kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nymindegabmalerne

Nymindegabmalerne er en malerkoloni i Nymindegab fra ca. 1880 til ca. (1930) 1960. Nymindegabmalerne er langt mindre kendt end andre malerkolonier som Skagensmalerne, Fynboerne, Odsherredsmalerne, Egernsundmalerne og Worpswedemalerkolonien

Laurits Tuxen besøgte Nymindegab første gang i juni 1879 og var den første maler i Nymindegab; derefter fulgte G.F. Clement, Ludvig Find, Carl Frydensberg og Mogens Ballin. Tuxen, Clement og Find lejede sig ind på Nymindegab Kro i sommermånederne, hvorefter de rejste tilbage til København og færdiggjorde deres skitser til malerier. Disse tre malere var fortroppen og pionererne blandt Nymindegabmalerne.

I tiden omkring århundredeskiftet og frem til efter 1. verdenskrig var der 10-12 kunstnere som sommergæster i Nymindegab. Blandt disse var Oscar Matthiesen, Vilhelm Theodor Fischer, Maria Thymann, Marie Sandholt og Erik Henningsen. I mellemkrigsårene var en løsere gruppe tilknyttet Nymindegab: Niels Holbak, Marius Skov, Gotfred Rode og Niels Hansen.

Bagtroppen eller de yngre Nymindegabmalerne var Carl Trier Aagaard, Johannes V. Kristensen, Valdemar Lebel, Jakob Hüschmann med flere.

Fynboen Johannes Larsen opholdt sig også flere gange på egnen og fandt det rige fugleliv ved Filsø som en uudtømmelig kilde.

Litteratur 
 Fra Ribe Amt 2011, udgivet af historisk samfund for Ribe Amt, "Nymindegabmalerne - Om malerkoloni i Nymindegab ca. 1880-1960", af John V. Jensen, side 5-32, 
 John V. Jensen og fotograf Lars Chr. Bentsen, En malermesters pensel fuldkommen værdig : malerisamlingen på Nymindegab Museum, 2011, 

Kunsthistorie
Kunstnerkolonier i Danmark
Immenstedt (Dithmarschen)

Immenstedt er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Mitteldithmarschen i den centrale del af Kreis Dithmarschen. Kreis Dithmarschen ligger i den sydvestlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Vejbyen Immenstedt ligger nord for Albersdorf i retning mod Tellingstedt ved en gren af den gamle oksevej (i dag Landesstraße 149) som i dag er en del af . Tidligere var her et udstrakt hedelandskab - Immenstedter Loh.

Nabokommuner 
Nabokommuner er (med uret fra nord) kommunerne Tellingstedt, Süderdorf, Osterrade, Bunsoh, Schrum og Welmbüttel (alle i Kreis Dithmarschen).

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side  på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2013 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Dithmarschen
Resurseøkonomi

Resurseøkonomi (eller ressourceøkonomi) er en gren indenfor den økonomiske videnskab, som omhandler studiet af, hvordan samfundet allokerer beholdninger af knappe naturresurser som fisk, træ, ferskvand, olie, mineral og andre naturligt forekommende naturresurser. 

En vigtig skelnen går mellem fornybare resurser og ikke-fornybare resurser. For at en resurse skal være fornybar, må den vokse eller forny sig i et tempo, som er relevant for menneskelig aktivitet. Det er tilfældet for planter og dyr. Overudnyttelse af disse resurser (f.eks. overfiskning) kan dog føre til, at resursen uddør. En særlig form for fornybare resurser er de vedvarende energikilder som sol, vind og tidevandsenergi. Eksempler på ikkefornybare resurser er mineraler og fossile brændsler, der for alle praktiske formåls vedkommende findes på jorden i en given mængde.

Et centralt spørgsmål indenfor resurseøkonomien er at finde en optimal udvindingstakt for de forskellige naturresurser.

Faget er tæt beslægtet med miljøøkonomi, og på mange universiteter undervises i miljø- og resurseøkonomi i form af fælles kurser.

