kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aarsdale

Aarsdale (el. Årsdale) er et fiskerleje med  på Bornholms østkyst, mellem Svaneke og Nexø. Aarsdale er kendt for sine røgerier og har i mange år været øens forholdsvis største fiskersamfund. I januar 2007 var der syv registrerede kuttere, mens der tidligere var over 30. Havnen er grundlagt i 1869 og videre udbygget i 1871, 1885, 1900 og i 1958.

Navnet Aarsdale menes at være nævnt første gang i 1410, i kilder fra königsbergernes sildefiskerier, som bl.a. oplagrede salt og sildetønder i Osdael .

I fiskerlejet findes i dag endnu et røgeri, en byggeforretning, to vognmandsforretninger, en bådebygger, en tandtekniker samt en af Danmarks bedst bevarede hollandske vindmøller. Møllen blev bygget i 1877 og er byens vartegn og er den mest besøgte turistattraktion i Aarsdale. Den er i funktion og laver strøm til ejeren Finn Mikkelsen, der er 4. generation af møllere på stedet.

Kilder 

 Nielsen, Niels & Peter Skautrup & Povl Engelstoft, 1955, "Danmark – Bornholms Amt", Bind IV-2, København: G.E.C. Gads Forlag.

Galleri 

Byer på Bornholm
Varma Kalai

Varma Kalai (tamil: வர்மக்கலை, telugu: మర్మయుద్దకళ) er en kampkunst og esoterisk helbredelseskunst, der stammer fra Tamil Nadu i Sydindien. Varma Kalai kan oversættes som "De vitale punkters kunst". Varma Kalai har rødder 5000 år tilbage ligesom Kalarippayattu.

System 
Varma Kalai betyder "De vitale punkters kunst" og indeholder blandt andet kampteknikker. Det er en del af traditionel massage, medicin og kampkunst, hvori kroppens trykpunkter (Varma eller Marma) er manipuleret til at helbrede eller forårsage skade. Det helbredende program kaldet vaidhiya Murai anvendes til behandling af patienter, som lider af lammelse, nervesygdom, spondylitis og andre forhold. Dens bekæmpe ansøgning er kendt som Varma adi eller Marma adi, der betyder "pres punkt slående." Normalt undervises som en avanceret aspekt af ubevæbnede indiske kampsystemer, der strejker målrettet de nerver, vener, sener, organer og knogleled.

Våben 
I Varma Kalai anvendes våbenløs kamp såvel som våben. Varma Kalai inkluderer følgende våben:

 Kali – stok
 Latti – horn
 Val – sabel
 Kuttaval – daggert
 Kutta Katai – knojern
 Surul Pattai – speciel pisk

Der anvendes også trefork og skjold i forskellige kombinationer.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Den officielle hjemmeside for Silambam ASIA.  

Kampsport
Indiens kultur
Gibboner

Gibboner (Hylobatinae) er en underfamilie af menneskeaber, der kun indeholder en slægt, Hylobates. Der findes ca. 14 arter med adskillige underarter. Gibboner lever i Sydøstasiens regnskove. Aberne bliver 50-90 cm og vejer 5,5-8 kg. Der findes grå, cremefarvede, røde, brune og sorte gibboner.

Klassifikation 
 Familie Gibboner Hylobatidae
 Slægt Hylobates
 Art Hulock Hylobates hoolock
 Art Hvidhåndet gibbon Hylobates lar
 Art Hvidkindet gibbon Hylobates leucogenys
 Art Kloss' gibbon Hylobates klossii
 Art Siamang Hylobates syndactylus
 Art Sort gibbon Hylobates concolor
 Art Sølvgibbon Hylobates moloch
Bavianer

Bavianer er en dyregruppe, der indeholder 3 slægter og 8 arter. Gruppen udgør ikke en systematisk enhed, men har visse fællestræk. Bavianerne hører under østaberne.

