kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Yahya Jammeh

Yahya Abdul-Aziz Jemus Junkung Jammeh (født 25. maj 1965) er en gambiansk politiker og tidligere militærofficer. Han var den anden præsident i Gambia. Som en ung militærofficer tog Jammah magten i Gambia i et militærkup i 1994.

Han blev valgt som præsident i 1996 og blev genvalgt i 2001, 2006 og 2011. Han tabte mod Adama Barrow i valget i 2016. Selv om han oprindeligt erkendte nederlaget den 9. december 2016, nægtede han dog senere at anerkende resultatet. Jammehs krav om præsidentposten blev omstridt efter den 19. januar 2017, da Adama Barrow blev taget i ed som præsident for Gambia ved en ceremoni afholdt på den gambianske ambassade i Dakar. Den 21. januar forlod Jammeh Gambia og drog i eksil efter en aftale med ECOWAS, hvilket betød at magtskiftet kunne forsætte og Barrow blev endegyldigt præsident.

Syn på homoseksuelle 
Den 15. maj 2008 meddelte Jammeh at hans regering vil indføre love imod homoseksualitet, der vil være mere omfattende end dem i Iran og at han vil halshugge alle bøsser og lesbiske i landet. Det var angiveligt hans regerings hensigt at alle homoseksuelle i landet skulle myrdes. I en tale i Tallinding, gav Jammeh sit "endelige ultimatum" hvor alle bøsser og lesbiske blev opfordret til at forlade landet.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Gambias præsidenter
Statsoverhoveder der kom til magten ved kup
Isaias Afewerki

Isaias Afewerki (født 2. februar 1946) har været Eritreas første og eneste præsident siden uafhængigheden i 1993.
Han er selverklæret marxist, kommunist og afrikansk socialist.

Var tilknyttet den eritreiske befrielsesfront under Borgerkrigen i Eritrea.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Official website of the Ministry of Information of Eritrea

Eritreas præsidenter
Nuværende statsoverhoveder
Politikere fra Eritrea
Personer fra Asmara
Filippinernes præsidenter

Filippinerne blev uafhængige i 1946. Filippinernes præsidenter har været:

Præsidenter før uafhængigheden 
 Emilio Aguinaldo (24. maj 1899 – 1. april 1901), præsident af den Første Republik i den filippinske revolution
 Manuel Quezon (15. november 1935 – 1. august 1944)
 Sergio Osmeña (1. august 1944 – 28. maj 1946)
 José Laurel (14. oktober 1943 – 17. august 1945), præsident under den japanske besættelse)

Præsidenter efter uafhængigheden (1946 – ) 
 Manuel Roxas (28. maj 1946 – 15. april 1948)
 Elpidio Quirino (17. april 1948 – 30. december 1953)
 Ramon Magsaysay (30. december 1953 – 17. marts 1957)
 Carlos Garcia (18. marts 1957 – 30. december 1961)
 Diosdado Macapagal (30. december 1961 – 30. december 1965)
 Ferdinand Marcos (30. december 1965 – 25. februar 1986)
 Corazon Aquino (25. februar 1986 – 30. juni 1992)
 Fidel V. Ramos (30. juni 1992 – 30. juni 1998)
 Joseph Estrada (30. juni 1998 – 20. januar 2001)
 Gloria Macapagal-Arroyo (20. januar 2001 – 30. juni 2010), datter af tidl. præs. Diosdado Macapagal
 Benigno Aquino III (30. juni 2010 – 30. juni 2016)
 Rodrigo Duterte (30. juni 2016 - 30. juni 2022)
 Bongbong Marcos (siden 30. juni 2022)

Se også 
 Generalguvernører af Filippinerne

 
Lister over præsidenter
Generalguvernører af Filippinerne

Indtil 1935 blev Filippinerne regeret af Generalguvernører. Landet blev først uafhængigt i 1946, men allerede fra 1935 fik landet sin egen præsident.

