kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Daniel Rantzau (lensgreve)

Daniel lensgreve Rantzau (19. januar 1903 på Søholm – 23. juni 1982 på Rosenvold) var en dansk godsejer, kammerherre og hofjægermester, far til Carl Iver Rantzau.

Han var søn af kammerherre, lensgreve Jens Christian Rantzau og hustru Fanny født komtesse Brockenhuus-Schack, fik sin uddannelse ved landbruget og blev løjtnant i Den Kongelige Livgarde 1925, var på studieophold i England 1926-27, forpagter af Rosenvold avlsgård 1928-43 og var ejer af Rosenvold gods 1944-68. 

Rantzau blev gift i Engum Kirke den 15. marts 1932 med Lillie Catharina Elisabeth Busky-Neergaard (født 28. december 1911 i København), datter af kammerherre, hofjægermester Frode Busky-Neergaard og hustru Adda født Andersen.

Referencer

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1974

Daniel 2
Godsejere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Kammerherrer fra Danmark
Lensgrever fra Danmark
Hofjægermestre fra Danmark
Officerer fra Danmark
Personer fra Fyn
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Hitzig

Navnet Hitzig kan henvise til flere:
 (Julius) Eduard Hitzig (1838, Berlin  1907, Sankt Blasien), en tysk nervelæge
 Ferdinand Hitzig (1807, Hauingen  1875, Heidelberg), en tysk orientalist og bibelkritiker
 (Georg Heinrich) Friedrich Hitzig (1811, Berlin  1881, Berlin), en tysk arkitekt
 Julius Eduard Hitzig, né: Isaac Elias Itzig (1838, Berlin  1907, Berlin)

Tyske efternavne
Jødiske slægter
Erik Thorn

Erik Frans Thorn (25. januar 1915 i København, Danmark – 9. februar 2012) var en dansk sporvognsstyrer hos Københavns Sporveje og laboratoriemester på Risø. Han blev landskendt ved i 1958 at vinde hovedgevinsten på 10.000 kr i emnet atomfysik i programmet Kvit eller dobbelt i dansk TV. Hans deltagelse i Kvit eller dobbelt var mens han var ansat som sporvognsstyrer. Han havde tilegnet sig sin viden om atomfysik på Folkeuniversitetet i København. Dommer i Kvit eller dobbelt var Niels Bohrs assistent Stefan Rozental. Kort efter, i februar 1959 blev han ansat på Forskningscentret på Risø, og var også i perioder udstationeret på Barsebäckværket. Han blev pensioneret fra Risø, som 70-årig, i 1985, men havde fortsat tilknytning som konsulent, og arbejdede som medforfatter på fagbogen Helsefysik indtil kort før sin død.

Han var medforfatter på Helsefysik.

Trivia 
 Han vandt 10.000 kroner i emnet atomteori i TV programmet Kvit eller dobbelt i januar 1958.

Bibliografi 
 Helsefysik, Radioaktivitet, ioniserende stråling, biologiske virkninger og strålingsbeskyttelse. Forfatter: Per Hedemann Jensen, Thommy Ingemann Larsen, Bente Lauridsen, Jens Søgaard-Hansen, Erik Thorn, Lisbeth Warming. Nyt Teknisk Forlag 2013

Litteratur 
 Nekrolog Nordjyske.dk

Danskere i 1900-tallet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer fra København
Lesotho ved sommer-OL 2012

Lesotho deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Lande ved sommer-OL 2012
Lesotho ved sommer-OL
Brunei ved sommer-OL 2012

Brunei deltog ved Sommer-OL 2012 i London som blev arrangeret i perioden 27. juli til 12. august 2012.

