kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sjældne jordarter

Sjældne jordarter, sjældne jordarters metaller – REE (: rare-earth elements, bogstaveligt 'sjældne jordgrundstoffer') er en samlende betegnelse for lanthaniderne: Grundstofferne 57 lanthan til 71 lutetium, samt scandium (21) og yttrium (39). Modsat hvad antydes af deres navn er de sjældne jordarter faktisk ikke sjældne. De er derimod svære at udvinde, hvilket gør dem værdifulde.

De opdeles i LREE (Light REE – lette REE ), som er stofferne fra 57 La til 62 samarium og HREE (Heavy REE – tunge REE ), omfattende stofferne fra 64 gadolinium til 71 Lu. 63 europium tilhører hverken LREE eller HREE. 

På Månen indgår de sjældne jordarter i KREEP, som er et akronym for bestanddelene kalium, REE og fosfor (kemisk symbol 'P').

Sjældne jordarter er svært kompatible med de bjergartsdannende mineraler, og deres ioner er derfor nogle af de sidste, som krystalliserer i residualsmelten. Da de samtidig er radioaktive, vil denne fraktionering skabe lokal opvarmning. 

Da de sjældne jordarter er både magnetiske og fluoroforer har de fået en udstrakt teknologisk anvendelse.

Udvinding 

Sjældne jordarters metaller udvindes fra ganske få miner, mest fra open pit-miner.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Interaktivt periodisk system fra Water Treatment Solutions med historie, kemiske egenskaber, sundhed og miljø
  Her hentes den grønne omstilling, temanummer om sjældne jordartsmetaller, Geoviden, maj 2021

Lanthanider
Sjældne jordartsmetaller
Du Fu

Du Fu (kinesisk: 杜甫; pinyin: Dù Fǔ; Wade-Giles: Tu Fu, 712-770) var en adelig kinesisk digter i Tang-dynastiet. Han og Li Bai (Li Po)   bliver kaldt Kinas største digtere. Han var en fremtrædende tjenestemand, til uroen i riget ødelagde de sidste 15 år af hans liv 

Digtere fra Kina
Kystpartiet

Kystpartiet er et politisk parti i Norge. 

Partiet opfatter sig som et værdikonservativt midterparti. Det har særlig gjort sig bemærket i forbindelse med distrikts-, kyst- og fiskeripolitik og som modstander af EU. Partiet har sit tyngdepunkt i Nordnorge, især i fylkerne Nordland og Troms. Det var repræsenteret i Stortinget med ét mandat (Steinar Bastesen) fra 1997 til 2005.

Eksterne henvisninger 
 Kystpartiet

Politiske partier i Norge
Etableret i 1999
Strudsvinge-slægten

Strudsvinge-slægten (Matteuccia) er en monotypisk slægt i Mangeløv-familien.

 Strudsvinge (Matteuccia struthiopteris)

Mangeløv-familien
Planteslægter
Vogtland

Vogtland er navnet på en landskabsregion i grænseområdet mellem de tyske delstater Sachsen, Thüringen og Bayern samt Böhmen i Tjekkiet. Navnet har landskabet fået ved, at det mellem 1209 og 1572 forvaltedes af ”fogederne af Weida, Gera og Plauen” (:de:Vögte von Weida- det tyske ’’Vogt’’ kan oversættes med foged). Den del af Vogtland, som hører til Sachsen, udgør nu landkreisen Vogtlandkreis med administrationsbyen Plauen, og nogle gange regnes Vogtland kun som det område.

Landskabet er præget af et kuperet terræn med marker, enge og skov. Højden varierer mellem 250 og op til 974 meter over havet. Landskabet gennemskæres af floden Saale og er kildeområde for mange mindre floder. Dalene krydses af adskillige jernbane- og motorvejsbroer, blandt disse verdens to største jernbanebroer bygget i teglsten.

Traditionelle eksportprodukter fra Vogtland har i flere århundreder været blonder og kniplinger (Plauener Spitze) samt musikinstrumenter fra Musikwinkelområdet (Markneukirchen m.fl. småbyer). Ifølge tysk Wikipedia produceredes før 2. verdenskrig 80 procent af alle orkesterinstrumenter i verden i området.

Af kendte personer fra Vogtland finder man både den første østtyske astronaut, Sigmund Jähn (1978), og den første vesttyske astronaut Ulf Merbold (1983).