Spanske generalguvernører (1571-1899)

Spansk kolonialregering (1571-1762) 
 Miguel Lopez de Legazpi (1571-72)
…

Britisk besættelse af Manila (1762-64) 
…

Spansk kolonialregering (1764-1899) 
…
 Diego de los Ríos (1898-99)

Amerikanske generalguvernører (1898-1946)

Amerikansk militærregering 
 Wesley Merritt (1898)
 Elwell S. Otis (1898-1900)
 Arthur MacArthur, Jr. (1900-01)

Amerikanske generalguvernører 
 William Howard Taft (1901-03)
 Luke Edward Wright (1904-06)
 Henry Clay Ide (1906)
 James Francis Smith (1906-09)
 William Cameron Forbes (1909-13)
 Newton W. Gilbert (1913)
 Francis Burton Harrison (1913-21)
 Charles Yeater (1921)
 Leonard Wood (1921-27)
 Eugene Allen Gilmore (1927)
 Henry L. Stimson (1927-29)
 Eugene Allen Gilmore, 2. gang (1929)
 Dwight F. Davis (1929-32)
 George C. Butte (1932)
 Theodore Roosevelt, Jr. (1932-33)
 Frank Murphy (1933-35)

Se også 
 Filippinernes præsidenter (fra 1935 og fremefter)

Filippinernes politik
Filippinernes generalguvernører
Frank Murphy

Frank Murphy (13. april 1890 – 19. juli 1949) var en amerikansk politiker.

Murphy var borgmester af Detroit (1930-33), den sidste generalguvernør af Filippinerne (1933-35), guvernør af Michigan (1937-39), og højesteretsdommer (1940-49).

Eksterne henvisninger 

Personer fra Michigan
Borgmestre fra USA
Guvernører i Michigan
Justitsministre fra USA
Filippinernes politik
Theodore Roosevelt, Jr.

Theodore Roosevelt, Jr. (født 13. november 1887, død 12. juli 1944) var en amerikansk politiker og forretningsmand. Han var den ældste søn af Theodore Roosevelt.

Liv 
Roosevelt var den tabende guvernørkandidat i New York (1924), guvernør over Puerto Rico (1929-32) og generalguvernør på Filippinerne (1932-33). Efter at hans fætter Franklin D. Roosevelt blev præsident, trak Theodore sig tilbage fra politik – han var republikaner og Franklin var demokrat – og blev forretningsmand, blandt andet hos American Express og Doubleday.

I 2. verdenskrig var han var den første amerikanske general på stranden på D-Dag. Han døde af et hjerteanfald kort derefter og blev posthumt tildelt den amerikanske Medal of Honor.

Andet 
I filmen Den Længste Dag spilles brigadegeneral Roosevelt af Henry Fonda.

Eksterne henvisninger 
 

Politikere fra USA
Filippinernes politik
Guvernører fra USA
Puerto Rico
Puerto Ricos guvernører
Amerikanere i 2. verdenskrig
Henry L. Stimson

Henry Lewis Stimson (født 21. september 1867, død 20. oktober 1950) var en amerikansk politiker.

Han var krigsminister to gange (1911-13 og 1940-45), udenrigsminister (1929-33), og generalguvernør af Filippinerne (1927-29).

Eksterne henvisninger 

Krigsministre fra USA
Udenrigsministre fra USA
Filippinernes politik
Guvernører fra USA

Amerikanere i 1800-tallet
Amerikanere i 1900-tallet
Dwight F. Davis

Dwight Filley Davis (født 5. juli 1879, død 28. november 1945) var en amerikansk politiker og tennisspiller.

Som ung mand var Davis en tennisspiller og deltog i Sommer-OL 1904. Han var en af de fire mænd, der stiftede Davis Cup, som man senere opkaldte efter ham.

Derefter blev han republikansk politiker og var krigsminister (1925-29) og generalguvernør af Filippinerne (1929-32).

Eksterne henvisninger 
 

Krigsministre fra USA
Tennisspillere fra USA
Politikere fra Filippinerne
Deltagere ved sommer-OL 1904
Jeb Bush

John Ellis "Jeb" Bush (født 11. februar 1953) var guvernør i den amerikanske stat Florida i perioden 1999-2007. Han er søn af USA's tidligere præsident George H.W. Bush og bror til tidligere præsident George W. Bush.

