kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
50 Years

50 Years er et opsamlingsalbum med The Dubliners udgivet d. 19. november 2012. Albummet nåede #10 på den irske albumhitliste, og fik guldcertificering i december 2012 fra IRMA. Albummet godt modtaget i både USA, Storbritannien og i resten af Europa. Det indeholde sange med alle medlemmerne af bandet og består af tre CD'er.

Spor 
Disc 1

 "Seven Drunken Nights"
 "Carrickfergus"
 "The Spanish Lady"
 "The Marino Waltz"
 "Joe Hill"
 "Fiddler's Green"
 "Weile Waile"
 "The Honeysuckle" / "The Golden Eagle"
 "Raglan Road"
 "Dirty Old Town"
 "The Ferryman"
 "Cill Chais"
 "Lord Inchiquin"
 "Scorn Not His Simplicity"
 "Grace"
 "The Auld Triangle"

Disc 2
 
 "The Irish Rover"  
 "Free the People"
 "Lord of the Dance"
 "The Rose of Allendale"
 "Farewell to Ireland"
 "The Ragman's Ball"
 "The Dublin Minstrel"
 "Preab San Ol"
 "Three Score and Ten"
 "Dicey Reilly"
 "Don't Get Married Girls"
 "Song For Ireland"
 "Cooley's Reel" / "The Dawn" / "The Mullingar Races"  
 "The Zoological Gardens"
 "Cavan Girl"
 "Springhill Mining Disaster"
 "Molly Malone"

Disc 3

 "Finnegan's Wake"
 "The Black Velvet Band"
 "Paddy On the Railway"
 "The Showman's Fancy" / "The Wonder Hornpipe" / "The Swallow's Tail"  
 "The Sick Note"
 "The Kerry Recruit"
 "The Lark in the Morning"
 "The Town I Loved So Well"  
 "The Mason's Apron"
 "McAlpine's Fusiliers"  
 "Mrs McGrath"
 "The Fields of Athenry"  
 "I Wish I Had Someone To Love Me"  
 "The Scholar" / "The Teetotaller" / "The High Reel"  
 "Whiskey in the Jar"  
 "The Wild Rover"  
 "Monto"

Referencer

The Dubliners-opsamlingsalbum
Opsamlingsalbum fra 2012
Carl Adolf Boheman

Carl Adolf Andersson Boheman (født 3. september 1764 i Jönköping, død 14. april 1831 ved Hamborg) var en svensk mystiker, frimurer, handelsmand og hofsekretær.

Han var søn af rådmanden Anders Bohman og Regina Katarina Schelle. Som ung blev han frimurer og lærte en englænder at kende, som tilhørte et mystisk ordenssamfund. Da hans trolovede, Stephens søster, døde, modtog Boheman i medgift en stor sum penge som erstatning for det tabte ægteskab. Dernæst flyttede han til Danmark i begyndelsen af 1790'erne. Her fik han kontakt til den højtstående frimurer, prins Carl af Hessen, som gav ham bolig et en af sine ejendomme. I 1793 købte Boheman slottet Frydenlund, som han ejede til 1803.

På ordre fra Carl af Hessen virkede Boheman for selskabet "Avignons oplyste" og besøgte Sverige et antal gange. På et af sine besøg i hjemlandet blev han af hertug Karl udnævnt til hofsekretær og tildelt frimurernes højeste grad. Det var Gustav Adolf Reuterholm, som formidlede kontakten til det svenske kongehus.

Reuterholm faldt imidlertid i unåde, hvilket foranledigede Boheman til atter at bosætte sig i Danmark, men i 1802 og 1803 besøgte han Sverige og indrettede på opfordring fra hertug Karl en svensk filial af selskabet "Avignons oplyste".

