kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stone Mountain

Stone Mountain er et kendt bjerg lokaliseret ude fra hovedstaden Atlanta i delstaten Georgia i USA. Bjerget har en højde på 514 meter og er let at bestige. Bjerget bliver i dag brugt som et parkområde som indbyggerne af Atlanta hyppigt bruger. Der er f.eks. en løberute op ad bjerget. Ved bjerget er der også en mindre forlystelsespark med minigolf og et tog der kører rundt om bjerget samt lasershow om aftenen.

Geologi 
Stone Mountain er et plutonisk bjerg. Bjerget opstod på samme tid som Blue Ridge Mountains opstod for 300-350 millioner år siden. Bjerget opstod da der kom magma op til jordens overflade. Magmaen størknede og blev til en form for granit omkring 8 km under overfladen.

Naturen 
På toppen af bjerget er der kun sten og mindre huller som er lavet af regnvand som har eroderet stenen. Dette gør at man kan få en god udsigt ud over de nærliggende skove. På en klar dag kan man se helt hen til Atlantas skyline og Kensaw Bjergene og på en klar dag kan man se Appalacherne.

Granitskulpturen 
Stone Mountain har også verdens største basrelief som er hugget ind i den nordlige side af bjerget. Skulpturen skal forestille den konfødererede præsident fra borgerkrigen, Jefferson Davis og generalerne Robert. E. Lee og Thomas J. ”Stonewall” Jackson. Relieffet er udført af Gutzon Borglum, søn af en dansk emigrant, og finanseret af Ku Klux Klan.

Hele den udhuggede overflade har et areal på 6.400 m2 og skulpturen er 120 meter oppe på stenmuren.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Bjerge i USA
Georgia
Dronning Anne

Dronning Anne eller Dronning Anna kan henvise til flere dronninger med dette navn:

Regerende dronninger 
 Anna Jagellonica (1523–1596) – regerende dronning af Polen 1575–1586
 Anne af Storbritannien (1665–1714) – regerende dronning af England, Skotland og Irland 1702–1707 og af Storbritannien 1707–1714.

Ikke-regerende dronninger 
 Anna af Kiev (11. århundrede) – dronning af Kongeriget Frankrig 1051–1060.
 Anna af Bøhmen (1290–1313) – dronning af Bøhmen 1306, 1307–1310.
 Anna af Bøhmen (1366–1394) – dronning af England 1382-1394.
 Anne Neville (1456–1485) – dronning af England 1483–1485.
 Anne af Bretagne (1477–1514) – dronning af Frankrig 1491–1498 og 1499–1514.
 Anne af Foix-Candale (1484–1506) – dronning af Ungarn og Bøhmen 1502–1506
 Anne Boleyn (1501/1507–1536) – dronning af England 1533–1536.
 Anna af Bøhmen og Ungarn (1503–1547) – dronning af Bøhmen og Ungarn 1526–1547.
 Anna af Kleve (1515–1557) – dronning af England 1540–1540.
 Anna af Østrig (1573–1598) – dronning af Polen og Sverige 1592–1598
 Anna af Danmark (1574–1619) – dronning af Skotland 1589–1619 og England 1603–1619
 Anna Cathrine af Brandenburg (1575–1612) – dronning af Danmark og Norge 1597–1612
 Anna af Østrig (1601–1666) – dronning af Frankrig 1615–1643
 Anna Sophie Reventlow (1693–1743) – dronning af Danmark og Norge 1721–1730
 Anna Pavlovna af Rusland (1795–1865) – dronning af Nederlandene 1840–1849
 Anne af Bourbon-Parma (1923–2016) – titulær dronning af Rumænien
 Anne-Marie af Danmark (født 1946) – dronning af Grækenland 1964–1974

Se også 
 Anne (pigenavn)
 Anna af Danmark
Marie af Nassau

Prinsesse Marie af Nassau (Marie Wilhelmine Friederike Elisabeth; født , død 24. marts 1902) var en tysk prinsesse af Nassau, der var fyrstinde af Wied fra 1842 til 1864.