Vigtige byer i Vogtland 
Sächsisches Vogtland – (Sachsen) Plauen (Vogtlands største by), Reichenbach, Auerbach, Lengenfeld; Elsterberg, Falkenstein, Klingenthal, Oelsnitz, Bad Brambach, Bad Elster, Adorf, Schöneck, Treuen, Mylau og Markneukirchen
Thüringisches Vogtland – (Thüringen) Greiz (Centralort Landkreis Greiz), Zeulenroda-Triebes, Hohenleuben, Berga/Elster, Ronneburg (Thüringen), Auma, Münchenbernsdorf, Schleiz og Weida
Bayerisches Vogtland – (Bayern) Hof, Selb, Schönwald og Rehau i Oberfranken
Böhmisches Vogtland – (Böhmen, Tjekkiet) Aš (ty. Asch), Cheb (ty. Eger), Hranice u Aše (ty. Roßbach)

Se også 
 Vogtlandkreis
 Landkreis Greiz

Eksterne henvisninger 

 Tourismusverband Vogtland
 Thüringer Vogtland-Tourismus e.V.
 Naturpark Erzgebirge/Vogtland
 Vogtland-Kultur

Landskaber i Bayern
Landskaber i Sachsen
Landskaber i Thüringen
Tjekkiets geografi
Hôtel de Ville (Paris)

Rådhuset (fr. Hôtel de Ville) i Paris ligger på Seinens højre bred lige overfor Notre Dame i 4. arrondissement. Foruden at huse byadministrationen og borgmesteren bruges huset til større modtagelser.

Bygningen er tegnet af Théodore Ballu og Pierre Deperthes og rejst på samme sted, som det gamle rådhus stod, indtil det blev brændt af kommunarder under Pariserkommunen i 1871. 

Rådhuset i Paris har været i centrum for de fleste større opstande og revolutioner i Frankrigs historie. Det var her revolutionsrådet tog sæde i 1789, det var her Alphonse de Lamartine proklamerede den anden republik i 1848 og Léon Gambetta og general Louis Jules Trochu den tredje i 1870. Charles de Gaulle holdt en stor tale herfra efter befrielsen af Paris i 1944. Pga. sin oprørske historie blev Paris fra 1871 styret direkte fra indenrigsdepartementet frem til 1977, da byen igen fik egen borgmester.

Det oprindelige rådhus blev påbegyndt i 1533 med støtte fra kong Frans 1. og fuldført i 1628 under Ludvig 13.. Det var tegnet af Dominique de Cortone og Pierre Chambiges.

Det nærliggende Bazar de l'Hôtel de Ville (BHV) er et varemagasin med navn efter rådhuset.

Eksterne henvisninger 

 Officielle hjemmeside

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Paris
Köditz

Köditz er en kommune i Landkreis Hof i den nordøstlige del af den bayerske regierungsbezirk Oberfranken i det sydlige Tyskland. Den ligger i Bayerischen Vogtland omkring 5 kilometer nordvest for byen Hof. Kommunen ligger i Naturpark Frankenwald.

Geografi 

Indbyggertallene i de 16 landsbyer og bebyggelser i kommunen:

Frankenwald
Enigheden

Mælkeriet Enigheden var et kooperativt mejeri i København, der eksisterede 1897-1996.

Oprettelsen af mejeriet skete som følge af en større arbejdskonflikt i København. Københavns Mejeriforsyning forbød i 1896 arbejderne at melde sig ind i Arbejdsmændenes Fagforening. Reaktionen blev, at alle arbejdere i protest indmeldte sig i fagforeningen som følge af dette anslag mod organisationsretten. Indmeldelsen blev modsvaret af en lockout fra Mejeriforsyningens side. Mens konflikten kørte, opstod ideen om, at arbejderne kunne oprette deres eget mælkevirksomhed. Mejeriet Enigheden blev således til og begyndte sin virksomhed den 12. marts 1897 med arbejdsmændenes formand, M.C. Lyngsie som formand. Han var også ideens ophavsmand.

Efter en række begyndervanskeligheder blev Enigheden et af de største og mest stabile enkeltforetagender inden for Kooperationen, der også drev Bryggeriet Stjernen, Arbejdernes Fællesbageri, FDB osv. Mejerivirksomheden var organiseret som et aktieselskab, hvor aktiekapitalen var indskudt af henholdsvis medlemmerne og fagforeningen. Virksomheden i København blev imidlertid i 1996 overtaget af mejerigiganten MD Foods, der umiddelbart efter lukkede den.