Boheman grundlagde i Sverige selskabet Den Gule Rose, hvor hertug Karl og Hedvig Elisabeth Charlotte var medlemmer. Andre medlemmer var grev Erik Ruuth, dennes hustru Charlotte Wahrendorff, grev Magnus Fredrik Brahe og dennes hustru Catharina Ulrica Koskull og dronningens moder. Da Boheman forsøgte at indvie kongen, Gustav IV Adolf, i selskabet, opfattede monarken dog selskabet som et samlingssted for oppositionen.

Gustav IV Adolf betragtede Carl Adolf Boheman som en politisk farlig person. Han blev blev fængslet, udstødt af frimurerordenen og landsforvist på grund af landsskadelig virksomhed. Boheman blev også udvist af Danmark og måtte tage til Tyskland. I 1814 vendte han tilbage til Stockholm, men blev atter udvist af landet. Han døde i eksil i 1831.

Der findes en uunderbygget legende om, at Boheman skulle have bistået Axel von Fersen den yngres planlægning af det franske kongepars flugtforsøg under den franske revolution, og at han ved den lejlighed stjal Marie Antoinettes juvelskrin.

Kilder 
 Svenskt biografiskt lexikon, 1925, bind 5, s. 167.

Hofembedsmænd fra Sverige
Godsejere fra Danmark
Frimurere fra Sverige
Personer i den gustavianske periode
Svenskere i 1800-tallet
Personer fra Jönköping
Mystikere
Daniel Hvidt

Daniel Hvidt er navnet på flere personer:

 Daniel Hvidt (godsejer) (1853-1937) – dansk godsejer og etatsråd
 Daniel Hvidt (maler) (1889-1975) – dansk maler
Daniel Hvidt (godsejer)

Daniel Hvidt (4. juni 1853 på Fuglebjerggård – 7. november 1937) var en dansk godsejer og etatsråd, bror til Valdemar og Edvard Hvidt.

Han var søn af godsejer Valdemar Hvidt (1817-1878) og hustru Mariane Elisabeth Henriette Lawetz (1816-1895) og tog filosofikum 1871. Han var ejer af Frihedslund, medlem af Holbæk Amtsråd, formand for Holbæk Amts Forening til Indkøb af kunstig Gødning, medlem af De sammensluttede Kontrolforeningers bestyrelse og af Høng-Tølløse Banens direktion, formand for Sæby-Hallenslev-Sygekasse samt i bestyrelsen for Holbæk Amts økonomiske Selskabs Sparekasse. Han var Ridder af Dannebrog.

Han blev gift med Charlotte Prahl (2. juli 1860 i Slagelse - ?), datter af distriktslæge С.P. Prahl (død 1888) og hustru født Fog (død 1861) og søster til Harald Prahl.

Kilder

Referencer 

Etatsråder fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Amtsrådsmedlemmer
Daniel 1
Johannes Schiørring

Johannes Schiørring (10. januar 1869 i København – 16. januar 1951 på Frederiksberg) var en dansk violinist og kgl. koncertmester, halvbror til Henry Schiørring og far til Nils Schiørring.

Han var søn af kgl. kammermusikus Christian Schiørring og hustru Amalie født Erichsen, blev elev af Det Kgl. Danske Musikkonservatorium og professor Valdemar Tofte. Han var musiklærer i Bedford 1890-92 og blev efter sin hjemkomst ansat i Det Kongelige Kapel 1893. Schiørring var på gentagne studierejser til Berlin og Paris, var lærer ved Det Kgl. Danske Musikkon­servatorium 1909-48 og koncertmester 1917-34. Han var medstifter af og bestyrelsesmedlem i Privat Kammermusikforening og var Ridder af Dannebrog.

Han blev gift 2. april 1909 med Karen Pullich (6. juni 1886 i København – 18. februar 1981 i Hundige), datter af overlærer ved Metropolitanskolen An­ton Pullich (død 1894) og hustru Ger­da født Kierboe (død 1949).

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1949

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Kongelige kapelmusici fra Danmark
Ansatte ved Det Kgl. Danske Musikkonservatorium
Violinister fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Personer fra København
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Johannes
Geo. K. Schiørring

George Koch Schiørring (født 13. april 1892 i Hjørring, død 14. juli 1952 på en sejltur ved Norge) var en dansk højesteretssagfører.