Klassifikation 
 Bavianer
 Slægt Savannebavianer Papio
 Art Kappebavian Papio hamadryas
 Art Anubisbavian Papio anubis
 Art Guineabavian Papio papio
 Art Gul bavian Papio cynocephalus
 Art Chacmabavian Papio ursinus
 Slægt Skovbavianer Mandrillus
 Art Mandril Mandrillus sphinx
 Art Dril Mandrillus leucophaeus
 Slægt Geladabavianer Theropithecus
 Art Geladabavian Theropithecus gelada

Eksterne kilder/henvisninger 

 Systema naturae 2000 (classification) – Taxon: Genus Papio

Marekatte
Thuggee

Thuggee var en indisk sekt, der tilbad gudinden Kali.
De strangulerede ofte deres ofre med et gult tørklæde, hvorefter de udplyndrede dem.
Kulten var aktiv fra det 17. til det 19. århundrede, indtil det britiske kolonistyre satte en stopper for deres virke.
Det engelske ord "thug" er afledt af thuggee.

Eksterne henvisninger 

Religion i Indien
Hinduisme
Versaillestraktaten (flertydig)

Versaillestraktaten eller Freden i Versailles er navnet på flere forskellige traktater:

Mest kendt er aftalen ved afslutningen af 1. verdenskrig der fastsatte at den tyske befolkning skulle betale krigsskadeserstatning for den ødelæggelse den havde påført sejrherrerne under krigen. Versaillesaftalen blev underskrevet på Versaillesslottet uden for Paris.

Andre Versaillestraktater:
 Versaillestraktaten (1756) – blev indgået i maj 1756 mellem Frankrig og Østrig, var et forsvarsforbund, hvor de lovede hinanden at støtte med 24.000 mand i tilfælde af angreb på deres territorier i Europa; I tilfælde af et engelsk angreb på de franske oversøiske kolonier lovede Østrig dog kun neutralitet.
 Versaillestraktaten (1757) – maj 1757 var en offensiv udvidelse af den første, i et forsøg på at stoppe Frederik den Store af Preussen i den preussiske syvårskrig
 Versaillestraktaten (1758) – indgået i 1758 var en bekræftelse af de to tidligere
 Versaillestraktaten (1768) – indgået i 1768 og var stedet for overgivelsen af øen Korsika fra Genova til Frankrig
 Versaillestraktaten (1774) – blev indgået i 1774 mellem Spanien og Frankrig for at bekæmpe smugleri
 Versaillestraktaterne (1783) – blev indgået i 1783 og afsluttede de franske og spanske fjendtligheder mod England
 Versaillestraktaten (1787) – blev indgået i 1787 mellem Frankrig og Vietnam
 Versaillestraktaten (1871) – blev indgået i 1871 og afsluttede den fransk-preussiske krig
 Den lille Versaillestraktat – blev indgået 1919 mellem en gruppe lande og Folkeforbundet

Se også 
 Traktaten i Paris

Kilder/henvisninger 
 J.A. Fridericia: Det syttende og attende Aarhundredes Historie, 1928.

Europas historie
Mads Stage

Mads Stage (6. juli 1922 i København – 28. maj 2004 i Bisserup) var en dansk tegner. 

Han var i årene 1941-47 elev hos professor Erik Clemmesen på Kunstakademiets Malerskole og hos professor Aksel Jørgensen på Grafisk Skole. Mads Stage blev en kendt og afholdt tegner i store dele af verden for sine letgenkendelige tegninger, der ofte er idylliserende og glade, men også kan rumme de dybere, dunklere og mere faretruende lag. Hans enorme produktion omfatter design og udsmykning af alt fra postkort, plakater, kalendere, frimærker og bøger til porcelæn, tekstiler, kander og meget mere. Han tilhørte genremæssigt rækken af store danske illustratorer, som også omfattede Axel Mathiesen, Ib Andersen og den jævnaldrende Ib Spang Olsen.

Mads Stage har blandt andet illustreret Thoreaus Livet i skovene, Turgenjevs En jægers dagbog, Boganis´ Jagtbreve, Blichers Trækfuglene samt børnebilledbøgerne Jonas og konkylien, Jonas og himmelteltet og Jonas og engletræet af Jens Fink-Jensen. Mads Stage har desuden illustreret en lang række bøger om Danmark og Danmarks natur af blandt andre Hans Hvass og Palle Lauring samt Johannes Brøndsteds værk om de danske tropekolonier. I bogen Storebælt – De fire årstider skildrer han Storebæltsbroens tilblivelse gennem en tiårsperiode.

