kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Heinz Strehl

Heinz Strehl (20. juli 1938 – 11. august 1986) var en tysk fodboldspiller (angriber).

Han tilbragte hele sin klubkarriere, mellem 1958 og 1970, hos FC Nürnberg. Han blev i 1968 tysk mester med klubben.
 
Strehl spillede desuden fire kampe for det vesttyske landshold, hvori han scorede fire mål. I hans debutkamp mod Jugoslavien scorede han et hattrick. Han deltog for sit land ved VM i 1962 i Chile, men var dog ikke på banen i turneringen.

Titler 
DFB-Pokal
 1968 med FC Nürnberg

Referencer 

Fodboldspillere fra Tyskland
Deltagere ved verdensmesterskabet i fodbold 1962
Fodboldspillere fra 1. FC Nürnberg
Personer fra Bayern
Robert von Mayer

Julius Robert von Mayer (født 25. november 1814 i Heilbronn, død 20. marts 1878 sammesteds) var en tysk læge og fysiker.

Mayer studerede fra 1832 medicin ved Universitetet i Tübingen, hvorfra han blev bortvist af politiske grunde. Han fuldendte sine studier i München og Wien, blev dr.med. 1838 og nedsatte sig som læge i Heilbronn. Kort efter blev han læge på et hollandsk skib og kom til Java. Her så han i 1840 ved en åreladning, at en europæers veneblod var lyst som arterieblod, og hørte, at dette forhold ikke er sjældent i Troperne. Dette gav ham anledning til at tænke over iltningsprocessen i organismen i forhold til det ydre varmetab og organismens arbejdsydelse. Resultatet blev en kort artikel Ueber quantitative und qualitative Bestimmung der Krafte, som indsendtes 1841 til Poggendorff, der imidlertid afviste den. Han omarbejdede den og sendte den som Bemerkungen über die Kräfte der unbelebten Natur til Liebig, der optog den i Annalen der Chemie, 31. maj 1842.

På grundlag af, at en årsag ikke kan forsvinde, men må genfindes i sin virkning, opstiller Mayer her den sætning, at kraft - i moderne fagsprog energi - er en bevaret størrelse. Han angiver, at en vægt skal sænkes ca. 365 m for at opvarme en lige så stor masse vand fra 0 °C til 1 °C - han beskriver altså her varmekapacitet. Beregningen, der findes i hans næste publikation (1845), går ud fra, at  en luftmasse, der sammentrykkes og holdes ved konstant temperatur - en isoterm kompression - må tabe en varmemængde, som netop er lig med det udførte kompressionsarbejde. I 1848 fremkom Beiträge zur Dynamik des Himmels in populärer Darstellung, hvori han forklarer Solens stabilitet ved, at varmetab ved udstråling dækkes af den varmeudvikling, der fremkommer ved meteornedslag på Solen. I 1851 kom endnu et par småskrifter, men derpå følger en pause på 10 år, hvori Mayer var trykket af modgang og sygdom og en tid måtte opholde sig på en sindssygeanstalt. Hans vigtigste arbejde i fysik er samlet i Die Mechanik der Wärme (1. oplag 1867, 3. oplag 1893).

Der har stået megen strid om Mayers rang som forsker. Han er den første, som har givet en bestemt værdi for varmekapacitet, og denne værdi er så god, som den kunne blive med det materiale, han havde til rådighed. Men han havde ikke selv gjort forsøg, hvorpå nogen beregning kunne bygges, og hans slutninger kan næppe kaldes overbevisende. Joule og Colding mødtes året efter, uden at kende Mayers artikel, med arbejder over samme emne, støttede til egne forsøg, og tanken om arbejdets forvandling til varme eller omvendt (Rumford 1798, Seguin 1839) var ikke helt ny, om end ikke så tydelig udtalt før som hos Mayer. Nogen indflydelse på fysikkens udvikling fik Mayer i hvert fald ikke, for da hans arbejde blev genopdaget, var læren om energiens beståen ved andre arbejder (Joule, Helmholtz) allerede bygget op på forsøgets og beregningens sikre grundvold.