Bush forsøgte at blive opstillet som republikansk kandidat ved præsidentvalget i 2016, men trak sit kandidatur 21. februar 2016.

Eksterne henvisninger 

 Kampagneside 

Guvernører i Florida
Præsidentkandidater fra USA 2016
Paul Walden

Paul Walden (født 26. juli 1863, død 22. januar 1957) var en tyskbaltisk kemiker. Han blev født i Rozula nær Cēsis (Guvernement Livland) i Russiske Kejserrige og studerede først på Rigas Polytekniske institut og Sankt Petersborgs Statsuniversitet før han fik sin doktorgrad fra Leipzig Universitet i 1891 sammen med Wilhelm Ostwald. 

Walden forlod Baltikum efter Den Russiske Revolution i 1917 og accepterede stillinger i Tyskland. Walden inversionen er opkaldt efter ham. Walden opfandt ligeledes ethylammonium nitrat  som det første eksempel på en ionisk væske. Walden er ligeledes kendt for sin bog fra 1949, History of Chemistry, som er en gennemgang af datidens forskning indenfor det historisk kemiske område.

Referencer 
  P. Walden, Bull Acad. Imper. Sci. (St Petersburg), 1914, 1800

Eksterne henvisninger 

Tyskbaltere
Opfindere fra Tyskland
Opfindere fra Letland
Kemikere fra Tyskland
Kemikere fra Rusland
Kemikere fra Letland
Personer fra Livland
Ospedale della Pietà

Ospedale della Pietà er et kloster, børnehjem og musikkonservatorium i Venedig.

Det åbnede i det tidlige 1400-tal som en velgørende institution, der havde til formål at forsørge forældreløse og efterladte piger, hvoraf de fleste ville forblive der hele deres liv med mindre de blev gift; babyer kunne efterlades ved klostret via en babyboks. Drenge blev også accepteret, men normalvis forlod de stedet efter en årrække. Børn og voksne fik intensiv musisk træning.

Omkring slutningen af det 17. århundrede førte Ospedale (sammen med tre andre ospidali) en velkendt musikskole udover dets børnehjem, hvormed de indbragte en betydelig indkomst fra musikkomponering og -udførelse; det var normalt for adelige at få deres døtre indskrevet der. Mindst to af disse kvinder, Anna Bon og Vincenta Da Ponte, vides at være blevet komponister.

Komponisten Antonio Vivaldi var violinlærer ved Ospedale della Pietà fra 1704 og chefkomponist fra 1713 indtil han forlod Venedig i 1740. Meget af Vivaldis musik blev skrevet til kvinder på Ospedale. Nogle af babyerne var blevet efterladt grundet deres fysiske deformiteter, og Vivaldi havde instrumenter specielt tilpasset disse kvinder. Det kvindelige orkester og kor gav koncerter til aristokrate publikummer, mens de var gemt bag et metalgitter. Jean-Jacques Rousseau var sådan en tilhører og beskriver udførelsen i sin Bekendelser (1770) som noget af det mest yppige og påvirkende.

Ospedale della Pietà eksisterer stadig i dag, selvom det er med et stærkt reduceret elevantal på omkring otte om året. De originale bygninger på Riva degli Schiavoni har kun delvist overlevet og er blevet erstattet af et hotel.

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 
 Satellitbillede fra Google Maps

Referencer 
 André Romijn. Hidden Harmonies: The Secret Life of Antonio Vivaldi, 2008 
 
 Vivaldi's Violins: the Accounts of Ospedale della Pietà  Besøgt 20. februar 2006.

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Venedig
Uddannelsesinstitutioner
Klostre i Italien
Les Six

Komponistgruppen Les Six er en sammenslutning af franske komponister bestående af Georges Auric (1899–1983), Louis Durey (1888–1979), Arthur Honegger (1892–1955), Darius Milhaud (1892–1974), Francis Poulenc (1899–1963) og Germaine Tailleferre (1892–1983). Flere andre har været involverede heraf kan nævnes Erik Satie, Jean Cocteau og Jean Wiéner.
Fællesskabet startede i årene efter første verdenskrig, og der var tale om fælles kunstneriske synspunkter, som hovedsageligt var en reaktion mod impressionismen i den franske musik.