Han var søn af sagfører Knud Holger Schiørring og hustru Ingeborg Koch, blev 1910 student fra Randers lærde Skole og 1916 cand.jur. Han var 1916-18 fuldmægtig hos overretssagfører N.P. Arnstedt, fra 1916 også hos højesteretssagfører Frits Bülow og blev 1919 overretssagfører. Han praktiserede i København fra 1925 i samarbejde med landsretssagfører Karl Quortrup (beskikkelse 1923). 1926 blev han højesteretssagfører og fik i 1937 for et tidsrum af fem år offentlige og beneficerede sager ved Højesteret.

Han blev i juni 1945 taget i forvaring af frihedskæmpere, sigtet for værnemagen under den tyske besættelse. Han blev ved Højesterets dom af 19. december 1946 frakendt retten til at udøve sagførervirksomhed for et tidsrum af fem år. 7. februar 1952 fik han på ny beskikkelse som højesteretssagfører, men døde samme år.

Schiørring var 1927-28 ledende senior i Studenterforeningen. Han var medlem af bestyrelsen for A/S De Forenede Træskofabrikker, A/S Københavns Kul- og Kokes Kompagni, A/S Hotel Astoria, A/S K.K.K.K., A/S Union Trading and Financing Co., A/S Kaffe Hag, Ejendoms- og Finansaktieselskabet af 1929, A/S Det gamle Banegaardsterræn I-XI, A/S National-Scala, A/S Dampskibsselskabet Gloria, Ejendomsaktieselskabet D.F.V. og en række ejendomsaktieselskaber. Likvidator for Finansieringsforeningen Jord-Arbejde-Kapital.

Fra 1929 til sin død ejede han slottet Frydenlund.

Schiørring blev gift 14. november 1918 i Brædstrup Kirke med Gerda Kristine Riis (9. februar 1892 i København - 1969), datter af husejer Mads Riis og hustru Juliane Krog.

Han er begravet på Vedbæk Kirkegård.

Kilder 
 H. Hjorth-Nielsen, Danske Sagførere under Loven af 26. Maj 1868, København: J. Jørgensen & Co. 1941.
 Danske Jurister 1736-1936.

Eksterne henvisninger 
 

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Advokater fra Danmark
Personer fra Hjørring
Godsejere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Dømte i Danmark i retsopgøret efter 2. verdenskrig
Studenter fra Randers Statsskole
Bassel Khartabil

Bassel Khartabil () også kendt som Bassel Safadi () (født 22. maj 1981, død 3. oktober 2015) var en palæstinensisk/syrisk open-source-softwareudvikler. Fra 15. marts 2012 var han tilbageholdt af den syriske regering i Damascus i fængslet Adra Prison.

Khartabil var født og opvokset i Syrien, hvor han specialiserede sig i open source-softwareudvikling. Han var CTO og medgrundlægger af forskningsfirmaet Aiki Lab og var CTO for Al-Aous, en forlags- og forskningsinstitution dedikeret til arkæologisk forskning og kunst i Syrien. Han fungerede som projektleder og talsmand for Creative Commons Syrien og har bidraget til Mozilla Firefox, Wikipedia, Openclipart og Fabricatorz.

Hans arbejde inkluderede en 3D-fotorealistisk rekonstruktion af den gamle by Palmyra (Syrien) som real-time visualisering og udvikling med Fabricatorz for webprogrammeringsframeworket Aiki Framework.

Den 15. marts 2012 blev Khartabil ifølge øjenvidner pågrebet under anholdelser i Mazzeh-distriktet i Damaskus. Dagen markerede 1-årsdagen for den syriske opstand, hvor regeringsstøtter og modstandere demonstrerede i Damaskus og andre byer rundt om i landet. Arrangørerne af #FREEBASSEL-kampagnen sagde, at han derefter blev holdt fanget i sikkerhedskomplekset Kfar Sousa, Damaskus. Efter hans tilbageholdelse blev offentligt kendt i starten af juli, blev der lanceret en en global kampagne, der opfordrede myndighederne til at løslade ham.