Medaljer

Lande ved sommer-OL 2012
2012
Slavisk mytologi

Slavisk mytologi er den overordnede betegnelse for det mytiske aspekt af den førkristne polyteistiske religion, som slaverne praktiserede. Det proto-indoeuropæiske islæt er signifikant, og den slaviske mytologi rummer flere fælleskarakteristika med andre folkereligioner af proto-indoeuropæisk ophav. På trods af de relativt beskedne kilder, der hovedsagelig stammer fra kristne missionærer, menes den slaviske mytologi at stamme fra den tidlige stenalder. Naturen, som var samlingspunkt for religionen, blev tilbedt under navnet Mat Zemlya (moder natur). Praktiseringen af slavisk mytologi foregik uden templer.

I modsætning til  græsk og egyptisk mytologi er der ingen førstehåndsberetninger af slavisk mytologi.

Mytologi
Slaviske folkeslag
Formkritik

Formkritik er en retning inden for forståelsen af Bibelen, der tager udgangspunkt i, at der forud for nedskrivelsen af de bibelske fortællinger fandtes en mundtlig overlevering, som tilpassede sig menighedens forståelsesverden. Den formhistoriske metode blev formuleret i 1919 af to nytestamentlige forskere, Karl Ludwig Schmidt (1891–1956) og Martin Dibelius (1883–1947).
 

Kristendom
Hans og Grete

"Hans og Grete" (, diminutiver af Johannes og Margrethe) er et velkendt tysk eventyr, nedskrevet af Brødrene Grimm og udgivet i 1812. Hans og Grete er en ung bror og søster, der efterlades af deres fattige forældre dybt inde i en skov, hvor de efterfølgende farer vild og tages til fanges af en menneskeædende heks. Heksen bor i et hus i skoven opført af slik og kager. Heksen spærrer Hans inde og sætter Grete til at fede ham op, så hun kan spise ham. De to børn overlever imidlertid ved at Grete overlister heksen og skubber hende ind i hendes store ovn, hvor hun brænder op. 

Fortællingen er blevet tilpasset forskellige medier, mest notabel er operaen Hänsel und Gretel fra 1893 af komponisten Engelbert Humperdinck samt en stop-motion animeret spillefilm fra 1950'erne baseret på operaen. Ifølge Aarne–Thompson klassifikationssystemet er Hans og Grete klassificeret i klasse 327.

Hans og Grete er gennem tiderne blevet genfortalt i mange versioner. Filmen "Hansel & Gretel: Witch Hunters" (2013) med Jemery Renner og Gemma Arterton som Hans og Grete, gengav en nyfortolkning af eventyret.

Eventyret Hans og Grete er muligvis baseret på en sand historie fra Bayern under Trediveårskrigen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Grimms eventyr
Par
Nykøbing Sj. Psykiatriske Museum

Nykøbing Sj. Psykiatriske Museum er et museum, der viser psykiatriens historie igennem næsten 100 år.

Museet ligger lidt uden for Nykøbing Sjælland i bygninger hvor det tidligere Statshospital havde til huse, og hvor der fortsat er psykiatriske patienter.

Museet er oprettet i 1988 af tidligere ansatte på hospitalet med støtte fra Vestsjællands Amt og de tre tidligere kommuner i Odsherred.
Det blev indrettet i den tidligere sikringsbygning "Bakkegården". I dag ligger museet på første sal i nr. 28 i hospitalets tidligere systue.

Udover museet har besøgende også adgang til kapellet i skoven og kirkegården, som bærer navnet "De hjerneløses kirkegård", fordi nogle patienter, som er begravet her, har fået taget deres hjerner ud inden begravelsen med henblik på at bruge dem til forskning i sindssygdomme.

Museet har skiftende særudstillinger om psykiatriens historie, men også permanente udstillinger med miljøer fra hospitalet - sengestuer, behandlingsrum mm. 

Museet har medvirket i flere tv-programmer på bl.a. TV2, TV3 og Kanal 5, i 2012 og 2013 medvirker museet i Tv2 øst's programserie Guld fra gemmerne. Også i 2022 var TV2 Øst med på en rundvisning. Museet medvirker i det socialhistoriske projekt "Anbragt i historien", som Socialministeriet har støttet og som et forskerhold under Svendborg Museum har gennemført.