Mads Stage er begravet på Holsteinborg Kirkegård i Skælskør.

Noter

Ekstern reference 

Personer fra København
Tegnere fra Danmark
Illustratorer fra Danmark
Tikamp (atletik)

Tikamp er en mangekamp indeholdende en kombination af ti af atletikkens discipliner, hvori de enkelte præstationer belønnes med et tilsvarende antal point.

Øvelserækkefølgen i en tikamp er:
Dag 1:
100 meter løb
Længdespring
Kuglestød
Højdespring
400 meter løb
Dag 2:
110 meter hækkeløb
Diskoskast
Stangspring
Spydkast
1500 meter løb

Tikamp kræver udover en bred teknisk kunnen og en velfunderet fysik også stor mental udholdenhed, da konkurrencerne som regel er ganske langvarige.

Pointsystem

Pointsystemet udvikledes af Dr Karl Ulbrich. Øvelserne deles ind i tre grupper, hvor pointene beregnes efter følgende formler:

Løbeøvelser (100 meter; 400 meter; 1500 meter; og 110 meter hæk): 

Springøvelser (Højdespring; Stangspring og Længdespring):

Kasteøvelser (Kuglestød; Diskoskast og Spydkast): 

, hvor P er point, T er tid i sekunder, M er højde/længde i centimeter og D er længde i meter. Konstanterne a, b, c har forskellige værdier i de forskellige øvelser. (se tabel)

Ved manuel tidtagning i løbeøvelserne skal tiderne korrigeres på følgende måde:
100 meter og 110 meter hæk: +0,24 sekunder
400 meter : +0,14 sekunder

Pointtabel
Pointtabel 

Atletikdiscipliner
Mangekamp (atletik)
Mangekamp (atletik)

Mangekamp er en kombination af flere af atletikkens discipliner, hvori de enkelte præstationer belønnes med et tilsvarende antal point.

Ved internationale mesterskaber konkurrerer mændene i dag i tikamp (100 meter, længdespring, kuglestød, højdespring, 400 meter, 110 meter hæk, diskoskast, stangspring, spydkast, 1500 meter), mens kvindernes udfører en syvkamp (100 meter hæk, kuglestød, højdespring, 200 meter, længdespring, spydkast, 800 meter). Disse konkurrencer udføres over 2 dage.

Der eksisterer også andre former for mangekamp – enten med en tilsvarende bred øvelsessammensætning eller specialiseret indenfor en type discipliner, såsom kastemangekamp – en disciplin, hvori der årligt kåres danske mestre.

Mangekamp kræver udover en bred teknisk kunnen og en velfunderet fysik også stor mental udholdenhed, da konkurrencerne som regel er ganske langvarige.

Historie 
Den udendørs femkamp og tikampen har forskellig historisk baggrund. Femkampen er i princippet en version af den antikke græske femkamp, hvor 1500 meter har afløst brydning.
Tikampen er en tilpasning af tidligere en-dags konkurrencer i forskellige discipliner, der kunne være ganske eksotiske: En engelske mile kapgang, vægtkast med 25 kg, stolpekast osv. Denne form for mangekamp har sin baggrund i gælisk sport.
Curaçao

Curaçao (142.180 indbyggere i 2010) er et land i den sydlige del af det Caribiske Hav. Landet har siden 10. oktober 2010 været en selvstændig stat inden for Kongeriget Nederlandene. Øens hovedby og hovedstad er Willemstad.

Sprog 
De mest talte sprog på Curaçao er papiamento, spansk, engelsk og nederlandsk. Papiamento er førstesproget for de fleste af øens indbyggere. Papiamento er et kreolsk sprog, udviklet gennem århundreder som følge af kontakten imellem de forskellige befolkningsgrupper på øen. Selv om det er et bredt anerkendt sprog, opfattes brugen af nederlandsk som prestigiøst.