Fløjter
Klassiske komponister
Kultur i Frankrig
Grupper
Michael Rich

Michael Rich (født 23. september 1969 i Freiburg) er en tidligere tysk professionel landevejscykelrytter. Han var mest kendt som enkeltstartsrytter.

Aktiv cykelkarriere 
Rich kørte i de første mange år som amatør og blev først professionel i 1999. Han var især god til enkeltstart og vandt tre VM-sølvmedaljer og en -bronzemedalje, ligesom han blev tysk mester fem gange.

Blandt hans øvrige gode resultater var tre sejre i Bayern-Rundfahrt og sejre i de to sidste udgaver af Grand Prix des Nations samt sejr i Tour de la Somme i 1999.

Han indstillede sin aktive karriere i 2006.

OL 
Rich kørte i begyndelsen af karrieren også baneløb, og han stillede op i holdforfølgelsesløb ved OL 1988 i Seoul på det vesttyske hold, der ret skuffende blev elimineret allerede i kvalifikationsrunden.

Ved OL 1992 i Barcelona stillede han op på det nu forenede tyske hold i 100 km holdløbet på landevej, som blev kørt for sidste gang ved dette OL. Sammen med Bernd Dittert, Christian Meyer og Uwe Peschel sikrede han tyskerne guldet i tiden 2.02.39 timer, hvilket var præcis et minut hurtigere end Italien på andenpladsen, mens Frankrig blev nummer tre.

Han var også med ved OL 1996, hvor professionelle ryttere nu var med, og han deltog i både linjeløb og enkeltstart. Han måtte udgå undervejs i linjeløbet, mens han blev nummer ti i enkeltstarten.

Han var ikke med ved OL 2000 i Sydney, så OL 2004 i Athen blev Michael Richs sidste OL. Her udgik han igen i linjeløbet, mens han i enkeltstarten endte på fjerdepladsen.

Øvrige karriere 
Efter indstillingen af sin aktive karriere har Rich været sportsjournalist, koordinator på et cykelhold og udviklet racercykler.

Referencer

Eksterne henvisninger  

Mandlige cykelryttere fra Tyskland
Personer fra Freiburg im Breisgau
Deltagere for Vesttyskland ved sommer-OL 1988
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 1992
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 1996
Deltagere for Tyskland ved sommer-OL 2004
Olympiske mestre fra Tyskland
Mataiva

Mataiva er en atol i Tuamotu øgruppen i Fransk Polynesien

Geografi 
Matavia er den er den vestligste ø i Tuamotuøgruppen og den nærmeste nabo er Tikehau atollen som ligger 35 km mod øst. Hovedøen i Tuamotuøgruppen, Rangiroa, ligger 79 km mod øst og Tahiti er 311 km mod syd. Atollen er ovalformet og lagunen er 5.3 km bred og 10 km lang og næsten hele vejen rundt omsluttet af land. Lagunen har en enkelt åbning til havet i det nordvestlige hjørne, hvor også øens eneste by, Pahua, ligger med dens befolkning på 237 personer (2002 tal). Åbningen ved Pahua deler byen i to dele og er forbundet med Fransk Polynesien længste bro.

Mataivas hovedindtægtskilde er vanilje samt kopraproduktion fra de mange kokosnøddepalmer.

Administration 
Mataiva atollen tilhører Rangiroa kommunen som udover Rangiroa selv består af Mataiva, Tikehau og den separte ø Makatea).

Historie 
I det sydøstlige hjørne af hovedøen ligger en gammel religiøs ceremoniplads (marae på polynesisk), som hedder Marae Papiro og er konstrueret af store koralblokke. 

Den første europæer som besøge Mataiva var den russiske søfarer Fabian Gottlieb von Bellingshausen som opdagede den d.30 juli 1820 med skibene Vostok og Mirni. Han navngav atollen "Lazarev".

I 1999 fik øen en lille flyveplads for indenrigsflyvninger hvor Air Tahiti flyver til Tahiti og Rangiroa.