Hun var datter af Hertug Vilhelm 1. af Nassau og prinsesse Louise af Sachsen-Hildburghausen. Hun blev gift med fyrst Herman af Wied i 1842. 

Marie var søster til Storhertug Adolf 1. af Luxembourg, halvsøster til Dronning Sophie af Sverige, mor til Dronning Elisabeth af Rumænien og farmor til Fyrst Vilhelm 1. af Albanien.

Eksterne henvisninger 

Walramiske linje af Huset Nassau
Fyrstinder
Personer fra Rheinland-Pfalz
Lambach

Lambach er en lille by i Østrig hvor der bor 3.378 indbyggere (2016). Byen har et areal på 4km². Den ligger i delstaten Oberösterreich ved floderne Ager and Traun. Den er hjemsted for benediktinerklosteret Lambach Kloster.

Byer i Oberösterreich
Postbåd

En postbåd er en forbindelse ved skib, båd eller andet søfartøj, hvorved der transporteres eller udveksles fysisk post mellem én eller flere destinationer.

Båd
Søfart
UFF-Humana

UFF-Humana (Ulandshjælp fra Folk til Folk) er det danske navn for den internationale organisation Humana People to People. Organisationen, der er indregistreret i Schweiz, indsamler og sælger genbrugstøj.

Kritik 

Organisationen blev grundlagt af medlemmer af Tvind-organisationen Den Rejsende Højskole i 1977. Ifølge tidligere Tvind-medlemmer er det stadig folk fra Tvind, der styrer UFF, og det er tidligere kommet frem, at UFF har solgt tøj til Tvind, der har videresolgt det i Østeuropa og anbragt fortjenesten i skattely på Jersey. I 2014 og 2015 gik 1,5 % af UFF's indtægter til udviklingsprojekter. Ifølge UFF går pengene ikke til Tvind.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 UFF-Humanas danske hjemmeside
 Humanas internationale hjemmeside

Ngo'er
Tvind
Etableret i 1977

fi:UFF
Johan Ludvig 1. af Anhalt-Dornburg

Fyrst Johan Ludvig 1. af Anhalt-Dornburg (; 4. maj 1656 – 1. november 1704) var fyrste af det lille tyske fyrstendømme Anhalt-Dornburg fra 1667 til sin død i 1704.

Fyrst Johan Ludvig var en yngre søn af Fyrst Johan 6. af Anhalt-Zerbst i hans ægteskab med Sophie Auguste af Slesvig-Holsten-Gottorp. Ved arvedelingen efter faderens død grundlagde han den dornburgske linje af Huset Askanien.

Fyrst Johan Ludvig var farfar til Kejserinde Katarina den Store af Rusland.

Se også 
Anhalts regenter

Eksterne links 
 Slægten Askaniens officielle hjemmeside 

Huset Askanien
Personer fra Zerbst
Tyskere i 1600-tallet
Tyskere i 1700-tallet
Kongeslottet i Bukarest

Det Kongelige Slot (), kendt under navnet Republikkens Palads () fra 1948 til 1990, er et slot i det centrale Bukarest i Rumænien, der huser Rumæniens nationale kunstmuseum. 

Slottet fungerede i forskellige udformninger som officiel residens for Rumæniens konger indtil 1947, hvor monarkiet blev afskaffet ved indførelsen af den Socialistiske Republik Rumænien. Siden 1950 har slottet huset Rumæniens nationale kunstmuseum.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Rumæniens nationale kunstmuseums hjemmeside 
Den rumænske kongefamilies officielle hjemmeside 

Slotte i Rumænien
Residensslotte
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Bukarest
Pat Buchanan

Patrick Joseph Buchanan (født 2. november 1938) er en amerikansk politiker, politisk kommentator, forfatter og klummeskribent.

Udvalgt bibliografi

Bøger 
.
.
.
.