Historie 
Curaçao blev først beboet af Arawak-indianere, som imidlertid blev decimeret, da øen blev opdaget af spanierne, som besatte den. Curaçao blev i 1634 overtaget af De Forenede Nederlande. 

Efter at øen blev et nederlandsk territorium, begyndte strømmen af slaver fra Afrika. Hollænderne ophævede slaveriet i 1863. På grund af øens historie har øen i dag en blandet etnisk sammensætning. Willemstad kan fremvise arkitektur fra kolonitiden samt en af de ældste synagoger på den Vestlige Halvkugle. Begge dele har været medvirkende til at sikre Willemstads plads på UNESCOs verdensarvsliste.

Nederlandske Antiller 
De Nederlandske Antiller ophørte d. 10. oktober 2010 med at eksistere som en administrativ enhed. Øerne fik fra denne dato ny status inden for Nederlandene: Bonaire, Sint Eustatius og Saba er herefter en direkte del af Nederlandene som særlige kommuner, og Curaçao og Sint Maarten har nu status som selvstændige lande inden for Nederlandene – samme status som Aruba fik i 1986.

Geografi 
Øerne Curaçao og Klein Curaçao har et samlet areal på 444 km2, og det højeste punkt er Mount Christoffel, der ligger 372 m over havets overflade.

Industri 
De primære beskæftigelser på øen er inden for turist- og oliebrancherne. Et af verdens største olieraffinaderier ligger på øen. Off-shore banking bidrager også til den lokale økonomi. Curaçao opnåede delvist selvstyre pr. 1. januar 1954. Selv om de fleste er tilfredse med den eksisterende situation, er der en mindre gruppe af venstreorienterede fra øen, som seriøst overvejer total uafhængighed. Andre ønsker, at Curaçao skal være en decideret nederlandsk provins.

Blå Curaçao 
Navnet "Curaçao" associeres også med en nuance af farven blå, og bruges sommetider som adjektiv på grund af den dybblå likør ved navn "Blue Curaçao", som også stammer fra øen. Denne likør har en let appelsinaroma og bruges primært som farvetilsætning i drinks, f.eks. en Isbjørn.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 
Verdensarvsområder i Nord- og Sydamerika
Fagetalia sylvaticae

Fagetalia sylvaticae er en plantesociologisk orden, som omfatter størstedelen af de europæiske løvskove. Den inddeles i følgende plantesamfund:

 Fagion sylvaticae – Bøge og bøgeblandingsskove
 Carpinion betuli – Avnbøgeskove
 Alno-Ulmion – Elle-Elmeskove

Se også 
 Querco-Fagetea – den plantesociologiske klasse, som Fagetalia sylvaticae tilhører.

Plantesamfund
Fagion sylvaticae

Fagion sylvaticae er et plantesamfund, som omfatter alle bøge- og bøgeblandingsskove. Det forudsætter fugtig, gerne basisk jord, og det er ret frostfølsomt. Plantesamfundet er i sagens natur udbredt omtrent som Bøg (Fagus sylvatica). Det har følgende underopdelinger:

 Luzulo-Fagion – Frytle-Bøgesamfundet
 Galio odorati-Fagion – Skovmærke-Bøgesamfundet
 Cephalanthero-Fagion – Orkidé-Bøgesamfundet
 Tilio-Acerion – Lind-Ærsamfundet
 Galium rotundifolium-Abieton – Rundbladet Snerre-Ædelgransamfundet

Se også 
 Fagetalia sylvaticae for andre af bøgeskovenes plantesamfund.

Naturtyper (naturkanon)
Plantesamfund
Tilio-Acerion

Tilio-Acerion er et plantesamfund, som omfatter løvskove, domineret af Lind (Tilia) og Ær (Acer pseudoplatanus). Det forudsætter fugtig, gerne mineralrig jord. Plantesamfundet optræder som pletter i skove, der ellers er domineret af Almindelig Bøg (Fagus sylvatica).

I afdeling 17 i Bolderslev Skov finder man et fuldgyldigt eksempel på denne skovtype. Her er registreret 
Almindelig Bøg, 
Ahorn (også kaldet: Ær), 
Stilk-Eg, 
Almindelig Ask, 
Småbladet Lind og 
Almindelig Avnbøg

Note

Se også 
Fagetalia sylvaticae for andre af bøgeskovenes plantesamfund.