Kilder 
 

Læger fra Tyskland
Fysikere fra Tyskland
Modtagere af Copleymedaljen
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Heilbronn
Adipinsyre

Adipinsyre har to syregrupper i hver ende af molekylet. Bruges til fremstillingen af nylon og det produceres derfor i store mængder, hvilket har en betydning på miljøet.

Eksterne henvisninger
 Beskrivelse af syren 

Syrer
Søværnets Minørtjeneste

Søværnets Dykkertjeneste (før 1. januar 2019: Søværnets Minørtjeneste) er en specialuddannet enhed i Søværnet der er uddannet til at bortskaffe søminer og sprængstoffer til søs. Minørtjenesten hører til på Marinestation Kongsøre. 

Søværnets Dykkertjeneste er en integreret del af Ammunitionsrydningstjenesten og har kontinuerligt et hold minører på vagt klar til at rykke ud.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Frømandskorpset, officiel hjemmeside

Minørtjeneste
Ricardo

Ricardo er en spansk og portugisisk variant af navnet Ricard.

Personer som kaldes Ricardo 
 David Ricardo – engelsk økonom (1772-1823)
 Ricardo (fodboldspiller, født 1976) – portugisisk fodboldspiller (Ricardo Alexandre Martins Soares Pereira, født 1976)
 Ricardo Domingos Barbosa Pereira – portugisisk fodboldspiller (født 1993)
 Richard Møller Nielsen – dansk fodboldspiller og -træner (1937-2014)

Personer der hedder Ricardo til fornavn 
 Kaká – brasiliansk fodboldspiller (Ricardo Izecson dos Santos Leite, født 1982)
 Ricardo Alexandre dos Santos – brasiliansk fodboldspiller (født 1976)
 Ricardo Álvarez – argentinsk fodboldspiller (født 1988)
 Ricardo Alves Pereira – brasiliansk fodboldspiller (født 1988)
 Ricardo Antonio Chavira – mexicansk/amerikansk skuespiller (født 1971)
 Ricardo Bochini – argentinsk fodboldspiller (født 1954)
 Ricardo Cabanas – schweizisk fodboldspiller (født 1979)
 Ricardo Carvalho – portugisisk fodboldspiller (født 1978)
 Ricardo Cavalcante Ribeiro – brasiliansk fodboldspiller (født 1971)
 Ricardo Clark – amerikansk fodboldspiller (født 1983)
 Ricardo Costa – portugisisk fodboldspiller (født 1981)
 Ricardo Domingos Barbosa Pereira – portugisisk fodboldspiller (født 1993)
 Ricardo Fuller – jamaikansk fodboldspiller (født 1979)
 Ricardo Gallego – spansk fodboldspiller (født 1959)
 Ricardo Gardner – jamaikansk fodboldspiller (født 1978)
 Ricardo Giusti – argentinsk fodboldspiller (født 1956)
 Ricardo Lagos – chilensk socialistisk politiker og tidligere præsident (født 1938)
 Ricardo Leoncio Elías Arias – Perus præsident i 1931 (1874-1951)
 Ricardo Lucas – brasiliansk fodboldspiller (født 1974)
 Ricardo Martinelli – Panamas præsident 2009-2014 (født 1952)
 Ricardo Roberto Barreto da Rocha – brasiliansk fodboldspiller (født 1962)
 Ricardo Rodríguez – schweizisk fodboldspiller (født 1992)
 Ricardo Quaresma – portugisisk fodboldspiller (født 1983)
 Ricardo Villalobos – chilensk musiker (født 1970)
 Ricardo Zamora – spansk fodboldspiller (1901-1978)

Personer der hedder Ricardo til efternavn 
 David Ricardo – engelsk økonom (1772-1823)
Kommunernes Skolebiblioteksforenings Forfatterpris

Kommunernes Skolebiblioteksforenings Forfatterpris blev indstiftet i 1981. Foreningen skiftede i 1998 navn fra Danmarks Skolebiblioteksforening til Kommunernes Skolebiblioteksforening.
Prisen tildeles en forfatter, der har markeret sig gennem et faglitterært og/eller skønlitterært forfatterskab rettet mod børn og unge og kendetegnet ved kvalitet.