Museet er en selvejende institution.

Museer i Region Sjælland
Nykøbing Sjælland
Museer etableret i 1988
Valløy

Valløy eller Vallø er en halvø ved Oslofjorden i Slagen i Tønsberg kommune i Vestfold og Telemark. Halvøen er kun cirka 1 km lang og en halv km bred, men har alligevel været vigtig i både  national og lokal industrihistorie. Valløy lå i den  tidligere Sem kommune, som blev lagt sammen med Tønsberg i 1988.

Historie

I 1739 blev Vallø saltværk oprettet. Værket var i drift frem til 1860 da det blev nedlagt. 
Siden kom flere industrivirksomheder, blandt andet Vallø glasværk, Vallø tapetfabrik og fra 1899 Skandinaviens første olieraffinaderi. Den første destillationsmester var østrigeren Frantz Drtina. Allerede efter få år fik dette selskab problemer med lønsomheden, og i 1905 blev et nyt selskab A/S Vallø Oljeraffineri startet. olieraffinaderiet var angrebsmålet da Valløy blev bombet en uge før freden i 1945. 

I forbindelse med saltværket blev Valløy kirke bygget i 1782. 

I 1820'erne blev Valløy anløbssted for Norges første dampskib, Constitutionen. 

Under napoleonskrigene blev Valløy i 1808 udstyret med kanonbatteri og kystværn for at forsvare indsejlingen til Tønsberg by og saltværket.  

24. april 1945 blev olieraffinaderiet og øen bombet af britiske fly. Mindst 52 civile nordmænd blev dræbt og et ukendt antal tyske soldater mistede livet.

Olieraffinaderiet, som blev drevet af Esso Norge fra 1905, kom ikke i drift igen før i begyndelsen af 1950'erne. Tapetfabrikken blev også genopbygget. Da der var flest boede der over 500 mennesker på halvøen, men efter 2. verdenskrig sank antallet radikalt.

Valløy skole var i brug fra 1915 til 1942.

Forurening
I flere år deponerede Esso op mod 40.000 ton  asfaltlignende syrebeg, der var  affaldsprodukter fra smøreolieproduktionen på olieraffinaderiet, i flere deponier på østsiden af Valløy. Stoffet ble produceret på Vallø frem til 1960. Da Esso Norge  nedlagde virksomheden på øen i 2001, blev industrianlæggene fjernet, men deponierne langs vandet blev kun indhegnet, men ikke fjernet.

Eksterne kildere og henvisninger

Grundig om Valløys historie
Søk på «Valløy» i Bygdebok for Sem og Slagen
Søk på «Vallø» i Bygdebok for Sem og Slagen
Galleri NORs historiske fotografier fra Vallø 1907-1950
 Prinds Christians batterie , fra festningsverk.no

Tønsberg
Halvøer i Norge
Vestfold og Telemarks geografi
Oslofjorden
Studenterhus Aarhus

Studenterhus Aarhus er en privat forening hvor studerende kan møde hinanden på tværs af uddannelser og nationaliteter både i fagligt og socialt regi. 

Studenterhus Aarhus har til huse i Studenternes Hus (bygget 1964) ved Aarhus Universitet. Studenternes Hus har både en café - Studiecaféen - og driver Studenterbaren (der tidligere hed Universitetsbaren) og derudover afholdes der koncerter og andre arrangementer såsom foredrag, stand up, studiefester og lign. i scene-hallen Stakladen. Foreningen blev stiftet i 2003, og har omkring 8.500 medlemmer. Udover at være mødested studerende i mellem, er Studenterhuset også stedet hvor de studerende kan møde virksomheder i Aarhus og omegn.

Ekstern kilde/henvisning 

 Studenterhusets websted

Spillesteder i Aarhus
Aarhus Universitet
Foreninger i Aarhus
Studenterhuse
I Guess That's Why They Call It the Blues

"I Guess That's Why They Call It the Blues" er en sang af den britiske sanger Elton John fra albummet Too Low for Zero (1983).