Plantesamfund
Carpinion betuli

Carpinion betuli er et plantesamfund, som omfatter skove, der er domineret af Eg (Quercus) og Almindelig Avnbøg (Carpinus betulus). Det forudsætter fugtig til våd jord, og det findes alle steder, hvor Almindelig Bøg (Fagus sylvatica) ikke kan konkurrere.

På de mere kontinentale habitater findes dette plantesamfund i varianter, hvor Tarmvrid-Røn (Sorbus torminalis), Almindelig Liguster (Ligustrum vulgare) og Liljekonval (Convallaria majalis) er typiske planter.

I Østeuropa blandes Almindelig Avnbøg (Carpinus betulus) med Småbladet Lind (Tilia cordata) og Ahorn (Acer pseudoplatanus).

Se også 
 Almindelig Avnbøg for en liste over typiske arter fra dette plantesamfund.
 Fagetalia sylvaticae for andre af bøgeskovenes plantesamfund.

Plantesamfund
Alno-Ulmion

Alno-Ulmion er et forbund af plantesamfund, som omfatter de skove, som findes på våd bund, hvor Almindelig Bøg (Fagus sylvatica) ikke kan konkurrere. Her findes – i Danmark foruden rødel (Alnus glutinosa) og skovelm (Ulmus glabra) – også ask (Fraxinus excelsior), almindelig hæg (Prunus padus) og stilkeg (Quercus robur). Desuden ses ofte to arter, som er indikatorplanter for kvælstof: almindelig hyld (Sambucus nigra) og stor nælde (Urtica dioica). Et dansk eksempel på dette plantesamfund er Ellesump.

Karakterplanter 
Den følgende liste viser nogle af de vigtigste karakterplanter fra dette forbund af plantesamfund.

Se også 
 Fagetalia sylvaticae for andre af bøgeskovenes plantesamfund.

Plantesamfund
Querco-Fagetea

Querco-Fagetea er den plantesociologiske klasse, som omfatter næsten alle europæiske løvskove og krat. Klassen opdeles i følgende plantesociologiske ordener:

Plantesamfund
Quercetalia pubescenti-petraeae

Quercetalia pubescentipetraeae er den plantesociologiske orden, som hører til på veldrænet og tør, kalkrig bund. Disse skove var langt mere udbredte i den varme periode af stenalderen, og de findes i dag kun som relikter på sydvendte skråninger. De kan kendes på, at de bl.a. rummer følgende arter:

 Duneg (Quercus pubescens)
 Montpellierløn (Acer monspessulanum)
 Spiselig røn eller storfrugtet røn (Sorbus domestica)
 Tarmvridrøn (Sorbus torminalis)
 Kirsebærkornel (Cornus mas)
 Smalbladet klokke (Campanula persicifolia)
 Hvid rejnfan (Tanacetum corymbosum)

Se også 
 Querco-Fagetea – den plantesociologiske klasse, som quercetalia pubescentipetraeae tilhører.

Plantesamfund
Arkiv for nordisk filologi

Arkiv for nordisk filologi var det første tidsskrift, som udelukkende var helliget studiet af de nordiske sprog og Nordens ældre litterære åndsliv. 

Planen til det blev udkastet under det andet nordiske filologmøde (1881).  De fire første bind (1883-1888) udkom i Kristiania og redigeredes af Gustav Storm; 1889 påbegyndtes en "ny följd", som udkom i Lund under redaktion af Axel Kock.

Eksterne linker 
 Arkiv for nordisk Filologi, artikel i Salmonsens konversationsleksikon
 Arkiv för nordisk filologi, ældre årgange digitalisert av Projekt Runeberg

Filologi
Tidsskrifter om litteratur
Prunetalia spinosae

Prunetalia spinosae er den plantesociologiske orden, som optræder overalt, hvor der er fuld sol og samtidig en hård belastning i form af mekanisk slid (vind eller dyregnav). Jordbund og klima spiller derimod en mindre rolle, og derfor optræder de samme arter altid i disse nicher:
Rød Kornel (Cornus sanguinea), Almindelig Benved (Euonymus europaeus), Slåen (Prunus spinosa) og Hunde-Rose (Rosa canina).