Kilder

Eksterne henvisninger

Foreninger 

 Association of Environmental and Resource Economists (AERE)
 European Association of Environmental and Resource Economists (EAERE)

Tidsskrifter 

 Annual Review of Resource Economics
 Environmental and Resource Economics
 Journal of Agricultural and Resource Economics
 Resource and Energy Economics

Jordbrugs-, resurse- og miljøøkonomi
Fornybar resurse

Fornybare resurser er naturresurser, der til stadighed kan dannes på ny. Planter og dyr er vigtige eksempler herpå.  Menneskets forbrug af naturresurser har i det meste af historien været baseret på udnyttelsen af sådanne fornybare resurser (vildt, fisk, husdyr, afgrøder, tømmer mv.). Ved uhensigtsmæssig udnyttelse af resursen (f.eks. overfiskning) kan resursen dog opnå et uhensigtsmæssigt lavt omfang eller endda blive udryddet. 

En særlig form for fornybare resurser er de vedvarende energikilder som sol, vind og tidevandsenergi.

Fornybare resurser sættes ofte i kontrast til ikke-fornybare resurser som eksempelvis olie, naturgas, kul og mineraler, der for alle praktiske formål kun findes på Jorden i dag i en given mængde.

Se også 

 Vedvarende energi
 Resurseøkonomi

Jordbrugs-, resurse- og miljøøkonomi
Økologi
Djurgårdsbussen

Djurgårdsbussen var en kommerciel buslinje med dobbeltdækkerbusser som i 2012 og 2013 kørte i Stockholms innerstad mellem Cityterminalen og Skansen.

Buslinjen startedes af Nobina den 1. juni 2012 som firmaets første kommercielle buslinje. Eftersom Djurgårdsbussen var en kommerciel linje gjaldt SL's takstsystem og turistkort ikke.

Store dele af strækningen konkurrerede med Spårväg City, hvis operatør Stockholms Spårvägar før premieren mente at det ville være vanskeligt for turister at forstå at linjen havde andre takstvilkår end på andre linjer, samt at der kunne blive (endnu mere) pladsmangel ved stoppestederne. SL selv betragtede dog konkurrencen som en forbedring. Busserne som anvendtes var af samme type som Nobina kører for SL mellem Tekniska Högskolan og Norrtälje.

Billetsalget viste sig at være utilstrækkeligt (muligvis på grund af takstforholdene), så i december 2013 satte Nobina linjen på pause, og i marts 2014 besluttede firmaet helt at nedlægge linjen.

Referencer

Eksternt link 
 

Busser
Transport i Stockholm
Ludwig Pfeiffer

Ludwig Pfeiffer henviser til:

 Ludwig Georg Karl Pfeiffer (1805–1877) – tysk læge, botaniker og malakolog
 Ludwig Karl Ehrenfried Pfeiffer (1861–1945) – tysk læge og hygiejniker
Folkealliancen

Folkealliancen (islandsk: Alþýðubandalagið) var et islandsk socialistisk parti. Det blev dannet 1956 som et valgforbund mellem Socialistpartiet (Sósíalistaflokkurinn) og en udbrydergruppe fra Islands Socialdemokratiske Parti (Alþýðuflokkurinn) under ledelse af partiets tidligere formand Hannibal Valdimarsson. I 1968 blev valgforbundet omdannet til et egentligt politisk parti, hvilket året efter fik Hannibal til sammen med en kreds af meningsfæller til at danne Sammenslutningen af liberale og venstreorienterede.

Ideologi og mærkesager 
Partiets ideologiske grundlag var en blanding af socialisme og pacifisme. Dets vigtigste mærkesag var en stærk modstand mod Islands deltagelse i NATO og mod den amerikanske militærbase i Keflavík. Partiet ønskede desuden samfundseje af banker, større erhvervsvirksomheder og infrastruktur. Fra begyndelsen af 1990'erne opgav partiet sin marxistiske samfundsanalyse og ønsket om nationaliseringer og blev et reformistisk venstrefløsparti.