Udgivelse og indspilning 
Sangen blev udgivet som albummets første single i april 1983 og blev skrevet af Elton John, Bernie Taupin og Davey Johnstone. Den indeholder også Stevie Wonder spiller mundharmonika. Teksten fortæller historien om to unge elskende, der er adskilt, når manden er tvunget til at forlade for en militær træning. De er endelig genforenet i slutningen af sangen.

I Storbritannia nåede sangen nummer fem på UK Singles Chart og i USA nummer fire på Billboard Hot 100 seks uger senere.

Musikvideo 
Musikvideoen blev filmet i London og betragtes som en af de meget få gange John er blevet filmet uden hans varemærke briller.

Formater og sporliste 
Britisk 7" single
 "I Guess That's Why They Call It the Blues"
 "The Retreat"

Amerikansk 7" single
 "I Guess That's Why They Call It the Blues"
 "Choc Ice Goes Mental"

Hitlister

Musikere 
Elton John – piano, keyboard, vokal
Davey Johnstone – guitar, baggrundsvokal
Dee Murray – basguitar, baggrundsvokal
Nigel Olsson – trommer, baggrundsvokal
Stevie Wonder – harmonika

Referencer

Eksterne henvisninger 
Officiel tekst på MetroLyrics

Elton John-sange
Singler fra 1983
Censur af Wikipedia

Censur af Wikipedia er en form for Internetcensur, rettet mod webstedet Wikipedia. Internetcensur er et generelt udtryk for kontrol eller undertrykkelse af, hvad der kan tilgås, offentliggøres, eller ses på internettet. Censuren kan udføres af regeringer, private organisationer på foranledning af regeringen, regulatorer eller på eget initiativ. Motiverne til effektuering af censur er mangfoldige. Enkeltpersoner og organisationer kan engagere sig i selvcensur for moralske, religiøse eller forretningsmæssige årsager, for at opfylde samfundsmæssige normer, på grund af intimidering, eller af frygt for juridiske eller andre konsekvenser.

Censur af Wikipedia har fundet sted indtil flere gange, enten som helhed eller delvist i form af censur af enkelte artikler. Dette er sket både inden og uden for de vestlige lande.

Eksempler på censur

Kina 
Kinesisk Wikipedia blev lanceret i maj 2001. Wikipedia modtog positiv opbakning i Kinas statslige presse i begyndelsen af 2004, men Wikipedia blev blokeret den 3. juni 2004 i forbindelse med artikler om protester ved Den Himmelske Freds Plads i 1989. Forslag om at udøve selvcensur i et forsøg på at reetablere Wikipedia blev afvist af det kinesiske Wikipedia-samfund. Den 22. juni 2004 blev adgangen til Wikipedia genetableret uden yderligere forklaring. Wikipedia blev lukket igen af ukendte årsager i september 2005, men kun for 4 dage.

Frankrig 
I april 2013 tiltrak Pierre-sur-Haute militære radiostation sig opmærksomhed efter den franske efterretningstjeneste DCRI ønskede at få artiklen om Pierre-sur-Haute militære radiostation fjernet fra den fransksprogede Wikipedia. Wikimedia Foundation forhørte sig med undren den Frankrigs efterretningstjeneste, hvilke konkrete dele af artiklen der med efterretningstjenesten øjne var problematiske. Wikimedia Foundation havde forinden konstateret, at artiklen nøje afspejlede oplysninger der var offentligt tilgængelig fra dokumentarudsendelsen fra Télévision Loire 7, en lokal tv-station, der sendte udsendelsen i år 2004.. DCRI nægtede at give disse oplysninger, og gentog sit krav om sletning af artiklen. Wikimedia Foundation nægtede at slette artiklen, og DCRI pressede Rémi Mathis, en frivillig administrator for den fransksprogede Wikipedia til at fjerne artiklen. Administratoren, en ansat ved det statsejede nationale bibliotek Bibliothèque nationale de France og formand for Wikimédia France, adlød til sidst.