Ordenen opdeles i fire plantesamfund:

 Pruno-Rubion – Kystprægede krat på sur bund med bl.a. Abild (Malus sylvestris), Almindelig Kvalkved (Viburnum oplulus) og Brombær (Rubus spp.)
 Prunion spinosae – Slåenkrat på lerbund med bl.a. Slåen (Prunus spinosa) og Burre-Snerre (Galium aparine)
 Berberidion vulgaris – Berberiskrat på varme steder med bl.a. Almindelig Berberis (Berberis vulgaris), Rundbladet Bærmispel (Amelanchier ovalis), Almindelig Liguster (Ligustrum vulgare) og Weichseltræ (Prunus mahaleb)
 Prunion fruticosae – Kontinentale krat på lerbund med bl.a. Sommer-Anemone (Anemone sylvestris) og Diktam (Dictamnus albus)

Se også 
 Querco-Fagetea – den plantesociologiske klasse, som Prunetalia spinosae tilhører.

Plantesamfund
Ilder

Ilderen (Mustela putorius), også kendt som almindelige stangkat, sort eller skovpælekat, europæisk ilder, eller vilde ilder, er et dyr i mårfamilien inden for rovdyrene. Den er vurderet som næsten truet på den danske rødliste 2019.

Fritten (eller "tamilderen") har været domesticeret i mindst 2.500 år og nyder stor popularitet som kæledyr i Danmark.
Som kæledyr kræver den et stort bur, mulighed for at løbe frit i huset og en del kontakt til sin ejer.

Fritten (Mustela putorius furo) er en underart af den vilde ilder.

Kroppen er 31-45 centimeter lang, hvortil skal lægges hale, der måler 12-19 centimeter. Den vejer ½-1½ kilo. Hannen er 50 % større end hunnen.
Ilderen jager mus, rotter og padder, men tager også større bytte som harekillinger og kaniner. Den går også tit på jagt i hønsehuse og dueslag.
Ilderen foretrækker lave, fugtige områder og kan træffes i både skov- og landbrugsområder.
Medmindre man holder høns eller andre fugle, er det sjældent, at mennesker generes af ildere. Hvis man holder fugle, kan ilderen forvolde stor skade, idet den har et stærkt jagtinstinkt og gerne samler forråd og derfor ikke nøjes med at tage et enkelt byttedyr.
Ilderen får 1-14 unger i marts-april.
I Danmark findes ilderen i alle landsdele bortset fra Lolland-Falster og Bornholm. De nuværende bestande på Sjælland og Fyn stammer sandsynligvis fra dyr undsluppet fra ilderfarme omkring 1930.

Referencer 

Europas pattedyr
Mårfamilien
Danmarks pattedyr
Brud

Brud har flere betydninger:
 Brud (dyr) – er et dyr i mårfamilien.
 Brud (kvinde) – er en kvinde der skal giftes.
 Brud (splittelse) – om opsplitning af såvel konkrete som abstrakte fænomener.
Brud (dyr)

Brud (Mustela nivalis) eller dværgvæsel er et rovdyr i mårfamilien og den mindste rovdyrart i Danmark. Den kan kendes fra lækatten på den mindre størrelse og manglende sorte halespids. Den er vurderet som næsten truet på den danske rødliste 2019.

Bruden æder især mus og rotter samt større insekter og fugleunger/æg.

I Norge og Sverige skifter bruden til hvid vinterdragt. I vinterdragt kaldes den også "snemus".

Referencer 

Nordamerikas fauna
Skandinaviens fauna
Mårfamilien
Danmarks pattedyr
Europas fauna
Asiens fauna
Mårfamilien

Mårfamilien (Mustelidae) er den største familie i rovdyrordenen. Den indeholder cirka 56 arter fordelt på 22 slægter i fem underfamilier. Stinkdyrfamilien (Mephitidae) har tidligere været regnet til mårdyrene, men anses nu som sin egen familie blandt rovdyrene.

