kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Henry Osborne Havemeyer

Henry Osborne Havemeyer (født 18. oktober 1847, død 4. december 1907) var en amerikansk erhvervsmand, iværksætter og direktør for et sukkerraffinaderi. Han grundlagde og blev præsident for American Sugar Refining Company i 1891.

Havemeyer var tredje generation af en slægt, der arbejdede i sukkerbranchen, og han var ansvarlig for udvidelsen af familiefirmaet til American Sugar Refining Company, som var førende på sukkerfremstillingsområdet i slutningen af 1800-tallet. Sammen med sin hustru, Louisine, var han en ivrig kunstsamler, der anskaffede en stor privat samling. Han var således en af de tidligste samlere af impressionistisk kunst i Amerika, hvortil han fik god hjælp af Mary Cassatt. Efter Louisine Havemeyers død i 1929 overgik en stor del af parrets samling ifølge hendes testamente til Metropolitan Museum of Art.

Referencer 

Kunstsamlere
Erhvervsfolk fra USA
Stødtand

En stødtand er en aflang, kontinuerligt voksende fortand, der normalt, men ikke altid, kommer i par, som rager et pænt stykke ud af munden på visse arter af pattedyr. Det er mest normalt, at stødtænder er hjørnetænder, som det ses med vortesvin, hvalrosser og svin, eller som det er tilfældet med elefanter, lang fortænder. For de fleste arter med stødtænder er det både hannerne og hunnerne der har dem, selvom hannernes typisk er størst. Stødtænder er normalt buede, men dog er narhvalens ene tand helt lige og har en helixstruktur. Den kontinuerlige vækst sker ved formativ væv i tandens rødder. Nogle af de største stødtænder kommer fra elefanter, og tidligere har man set eksempler på over 200 kg, mens de i dag sjældent vejer mere end 100 kg.

En række ny uddøde dyr har også haft stødtænder. Skovelefanten har haft stødtænder på op til 5 m, hvilket gør det til de største stødtænder nogensinde. Andre dyr som mammutter og uddøde arter af hvalrosser har også haft stødtænder.

Funktion 
Stødtænder har en række forskellige funktioner alt efter dyret som de tilhører. I sociale sammenhænge bruges de til dominans, særligt blandt hanner, og de bruger dem til at forsvare sig mod fjender eller til at kæmpe med hinanden indbyrdes om territorier eller hunner. Elefanter bruges også deres stødtænder til at grave eller bore med. Hvalrosser bruger deres stødtænder til at gribe fat i isen og trække sig selv op af vandet. Hos narhvaler er det kun hannerne, der har en stødtand, hvilket indikerer at det er et sekundært kønskarakteristika.

Menneskers brug 
Stødtænder bruges af mennesker til at fremstillet elfenben, der bruges til smykker og forskellige kunst- og brugsgenstande. Tidligere brugte man bl.a. elfenben til tangenter på klavere og flygler. Mange arter med stødtænder er derfor blevet jagtet og adskillige er eller har været truede. Elfenbenshandel er blevet stærkt begrænset af FN's konvention mod handel med truede dyrearter.

Gallery

Se også 
 Hugtand, en lang hjørnetand hos pattedyr
 Elfenbenshandel

Referencer 

Dyreanatomi
Dyreprodukter
St. Lawrence Island

St. Lawrence Island (centralsibirisk yupik: Sivuqaq) er en ø, der ligger vest for Alaska i Beringshavet, umiddelbart syd for Beringstrædet. Landsbyen Gambell, der ligger i den nordvestlige ende af øen er 58 km fra Tjuktjerhalvøen i Russisk fjernøsten. Øen er en del af Alaska, men ligger tættere på Rusland end på fastlandet i Alaska. Man mener at St. Lawrence Island er en af de sidste dele af landbroen, som stadig er oven vande, der tidligere har forbundet Asien og Nordamerika i den pleistocæne epoke. Den har et areal på 4.640,1 km2, og det er dermed den sjettestørste ø i USA og den 113. største ø i verden. Den har en del af Den betragtes som værende en del af Beringhavets vulkanske provins. I 2010 boede der 1.352 mennesker på øen, der er fordelt mellem Gambell og Savoonga, der er øens eneste befolkede steder.

Øen blev kaldt Sivuqaq yupik, der boede der. Den ble besøgt af den danske opdagelsesrejsende Vitus Bering på Skt. Laurentius' dag (St. Lawrence's Day) den 10. august 10, 1728, og blev navngivet efter denne dag. Øen er det første sted i Alaska, som man ved er blevet besøgt af europæiske opdagelsesrejsende.