Ifølge en erklæring udstedt af Wikimédia France den 6. april 2013, citat:

Senere blev artiklen gendannet af en schweizisk Wikipedia-bidragsyder. Som et resultat af kontroversen, blev artiklen den mest læste side på den franske Wikipedia, med over 120.000 visninger i løbet af weekenden den 6-7. april 2013. Artiklen blev oversat til flere andre sprog. samt i den franske avis "20 minutter". Det Franske Indenrigsministerium fortalte Agence France-Presse, at i øjeblikket ønskede man ikke at kommentere hændelsen.

Tyrkiet 

Wikipedia blev blokeret i Tyrkiet den 29. april 2017 af de tyrkiske myndigheder uden nogen forklaring.

Referencer 

Wikipedia
Censur
Aage Rasmussen (plakatkunstner)

Aage Rasmussen (født 20. oktober 1913 i Holevad Sogn, død 11. november 1975 i København) var en dansk tegner og plakatkunstner, uddannet på Det tekniske Selskabs Skole og Kunsthåndværkerskolen i København.

Aage Rasmussen er kendt for blandt andet sine mange litografiske plakater for DSB, hvoraf den ikoniske lyntogsplakat (med speedometeret på 120) fra 1937 regnes for hans gennembruds- og mesterværk. Samme år skabte han den ligeledes funktionalistisk inspirerede plakat for Storstrømsbroen, der netop var opført.

Aage Rasmussen oplevede på mange måder sin storhedstid tidligt i karrieren, idet årene 1937-38 også gav ham international hæder med en præmiering med æresdiplom på verdensudstillingen i Paris og desuden tildeling af af førsteprisen i Berlingske Tidendes konkurrence om den nye, danske turistplakat. Den verdensberømte plakatkunstner A.M. Cassandre var en del af dommerkomiteen, og Aage Rasmussen vandt med et bidrag, der senere blev kendt som plakaten DANMARK (international variant: DENMARK) med en vajende kornmark i forgrunden.

Plakaten blev dog først trykt og masseproduceret og -distribueret efter 2. verdenskrig (i 1948), og det i let modificeret form, idet en bondegård, der optræder som centralt element, er udskiftet med en kirke.

Han fik også præmie ved den Internationale Plakatudstilling i Japan 1939. 

Verdenskrigen og besættelsen af Danmark satte i en periode en stopper for Aage Rasmussens produktivitet, og det blev kun til enkelte opgaver. Efter krigen fik han dog igen for alvor gang i produktionen og markerede sig med plakater inden for  især rejse-, transport-, folkeoplysnings- og turistområderne.

Kilder og eksterne henvisninger 
 
 Aage Rasmussen på danskeplakater.dk 

Tegnere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Plakatkunstnere fra Danmark
Luxembourgske franc

Luxembourg franc var valutaen i Storhertugdømmet Luxembourg i perioden mellem 1854 og 2002 (med undtagelse af perioden 1941-1944). I Luxembourg franc var opdelt i 100 cent.

Møntenheden blev erstattet af euro den 1. januar 2002.

Se også 
 Franc

Møntenheder fra Europa
Historiske møntenheder
Franc
Claus Grube

Claus Grube (født 14. december 1950 i København) er en dansk diplomat med speciale i Europapolitik.

Han læste H.A. på Handelshøjskolen i København 1970-72 og derefter uddannet cand. jur. fra Københavns Universitet 1976. 

Grube blev ansat som jurist i Justitsministeriet 1976, var dommerfuldmægtig i Gentofte Kriminalret og blev ansat i Udenrigsministeriet i 1977 som sekretær med ansvar for EU's handelspolitik og økonomisk samarbejde, 1978 fuldmægtig, 1983 ledelsessekretær, 1993 kontorchef i Europaafdelingen og derefter afdelingschef i 1997. Han har desuden haft mange rådgiverstillinger, bl.a. på den danske ambassade i Paris og to gange ved EU-repræsentationen i Bruxelles. Han var således Danmarks stedfortrædende og faste repræsentant (ambassadør) ved EU 2000-09. 