I 1906 blev en gammel limfabrik fra 1888 på Lygten 39-41 på Nørrebro ombygget ved arkitekt Julius Hansen til brug for Enigheden. De nuværende bygninger udført i et nybarokt udtryk er dog opført i 1923 af arkitekt Heinrich Hansen. I 1935-38 blev fabrikken udvidet med en funktionalistisk procesbygning ved arkitekterne M.J. Kelde og Poul Wiboe. Mejeriets bygninger eksisterer fremdeles på adressen. I dag bor en række medievirksomheder dog i de nyindrettede bygninger.

Danske virksomheder etableret i 1897
Mejerier i Danmark
Kooperationen
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Københavns Kommune
Tidligere virksomheder i København
Ophørt i 1996
Industribygninger i København
Nordvest
Plumrose

Plumrose er en dansk konservesfabrik. Virksomheden blev stiftet 1. januar 1864 i Odense under navnet E.F. Esmann af grundlæggeren, grosserer Edvard Ferdinand Esmann (1835-1899), der også stod bag Albani Bryggerierne. Fabrikkens opgave var opkøb og eksport af korn og smør; med England som det primære eksportmarked.

I 1892 indtrådte sønnen, Christian Ferdinand Esmann (1866-1904) i firmaet, i 1897 H.P. Hjerl Hansen og i 1906 Otto E. Andersen (1872-1939). Den 1. oktober 1900 blev hovedforret­ningen flyttet fra Odense til København (Sankt Annæ Plads). Under medejer Hjerl Hansens lederskab udvidede firmaet med filialer i Sibirien, hvorfra smør blev eksporteret til Danmark. Den 1. januar 1904 udskiltes den russisk-sibi­riske forretning og overgik til A/S Det Sibiri­ske Kompagni. 

Omkring 1930 søgte E.F. Esmann nye markeder og påbegyndte en konservesindustri med henkogte skinker, som blev basis for det senere Plumrose, der blev registreret som varemærke to år senere. I 1936 omdannedes firmaet til et aktieselskab, med en aktiekapital på 1¼ mio. kr., se­nere udvidet til 2,6 mio. kr., og med H.P. Hjerl Hansen som bestyrelsens formand til sin død i 1946 og Otto E. Andersen som adm. di­rektør til sin død i 1939; derefter tiltrådte H.P. Hjerl-Hansen som adm. direktør og var enedirektør til 1943, da cand.jur. Finn Hjerl Hansen indtrådte i direktionen som underdirektør, denne blev efter faderens død adm. direktør. 

I 1942 kunne Plumrose overtage Aarhus Flæskehal. I 1947 opførte Plumrose en kødkonservesfabrik i Valby og i 1964 fulgte en ny fabrik i Aarhus-bydelen Viby.

I 1965 blev Plumrose overtaget af Østasiatisk Kompagni A/S fra Hjerl Hansen-familien. ØK ekspanderede forretningen, men solgte dog store dele af firmaet igen i 1997, og den sidste del, i Venezuela, blev solgt i 2014.

Den danske fødevarevirksomhed Danish Crown ejede som datterselskab den amerikanske del af Plumrose indtil 2017, hvor det for 1,6 milliarder kroner blev solgt til brasiliansk-baserede JBS S.A., verdens største aktør indenfor forarbejdning af kød.

Kilder 
 Danmarks ældste Forretninger

Danske virksomheder etableret i 1864
Kødproducenter i Danmark
Virksomheder i Odense
Tidligere virksomheder i København
Tidligere virksomheder i Aarhus
Danish Crown
Fødevaremærker
Det Østasiatiske Kompagni
Horatio Gates

Horatio Lloyd Gates (1726–10. april 1806) var en amerikansk general under den amerikanske uafhængighedskrig. Han var øverstkommanderende for den amerikanske hær i slaget ved Saratoga og fik skylden for nederlaget i slaget ved Camden.

Personer fra den amerikanske uafhængighedskrig
Generaler i United States Army
William Howe

William Howe, femte vicomte Howe, (10. august 1729 – 12. juli 1814) var en engelsk general, som var de britiske styrkers øverstkommanderende under den amerikanske uafhængighedskrig og en af de tre Howe-brødre. Han blev adlet efter sin succes i 1775 og blev dermed Sir William. Han arvede dog først grevskabet efter sin brors død i 1799. 

Howes meritter i uafhængighedskrigen var præget af det mislykkede forsøg på at tage Boston og den vellykkede erobring af New York City og Philadelphia, selv om sidstnævnte medførte det kostbare nederlag i slaget ved Saratoga, som skulle trække Frankrig ind i krigen.