Vælgergrundlag og historie 
Folkealliancen overtog Socialistpartiets kernevælgere blandt arbejdere og intellektuelle og fik indtil slutningen af 1980'erne 15-20% af stemmerne. Efter den kolde krigs ændrede det politiske klima på Island sig og NATO modstanden forsvandt som samlingspunkt for venstrefløjen. Partiet blev derefter præget af fraktionsdannelser og interne stridigheder, samtidig med at mange kvindelige medlemmer og vælgere gik over til det nye feministiske parti Kvindelisten. I 1999 indgik Folkealliancen i en valgalliance med Islands Socialdemokratiske Parti, Kvindelisten og Folkebevægelsen, og i 2000 omdannedes alliancen til et nyt parti, Socialdemokratisk Alliance (Samfylkingin).

Partiformænd 
 Hannibal Valdimarsson (1956–1968) (Valgalliance)
 Ragnar Arnalds (1968–1977)
 Lúðvík Jósepsson (1977–1980)
 Svavar Gestsson (1980–1987)
 Ólafur Ragnar Grímsson (1987–1995)
 Margrét Frímannsdóttir (1995–1998)

Tidligere politiske partier i Island
Socialistiske partier
Ludwig Karl Ehrenfried Pfeiffer

Ludwig Karl Ehrenfried Pfeiffer (født 17. august 1861 i Würzburg, død 7. januar 1945 i Schwerin) var en tysk læge.

Pfeiffer studerede medicin i München og lagde sig (med Carl von Voit som lærer) særlig efter fysiologi og (under Max von Pettenkofer) hygiejne. Han blev Dr. med. 1886 med en afhandling om fedtmængden i legemets organer. 1887—94 var Pfeiffer assistent hos Pettenkofer, om hvem han har skrevet sympatiske erindringer ("Aerztliche Monatsschrift", 1899). Han blev privatdocent i München 1890, 1894 ekstraordinær og 1899 ordentlig professor i hygiejne i Rostock. Pfeiffer tilhørte som hygiejniker Pettenkofers skole. Han skrev om benyttelsen af svovlsyrling og svovlsyrlige salte som konserveringsmidler (Verwendung der schweflichen Säure zur Conservierung von Nahrungsmittel, München 1889, og Zur Kenntniss der giftigen Wirkungen der schweflichen Säure und ihre Salze, 1890), om rationel ernæring (Grundsätze richtiger Ernährung, 1893). Et af hans kendte arbejder beskæftiger sig med det vigtige hygiejniske spørgsmål om flodernes selvrensning (Zur Frage der Selbstreinigung der Flüsse, 1893). En lang række arbejder foreligger fra hans hånd under samarbejde med elever.

Kilder 

 

Hygiejnikere
Læger fra Tyskland
Ansatte ved Rostocks Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Würzburg
Livias hus

Livias hus (domus Livia) er en antik bygning på Palatinerhøjen i Rom.

Livias hus, som hørte til kejser Augustus' residens, er en af de bedst bevarede bygninger på Palatinerhøjen. Længst inde i findes en nedsænket gård, og mod den åbner sig tre hvælvede rum, sandsynligvis beregnet til banketter. De har vægmalerier udført i den såkaldte anden pompejanske stil fra cirka 30 f. Kr Hovedrummet i midten er dekoreret med skinarkitektur og indføjede mytologiske scener.

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Rom
Ruiner
Franz Pfeiffer

Franz Pfeiffer (født 27. februar 1815 i Bettlach, Solothurn, død 29. maj 1868 i Wien) var en tysk germanist. 

Pfeiffer blev kongelig bibliotekar i Stuttgart, senere professor i Wien og medlem af Videnskabernes Akademi sammesteds. Af hans mange germanistiske og litteraturhistoriske skrifter og udgaver kan nævnes Zur deutscen Litteraturgeschichte. Han grundlagde og redigerede kvartalsskriftet "Germania" og gav stødet til samlingen Deutsche Klassiker des Mittelalters (12 bind, 1866—72), hvoraf han selv udgav 1. bind, Walther von der Vogelweide (6. oplag ved Karl Bartsch, 1880).