I april 2012 skulle Khartabil have være gift.

På 2012 listen over Top Global Thinkers placerede Foreign Policy Khartabil sammen med Rima Dali som #19 for at "insistere, imod alle odds, på en fredelig syrisk revolution."

Den 15. marts 2013 drev #FREEBASSEL-projektet en #FREEBASSELDAY-kampagne i samarbejde med Creative Commons, Mozilla og andre global communities, hvilket resulterede i skabelsen af kunstværker, events, presseomtale og videoer.

Den 22. maj 2013, som markering af 2-årsdagen for Bassel Khartabils tilfangetagelse samt den 799. dag af den syriske konflikt, Syrian conflict, slog Index on Censorship, Creative Commons, og #FREEBASSEL-kampagnen kræfterne sammen for at fejre Khartabils arbejde og for at opfordre andre til ligeledes at sende fødselsdagshilsner. Ydermere opfordrede disse organisationer ved annonceringen af Project Sunlight folk til at hjælpe med at finde ud af mere om Khartabils tilstand og præcise opholdssted.

Priser 
Den 21. marts 2013 blev Khartabil tildelt Index on Censorship's Digital Freedom Award. Under indespærringen i Adra Prison lykkedes det Khartabil at sende en tak gennem Dana Trometer og Jon Phillips, der modtog prisen på hans vegne. Heri udtrykte han respekt for alle ofrene i kampen for ytringsfrihed og i særdeleshed de ikke-voldelige unge, som nægtede at bære våben, som med Khartabails ord "fortjente æren for denne pris."

</div>

References

Eksterne henvisninger 

 #FREEBASSEL
 Interview with Bassel about the role of Creative Commons in the Arab world (in Arabic)

Programmører
Bloggere fra Syrien
Personer fra Damaskus
EM i hurtigløb på skøjter 1897

Europamesterskabet i hurtigløb på skøjter 1897 var det syvende EM i hurtigløb på skøjter, og mesterskabet blev afviklet den 12. - 13. januar 1897 på Museumplein i Amsterdam, Holland med deltagelse af ni løbere fra Holland, Finland og det Tyske Kejserrige.

Det var andet gang i mesterskabets historie at der blev løbet fire distancer, men det var første gang, at distancerne blev løbet i denne rækkefølge. For at vinde europamesterskabet skulle en løber vinde mindst tre af de fire distancer:
 500 m, 5000 m, 1500 m og 10.000 m.

Mesterskabet blev vundet af tyskeren Julius Seyler, som for andet EM i træk vandt alle fire distancer, og som dermed vandt det andet af sine to europamesterskaber i karrieren.

Resultater 

 DNF = Fuldførte ikke.  DNS = Startede ikke.  NC = Ikke klassificeret.  Kilde: SpeedSkatingStats.com

Referencer 

1897
Sport i 1897
Sport i Amsterdam
Hot towel

En Hot towel er en dampende varm og fugtig frotté-serviet/vaskeklud som bruges til at forfriske sig med. Hot towels stammer oprindeligt fra Japan (japansk: Oshibori), hvor de anvendes som en forfriskning før indtagelse af mad.

I Østen bliver servietten, om sommeren, serveret kold, og resten af året serveres den varm.

Anvendelsesområder
Hot towels anvendes i dag mange steder, også i den vestlige verden, primært indenfor:
 Restauranter
 Hoteller
 Golfklubber
 Casinoer
 Barbersaloner
 Tandlæger
 Spa- og wellness resorts
 Luftfart

Andre områder
Et andet område hvor konceptet anvendes er i forbindelse med traditionel vådbarbering (Hot Towel Shave), der tilbydes til den kræsne herre hos flere barbersaloner.

Varianter
Hot towels findes i mange varianter, lige fra billige én-gangs non-woven fugtservietter til vaskbare og genanvendelige 100% vævede bomuldsklude.