Mårdyrene findes på alle kontinenter, undtaget Antarktis og dele af Oceanien. Generelt set er mårdyrene langstrakte, slanke dyr med forholdsvis korte ben, bortset fra grævling og jærv, som har en noget kortere og mere kompakt krop. Bruden er den mindste blandt mårdyrene, med en vægt på blot 35-250 gram. Havodderen er størst med en vægt, som kan nå 45 kilo.

Klassifikation 

 Familie Mårfamilien Mustelidae
 Underfamilie Ægte mårer Mustelinae
 Slægt Gulo (1 art)
 Jærv, Gulo gulo
 Slægt Mårer Martes (8 arter)
 Skovmår, Martes martes
 Husmår, Martes foina
 Zobel, Martes zibellina
 Amerikansk mår, Martes americana
 Virginsk mår, Martes pennanti
 Gulstrubet mår, Martes flavigula (også kaldet charsamår)
 Nilgiri-mår, Martes gwatkinsii
 Japansk mår, Martes melampus
 Slægt Væsler Mustela (16 arter)
 Hermelin, Mustela erminea (også kaldet lækat)
 Brud Mustela nivalis
 Sortfodet ilder, Mustela nigripes
 Ilder, Mustela putorius
 Flodilder (europæisk mink), Mustela lutreola
 (Amerikansk) Mink, Mustela vison
 Steppeilder, Mustela eversmannii
 Rygstribet væsel, Mustela strigidorsa
 Langhalet væsel, Mustela frenata
 Sibirisk væsel, Mustela sibirica
 Bjergvæsel, Mustela altaica
 Tropisk væsel, Mustela africana
 Colombiansk væsel, Mustela felipei
 Gulbuget væsel, Mustela kathiah
 Indonesisk bjergvæsel, Mustela lutreolina
 Malay-væsel, Mustela nudipes
 Slægt Vormela (1 art)
 Tigerilder, Vormela peregusna
 Slægt Eira (1 art)
 Tayra, Eira barbara
 Slægt Poecilogale (1 art)
 Afrikansk stribet væsel, Poecilogale albinucha
 Slægt Ictonyx (2 arter)
 Zorilla, Ictonyx striatus (også kaldet båndilder)
 Nordafrikansk stribet væsel, Ictonyx libyca (tidligere Poecilictis libycus)
 Slægt Lyncodon (1 art)
 Patagonisk væsel, Lyncodon patagonicus
 Slægt Galictis (2 arter)
 Stor grison, Galictis cuja
 Lille grison, Galictis vittata
 Underfamilie Honninggrævlinger Mellivorinae
 Slægt Mellivora (1 art)
 Honninggrævling Mellivora capensis
 Underfamilie Grævlinger Melinae
 Slægt Meles (1 art)
 Grævling, Meles meles
 Slægt Arctonyx (1 art)
 Svinegrævling, Arctonyx collaris
 Slægt Stinkgrævlinger, Mydaus (2 arter)
 Slægt Ildergrævlinger el. solgrævlinger, Melogale (4 arter)
 Underfamilie Oddere Lutrinae
 Slægt Aonyx (2 arter)
 Afrikansk fingerodder, Aonyx capensis
 Congo-fingerodder, Aonyx congicus
 Slægt Amblonyx (1 art)
 Asiatisk dværgodder, Amblonyx cinereus
 Slægt Enhydra (1 art)
 Havodder, Enhydra lutris
 Slægt Pteronura (1 art)
 Kæmpeodder, Pteronura brasiliensis
 Slægt Lutrogale (1 art)
 Glatpelset odder, Lutrogale perspicillata
 Slægt Lutra (3 arter)
 Odder Lutra lutra
 Plethalset odder, Lutra maculicollis
 Lutra sumatrana
 Slægt Lontra (4 arter)
 Underfamilie Taxidiinae
 Slægt Taxidea (1 art)
 Amerikansk grævling, Taxidea taxus

Se også 
 mårhund – tilhører ikke mårfamilien, men hundefamilien

Eksterne henvisninger