Klummer 
.
.
.
A Trump Doctrine -- 'America First'

Kilder

Eksterne henvisninger 

 
 
 
 

Politiske kommentatorer fra USA
Politikere fra USA
Journalister fra USA
Faglitterære forfattere fra USA
Personer fra Washington D.C.
Kristne
Hall XXL

Hall XXL er en multiarena i Nantes, Frankrig med plads til 10.750 tilskuere.

Arenaen er hjemmebane, for byens franske tophold HBC Nantes og skal i 2018 bruges ved EM i håndbold 2018 for kvinder.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Etableret i 2013
Idrætsanlæg i Frankrig
Multiarenaer
Nantes
L'Axone

L'Axone er en indendørs arena i Montbéliard, Frankrig, med plads til 6500 tilskuere.

Ved EM i håndbold 2018 for kvinder skal der blandt andet spilles kampe i denne arena.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Arenas hjemmeside

Etableret i 2009
Idrætsanlæg i Frankrig
Multiarenaer
Montbéliard
Palais des Sports Jean Weille

Palads des Sports Jean Weille er en indendørs sportsarena i Nancy, Frankrig, med plads til 6000 tilskuere. Arenaen er hjemmebane for byens basketballhold SLUC Nancy Basket.

Ved EM i håndbold 2018 for kvinder skal der blandt andet spilles kampe i denne arena.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Etableret i 1999
Idrætsanlæg i Frankrig
Multiarenaer
Nancy
Brest Arena

Brest Arena er en indendørs multiarena i Brest, Frankrig, med plads til 4.500 tilskuere til håndboldkampe. Arenaen er hjemmebane for topholdet Brest Bretagne Handball.

I arenaen blev der under VM i håndbold 2017 for mænd spillet nogle kampe, og den skal også bruges under EM i håndbold 2018 for kvinder.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Etableret i 2014
Idrætsanlæg i Frankrig
Multiarenaer
Brest (Hviderusland)
Metz Arena

Metz Arena er en indendørs multiarena i Metz, Frankrig, med plads til 5.300 tilskuere til håndboldkampe. Arenaen er hjemmebane for Metz Handball, ligesom der afholdes en ATP-tennisturnering her.

Eksterne henvisninger 
 

Etableret i 2000
Idrætsanlæg i Frankrig
Multiarenaer
Arena
Louise Seloy

Louise Seloy (født 14. november 1976 i Holbæk) er en dansk danser, koreograf og danselærer.

Hun er uddannet fra Nothern School of Contemporary Dance i Leeds og har danset, undervist og lavet koreografi primært med udgangspunkt i København.

Karriere 
Hun har bl.a. været ansat på Uppercut Danseteater som koreograf og kunstnerisk leder og Østre Gasværk, hvor hun stod bag koreografien på de stort opslåede forestillingerne Skammerens Datter 1 og 2. Desuden stor hun også bag koreografien til Jorden Søjler, hvor både hendes mand Nicolai Jandorf og svigerfar Henrik Jandorf var at finde på rollelisten. Udover Danmark har Louise Seloy arbejdet i Tyskland, Kina, Vietnam og Rusland.

Siden 2017 har Louise Seloy undervist på den internationale Gerlev Idrætshøjskole mellem Slagelse og Skælskør, hvor hun udover at være danselærer og koreograf også er yogalærer. Samtidig arbejder hun stadig freelance for Uppercut Danseteater.

Louise Seloy har desuden medvirket i to film, Halalabad Blues (2002) og Springet (2005) samt forskellige reklamefilm.

Privat 
Privat er hun gift med skuespilleren Nicolai Jandorf og sammen har de to døtre.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Holbæk
Koreografer fra Danmark
Dansere fra Danmark
Kristin Birkeland

Kristin Birkeland (født 21. oktober 1970 i Oslo) er aktivist, kunstner, organisationskonsulent og social entreprenør bosiddende i Aarhus.