Udlejning
Der er i de senere år opstået en hel branche omkring udlejning af hot towels, således at f.eks. restauranter og hoteller lejer servietterne, som de så udleverer til deres kunder, og indsamler igen. 

Hygiejneartikler
Kultur i Japan
N.Th. Hvidberg

Niels Thorvald Hvidberg (født 6. marts 1855 i Ørslev ved Skælskør, død 19. februar 1915) var en dansk skoleinspektør og politiker.

Virke som lærer 
Han var søn af lærer Chr. Hvidberg og hustru født Kann, tog skolelærereksamen fra Jonstrup Seminarium 1874, var lærer i Egeberg 1875-77, på Frederiksberg fra 1877 og var skoleinspektør ved Frederiksberg Skolevæsen fra 1896 til sin død. Hvidberg skrev en større og en mindre danmarkshistorie til skolebrug. Han var Ridder af Dannebrog og formand for Frederiksberg Kommunelærerforening fra 1906 til 1909.

Politisk karriere 
N.Th. Hvidberg var formand for Den konservative Klub i Kjøbenhavn, for de forenede konservative Klubber og Højreforeninger 1889-96, formand for Højres Arbejder- og Vælgerforening for Kjøbenhavns Amts II Kreds fra 1899, medlem af sammes hovedbestyrelse og forretningsudvalg og kasserer og sekretær for Nationalfonden for det konservative Parti. Hvidberg var Højres kandidat ved folketingsvalgene i Sakskøbingkredsen 1884, i Kalundborgkredsen 1887, 1890, 1892 og i Nyborgkredsen 1895, men blev ikke valgt. I 1909 opnåede han i stedet ved et suppleringsvalg mandat som landstingsmand, hvilket han var til sin død.

Han blev gift med Hanne Natalia Løser (27. oktober 18?? - ?).

Kilder 

 

Riddere af Dannebrog
Lærere fra Danmark
Lærebogsforfattere fra Danmark
Folketingskandidater fra Højre (1881-1915)
Landstingsmedlemmer fra Højre (1881-1915)
Landstingsmedlemmer i 1900'erne
Landstingsmedlemmer i 1910'erne
Danskere i 1800-tallet
Embedsmænd på Frederiksberg
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Give Me a Reason

"Give Me a Reason" er en sang af det keltiske folkrockband The Corrs. Den blev udgivet d. 12. marts 2001 som den tredje single fra deres tredje studiealbum In Blue (2000). Sangen er skrevet og produceret af The Corrs. "Give Me a Reason" er en dancepopsang, og den fik en positiv modtagelse af musikkritikere. Sangen blev en moderat succes i Belgien og New Zealand, hvor den nåede hhv. top 10 og top 20, mens den kun nåede top 40 i Storbritannien.

Baggrund og udgivelse 
"Give Me a Reason" blev udgivet som den tredje single fra In Blue (2000) d. 12. marts 2001. CD-singlen indeholdt to version af "Give Me a Reason" (albumversionen og et Cutfather & Joe remix), en "live instrumental"-udgave af "Paddy McCarthy" og en liveversion af "Queen of Hollywood". "Give Me a Reason" blev skrevet og produceret af The Corrs (Andrea, Caroline, Sharon og Jim). Dancepopsangen har Andrea som forsange og de andre som baggrundsvokaler. Sangen var inkluderet på opsamlingsalbummet Best of The Corrs (2001).

Modtagelse

Kritisk respons 
Sangen fik positive anmeldelser af musikkritikerne. Lydia Vanderloo fra Barnes & Nobles skrev at "Songs such as the defiant "Give Me a Reason" use the subtle, graceful strains of these lovely instruments without throwing their finely calibrated pop songs out of whack." Kevin Oliver fra PopMatters kommenterede "On the upbeat dance numbers like, "Give Me a Reason", this bolsters the band’s previously thin-sounding pop."