Howe blev født i England som den tredje søn af Emmanuel Howe, den anden greve Howe, og Mary Sophia, datter af Sophia Charlotte von Platen-Hallermund, baronesse Kielmansegge og grevinde af Darlington, en halvsøster af kong Georg I. Denne forbindelse med tronen kan have hjulpet hans tre sønners karriere, men alle var også dygtige officerer. Williams ældste bror var general George Howe, tredje greve Howe, som blev dræbt ved Ticonderoga i 1758. Den anden bror var admiral Richard Howe som sluttede sig til ham i Amerika under revolutionen.

Generaler fra Storbritannien
Personer fra den amerikanske uafhængighedskrig
Schiønning & Arvé

A/S De forenede Gummi og Luftringe Fabriker Schiønning & Arvé var en dansk gummifabrik, der lå i Heimdalsgade 45-47 på Nørrebro. Fabrikken eksisterede som selvstændig virksomhed 1896-1983.

Fabrikkens navn huskes i dag primært i forbindelse med BZ-bevægelsen, idet den blev besat den 24. oktober 1981 og var kampplads for konfrontationer mellem BZ'ere og politi, der for første gang brugte tåregas ved en rydning.

Historie
Fabrikken Schiønning & Arvé blev grundlagt 19. august 1896 og var efter international målestok meget innovativ. Den havde siden 1898 fremstillet massive ringe, fra 1900 slanger og fra 1909 bildæk. Fabrikken kunne allerede i 1924 fremstille ballondæk ud fra cordlærred. I 1928 var man nået op på at kunne fremstille ringe med meget lavt tryk selv for svære vogne, og i 1934 kunne luftringene klare vogne med et akseltryk på over 10 tons. Det var en sensation, da man i løbet af 1920'erne fik pålidelige luftringe til bilerne, som førhen havde kørt på tunge, massive gummihjul. Fabrikken blev udvidet i 1932.

ØK overtog i 1914 aktiemajoriteten i Schiønning & Arvé for selv at kunne oparbejde en del af den fra Østen hjemførte rågummi og udvidede året efter aktiekapitalen til 2½ mio. kr.

I 1981 ophørte produktionen i Heimdalsgade og to år senere blev virksomheden opkøbt af Codan Gummi A/S, der i 1984 også købte Paxall, Schubert & Co. De to virksomheder blev i 1987 lagt sammen under navnet Schubert Seals A/S. I dag indgår de i Codan Tech A/S.

Fabrikken i Heimdalsgade blev revet ned for at give plads til AABs 250 lejligheder, der stod indflytningsklare i september 1984.

Direktion 
Julius Marinus Eleonorus Schiønning (1853-1919) var direktør til sin død. Derefter blev Christian Evers direktør for Schiønning & Arvé.

Bestyrelse 
Selskabets første bestyrelse fra 1896 bestod af: Peter Bjørnbak (1844-1899), Hans Peter Hansen, Max Poul Levig, Isidor Sigurd Monies (1864-1922), Carl Georg Conrad Arvé og Julius Marinus Eleonorus Schiønning (1853-1919).

Bestyrelsen bestod i 1950 af direktør Rasmus Holst Andersen (1886-1951), formand, dr.scient., fabrikejer Bøje Benzon (1891-1976), næstformand og ovennævnte direktør Christian Evers.

Kilder 
 Danmarks ældste forretninger 1100-1911, Kraks Forlag 1950
 Om ØKs rolle i Schiønning & Arvé

Tidligere fremstillingsvirksomheder i Danmark
Gummivirksomheder i Danmark
Forsvundne bygninger, konstruktioner og anlæg i København
Danske virksomheder etableret i 1896
Uroligheder i København
Ophørt i 1983
Tidligere virksomheder i København
De forenede Bagermestres Rugbrødsfabrik

De forenede Bagermestres Rugbrødsfabrik var en kooperativ virksomhed stiftet som aktieselskab i 1895. Fabrikken lå i Heimdalsgade 41 på Nørrebro fra 1897 til 1976. Den skal ikke forveksles med Arbejdernes Fællesbageri i den nærliggende Nannasgade, selvom begge virksomheder var kooperativer.

Aktiekapitalen var ved stiftelsen 100.000 kr. og prioritetslånene 135.000 kr. I regnskabsåret 1900 havde selskabet en omsætning på ca. 425.000 kr. og aktionærerne fik 7 procent i udbytte, og samtidig fordeltes omtrent 5.000 kr. som bonus til interessenterne.