Der boede omkring 4.000 centralalaskanske yupik og siberiske yupik fordelt i flere små landsbyer på øen i midten af 1800-tallet. De levede af at jage hvalrosser og hvaler og af at fiske. Under hungersnøden i 1878–1880 sultede mange ihjel og mange andre valgte at forlade øen, hvilket reducerede befolkningstallet kraftigt. Da USAs myndigheder besøgte øen i 1880 blev det estimeret at ud af de 700 beboere var de 500 døde af sult. På dette tidspunkt pegede man skylden over på handelsfolk, der havde givet øen alkohol, hvilket fik folk til at "forsømmelse af deres sædvanlige forsyning af proviant. I 1900 indførte man rensdyr i et forsøg på et styrke økonomien. I 1917 var bestanden steget til omkring 10.000, men den er siden faldet en del.

Galleri

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Gambell and St. Lawrence Island Photos from Gambell and St. Lawrence Island, August 2001
 Video on St. Lawrence

Alaskas geografi
Øer i USA
Inuit
Annie Hagel

Annie Hagel (født 26. januar 1950) har været regionsrådsmedlem i Region Hovedstaden for Enhedslisten siden 2013. Hun er medlem af sundhedsudvalget.

Annie Hagel er uddannet i kommunikation, dansk og samfundsfag fra Roskilde Universitet. Hun arbejder som freelance-journalist.

Privat er Annie Hagel bosat i Snekkersten, hun er gift og har tre børn.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra København
Regionsrådsmedlemmer fra Enhedslisten
Martin Schepelern

Martin Schepelern (født 21. juni 1974) er regionsrådsmedlem i Region Hovedstaden. Han blev i 2017 valgt for Alternativet, men i 2020 skiftede han til Radikale Venstre. Han er næstformand i social og psykiatriudvalget  og medlem af forretningsudvalget.

Martin Schepelern er uddannet fra UCLA filmskole i 2000, som psykoterapeut fra Psykoterapeutisk institut i 2010  og arbejder som selvstændig psykoterapeut. Han har tidligere arbejdet hos Livslinjen, TUBA kriminalforsorgen, det danske filminstitut samt været producer på bl.a. Big Brother. 

Privat er Martin Schepelern bosat i København og har et barn.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Personer fra København
Politikere fra Alternativet
Politikere fra Det Radikale Venstre
Regionsrådsmedlemmer fra Alternativet
Regionsrådsmedlemmer fra Radikale Venstre
Stinus Lindgreen

Stinus Lindgreen (født 9. august 1980) dansk forsker og politiker, der er regionsrådsmedlem i Region Hovedstaden og tidligere medlem af Folketinget for Radikale Venstre, hvor han var forsknings-, psykiatri-, sundheds- og ældreordfører. Han er desuden medlem af erhvervs-, vækst- og forskningsudvalget samt miljø- og klimaudvalget i regionsrådet. Han er hovedbestyrelsesmedlem for Radikale Venstre, og folketingskandidat i Københavns Omegns Storkreds.

Stinus Lindgreen er uddannet ph.d. i bioinformatik fra Københavns Universitet, og arbejder som forsker for H. Lundbeck, og har tidligere bl.a. arbejdet som forsker på Carlsberg Laboratorium.

Privat 
Privat er Stinus Lindgreen bosat i Gladsaxe, han er gift og har tre børn. Tidligere har han været formand for Ateistisk Selskab og er medstifter af virksomheden Bryggeriet Djævlebryg. Derudover fungerer han som blogger på vidensskabsbloggen scienceblog.dk.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra Gentofte
Politikere fra Danmark
Tidligere folketingsmedlemmer fra Det Radikale Venstre
Regionsrådsmedlemmer fra Radikale Venstre
Alumni fra Københavns Universitet
Folketingsmedlemmer i 2010'erne
Folketingsmedlemmer i 2020'erne
Wolof (folkeslag)

Wolof-folket er en vestafrikansk etnisk gruppe, der findes i det nordvestlige Senegal, Gambia og de sydvestlige kystområder i Mauritanien. I Senegal er wolof-folket den største etniske gruppe (~39%), mens de andre steder er en minoritet. De henviser til sig selv som Wolof og taler sproget wolof – en vestatlantisk gren af Niger-Congo-familien af sprog.