Referencer 
Diversity of the French Polynesian atolls

Eksterne henvisninger 
Atoll list (in French) 

Øer i Frankrig
Tim Sloth Jørgensen

Tim Sloth Jørgensen (født 21. oktober 1951 i Randers) var fra 1. august 2008 til 4. oktober 2009  forsvarschef.

Karriere
Efter uddannelse fra Søværnets Officersskole i 1978 blev Sloth Jørgensen premierløjtnant. I 1981 blev han skibschef og divisionschef for forsvarets torpedomissilbåde og avancerede i 1983 til kaptajnløjtnant og i 1987 til orlogskaptajn. I 1989 gjorde han tjeneste i Forsvarsministeriets 1. kontor, og fra 1993 var han næstkommanderende og senere chef for korvetten Niels Juel i særlige opgaver i udenlandsk tjeneste. I 1994 blev han sagsbehandler i Forsvarsstabens ledelsessekretariatet. Han blev udnævnt til kommandørkaptajn i 1995 og blev samtidig chef for Søværnets Frømandskorps i Kongsøre (til 1999). I 1996 blev han kommandør. I 2000 blev han leder af Søværnets Operative Kommando og udnævnt til kontreadmiral. I 2002 blev han chef for Forsvarsstaben og viceadmiral.

Sager
Den 4. oktober 2009 oplyste Forsvarskommandoen, at han stopper som forsvarschef grundet sagen om en arabisk oversættelse af Thomas Rathsacks bog Jæger – i krig med eliten.
 Han mente selv, at sagen havde svækket tilliden til Forsvaret og især Forsvarskommandoen.

I januar 2009 kom det frem, at Tim Sloth Jørgensen flere gange havde haft et overforbrug på det offentliges regning. Blandt andet havde han ladet skatteyderne betale omkring en halv million for et parklignede haveanlæg ved hans bolig. Også hans rejseomkostninger i tjenesten blev der sat spørgsmålstegn ved, og endelig havde han ladet skatteyderne betale for istandsættelse af hans kones kontor, som hun brugte til at drive sin virksomhed.

Kommitteret og senere
Efter sin afsked som forsvarschef blev Tim Sloth Jørgensen den 20. oktober 2009 udnævnt til kommitteret under Forsvarsministeriet med virkning fra den 5. oktober 2009. Denne stilling beholdt han til sin afgang fra Forsvaret i 2012, hvor han blev ansat i firmaet Terma som "Senior Advisor".

Han er blevet benådet med Kommandørkorset af 1. grad af Dannebrogordenen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Tim Sloth Jørgensens CV på Forsvaret.dk PDF-format
 Pressemeddelelse fra forsvarsministeriet

Admiraler fra Danmark
Personer fra Randers
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog
Forsvarschefer fra Danmark
Modtagere af Hæderstegnet for god tjeneste ved Søetaten
Bod

Ordet bod har flere betydninger:
Bod (salgssted) – et sted hvorfra der sælges.
Bod (erstatning) – en slags erstatning, som man fx skal betale for forsinket leverance.
Bod (teologi) – et kristent begreb, der er begrundet i tilgivelsens mulighed.
Et gammeldansk ord for lejebolig.
Philogelos

Philogelos betyder "latterven" på oldgræsk, og er en samling vittigheder fra ca. 3. århundrede e.Kr. skrevet på oldgræsk.

Baggrund og udgaver 
Vittighederne angives på manuskripterne at være samlet af Hierokles og Philagrios. Det er det eneste sted de to optræder i den antikke litteratur, og intet vides om deres liv og virke.

Vittighederne er et af de få levn af folkelig humor fra perioden. Langt størstedelen af bevaret antik litteratur er udtryk for den dannede og rige overklasses smag, mens det folkelige udtryk for det meste er gået tabt. En undtagelse er graffitien på murene i Pompeji og Herculaneum og denne samling.

Philogelos er overleveret i flere forskellige manuskripter; det ældste er fra det 10. århundrede og stammer fra klosteret Grottaferrata i det sydlige Italien. Det findes nu i en samling i New York.