Kommerciel succes 
"Give Me a Reason" opnåede ikke samme sucecs som de foregående singler "Breathless" og "Irresistible", men den opnåede en placering i top 40 i nogle få lande. Sangen nåede sin højeste placering på de belgiske hitlister, hvor den toppede som #9 på Flanderns hitliste og #10 på Walloniens. I Storbritannien nåede sangen #27 på UK Singles Chart og blev dermed bandets niende top 40-single. I New Zealand opnåede sangen ind i top 20. Den debuterede som #40 på RIANZ hitlisten d. 1. april 2001. Den nåede top 20 d. 22. april 2001 og toppede som #13 d. 27. maj 2001.

Spor 
CD-Maxi Atlantic (Warner)
 Give Me A Reason (Cutfather & Joe Remix) - 3:10
 Give Me A Reason (Album) - 3:30
 Paddy McCarthy (Live instrumental) - 4:16
 Queen Of Hollywood (Live) - 5:05

Hitlister

Referencer 

The Corrs-sange
Singler fra 2001
John Newman

John William Peter Newman (født 16. juni 1990) er en engelsk sangskriver og musiker. Han er bedst kendt for sangen "Love Me Again", som gik ind på førstepladsen af den britiske single-hitliste i juli 2013. Han har desuden medvirket på Rudimental-singlerne "Feel the Love" og "Not Giving In" fra 2012, der opnåede placeringer som henholdsvis nummer ét og nummer 14. Han var én af de mest succesfulde og roste britiske artister i 2013. Han har været nomineret til to priser ved Brit Awards, herunder Best British Male, i 2014. Newman har pr. februar 2014 solgt over 1,3 millioner album og singler i Storbritannien alene.

Diskografi 
 Tribute (2013)
 Revolve (2015)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 John Newman på Soundcloud
 

Sangere fra Storbritannien
Jordmoderen

Jordemoderen (eng: Call the Midwife) er en en engelsk drama tv-serie, hvor hovedrollerne er besat af Jessica Raine, Miranda Hart, Helen George, Bryony Hannah, Laura Main, Jenny Agutter, Pam Ferris, Judy Parfitt, Cliff Parisi, Stephen McGann og Ben Caplan. Den blev skabt af Heidi Thomas, baseret på erindringer af Jennifer Worth og forgår i det østlige London i 1950'erne.

Den første sæson af seks episoder havde premiere i Storbritannien den 15. januar 2012. Serien er produceret af Neal Street Productions, et produktionsselskab stiftet og ejet af filmens instruktør og producer Sam Mendes, executive producer Pippa Harris og Caro Newling. Jordemoderen har opnået meget høje ratings i sin første sæson, hvilket gør den til den mest succesfulde nye drama-serie på BBC One siden 2001. Den anden sæson på otte episoder gik luften i England i begyndelsen af 2013. Ratings forblev usædvanlig høj, og opnåede gennemsnit på 10.470.000 seere.

I efteråret 2012 sendte PBS den første sæson af Jordemoderen i USA, som fik bred kritikerros. The Wall Street Journal erklærede, at "dette uhyre absorberende drama er værd at ulejlige", mens The Washington Post skriver at "skuespillerne er pragtfulde, efterkrigstidens dødbolde er omhyggeligt genskabt". TV Guide kaldte serien "en fornøjelse at se," mens San Francisco Chronicle beskrev det som "sentimental, gribende og ofte hjerteskærende".

Referencer

Eksterne henvisninger 

Britiske tv-serier fra 2010'erne
Britiske tv-serier fra 2020'erne
Dramaserier fra Storbritannien
Tv-programmer fra BBC
Medicinske-tv-serier
Ukraines oblaster

En oblast () er Ukraines primære administrative enheder. Ukraine er en enhedsstat, og dermed har de 24 oblaster ikke større juridisk selvstændighed ud over det, der er fastsat i den ukrainske forfatning og fastsat ved lov af Ukraines parlament, Verkhovna Rada. Artiklerne 140-146 i kapitel XI af forfatningen omhandler de lokale myndigheder og deres beføjelser.