Karriere 
Kristin Birkeland er uddannet Kaospilot fra skolen i Aarhus i 1999, hvor også fra 2002 arbejdede som teamleder og coach. I 2007 sprang hun ud som billedkunstner og har siden udstillet og solgt malerier, samt brugt kunst i sit arbejde med organisationer og samfundsudvikling.

Sammen med Karen Ingerslev, Brett Patching, Morten Daus Petersen og Paul Natorp dannede hun i 2011 den Aarhus-baserede samfundsorganistion Sager der Samler, der kalder sig et hus for hverdagsaktivister. Organisationen er bygger på fællesskaber og fungerer som en platform for handlekraft og selvorganiserede borgerinitiativer. Deres vision er, at det skaber mod, handlekraft og nye løsninger, der fornyer samfund og demokrati nedefra.

I forbindelse med at Aarhus var Europæisk Kulturhovedstad 2017 var Kristin Birkeland, sammen med Sager der Samler, drivkraft bag det store og nytænkende frivilligheds- og demokratievent i Århus, Rethink Activism Folkefestival. I løbet af de tre dage i september blev der afviklet 250 arrangementer, hvor hverdagsaktivister med konkrete initiativer indtog scenen. Folkefestivalen havde flere end 10.000 deltagere.

Andet 
Kristin Birkeland er søster til den tidligere norske minister Turid Birkeland og Roar Birkeland. Privat danner hun par med hverdagsaktivisten og OL-sejleren Paul Natorp og tilsammen har de Pauls tre voksne børn fra et tidligere forhold. Desuden har de overtaget forælderskabet af Turids adoptivsøn, da hun døde i 2015.

Referencer 

Kunstnere fra Norge
Kaospiloter
Angolas nationalbibliotek

Angolas nationalbibliotek () er beliggende i Luanda og er Angolas nationalbibliotek. Biblioteket blev grundlagt i 1969 og har 32 ansatte.

Bibliografi 
  (inkluderer information om nationalbiblioteket)

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Luanda
Etableret i 1969
Nationalbiblioteker
Vegas Golden Knights

Vegas Golden Knights er et amerikansk ishockeyhold med hjemsted i Las Vegas. Holdet blev etableret i 2017 og kom straks med i NHL. I sin første sæson nåede holdet finalen i Stanley Cup, hvor det dog blev besejret af Washington Capitals med 1-4 i kampe.

Ishockeyklubber i USA
Ishockeyklubber i NHL
Sport i Las Vegas
Etableret i 2017
Chris Hansen

Christopher Edward "Chris" Hansen (født 13. september 1959) er en amerikansk journalist.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 

Personer fra Chicago
Skuespillere fra Illinois
Roning under sommer-OL 2020

Roning under Sommer-OL 2020 finder sted den 25. juli - 31. juli 2020 i Sea Forest Waterway, der ligger i Tokyo Bay zonen. Kvalifikationen til konkurrencen, der bliver afviklet i 14 klasser, giver mulighed for deltagelse af op til 526 roere, fordelt med 263 roere af hver køn. Konkurrencerne i de 14 klasser er fordelt således, at der er syv konkurrencer for hvert køn.

Turneringsformat 
Alle løb i alle discipliner blev afviklet på en 2000 meter lang robane og der kan maksimalt deltage seks roere eller mandskaber i hvert løb. I samtlige discipliner bliver der startet med indledende heats med efterfølgende opsamlingsheats, hvorefter der blev fortsat med finalerunderne. Alt efter antallet af deltagere i den enkelte disciplin er der kvartfinaler, semifinaler samt finaler.

Tidsplan 
Følgende tidsplan er planlagt:
M = Morgen, F = Formiddag

Medaljefordeling

Medaljetabel

Herrer

Damer

Noter

Referencer

Eksterne henvisninger 
 https://tokyo2020.org/en/games/sport/olympic/rowing/
 http://www.worldrowing.com/
 http://www.worldrowing.com/mm//Document/General/General/13/54/84/2020OlympicGames-DailyProgramme_23012019_Neutral.pdf
Gudelige forsamlinger

Gudelige forsamlinger (også kaldtes for konventikler) betegnede i Danmark en religiøs vækkelse blandt lægmand. Et andet navn - primært brugt om de fynske - var forsamlingsbevægelsen.