Kilder 

  

Germanister
Filologer fra Tyskland
Ansatte ved Wiens Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Islands Socialdemokratiske Parti

Islands Socialdemokratiske Parti eller Folkepartiet (islandsk: Alþýðuflokkurinn) var et islandsk socialdemokratisk parti, der blev grundlagt i 1916 af De Samvirkende Fagforbund (Alþýðusamband Íslands) for at fungere som fagbevægelsens politiske talerør. Partiet afbrød sin formelle tilknytning til arbejderbevægelsen efter Island blev en republik i 1944.

Kernevælgere 
Partiets base var bybefolkningen i det sydvestlige Island (Reykjavik-regionen) og arbejdere i Vestfjordenes fiskeribyer. Derimod havde det næsten ingen opbakning i landdistrikterne.

Historie 
Det islandske socialdemokrati blev repræsenteret i Altinget i 1920. Det ledede regeringer i tre korte perioder; 1947-49 under Stefán Jóhann Stefánsson, 1958-59 under Emil Jónsson og 1979-80 under Benedikt Sigurðsson Gröndal. Desuden var socialdemokraterne i regering med det konservative Selvstændighedspartiet 1959-1971. Partiet stod i hele sin levetid markant svagere end sine søsterpartier i de øvrige nordiske lande. Kun ved valgene i 1934 og 1978 opnåede det over 20% af stemmerne. Efter Folkealliancens oprettelse i 1956 fik socialdemokraterne normalt 10-15% af stemmerne.

Udover konkurrencen fra Folkealliancen medvirkede hyppige splittelser med dannelse af udbryderpartier med udgangspunkt i partiets venstrefløj (1930, 1938, 1956, 1983 og 1994) til at svække Socialdemokraterne.

Islands Socialdemokratiske Parti indgik i 1999 i en valgalliance med de tre øvrige venstrefløjspartier Folkealliancen, Kvindelisten og Folkebevægelsen, der i 2000 blev omdannet til partiet Socialdemokratisk Alliance.

Udbryderpartier 

 I 1930 dannede udbrydere fra partiets revolutionære fløj Kommúnistaflokkur Íslands (Islands kommunistiske parti), der blev den islandsk sektion af Komintern.

 I 1937 brød venstrefløjen på ny ud af partiet. Udbryderne etablerede året efter det uafhængige kommunistparti Socialistpartiet.

 I 1956 etablerede en udbrydergruppe af pacifister og venstreorienterede Folkealliancen sammen med Socialistpartiet med Islands Socialdemokratiske Partis tidligere formand Hannibal Valdimarsson som første leder.

 I 1982 brød den tidligere justits- og undervisningsminister Vilmundur Gylfason med partiet og etablerede året efter Bandalag Jafnaðarmanna (Socialistalliancen) som et venstresocialdemokratisk alternativ. Ved altingsvalget 1983 fik partiet 7,3% og fire mandater, men opnåede kun 0,2% i 1987, hvorefter det blev opløst.

 I 1994 brød en kreds omkring Jóhanna Sigurðardóttir ud og etablerede Folkebevægelsen (Þjóðvaki) som et populistisk venstreparti, der efter altingsvalget 1995 blev repræsenteret i Altinget.

Partiformænd 

 Ottó N. Þorláksson (1916)
 Jón Baldvinsson (1916–1938)
 Stefán Jóhann Stefánsson (1938–1952)
 Hannibal Valdimarsson (1952–1954)
 Haraldur Guðmundsson (1954–1958)
 Emil Jónsson (1958–1968)
 Gylfi Þ. Gíslason (1968–1974)
 Benedikt Sigurðsson Gröndal (1974–1980)
 Kjartan Jóhannsson (1980–1984)
 Jón Baldvin Hannibalsson (1984–1996)
 Sighvatur Björgvinsson (1996–1998)
 Guðmundur Árni Stefánsson (1998–2000)

Valgresultat

Referencer 

Socialdemokratiske Parti
Socialdemokratiske partier
Etableret i 1916
Ophørt i 2000
Alfons, jarl af Chester

Alfons, jarl af Chester (født 24. november 1273 i Bayonne, død 19. august 1284) var det niende barn af Edvard I af England og Eleanora af Kastilien. Han blev opkaldt efter sin morbror Alfons X af Kastilien.