Deres tidlige historie er uklar, og kendes hovedsageligt fra mundtlig overlevering, som forbinder dem til Almoraviderne. Den tidligste dokumenterede benævnelse af wolof-folket findes blandt dokumenter fra den italienske, portugisisk-finansierede rejsende Alvise Cadamosto, som nævnte veletablerede islamiske wolof-høvdinge, der blev rådgivet af muslimske rådgivere og gejstlige. Wolof-folket tilhørte det middelalderlige Wolof-rige i Senegambia-regionen.

Der kendes intet til Wolof-folkets præ-islamiske religiøse traditioner, og den mundtlige overlevering beskriver dem som tilhørende islam siden Kongeriget Wolof blev grundlagt. Der er dog efterladt historiske beviser af islamiske lærde og europæiske rejsende, som antyder at Wolof-krigere og herskere ikke konverterede til islam, men dog accepterede og benyttede sig af muslimske gejstlige som rådgivere og administratorer. I og efter det 18. århundrede blev Wolof-folket ramt af de voldsomme jihader i Vestafrika, hvilket udløste interne uenigheder blandt Wolofer om islam. I det 19. århundrede, da de koloniale franske tropper erklærede krig mod Wolof-kongedømmerne, modsatte Wolof-folket sig de franske og konverterede til islam. Nuværende Wolofer er hovedsageligt sufi-muslimer der tilhører de islamiske broderskaber Mourid og Tijaniyyah.

Ligesom mange vestafrikanske etniske grupperinger har wolof-folket historisk vedligeholdt en rigid, endogam social stratificering, der omfattede adlen, gestligheden, kaster og slaver. Woloferne var tæt på de franske koloniale herskere, blev integrerede i koloniernes administration og har domineret senegalesisk kultur og økonomi siden landets uafhængighed. De omtales også som Chelofes, Galofes, Lolof, Jolof, Olof, Volof, Wolluf og Yolof.

Referncer 

Folkeslag i Senegal
Folkeslag i Gambia
Northbrookøen

Northbrookøen (russisk: остров Нортбрук) er en ubeboet ø, der ligger i den sydlige ende af øgruppen Franz Josef Land i Ishavet nord for Rusland. Det højeste punkt på øen er 344 moh.

Northbrookøen er en af de steder, der er nemmest at komme til i øgruppe, og den har derfor været anvendt som udgangspunkt og base for polarekspeditioner i 1800- og 1900-tallet.

Øen er navngivet efter jarlen af Northbrook, der var præsident for Royal Geographical Society mellem 1890 og 1893. Den fik navnet delvist på grund af Nikolai Góring, der var en af jarlens støtter under hans tid som præsident.

Historie 
Kap Flora, der ligger i et område uden gletsjer på den sydvestlige del har været et vigtig sted i øens historie. Den britiske sejler og opdagelsesrejsende Benjamin Leigh Smith loed skibbrud her i 1881. Den 17. juni 1896 mødte de to opdagelsesrejsende Fridtjof Nansen hinanden her Frederick George Jackson. Jackson ledte Jackson-Harmsworth-ekspeditionen, der havde base på Kap Flora.

En pynt på den nordlige del af øen ved 80°55'N, fik navn efter William Speirs Bruce, den skotske zoolog oceanograf, der havde været medlem af Jackson-Harmsworth-ekspeditionen.

I 1904 gravede de opdagelsesrejsende fra Zieglers nordpolsekspedition efter kul på øen, under en overvintring efter deres skib var sunket ved Rudolf Island.

Tilstødende øer 
 Ostrov Robertsona (Остров Робертсона), Robertsonøen er en lille ø øst for Northbrookøens østlige kyst, tæt på øens østligste punkt. Øen er navngivet efter den skotske opdagelserejsende kaptajn Thomas Robertson fra Scotia-ekspeditionen i 1904 til South Orkney Islands på skibet Scotia.
 Ostrov Novyy ligger mindre end 2 km syd-sydvest for Robertson, tæt ved kysten. Begge øer er mindre end 1 km lange.

Galleri

Referencer 

Litteratur
 Speak, Peter: William Speirs Bruce NMS Publishing, Edinburgh 2003

Eksterne henvisninger 

 Cape Flora, Northbrook Island på Bloosee

Øgrupper i Ishavet
Ruslands geografi
Øer i Rusland
Harold Brown

Harold Brown (født 19. september 1927 i New York City, død 4. januar 2019 San Diego, Californien) var en amerikansk kernefysiker og demokratisk politiker. Han var forsvarsminister under Jimmy Carter.