2009-2013 var Grube departementschef i Udenrigsministeriet indtil han var involveret i en skandale om hemmeligholdelse og opfordring til kreativ bogføring. Fra 1. oktober 2013 har han været Danmarks ambassadør i London indtil han i 2017 gik på pension. Fra 2017 har Grube arbejdet som selvstændig rådgiver for virksomheder i Storbritannien og Danmark, samt foredragsholder om internationale forhold og EU.

I fritiden dyrker Claus Grube især musikken og sejlsport. Han er gift med kunstmaler Susanne Fournais Grube. De har fem børn fra tidligere ægteskab.

Grube, som er kammerherre, er medlem af bestyrelsen for Danmark-Amerika Fondet, Hamlet Scenen, Ærø Museum, Herregården Søbygård, Rotary og  Dansk Selskab for Virksomhedsledelse, samt Senior Advisor for Flint Global Ltd, London og Seafresh Goup Holding Ltd,UK. Tillige Senior Fellow i AxcelFuture tænketanken.

Grube spillede en central hovedrolle i forbindelse med Tibetsagen, hvor demonstranter ulovligt blev forvist af politiet.

Dekoration 
 Kommandør af 1. grad af Dannebrogordenen (16. april 2011)
 Løveordenens storkors (Finland)
 Kommandør af Kroneordenen (Belgien)
 Ridder af 1.grad af Den Nationale Fortjenstorden (Frankrig)
 Phønix Ordenens storkors (Grækenland)
 Æresborger (freeman) i London 2017.
 Æresalumne, Københavns Universitet, 2009.

Kilder 
 CV (PDF)

Referencer 

Personer i Kraks Blå Bog
Personer fra København
Departementschefer i Udenrigsministeriet
Jurister fra Danmark
Ambassadører fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Karl Alfred von Zittel

Karl Alfred von Zittel (25. september 1839 i Bahlingen, Baden - 5. januar 1904 i München) var en tysk palæontolog og geolog, søn af Carl Zittel.

von Zittel studerede geologi og palæontologi, først i Heidelberg, senere i Paris og Wien. Allerede 1863 udnævntes han til professor i mineralogi og geologi ved den polytekniske skole i Karlsruhe; 1866 blev han professor i palæontologi ved universitetet i München, i hvilken stilling han forblev til sin død. På talrige studierejser besøgte von Zittel i årenes løb de fleste europæiske lande, Nordafrika og Nordamerika. Stor fortjeneste indlagde han sig ved sine berømte undersøgelser af de geologiske forhold i ørkenegnene øst for den nedre Nil samt i Alperne. Størst betydning fik dog von Zittels palæontologiske arbejder, idet han blev en af den moderne palæontologis grundlæggere; på flere områder (for eksempel de fossile spongiers) var hans afhandlinger banebrydende; hans alsidighed fremgik af talrige arbejder på næsten alle dyreklassers område.

Fra 1869 til sin død var von Zittel redaktør af det bekendte tidsskrift "Palaeontographica". Endnu mere bekendt blev han ved sin mægtige Handbuch der Paläontologie (4 bind, München og Leipzig 1876—93), der også udkom i fransk oversættelse, samt ved den senere Grundzüge der Paläontologie (München og Leipzig 1895; de sidste udgaver ved Broili og Schlosser), hvoraf en del tillige er offentliggjort i en engelsk bearbejdelse. Også som lærer udøvede von Zittel en overordentlig indflydelse på palæontologiens udvikling, idet der strømmede elever fra alle civiliserede lande til hans forelæsninger og øvelser. Af hans senere arbejder kan her fremhæves Geschichte der Geologie und Paläontologie (München og Leipzig 1899).