I 2015 ændrede prisen navn til Læringscentrenes Forfatterpris.

Prisvindere 
For årene efter 2014 se Læringscentrenes Forfatterpris
 2014: Mette Finderup: Den grønne ø (bogserie)
 2013: Benni Bødker: Djævelens øjne (roman)
 2012: Bent Haller: En tordenagtig forelskelse (roman)
 2011: Kim Fupz Aakeson og Niels Bo Bojesen: Vitello (bogserie)
 2010: Ina Bruhn: Min fucking familie (roman)
 2009: Ronnie Andersen: Date med en engel (roman)
 2008: Cecilie Eken: Den sorte safir (bogserie)
 2007: Henrik Einspor for hele forfatterskabet
 2006: Kenneth Bøgh Andersen: Djævlens lærling (roman)
 2005: Ida-Marie Rendtorff og Daniel Zimakoff: Strømsvigt (dobbeltroman)
 2004: Josefine Ottesen: Krigeren (roman-trilogi)
 2003: Sally Altschuler: Verdens navle (roman)
 2002: Adil Erdem: Rejsen ud af mørket
 2001: Bjarne Reuter: Prins Faisals ring (roman)
 2000: Jane Kristensen og Jørgen Riber Christensen: Billedtid (CD-rom)
 1999: Mats Letén: Lotte og Larsen på campingtur
 1998: Lena Eilstrup for hele forfatterskabet
 1997: Jesper Clement, Anne von Holckog Mai-Mai Ulrich: Arkitektur med andre ord
 1996: Jacob Clausen: Hjertebåndet
  1995: Knud Holten: Fu Ling's testamente
 1994: Thorstein Thomsen for sine rim
 1993: Charlotte Blay: Den plettede tiger
 1992: Bent B. Nielsen og Hans Christian Hansen for letlæsningsbøger
 1991: Kåre Bluitgen: Sabers udsendinge I &II
 1990: Kirsten Mejlhede Krog: Sommer er ikke forbi
 1989: Mogens G. Stryhn: Børn i U-lande
 1988: Jens Peder Larsen: En loppe kan også gø
 1987: Iris Garnov: Gå væk skygge og lad solen skinne
 1986: Nils Hartmann: Et barn har brug for fred
 1985: Søren Vagn Jacobsen: Dødens patroner
 1984: Kirsten Holst: Også om mange år
 1983: Thøger Birkeland: Krummerne og Bjarne Reuter: Zappa (udvalgt af børn via landsdækkende afstemning i anledning af foreningens 50-års jubilæum. Beløbet stillet til rådighed af Sparekasseforeningen)
 1982: Palle Petersen
 1981: John Nehm

Referencer

Ekstern henvisning 
 Forfatterprisen
 Børnebogspriser

Litteraturpriser fra Danmark
Etableret i 1981
Fagerheimsamlinga

Fagerheimsamlinga er en samling af Ola Fagerheim som står fremstillet i en egen museumsdel i Saudahallen i Sauda. Samlingen består af rundt 100 træudskæringer som fremstiller livet på vestkysten mellem 1800- og 1900-tallet. Arbejdstitlen på værket er Fra vugge til grav.

Rogaland
Museer i Norge
Sauda
Nassau William Senior

Nassau William Senior (født 26. september 1790, død 4. juni 1864) var en engelsk socialøkonom.

Senior var 1826—31 og atter 1847—52 professor i Oxford, medens han i mellemtiden og senere indtog forskellige højere administrative stillinger og var medlem af kommissioner, blandt andet til undersøgelse af industri- og navnlig fattigforhold, har sammen med Chadwick hovedfortjenesten af det engelske fattigvæsens omordning.