Fabrikken blev sammen med naboen Schiønning & Arvé nedrevet, hvorefter AAB opførte boliger på grunden. Boligerne stod færdige i 1984.

Etableret i 1895
Bagerier i Danmark
Forsvundne bygninger, konstruktioner og anlæg i København
Nørrebro
Tidligere virksomheder i København
Ophørt i 1976
Kohberg

Kohberg Brød A/S er en dansk fødevarevirksomhed, der fremstiller brød og kager. Det er Danmarks største danskejede bageri.

Virksomheden begyndte sin tilværelse som en almindelig bagerforretning i Bolderslev i Sønderjylland. I forbindelse med, at der i stigende grad blev solgt brød fra supermarkeder, startede bagermester Alfred Kohberg i 1969 en industriel fremstilling af rugbrød. Brødfabrikken lå en kort overgang i Rødekro, men flyttede tilbage til Bolderslev, hvor fabrikken nu er byens altdominerende virksomhed.

I 1989 blev virksomheden solgt til Inga og Preben Fogtmann; i dag hedder ejeren Koff A/S. Kohberg købte i 1992 60 procent af aktierne i H.C. Andersen Bagergården A/S i Haderslev, og overtog i 2006 de resterende 40 procent. I 1995 overtog man brødfabrikken Trianon i Taastrup. I dag står fabrikken i Taastrup for produktionen af Kohbergs hvedebrød.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Kohbergs danske hjemmeside

Virksomheder fra Sønderjylland
Etableret i 1969
Bagerier i Danmark
Roger B. Taney

Roger Brooke Taney (født 17. marts 1777 i Calvert County i Maryland, død 12. oktober 1864 i Washington, D.C.) var en amerikansk advokat, dommer og demokratisk politiker kendt som landets 11. justitsminister i perioden mellem 20. juli 1831 til 14. november 1833 og som landets 12. finansminister i perioden mellem 23. september 1833 til 25. juni 1834. Brooke Taney var også landets femte højesteretsdommer i perioden 28. marts 1836 til 12. oktober 1864, alle embeder under præsident Andrew Jackson.

Taney blev udeksamineret fra Dickinson College i 1795, og efter at have studeret retsvidenskab på et advokatfirma i Annapolis i Maryland blev han indvilget i advokatforeningen i 1799. I samme år blev han også indvalgt i Maryland House of Delegates, men efter at have tabt omvalget flyttede han til Frederick County hvor han arbejdede med sin advokatpraksis. I perioden mellem 1816 til 1821 var Taney medlem af Marylands delstatssenat før han i 1823 flyttede til Baltimore, hvor han fortsatte med sin advokatpraksis. 

Fra 1827 til 1831 gjorde Taney tjeneste som attorney general for delstaten Maryland, før han samme år blev udnævnt til justitsminister af daværende præsident Andrew Jackson. Den 23. september 1833 blev Taney udnævnt til finansminister uden godkendelse af senatet under en såkaldt recess appointment, og da denne udnævnelse udgik blev Taney formelt nomineret til at gøre tjeneste i embedet, men senatet afslog at bekræfte udnævnelsen i 1834. I 1835 blev Taney nomineret som meddommer af præsident Jackson til at efterfølge Justice Duvall, men senatet afslog igen at bekræfte en udnævnelse.

Den 28. december 1835 nominerede Jackson ham som landets næste højesteretsdommer efter John Marshall, noget senatet godkendte den 15. marts 1836. Taney gjorde tjeneste som højesteretsdommer i 36 år, noget som er den anden længste periode af alle højesteretsdommere i USA. Roger Brooke Taney døde den 12. oktober 1864 i Washington, D.C. i en alder af 87 år. Som højesteretsdommer var han med på at sværge præsidenteden for præsidenterne Martin Van Buren, William Henry Harrison, James Knox Polk, Zachary Taylor, Franklin Pierce, James Buchanan og Abraham Lincoln.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 

 Senate.gov – Roger B. Taney – Taneys biografi hos United States Senate.

Personer fra Maryland
Justitsministre fra USA
Finansministre fra USA
Amerikanere i 1700-tallet
Amerikanere i 1800-tallet
Højesteretsdommere fra USA
V.E. Gamborg

Villads Emanuel Gamborg (22. april 1865 i København – 5. februar 1929 smst) var en dansk forsikringsmand og politiker.