Kilder 

 

Geologer fra Tyskland
Palæontologer
Ansatte ved Münchens Universitet
Tyskere i 1800-tallet
Salmonsens
Per Bendix

Per Bendix (født 1940) er en forhenværende dansk politiker.

Han ville først være landmand, men skiftede spor og blev student. 1968 blev han cand.scient.pol. fra Aarhus Universitet på specialet Forsvarsspørgsmålet som led i Det konservative Folkepartis politik i mellemkrigstiden) og blev adjunkt. 1963-65 var han formand for Konservativ Ungdom, og 1966-68 og 1971-75 sad Bendix i Folketinget for Det Konservative Folkeparti. Modsat mange af sine partifæller mistede han således ikke sig mandat ved jordskredsvalget. Han bidrog til bogen Decembervalget 1973: Hvorfor gik det sådan.... : Hvorhen førte det.... : 3 analyser (1974).

Han har haft en alsidig karriere, og tidligere drev han Bendix Vine i Hillerød. Siden har Per Bendix arbejdet i forskellige sammenhænge i eget konsulentfirma. 

Per Bendix fik en bøde for at have overtrådt loven i sit virke som konsulent for Viasat A/S, og han var også konsulent for det fallerede Køge Park-projekt i regi af Køge Kommune. I den forbindelse blev der rettet kraftig kritik af hans rolle som ekstern idémand og konsulent, navnlig for hans honorar på 4 mio. kr.  Per Bendix var også involveret i det nu fallerede projekt i Frederikssund om Vinge - en sag der har kostet Frederikssund Kommune et tab på over 170 mio. kr. Frederikssunds borgmester John Schmidt Andersen har i den sammenhæng luftet muligheden for, at løfte et erstatningsansvar overfor kommunens rådgivere - navnlig Per Bendix og advokatfirmaet Horten . Netavisen Folkets Avis har i den sammenhæng rettet en skarp kritik af Per Bendix' generelle metode med at opkræve betydelige kommunale honoraer udenom udbudssystemerne . En lignende kritik blev fremført af DR i januar 2018 

Per Bendix var også bestyrelsesformand for DDTV, et selskab ejet af Telenor, som forsøgte at vinde gatekeeperrollen på det jordbaserede sendenet,  en skønhedskonkurrence der i sidste ende blev vundet af Boxer TV. Senest er han involveret i et projekt  i Grønland, hvor der skal investeres i en ny by og et stadion - angiveligt til en samlet sum af 4-5 milliarder kroner. Projektet er så vidt vides stadig på idéstadiet

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Biografi om Per Bendix i Vinavisen

Folketingsmedlemmer i 1960'erne
Folketingsmedlemmer i 1970'erne
Formænd for Konservativ Ungdom
Tidligere folketingsmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Købmænd fra Danmark
Politologer fra Danmark
Ole Gerstrøm

Ole Gerstrøm (født 12. juli 1946) er en forhenværende dansk politiker.

Gerstrøm er bondesøn fra Thy og har læst økonomi: 1. del fra Københavns Universitet, 2. del fra Handelshøjskolen i København. Han arbejder som virksomhedskonsulent.

Ved jordskredsvalget 1973 kom Gerstrøm i Folketinget for Fremskridtspartiet. Ved valget i 1975 blev han ikke genvalgt.

Han er en ivrig debattør og foredragsholder, og var kommentator ved Danmarks Radio P1, Dagens Spids fra 2004 til 2006.

Forveksling 
Bemærk, at Ole Gerstrøm også er navnet på en dansk arkitekt, der levede 1934-2009. Han havde bl.a. tegnestue med Anne Marie Rubin.

Kilder 
 CV hos Avisen.dk

Folketingsmedlemmer i 1970'erne
Tidligere folketingsmedlemmer fra Fremskridtspartiet
Økonomer fra Danmark
Personer fra Jylland