Senior er navnlig kendt som ophavsmand til den af Lassalle så forhånede lære om kapitalrenten som løn for kapitalejerens "afsavn" i den tid, kapitalen henstår ukonsumeret i produktionens tjeneste, — den såkaldte "afsavnsteori"; Senior opfattede økonomien som en abstrakt og teoretisk videnskab med strengt deduktiv metode.

Af Seniors værker kan nævnes: An introductory lecture on political economy (1827, fransk, italiensk og hollandsk oversættelse), An outline of the science of political economy (1835, 6. udgave 1872), Four introductory lectures on political economy (1852). I Two lectures on population (1829) imødegår han Malthus lære om overbefolkningen.

Kilder 

 

Nationaløkonomer fra Storbritannien
Faglitterære forfattere fra England
Engelsksprogede forfattere
Briter i 1700-tallet
Briter i 1800-tallet
Zinkgruberne i Allmannajuvet

Zinkgruberne i Allmannajuvet  ( Sinkgruvene i Allmannajuvet ) er et nedlagt mineanlæg i Sauda i Ryfylke, Rogaland, Norge. Minerne i Allmannajuvet (juv betyder kløft)  var starten på det første industrieventyr i Sauda i 1881, og nogle af tunnelerne er i dag beskyttet,  og åbne for rundvisninger under navnet Sauda Ferie & Fritid. Det var Sauda Grubekompani som startede med at udvinde zink, men i 1887 købte The Norwegian Zink Co. Ltd mineselskabet og driften. C. D. Gilbert drev gruberne da driften blev nedlagt i 1889. I alt blev der udskibet 12.000 ton zinkmalm fra Sauda Havn. Minerne er en del af Ryfylkemuseet.

Rogalands geografi
Ryfylkemuseet
Møntguardein

Møntguardein en embedsmand ved møntfabrikationen, hvis hverv det er at kontrollere, at mønterne i henseende til vægt og finhed er i overensstemmelse med lovens bestemmelser.

Titler
Numismatik
Majestas Domini

Majestas Domini  (Den majestætiske Jesus) er en fremstilling som viser Jesus Kristus som hersker. Fremstillingen viser ham siddende på en jordklode, tronstol eller en regnbue i en mandorla hvor han kan være omgivet af de fire evangelistsymboler. 

Den tronende Kristus udstråler autoritet og repræsenterer den triumferende himmelhersker og fremtidige domme som man kan læse: 
Kom til mig, alle I, som slider jer trætte og bærer tunge byrder, og jeg vil give jer hvile. (Matthæusevangeliet, )

Kilde
Kunsthistorie.com  

Kunsthistorie
Afbildninger af Jesus
Adolph Wagner

Adolph Heinrich Gotthilf Wagner (født 25. marts 1835 i Erlangen, død 8. november 1917 i Berlin) var en tysk socialøkonom, søn af Rudolf Wagner og bror til Hermann Wagner.

Fra 1858 virkede Wagner som lærer ved en række forskellige læreanstalter, indtil han i 1870 blev professor ved Berlins Universitet. Wagner var i 1872 en af stifterne af Verein für Sozialpolitik, men vendte sig i 1877 fra denne forening og udvikledes efterhånden mere og mere i "statssocialistisk" retning, en ulogisk betegnelse, da Wagner står lige så langt fra socialismen som han står fra liberalismen; som næppe nogen anden betoner han statens ret til at gribe regulerende ind i økonomiske og sociale forhold.

Wagner var en ivrig tilhænger af Bismarcks socialpolitik, var 1882—85 medlem af det preussiske Abgeordnetenhaus, tilhørende det konservative parti, fra 1910 medlem af det preussiske Herrenhaus. Han deltog i den evangelisk-sociale bevægelse. Han tog til orde for statens overtagelse af jernbanerne, forsikringsvæsenet, dele af bjergværksdriften m. v., men holdt på handelens, landbrugets og industriens områder på privatdriften.