I kristendommen er vækkelse en billedlig betegnelse for den forandring, der sker med et menneske, når det ved en personlig oplevelse bliver bevidst om sin syndighed og Guds dømmende og tilgivende holdning til synden og synderen. I forlængelse heraf tillige betegnelse for det folkelige røre, der udspringer af en kristen forkyndelse, som sigter imod at skabe vækkelse hos tidens mennesker.

Vækkelsesreligiøsitet kendes fra mange perioder i kristendommens historie, f.eks. inden for forskellige munkeordener og i protestantisk sammenhæng i pietismen. Vækkelsens storhedstid i dansk kristendoms historie er dog først og fremmest 1800-tallet, hvor først de gudelige vækkelser og dernæst disses videreførelse i såvel Indre Mission og grundtvigianismen som Luthersk Mission fik afgørende indflydelse på dansk kirkeliv. Indirekte fik de også indflydelse på samfundslivet i den forstand, at den religiøse vækkelse giver den menige borger "mund og mæle" og dermed lyst til at ytre sig om og deltage i samfundets opbygning og indretning. Den religiøse vækkelse fører dermed videre til en folkelig og demokratisk vækkelse.

Indledning 
Denne artikel omhandler efterfølgende danske forhold, hvor gudelige forsamlinger først og fremmest var en religiøs opvækkelse blandt almindelige mennesker, der ønskede at fastholde de pietistiske værdier i form af Kingos salmebog (fra 1698) og Erik Pontoppidan den yngres forklaring til Luthers lille Katekismus Sandhed til gudfrygtighed (1739) og dermed en reaktion mod en for dem uforståelig rationalisme, der var inspireret teologisk af oplysningstidens ideer, opfattelser og holdninger. De opfattede den nye Evangelisk-kristelige salmebog (1798) og Biskop Balles lærebog (1791) som anslag mod den "rene apostoliske børnelærdom".

De gudelige forsamlinger opstod løsrevet og tilfældigt, men alligevel udpræget på lokaliteter, hvor den herrnhutiske Brødremenigheds emissærer havde haft klangbund for deres missionsvirksomhed

Det var virkelig en uafhængig bevægelse, for selv om vækkelsen fik støtte blandt forskellige teologer og præster, var den ledet af almuens egne mænd og kvinder. Den markerer derfor også en ny selvbevidsthed blandt Danmarks almue.

Karakteristisk for lægmandsprædikanterne var det, at deres egen vækkelse byggede på selvoplevelse.Dette betød, at lægmandsprædikanterne havde en indlevelse, en forståelse og billedliggørelse, som i højere grad talte til menigmand end præsternes timelange fabulerende prædikener. 

Det var en livskraftig vækkelse, der dog i midten af 1800-tallet fra at være en uorganiseret lægmandsbevægelse, blev organiseret i 3 grupperinger:

 Indre Mission og Grundtvigianerne, som begge ledelsesmæssigt var domineret af teologer/præster, og
 Luthersk Mission, der fortsatte som en lægmandsbevægelse og etablerede sig bl.a. i frikirker.

Referencer

Noter

Kilder 
 Martin Schwartz Lausten: Danmarks Kirkehistorie, 3. udgave, 2004.

Dansk kirkehistorie
Mairead Maguire

Mairead Corrigan Maguire (født Mairéad Corrigan 27. januar 1944) er en nordirsk fredsforkæmper. Sammen med Betty Williams og Ciaran McKeown grundlagde hun Kvinder for Fred (Women for Peace), senere ændret til Fællesskab for Fred Folk (Community for Peace People), en organisation dedikeret til opmuntring til en fredelig løsning på konflikten i Nordirland. 