Alfons, jarl af Chester døde på Windsor Castle, ti år gammel, kort efter at hans bror (den senere Edvard II af England) blev født. Alfons' død betød, at Edvard (II) blev Edvard I's eneste overlevende mandlige arvtager. Alfons blev begravet i Westminster Abbey.

Kongelige fra England
Huset Plantagenet
Tronfølgere som aldrig tiltrådte
Personer fra Bayonne
Đinh Bộ Lĩnh

Đinh Bộ Lĩnh (丁部領, posthumt navn: Tiên Hoàng Đế 丁先皇, (født 923, død 979) var en vietnamesisk konge og grundlægger af Dinh-dynastiet. Han blev født i en landsby ved Den Røde Flod og blev lokal militærleder. Han afsatte den sidste konge af Ngo-dynastiet i år 963 men giftede sig med en kvinde fra denne familie for att skabe en bred støtte for sit eget dynasti. For at undgå konflikt med Song-dynastiet betalte han tribut til den kinesiske kejser. Đinh Bộ Lĩnh blev myrdet af en kongelig tjener og efterfulgtes af sin seksårige søn Đinh Tue.

Konger
Personer fra Vietnam
Ban Chao

Ban Chao (født år 32, død år 102) var en kinesisk kavalerigeneral under Handynastiet. Han var søn af en historiker og udvidede kejserdømmet mod vest i retning af det Kaspiske Hav, men nåede ikke frem til romerriget.

Kilder 
 Henrikson, Alf, Kinesisk historia

Noter 
Ban Chao er afbildet i Wu Shuang Pu (無雙 譜, Bord af Uforlignelige Helte) af Jin Guliang

Personer fra Kina
County seat

County seat er et engelsk ord, der beskriver et countys administrationscenter eller administrationsby. Ordet anvendes i USA, Canada, Taiwan, og Rumænien. I Storbritannien og Irland har county towns lignende funktioner.

Funktion 
I USA er counties den administative afdeling af delstaterne. Byen, landsbyen, eller stedet, der indeholder countyets regering omtales county seat. Nogle koloniale delstater har (eller har haft) county seats "Court House" eller "Courthouse" som en del af deres navne (fx Spotsylvania Courthouse, Virginia).

Variationer 
I de canadiske provinser Prince Edward Island, New Brunswick og Nova Scotia, og i de amerikanske delstater Maine, Massachusetts, og Vermont omtales county seats i stedet som shire towns.

Se også 
 Hovedby
 Hovedstad

Referencer 

Counties
Subnationale enheder
Kvalifikation til VM i fodbold 2018, UEFA

Kvalifikationen til Verdensmesterskabet i fodbold 2018 fandt sted fra september 2016 til november 2017. Fodboldturneringen fandt de 13 hold som sammen med værtslandet Rusland, der automatisk var kvalificeret, skal repræsenterer Europa til slutrunden i 2018. I alt 54 UEFA-medlemslande konkurrerede om at komme med til slutrunden. Gibraltar og Kosovo var med for første gang. De var dog ikke med i den oprindelige lodtrækning, som fandt sted i Sankt Petersborg den 25. juli 2015. Gibraltar og Kosovo blev først FIFA-medlemmer i maj 2016, og begge hold fik tilladelse til at deltage i VM-kvalifikationen 2018. Der var to grupper, som før de to landes medlemskab i FIFA, kun havde fem hold i gruppen, mens de andre grupper havde seks hold. Det blev besluttet, at Kosovo skulle indgå i gruppe I af sikkerhedshensyn, da man ville undgå, at de kom i gruppe sammen med Bosnien og Herzegovina. Gibraltar kom i gruppe H.