Det blev første gang trykt i udvalg i 1605 i Tyskland, men er trykt i sin helhed flere gange. Det er 265 vittigheder, nogle er dog dubletter. 225 af vittighederne blev udgivet på dansk i 1990 i bogen Philogelos – eller tossehistorier fra oldtiden. Undertitlen hentyder til, at størstedelen af vittighederne omhandler tosser; de repræsenterer ofte en bestemt by, lige som Århus- eller Molbo-historier i nyere tid i Danmark. De tre byer som fremhæves for deres tosser i Philogelos er Abdera i Thrakien, Kyme i Lilleasien og Sidon i, hvad der i dag er Libanon.

Desuden er vittighederne opdelt efter forskellige egenskaber fx vrissenpinde, dovenkroppe og kujoner.

Eksempler på vittigheder fra Philogelos 
Sideangivelserne henviser til den danske udgave af udvalgte vittigheder.

Kilde 
 Carsten Weber-Nielsen (overs.), Philogelos – eller tossehistorier fra oldtiden, Holkenfeldts forlag, 1990.

Antikkens græske litteratur
Vittigheder
Østerbygden

Østerbygden er den bygd (spredt bebyggelse), som nordboerne etablerede fra 985 i det sydvestlige Grønland. Bygden bestod af gårde spredt langs kysterne i de nuværende Qaqortoq, Narsaq og Nanortalik kommuner. Sagaerne giver os 190 navne på gårdene, der er fundet over 220  ruiner. Nogle er nok gårde der kun eksisterede kort tid. 

Der levede formentlig nogle tusinde nordboere, da der var flest, men i løbet af det 15. århundrede forsvandt nordboerne. Man ved ikke hvorfor de forsvandt, eller hvor de eventuelt rejste hen. Den sidste skriftlige kilde om nordboerne er fra 1410 og omhandler et bryllup i Hvalsey 1408. Udgravningen i 1921 af Herjólfsnes bundfrosne kirkegård, viste at nordboerne fulgte europæisk mode endu omkring 1450.

Eksterne henvisninger 
 Knud J. Krogh: "Bygdernes kirker" (Tidsskriftet Grønland 1982, Nr. 8; s. 263-274)
 C. L. Vebæk: "Mellembygden" (Tidsskriftet Grønland 1956, Nr. 3; s. 92-98)

Nordboerne
Kujalleq Kommune
Fredsløbet

Fredsløbet er flere forskellige løb:

Cykelløb 
Fredsløbet (Tjekkiet) – etapeløb i landevejscykling i Tjekkiet
Fredsløbet (østblokken) – etapeløb i landevejscykling i den tidligere østblok, Warszawa – Berlin – Prag
Mircea (skoleskib)

Mircea er et rumænsk skoleskib bygget 1939 med rigning som en 3 mastet bark. Sejlskibet er opkaldt efter fyrst Mircea den Ældre af Valakiet.

Skibet byggedes 1938-1939 af Blohm & Voss-skibsværftet i Hamborg med stålskrog og hjælpemotor som det sidste af 4 skoleskib i Gorch Fock-klassen og indgik 17. maj 1939 i den kongelige rumænske flåde.

Efter 2. verdenskrig blev skibet taget som krigsbytte af USSR, men kort efter returneret til Rumænien, hvor det har hjemhavn i Constanţa ved Sortehavet.

I 1966 blev skibet gennemrenoveret af Blohm & Voss. Skibet har deltaget i The Tall Ships' Races.

Data 
 3 mastet bark
 Skrog i stål
 Længde: 73,7 m
 Total længde: 82,1 m  
 Bredde: 12 m
 Højde: 42 m
 Dybgang: 5,2 m
 Sejl overflade: 1800 m2 (23 sejl)
 Besætning: 210 
 Hastighed: 10 knob (ca. 19 km/h)  
 Motor: 809 kW/1100 hk (diesel)

Eksterne henvisninger 
 http://anmb.ro/ro/files/bric/bric.html 
 http://esys.org/bigship/mircea.html
 http://tallshipsconstanta.ro/en/ships/mircea/
 http://sailtraininginternational.org/news/article/read_happy-birthday-to-mircea---a-beautiful-75-year-old-sail-training-lady_item_100966.htm

Skoleskibe
Eurovision Dance Contest 2008

Eurovision Dance Contest 2008 bliver det andet Eurovision Dance Contest og bliver afholdt i Glasgow, Storbritannien, af BBC 6. september.