Hun blev tildelt Nobels fredspris i 1976 sammen med Betty Williams for dette arbejde.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Mairead Corrigan på nobelprize.org

Personer fra Nordirland
Modtagere af Nobels fredspris
Nobelprismodtagere fra Storbritannien
Luis Federico Leloir

Luis Federico Leloir ForMemRS (født 6. september 1906, død 2. december 1987) var en argentinsk fysiker og biokemiker, der modtog nobelprisen i kemi i 1970. Selvom han blev født i Frankrig fik han det meste af sin uddannelse på Universidad de Buenos Aires og blev direktør for den private forskningsgruppe Fundación Instituto Campomar frem til sin død i 1987. Hans laboratorier var ofte plaget af mangel på finansiel støtte, men hans forskning i sukkernukleotider, kulhydratmetabolisme og nyre Hypertension fik stor international interesse og ledte til bedre forståelse, diagnosering og behandling af galaktosæmi. Luis Leloir blev begravet på Cementerio de La Recoleta, Buenos Aires.

Referencer 

Nobelprismodtagere fra Argentina
Nobelprismodtagere i kemi
Sømods Bolcher

Sømods Bolcher er en dansk familievirksomhed, der fremstiller bolcher, som blev startet tilbage i 1891. Virksomheden har altid været bosat i Nørregade i København. Sømods Bolcher blev grundlagt af Hr. Hansen, men i 1920 overtog familien Sømod forretningen, og sidenhen har den heddet Sømods Bolcher og gået i arv fra generation til generation.

I 1991 blev virksomheden udnævnt til kongelig hofleverandør. Samme år som virksomheden fyldte 100 år.

Historie 
Virksomheden startede tilbage i 1891, hvor grundlæggeren Hr. Hansen startede bolchekogeriet på anden sal i Nørregade 49. Hr. Hansen fik ingen drengebørn, som kunne overtage hans bolchekogeri. Derfor blev virksomheden i 1920 overdraget til en søn af hans daværende barndomsven, Martin Søemod.

Martin Søemod havde tre sønner, hvoraf to af dem allerede var afsat i respektable foretagender. Den tredje og sidste søn Theodor Søemod fik derfor skænket bolchekogeriet, og her fik det navnet Sømods Bolcher. 

I 1932 flyttede virksomheden til Nørregade 36 i baghuset, hvor den også har hjemsted i dag.

Kongelig hofleverandør 
Siden 1991 har Sømods Bolcher været Kongelig Hofleverandør. Udnævnelsen skete samme år som virksomhedens 100 års jubilæum. 

Sømods Bolcher leverer stadig bolcher til Det Danske Kongehus. 
Virksomheden har special designet bolche glas som kun bruges ved levering til hoffet og ved officielle statsbesøg. 
Dronning Margrethe 2. har været medbestemmende til det udvalg af bolcher samt udseende af glassene. Ved denne anledning fik Sømods Bolcher specialdesignede mærker til de kongelige glas, som blev godkendt af dronningen.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Sømods Bolcher - hjemmeside for dansk talende besøgende
 Video: Sømods Bolcher "Sådan producerer vi bolcher" 
 TV2 Lorry: "Samme metode i 125 år: Sømods Bolcher fejrer jubilæum"
 Billedbladet: "Sømods Bolcher fra Hofleverandørerne designer bolsjer til dronningen"

Etableret i 1891
Virksomheder i København
Leverandører til Det Kongelige Danske Hof
Konfekturevirksomheder i Danmark
Robert J. Lefkowitz

Robert Joseph Lefkowitz (født 15. april 1943) er en amerikansk fysiker og biokemiker. Han er bedst kendt for sine banebrydende opdagelser af hvordan en vigtig familie af G-protein-koblede receptorer virker. I 2012 modtog han nobelprisen i kemi sammen med Brian Kobilka for dette arbejde. Han arbejder for øjeblikket på Howard Hughes Medical Institute og er James B. Duke Professor of Medicine and Professor of Biochemistry and Chemistry på Duke University.