Foruden ved sin socialpolitiske virksomhed er Wagner navnlig kendt for sine finansvidenskabelige arbejder; han hævder her, at skatterne ikke blot tjener til at skaffe staten indtægter, men tillige har som formål at udjævne indkomstfordelingen; altså skattefrihed for eksistensminimum, nedsættelser for stor forsørgerbyrde og progressiv beskatning, hvilke principper nu har almindelig anerkendelse.

Wagner har blandt andet skrevet: Beiträge zur Lehre von den Banken (1857), Die Geld- und Kredittheorie der Peelschen Bankakte (1862), System der Zettelbankpolitik (1873), 6. udgave af Raus Finanzwissenschaft (1871—72), navnlig må mærkes det stort anlagte, aldrig fuldførte værk Lehrbuch der politischen Oekonomie, hvis I. del: Grundlegung udkom 1876, 3. omarbejdede udgave i 2 bind 1892—94, som 5.-8. bind af denne Lehrbuch udkom 1877—79 hans Finanzwissenschaft i 4 bind, endvidere Theoretische Sozialökonomik (1907-09).

Kilder 

 

Nationaløkonomer fra Tyskland
Ansatte ved Freiburgs Universitet
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Salmonsens
Advodan

Advodan er Danmarks største advokatkæde med i alt 22 kontorer fordelt i landet. Advodan blev etableret i 1988, som en forening af seks jurister. I løbet af 1990’erne voksede antallet af medlemmer i Advodan – og aktivitetsniveauet voksede med. Dette resulterede i, at bestyrelsen i 1996 oprettede et sekretariat for foreningen i Fredericia. I 1999 blev Advodan Sekretariatet udvidet, og den 15. september 2006 blev Advodan A/S stiftet og er nu en regulær forretningsplatform for selvstændige advokatfirmaer og et netværk på tværs af landet. Siden da er forretningsfællesskabet vokset, og i dag består Advodan A/S af 22 lokale kontorer fordelt over hele landet med omkring 300 medarbejdere. Sekretariatet har siden 2018 ligget i København og er ledet af adm. direktør Mads Rau-Kaufmann.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Advodan.dk

Advokatvirksomheder i Danmark
Etableret i 1988
Hermann Wagner

Hermann Hans Karl Wagner (født 23. juni 1840 i Erlangen, død 18. juni 1929 i Bad Wildungen) var en tysk geograf, søn af Rudolf Wagner, bror til Adolph Wagner.

Wagner studerede i sin fødeby og i Göttingen matematik og naturvidenskab. Fra 1864 var han i lang tid medarbejder ved Justus Perthes geografiske institut i Gotha og havde blandt andet 1868—76 redaktionen af den statistiske del af Gotha-almanakken. 

Fra 1872 har han sammen med Behm og senere Supan redigeret Die Bevölkerung der Erde i Petermanns Mitteilungens "Ergänzungshefte". 1876 blev Wagner professor i geografi i Königsberg, 1880 i Göttingen, hvorfra han tog sin afsked 1919. 

Fra 1879 til 1907 har han redigeret Geographisches Jahrbuch. Som lærebogsforfatter skylder man ham en bearbejdelse af Guthes Lehrbuch der Geographie (Hannover 1882—83) og en selvstændig Lehrbuch der Geographie (1894—95) samt Metodischer Schulatlas (Gotha 1895).

Kilder 

 

Geografer fra Tyskland
Ansatte ved Göttingens Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Erlangen
Salmonsens
Petermann

Petermann er et efternavn, der henviser til blandt andre:

 August Petermann (1822—1898) – tysk geograf.
 Julius Heinrich Petermann (1801—1876) – tysk orientalist.
Rudolf Wagner

Rudolf Wagner (født 30. juni 1805 i Bayreuth, død 13. maj 1864 i Göttingen) var en tysk fysiolog, anatom og antropolog, bror til Moritz Wagner, far til Adolph og Hermann Wagner.

Han studerede i Erlangen og Würzburg, tog doktorgraden i Würzburg, blev prosektor i Erlangen og 1833 professor i zoologi. 1840 blev han kaldet til Göttingen som professor i fysiologi og komparativ anatomi; han virkede her til sin død.