Selvom Ukraine er en udelelig enhedsstat, er der politiske og sociale skel mellem den nordvestlige og den sydøstlige del af landet, som også har forskellig historie. De vestlige oblaster blev først indlemmet i den ukrainske socialistiske sovjetrepublik — og dermed Sovjetunionen — i 1939-1940, primært som følge af Polens deling under 2. verdenskrig, mens resten af landet havde været under sovjetisk ukrainsk kontrol siden starten i 1919.

Ud over de 24 oblaster består Ukraine af den autonome republik Krim og to byer med særlig status, nemlig hovedstaden Kyiv og Sevastopol på Krim-halvøen. Oblasterne er inddelt i mellem 3 og 8 rajoner (distrikter/kommuner) og 10 på Krimhalvøen, som kom under russisk kontrol 16. marts 2014 med militær besættelse af Krims provinsparlament 27. februar 2014. Kyiv by er opdelt i 10 rajoner, mens Sevastopol (under russisk kontrol) kun har fire rajoner. Der er i alt 1.469 hromadaer (lokale administrative enheder, nærmest kommuner, inddelt i 3 typer: 1.by-, 2.kombineret by- og landlige - samt 3.landlige hromedaer) i rajonerne i Ukraine.

Oblaster i Ukraine

Noter og kilder 
Noter

Kilder

Eksterne henvisninger 

 
 

Oblaster
Salas y Gómez

Salas y Gómez (spansk: Isla Salas y Gómez eller Isla Sala y Gómez) er en lille ubeboet ø i Stillehavet 3.210 km vest for Chile, som øen tilhører. Øen udgør det østligste punkt i den Polynesiske Trekant. Øen og havet omkring den er et beskyttet havområde kaldet Parque Marino Salas y Gómez med et areal på 150.000 km².

Geografi 
Salas y Gómez består af af to klipper, en mindre (0,04 km²) mod vest og en større (0,11 km²) mod øst. De to klipper er forbundet af en smal, ca. 30 m bred, tange mod nord. Det højeste punkt er 30 m.o.h. og ligger mod syd på den østlige klippe, mens det højeste punkt på den vestlige klippe er 26 m.o.h. Kysten består af forrevne klipper, hvilket gør, at det er yderst vanskeligt at lægge til på øen, bortset fra i blikstille vejr.

Der findes ingen permanente ferskvandskilder på øen, men der er en fordybning på østklippen, hvor der opsamles regnvand. Den lille sø kan blive op til 75 m i diameter.

Skønt øen kan se tør nok ud på overfladen, er områderne med sand fugtige få centimeter nede. Det flade sandfyldte område er det eneste sted på øen, hvor det er muligt at lande med en helikopter.

Øerne er toppen af et cirka 3.500 m høj bjerg beliggende på havbunden. Øen består hovedsageligt af andesit, der er en lavatype.

Historie 
Der er ikke tegn på, at øen nogensinde har været beboet permanent, men beboerne på Påskeøen kendte til øens eksistens og havde givet den navnet Motu Motiro Hiva eller Manu Motu Motiro Hiva, hvilket betyder "(Fuglens) Skær på vej til Hiva".

De første europæer, der opdagede øen, var den spanske sømand José Salas Valdés, der fik øje på den 23. august 1793. Den blev senere undersøgt af en anden spansk sømand José Manuel Goméz, og disse to har lagt navn til øen.

I 1888 gjorde Chile krav på øen, som blev administreret af det chilenske forsvar. I 1966 blev øen inkluderet i Isla de Pascua-departementet, der i blev ændret til Påskeø-provinsen.

I 2010 annoncerede præsident Sebastian Piñera oprettelsen af det beskyttede havområde Parque Marino Salas y Gómez eller Parque Marino Motu Motiro Hiva. Hensigten var at sætte fokus på studiet af de økologiske værdier af området og bevæge sig i retning af en fredning.

Noter 

Øer i Chile
Øer i Stillehavet