Referencer 

Nobelprismodtagere fra USA
Nobelprismodtagere i kemi
Brian Kobilka

Brian Kent Kobilka (født 30. maj 1955) er amerikansk fysiolog. Han modtog nobelprisen i kemi sammen med Robert Lefkowitz i 2012 for deres opdagelse af, hvordan en vigtig familie af G-protein-koblede receptorer virker. Han er professor på institut for Molecular and Cellular Physiology på Stanford University School of Medicine. Han er også medgrundlægger af ConfometRx, en bioteknologisk virksomhed, der arbejder med G-protein-koblede receptorer. Han har været medlem af National Academy of Sciences siden 2011.

Referencer 

Nobelprismodtagere fra USA
Nobelprismodtagere i kemi
Fysiologer
Nesttun–Osbanen

Nesttun-Osbanen, ofte forkortet Osbanen, var en jernbane mellem Nesttun og Osøyro ved Bergen i Norge. Banen åbnede 1. juli 1894 og blev nedlagt 2. september 1935 som den første jernbane i Norge. Banen var en 26,3 km lang smalsporsbane med sporvidden 750 mm.

Historie 
Ideen om at bygge en jernbane mellem Bergen og Os blev første gang fremsat i 1870'erne. Det tog lang tid at skaffe den nødvendige finansiering, der til sidst kom fra blandt andet konsul Fredrik Georg Gade og skibsreder Johan Ludwig Mowinckel samt i form af byggelån fra staten. Strækningen blev bygget med en mindste kurveradius på 50 m, sporvidde på 750 mm og uden tunneler. Banen kom til at gå fra Nesttun omtrent langs med Fanavegen gennem Rådalen til Fana og langs med vestsiden af Kalandsvatnet, og videre fra Kalandseidet langs med den nuværende Europavej 39 til Os.

Banen fik koncession 2. februar 1891 med en varighed på 40 år fra åbningsdagen. Banen åbnede 1. juli 1894. Jernbaneselskabet kæmpede i mange år med økonomiske problemer på grund af stor gæld, men det stabiliserede sig omkring 1900. I 1920'erne begyndte rutebiltrafikken at blive en alvorlig konkurrent, idet rejsetiden fra Osøyro til Bergen var omkring 1 time og 20 minutter ad landevejen mod jernbanens 1 time og 50 minutter. Banen blev nedlagt 2. september 1935 som den første jernbane i Norge. Noget af materiellet blev efterfølgende solgt til Urskog–Hølandsbanen, en af de få andre baner i Norge med sporvidde 750 mm og drift med damplokomotiver. Efter denne banes nedlæggelse kom to af personvognene til Norsk jernbanemuseum i Hamar, hvor de benyttes i museet "Tertittoget".

Sporene blev fjernet i 1936, men det meste af tracéen er stadig synlig. I 1980 blev det meste af tracéen i Bergen omdannet til en gang- og cykelsti, og det er derfor muligt at gå eller cykle de 12,7 km fra Nesttun til Kismul. Et par andre stykker af strækningen er også omdannet til stier. Stend Station er omdannet til jernbanemuseum med en mindre udstilling om banen og udstilling af enkelte køretøjer. Stationsbygningen er den eneste fra banen, der stadig fremstår i den oprindelige stil. Flere andre stationsbygninger er ganske vist også bevarede, men de er blevet ombygget.

Litteratur

Eksterne henvisninger 
 Museet Stend stasjon 
 Bergen byleksikon på nett, om Osbanen
 Osbanen anno 2000
 Statistisk Sentralbyrå om nedlæggelsen af Nesttun-Osbanen
 Kort over banen på openstreetmap.org

Nedlagte jernbanestrækninger i Norge
Etableret i 1894
Ophørt i 1935
Hordaland
Lundtofte Idrætsplads

Lundtofte Idrætsplads er et fodboldstadion i  Lundtofte, Kongens Lyngby og er hjemsted for fodboldklubben Lundtofte Boldklub.

Eksterne henvisninger 

Fodboldstadioner i Danmark
Idrætsplads
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Lyngby-Taarbæk Kommune