Wagner tilhører med hensyn til sin fysiologiske opfattelse væsentlig den ældre komparative anatomiske skole, og hans arbejder falder væsentlig indenfor dette område og den komparative udviklingshistorie, men han stod dog i et nært forhold til den moderne fysiologis bestræbelser.

I den bekendte, af Wagner udgivne monografisamling Handwörterbuch der Physiologie mit Rücksicht auf physiologische Pathologie (Braunschweig 1842—53) deltog også den nyere fysiologis forkæmpere. Wagners lærebog i fysiologi var i lang tid en overmåde brugt og for sin tid udmærket lærebog.

Kilder 

 

Fysiologer fra Tyskland
Anatomer fra Tyskland
Antropologer fra Tyskland
Zoologer fra Tyskland
Ansatte ved Erlangens Universitet
Ansatte ved Göttingens Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Bayreuth
Moritz Wagner

Moritz Wagner (født 3. oktober 1813 i Bayreuth, død 31. maj 1887 i München) var en tysk rejsende og geograf, bror till Rudolf Wagner.

Wagner berejste 1836—38 Algier, 1842—45 Kaukasus, Armenien, Kurdistan og Persien; hans senere rejser gjaldt især Amerika, således 1852—55 største delen af Nord- og Mellemamerika samt Vestindien, 1857—60 Sydamerikas cordillerer fra Panama til Ecuador. Ved sin hjemkomst blev han professor i geografi og etnografi i München.

Blandt Wagners skrifter kan fremhæves: Reisen in der Regentschaft Algier (Leipzig 1841), Der Kaukasus und das Land der Kosaken (1847), Reise nach dem Ararat und dem Hochlande Armeniens (Stuttgart 1848), Reise nach Persien und dem Lande der Kurden (Leipzig 1851), Naturwissenschaftliche Reisen im tropischen Amerika (Stuttgart 1870) samt flere værker over
Darwinske teorier.

Kilder 

 

Geografer fra Tyskland
Opdagelsesrejsende fra Tyskland
Personer fra Bayreuth
Tyskere i 1800-tallet
Alex Nyarko

Alexander Nyarko (født 15. oktober 1973) er en tidligere fodboldspiller fra Ghana.

Nyarko startede karrieren i hjemlandet, og spillede senere i Basel, Karlsruher og Lens før han havnede hos Everton i 2000. Her blev han kendt for en episode, hvor en fan løb ud på banen for at fortælle ham at han ikke var god nok til at spille i klubbens farver. Han bad efter dette om at blive solgt, og blev lejet ud til Monaco og senere til PSG.

I 2005 blev han solgt til Start i Kristianssand, men blev løsnet fra kontrakten efter at have været udeblevet, for at besøge familien på en tur i Schweiz. Han spillede alligevel kampe nok til at vinde en sølvmedalje i den norske serie Tippeligaen i 2005.

Nyarko spillede 44 landskampe for , og deltog i Africa Cup of Nations i 1998 og 2000. I 1992 var han med til at vinde en bronzemedalje under OL i Barcelona.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Fodboldspillere fra Ghana
Fodboldspillere fra IK Start
Olympiske bronzemedaljevindere fra Ghana
Moritz af Sachsen (1696-1750)

Moritz af Sachsen (tysk: Hermann Moritz Graf von Sachsen: født 28. oktober 1696 i Goslar, død 30. november 1750 på slottet Chambord i Loir-et-Cher) var polsk-saksisk greve, fransk general kendt som marskal af Sachsen (Maréchal de Saxe). Han var søn af 
Aurora Königsmarck og kong  August den stærke af Polen, oldesøn af kong Frederik III af Danmark.

Militær karriere 
Allerede som 12-årig tilsluttede Moritz sig den østrigske hær under Prins Eugen af Savoyen. Derefter deltog han i Peter den Stores krig mod svenskerne. I 1711-1715 var han i faderens tjeneste og deltog i den saksisk-dansk-russisk-preussiske belejring af Stralsund.  