Gruppespil

Gruppe A

Gruppe B

Gruppe C

Gruppe D

Gruppe E

Gruppe F

Gruppe G

Gruppe H

Gruppe I

Rangering af hold på andenplads 
Kun toernes kampene mod de fire øvrige bedst placerede hold i grupperne indgik i rangeringen af holdene på andenpladserne. Derfor talte kun otte kampe tælle med i udregningen.

De otte bedste toere blev afgjort efter disse parametre og i denne rækkefølge:
 Højeste antal af point
 Målforskel
 Højeste antal mål scoret

Anden runde 

Lodtrækningen til anden runde (play-offs) blev afholdt 17. oktober 2017 i FIFA hovedkvarteret i Zürich, Schweiz, efter at første runde (gruppespillet) var afsluttet. 

De otte hold blev seedet efter FIFA's verdensrangliste publiceret den 16. oktober 2017 med de fire bedst placerede hold i Lag 1 og de resterende fire hold i Lag 2. Hold fra Lag 1 spillede mod hold fra Lag 2 en hjemme og en udekamp i den rækkefølge, som blev afgjort af lodtrækningen.

De første kampe blev spillet 9.-11. november og returkampene 12.-14. november 2017. Vinderen af de to kampe kvalificerede sig til VM i fodbold.

Seedning og lodtrækning 
Følgende hold deltog i anden runde. Her ses de fordelt på de to lag med FIFA-ranglisteplaceringerne i parenteser:

Kampe
Tidspunkterne er angivet i CET (UTC+1) som de var angivet af UEFA (lokale tider kan ses i parenteser).

Kvalificerede hold 
Følgende hold fra UEFA har kvalificeret sig til slutrunden.

1 Fed viser mesteren det år. Kursiv viser værten det år.
2 Konkurrerede som .
3 Konkurrerede som Vesttyskland. Et separat hold for Østtyskland deltog også i kvalifikationen i denne tid, de deltog kun i 1974.
4 Konkurrerede som  og .

Topscorere 
Der blev scoret 807 mål i 278 kampe, som i gennemsnit svarer til 2,9 mål pr. kamp.

16 mål

 Robert Lewandowski

15 mål

 Cristiano Ronaldo

11 mål

 Romelu Lukaku
 Christian Eriksen

9 mål

 André Silva

8 mål

 Marcus Berg

7 mål

 Stevan Jovetić

6 mål

 Eden Hazard
 Ciro Immobile
 Aleksandar Mitrović
 Konstantinos Mitroglou
 Arjen Robben
 Andrij Jarmolenko

Referencer 

Fodbold i 2016
Fodbold i 2017
UEFA
Carmen Martín

Carmen Dolores Martín Berenguer (født 29. maj 1988 i Almería) er en spansk håndboldspiller, der spiller for svenske IK Sävehof. Hun har tidligere spillet for blandt andet CSM Bucuresti, OGC Nice, RK Krim og SD Itxako. Desuden har hun spillet på det spanske landshold, hvor hun spillede over 225 landskampe og var med til at vinde flere mesterskabsmedaljer.

Karriere 
Ved EM 2008 var hun med til at vinde sølv, og ved VM 2011 var hun med til at vinde bronze.

Hun var med Spanien ved OL 2012 i London, hvor holdet i semifinalen tabte til , men efterfølgende sikrede sig bronzen med sejr over , mens Makedonien fik sølv efter finalenederlag til .

Det blev til endnu en EM-sølvmedalje i 2014, mens holdet ved OL 2016 i Rio de Janeiro blev nummer seks og i 2020 i Tokyo (afholdt 2021) blev nummer ni.