En ændring af reglerne er, at professionelle par ikke længere må deltage i konkurrencen. Mindst en af danserne fra hvert par, skal være en lokal berømthed, som ikke er professionelt trænet danser. En anden ændring er, at hvert par kun danser en gang. I 2007 dansede hvert par en standard eller latin dans og en freestyle dans. I 2008 danser hvert land en dans, som skal være indspireret af det land parret repræsenterer. Det danske bidrag for eksempel, bliver danset til Nephew og er inspireret af historien om den hvide dame fra Dragsholm Slot.

Der er et jurypanel tilstede i salen, derudover stemmes der via telefon og sms rundt omkring i Europa.

Deltagere 
Ifølge reglerne fra 2007 paragraf 2.2 på den officielle hjemmeside, skal alle deltagerlande i Eurovision Dance Contest 2007 deltage i 2008. Schweiz og Tyskland har dog meddelt, at de trækker sig fra konkurrencen i 2008 på grund af lave seertal og et dårligt resultat i 2007.
Det eneste nye land der deltager, er Aserbajdsjan.

Deltagere

Referencer

External Links 
 Official Website 
 ESCKaz

2008
Eriksfjord

Eriksfjord var nordboernes navn på den fjord, der i dag på grønlandsk kaldes Tunulliarfik. Det var formentlig Erik den Røde, der gav fjorden navn. Den er i hvert fald opkaldt efter ham.

Fjorden går fra Narsaq i sydøst til forbi Narsarsuaq i nordvest. Nord for fjorden ligger Erik den Rødes Land (grønlandsk: Erik Aaapalaartup Nuuna). Syd for fjorden ligger Qaqortoq-halvøen. Fjorden er omkring på 300 meter dyb i den sydligste del. Langs fjorden rejser flere markante bjerge sig, flere med højder over 1.000 m. Højest er det 1662 m høje Illerfissalik (nordboernes Burfjeld) der ligger hvor sidefjorden Qooqqut støder til Erik den Rødes Fjord.

Fjorden var en af nordboernes tættest beboede områder, og også blandt de første fjorde der blev beboet ved landnamet i 985. Bl.a. lå Erik den Rødes Brattahlid langs fjorden.

Eksterne henvisninger 

Fjorde på Grønland
Gorilla (flertydig)

Gorilla har flere betydninger:

 Gorilla – er en menneskeabe.
 Gorilla (voldsmand) – en person som mod betaling udfører trusler, voldshandlinger, sabotage og i visse ekstreme tilfælde mord.
 Gorilla (album) – et album af James Vernon Taylor fra 1975.

 Gorillas – et MS-DOS spil fra 1991, hvor man skal beskyde en gorilla med bananklaser.
 Gorillaz - et band
 Gorillaz (album) - et album fra Gorillaz
Arne Bruun Rasmussen

Arne Bruun Rasmussen (16. juli 1910 i København – 4. november 1985) var en dansk auktionsholder. Han grundlagde i 1948 auktionshuset Bruun Rasmussen Kunstauktioner A/S. Han er far til Jesper Bruun Rasmussen.

Han var søn af direktør Carl Rasmussen (død 1944) og hustru Karen f. Bruun Houmølle (død 1937), blev uddannet hos V. Winkel & Magnussens Kunsthandel & Kunstauktioner og beskikket som auktionsleder 1939. I 1948 etablerede han sit eget firma i København for kunstauktioner og kunstudstillinger. Han var Ridder af Dannebrog.

Bruun Rasmussen blev gift 3. september 1941 med Vera Marie Lauth (16. oktober 1907 – ?), datter af hovedkasserer Max Lauth (1871-1945) og hustru Karen Marie Hansine f. Hansen (1870-1943).

Han er begravet på Hellerup Kirkegård.

Eksterne henvisninger 
 Kraks Blå Bog 1974
 Bruun Rasmussen Kunstauktioners hjemmeside
 
 

Kunsthandlere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Personer fra København
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1900-tallet