Som voksen deltog han i den Polske Arvefølgekrig og i Den østrigske arvefølgekrig.

Titler 
1696-1710: Graf von der Raute
1711-1750: Titulær greve af Sachsen
1713: Oberst (i saksisk-polsk tjeneste) 
1720: Brigadegeneral (maréchal de camp)
1726-1729: Hertug af Kurland
1734: Generalløjtnant (lieutenant général) 
1743: Marskal af Frankrig 
1745-1750: ’’Amtmand’’ (gouverneur à vie) på slottet Chambord i Loir-et-Cher  
1747: Generalmarskal (Maréchal général des camps et armées du roi)

Grev Moritz var ridder af den polske Hvide Ørns Orden.

Sidste år 
Grev Moritz tilbragte sine sidste år på slottet Chambord. Efter Moritz’ død blev hans arkiver overtaget af nevøen François-Xavier de Saxe (Franz Xaver von Sachsen und Polen und Lausitz), mens en anden nevø (en titulær greve af Friesland) overtog slottet. 

Moritz blev han bisat ved en højtidelighed i Paris. Som protestant blev han begravet i den lutherske Sankt Thomas Kirke i Strasbourg. Hans mausoleum i senbarok-stil blev færdigt i 1777.    

Militærhistorikere fra Tyskland
Generalmarskaller af Frankrig
Albertinske linje af Huset Wettin
Tyskere i 1700-tallet
Franskmænd i 1700-tallet
Walhalla
Jørgen Kocks Hus

Jørgen Kocks Hus () er et bygningskompleks i Malmø fra byens historie. De murede vægge symboliserer ikke kun 1500-tallets Malmøhistorie, men også en stor del af den danske historie.

Jørgen Kock blev møntmester for hele Danmark i 1518. I 1525 stod bygningerne færdige, der langsomt skulle blive hans personlige palads. Jørgen Kock lagde Danmarks møntproduktion på sin egen gård. Det kunne lade sig gøre, da størstedelen af kvarteret syd for boligen lå på hans grund.

Af den tidligere gård står tre bygninger i dag. Jørgen og hans kone Citze Kortzdatter boede i hjørnebygningen. Den treetagers bygning er opført i en blanding mellem nordisk sengotik og hollandsk renæssance. Hjørnebygningen har en række dekorative detaljer, de fleste er kopier i dag. Originalerne opbevares i Malmø Museum. På hjørnet ses Jomfru Maria stående på en halvmåne bærende på Jesusbarnet. Sokkelen er dateret 1525. Samme årstal er angivet over en af loftslugerne. Over en anden luge ses Jørgens og Citzes våbenskjolde. Lignende skjolde findes hos de to løver, der står på gavlens sidetinder. Disse stenarbejder tilskrives Michiel van Haerlem, som var Christian 2.s bygmester i København.

Den mindre længe mod Stortorget hører til hovedbygningen. Her fandtes Jørgens banklokale i stueetagen og hans private festsal i etagen ovenpå. Bygningen langs Västergatan blev oprindeligt bygget som et rækkehus i to etager, en udlejningsbygning med tre boliger. Den østlige lejlighed indtil hjørnehuset var en del af Jørgens private bopæl. På den øverste etage findes stadig de originale vægmalerier, og i det tidligere soveværelse er de delvist bevarede. Både i stueetagen og på den øverste etage findes farverige fragmenter af vægmalerier. I huset opbevares desuden Jørgen Kocks malede portræt.

Jørgen Kocks Hus restaureredes og rekonstrueredes i 1967 under ledelse af arkitekt Sture Kelfve. Bygningen erklæredes byggnadsminne i 1993

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Jørgen Kocks Hus i Foteviken Museums database 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Malmø
Malmøs historie
Byggnadsminnen i Skåne län
Etableret i 1525
Seværdigheder i Malmø
Gotisk arkitektur i Sverige