Internationale resultater

Klubresultater 
EHF Champions league
 Vinder: 2016
 Finalist: 2011
División de Honor Femenina de Balonmano
 Guld: 2011, 2012
Copa de la Reina de Balonmano
 Guld: 2011, 2012
Spansk Supercup
 Vinder: 2011, 2012
Sloveniens Superliga
 Vinder: 2013
Sloveniens pokalturnering
 Vinder: 2013
Liga Naţională
 Vinder: 2015, 2016, 2017
Rumæniens pokalturnering
 Vinder: 2016

Landsholdsresultater 
De olympiske lege
 Bronze: 2012
VM
 Bronze: 2011
EM
 Sølv: 2008, 2014

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Håndboldspillere fra Spanien
Personer fra Almería
Deltagere for Spanien ved sommer-OL 2012
Deltagere for Spanien ved sommer-OL 2016
Deltagere for Spanien ved sommer-OL 2020
Håndboldspillere ved sommer-OL 2016
Håndboldspillere ved sommer-OL 2020
Olympiske bronzemedaljevindere fra Spanien
Betina Riegelhuth

Betina Riegelhuth (født 17. Juni 1987 i Oslo, Norge) er en norsk håndboldspiller som spiller for Storhamar IL og Norges håndboldlandshold. Hun fik debut på det norske landshold i 2010 i en kamp . Hendes første slutrunde var ved EM i håndbold 2014 i Ungarn og Kroatien. Hun har tidligere optrådt for de danske mestre fra Team Esbjerg.

Hun er lillesøster til Linn-Kristin Riegelhuth Koren.

Meritter med landsholdet 
 VM i håndbold:
 Vinderf: 2015
 EM i håndbold:
 Vinder: 2014

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Håndboldspillere fra Norge
Håndboldspillere fra Storhamar Håndball
Håndboldspillere fra Bækkelagets Sportsklub
Jenny Alm

Jenny Alm (født 10. April 1989 i Uddevalla, Sverige) er en tidligere svensk håndboldspiller, der optrådte i den danske liga og for det svenske landshold. Hun deltog bl.a. under VM 2011 i Brasilien.

Hun har tidligere spillet for København Håndbold, Team Esbjerg, IK Sävehof og HF Kroppskultur Dam.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Spillerprofil - Team Esbjerg 

Håndboldspillere fra Sverige
Folkebevægelsen

Folkebevægelsen (, ) var et populistisk venstreparti på Island, der blev etableret i 1994 af en kreds af politikere fra venstrefløjen i Islands Socialdemokratiske Parti  (Alþýðuflokkurinn) omkring den senere statsminister Jóhanna Sigurðardóttir, efter at hun tabte et kampvalg om partiets formandspost. Ved altingsvalget 1995 fik Folkebevægelsen 7,2% af stemmerne og fire mandater. 

I 1999 indgik partiet i valgforbundet Alliancen sammen med Islands Socialdemokratiske Parti, Kvindelisten og Islands Socialdemokratiske Parti. Året efter omdannedes valgforbundet til et egentligt parti.

Tidligere politiske partier i Island
Socialdemokratiske partier
Socialistiske partier
Etableret i 1994
Ophørt i 1999
Home Park (Windsor)

en nærliggende dyrehave 

et fodboldstadion i Plymouth
The Home Park (dansk: Hjemmeparken), tidligere kendt som den Lille Park (og oprindeligt som Lydecroft Park), er en kongelig park, som administreres af Crown Estate. Parken ligger øst for  Windsor Castle nær ved ved Windsor by i Berkshire, England.

Hovedvejen Albert Road (A308) adskiller parken fra den nærliggende Windsor Great Park. En del af Hjemmeparken drives som landbrug med kvæg, mejeri og gårdbutik. 

I parken er der flere private boldbaner, der bruges til golf, bowling, cricket og tennis. 

Frogmore House og de kongelige begravelsespladser (Royal Burial Ground, Frogmore) ligger i parken. 

Parker i Storbritannien
Bygninger, konstruktioner og anlæg i England
Sydøstengland
Jacob Larsen

Jacob Søgaard Larsen (født 13. juni 1988 i Søllerød) er en dansk roer. Han har vundet to guld og en bronzemedaljer ved VM og to guldmedaljer ved EM i roning. Jacob Søgaard Larsen var med i letvægtsfireren der vandt sølv ved Sommer-OL 2016

Referencer 

Roere fra Danmark
Medaljevindere fra Danmark ved sommer-OL 2016
Deltagere for Danmark ved sommer-OL 2016
Olympiske sølvmedaljevindere fra Danmark