Gamborg blev student 1883, cand.phil. 1884 og studerede livsforsikringsmatematik hos T.N. Thiele. 1884-1897 virkede Gamborg i Hafnias tjeneste først som assistent, siden som beregner. I 1897 stiftede han Nordisk Livsforsikrings-Aktieselskab af 1897 og året efter Nordisk Ulykkesforsikrings-Aktieselskab af 1898 og han var vedblivende direktør i begge disse selskaber, der under hans ledelse blev bygget op til at indtage ansete positioner blandt vore forsikringsselskaber. I årenes løb tilfaldt der ham adskillige af forsikringsfagets tillidshverv. Han sad således fra 1909-1916| i Dansk Ulykkesforsikrings-Forenings bestyrelse (fra 1910 som formand); han var næstformand i de danske Livsforsikringsselskabers
forening og formand i Forsikringsforeningens hovedbestyrelse.

På mange andre måder har Gamborg desuden virket for forsikringsvæsenets fremme i Danmark. I talrige foredrag for kaldsfællers og i en mængde større og mindre afhandlinger og artikler spredt rundt om i tidsskrifter og dagblade har han i en udpræget i polemisk form med stor styrke slået til lfor de forsikringsformål, der havde hans som regel stærkt socialt farvede interesse. I arbejdet for en forbedret uddannelse af medhjælperne i forsikringsvirksomheder og for ordningen af forsikringsbibliotekets forhold har han ydet en betydelig indsats. Som politiker har Gamborg stedse været en ivrig tilhænger af radikal politik. Fra 1904 til 1908 var han medlem af Frederiksberg Kommunalbestyrelse, hvor han var formand for Budgetudvalget. 1918 blev han folketingsmand, hvilket han var indtil 1926.

Her blev han straks medlem af Skatteudvalget, var 1919-20 medlem af Finansudvalget, ligesom han sad i en række kommissioner: Militærkommissionen, Statsregnskabskommissionen, Administrationskommissionen m.fl. Som et bevis på Gamborgs vidtspændende interesser kan anføres, at han var Medlem af Tilsynsraadet for Nyt genealogisk Institut, af bestyrelsen for Handels- og Søfartsmuseet og af bestyrelsen for Selskabet for dansk Teaterhistorie. Han sad desuden i bestyrelsen for Aktieselskabet Vermehrens Regnemaskiner og var i sin tid medlem af Komiteen til Belysning af Statsmonopoler.

Han er begravet på Solbjerg Parkkirkegård. Der findes et maleri af Sigurd Wandel 1916 (tidl. i Nordisk Livsforsikring). Buste af Jens Lund 1924 (ditto). Portrætmedaljon af samme 1931 på gravstenen.

V.E. Gamborgs Vej på Frederiksberg er opkaldt efter ham.

Kilder 
 Salmonsens Konversationsleksikon

Folketingsmedlemmer i 1910'erne
Folketingsmedlemmer i 1920'erne
Medlemmer af Frederiksberg Kommunalbestyrelse
Personer fra Frederiksberg
Tidligere folketingsmedlemmer fra Det Radikale Venstre
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Forsikringsdirektører fra Danmark
Statistikere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Matematikere fra Danmark
Nordisk Livsforsikrings-Aktieselskab

Nordisk Livsforsikrings-Aktieselskab af 1897 og Nordisk Ulykkesforsikrings-Aktieselskab af 1898 var to dansk forsikringsselskaber stiftet af V.E. Gamborg henholdsvis 3. maj 1897 og 19. april 1898. De fusionerede med Hafnia Forsikring i 1964 og 1974.

Selskaberne lod et pompøst hovedsæde opføre på Grønningen 17-19 over for Kastellet i København. Bygningen, der stadig findes og stadig bærer selskabets navn, er opført 1913-1914 efter tegninger af Vilhelm Fischer. Bygningen, der blev Fischers sidste værk, blev præmieret af Københavns Kommune. Bygningen indehaves nu af M. Goldschmidt Holding A/S.

Selskabernes første direktion bestod af: Villads Emanuel Gamborg (1865-1929), Niels Thomasius Neergaard (1854-1936) og Gerhard Muller Rée (1858-1931).

Direktion (for begge selskaber) i 1950: Højesteretssagfører Oluf Petersen (1889-1961) og G.E. Riemann (1889-1955).
Vicedirektører: Cand.polit. Carl Jensen (1897-) og cand.polit. S.A. Rasmussen (1899-).

Kilder 
 Danmarks ældste forretninger 1100-1911, Kraks Forlag 1950
 Hvor blev selskaberne af? 

Danske virksomheder etableret i 1897
Livsforsikringsselskaber i Danmark
Tidligere virksomheder i København
Ophørt i 1964