—92) i Leiden under professor Tiele og (1892—93) i Paris under Maspero.

I 1896 tog han den filosofiske doktorgrad i Kristiania på afhandlingen Ægypternes Forestillinger om Liv efter Døden i Forbindelse med Guderne Ra og Osiris.

Han blev 1898 stipendiat i religionshistorie ved Kristiania Universitet og udnævntes 1901 til professor i samme fag og religionsfilosofi ved Universitetet i Leiden.

Årene 1903—07 var han medlem af redaktionen af Theologisch Tijdschrift; i dette og andre tidsskrifter har han offentliggjort en række studier.

Religionshistorikere
Historikere fra Norge
Ansatte ved Oslo Universitet
Ansatte ved Leidens Universitet
Norsksprogede forfattere fra Norge