Referencer 

Personer fra New York City
Fysikere fra USA
Politikere fra USA
William Morgan Sheppard

William Morgan Sheppard (født 24. august 1932 i London, England, død 6. januar 2019 i Los Angeles, Californien) var en britisk skuespiller.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra London
Skuespillere fra England
Moshe Arens

Moshe Arens (født 27. december 1925 i Kaunas, død 7. januar 2019 i Savyon) var en israelsk aeronautisk ingeniør, diplomat og Likud-politiker.

Referencer 

Personer fra Kaunas
Jøder fra Litauen
Politikere fra Israel
Australian Open-mesterskabet i herredouble 2020

Australian Open-mesterskabet i herredouble 2020 var den 108. turnering om Australian Open-mesterskabet i herredouble. Turneringen var en del af Australian Open 2020 og blev spillet i Melbourne Park i Melbourne, Victoria, Australien i perioden 22. januar - 2. februar 2020 med deltagelse af 64 par.

Mesterskabet blev vundet af Rajeev Ram og Joe Salisbury, som i finalen besejrede det australske wildcard-par Max Purcell and Luke Saville med 6-4, 6-2 på 70 minutter. Både Ram og Salisbury, der var seedet som nr. 11 og spillede deres femte grand slam-turnering som makkere, vandt dermed deres første grand slam-titel i herredouble, og Rajeev Ram satte en ny åben æra-rekord for det højeste antal spillede grand slam-turneringer i herredouble inden første sejr. Han vandt sin første titel i sin 58. grand slam-herredoubleturnering, og indtil da havde Martin Damm haft rekorden, idet han vandt sin første titel i den 55. spillede turnering. Rajeev Ram vandt sin anden grand slam-titel i karrieren, idet han tidligere havde vundet Australian Open-mesterskabet i mixed double 2019, og han blev den første amerikanske vinder af herredoublemesterskabet i Melbourne, der ikke hed Bryan, siden Rick Leach sikrede sig titlen i 2000. Joe Salisbury vandt sin første grand slam-titel i karrieren, og han blev den blot anden britiske vinder af titlen i den åbne æra.

Alletiders mest succesrige herredoublepar, Bob og Mike Bryan, deltog i mesterskabet for 21. og sidste gang, inden de senere på sæsonen stoppede deres karrierer i forbindelse med US Open 2020. De amerikanske brødre tabte i tredje runde til Ivan Dodig og Filip Polášek.

Pengepræmier og ranglistepoint 

Den samlede præmiesum til spillerne i herredouble androg A$ 3.884.000 (ekskl. per diem), hvilket var en stigning på knap 10 % i forhold til året før.

Turnering

Deltagere 

Turneringen havde deltagelse af 64 par, der er fordelt på:
 57 direkte kvalificerede par i form af deres ranglisteplacering.
 7 par, der havde modtaget et wildcard.

Seedede par 

De 16 bedst placerede af parrene på ATP's verdensrangliste blev seedet:

Wildcards 

Syv par modtog et wildcard til hovedturneringen.

Resultater

Kvartfinaler, semifinaler og finale

Første, anden og tredje runde

Se også 
 Australian Open-mesterskabet i herresingle 2020
 Australian Open-mesterskabet i damesingle 2020
 Australian Open-mesterskabet i damedouble 2020
 Australian Open-mesterskabet i mixed double 2020

Eksterne henvisninger 
 Australian Open

Noter 

Australian Open 2020
2020
ATP Tour 2020
Verdens ende (Tjøme)

Verdens ende er navnet på sydspidsen af øen Tjøme i Færder kommune i Vestfold og Telemark fylke i Norge, 26 km syd for Tønsberg. Mod vest ligger mundingen af Tønsbergfjorden og i syd ligger Skagerrak. Fra roches moutonnéesene (gletsjerslebne afrundede klipper) på Verdens ende er der udsigt mod havet og den yderste del af skærgården i Vestfold med Færder fyr som det mest markante landemærke yderst i Oslofjorden. Skærgården ud for Verdens ende er en del af Færder nationalpark.

Stedet blev etableret som et udflugtssted i 1930'erne. Informationscentret for nationalparken på Verdens ende åbnede i 2015.

Historie 

Helgerødtangen der var stedets gamle navn, var knyttet til Tjømes sydligste landbrug, Helgerød. Tidligere var stedet udkigspunkt for lodser på jagt efter sejlbåde.

Verdens ende er et stednavn som opstod i begyndelsen af 1900-tallet, først blandt sommergæsterne som besøgte stedet. Navnet er direkte knyttet til turisttrafikken og det man i dag kalder branding. Gamle tjømlinger havde et helt andet perspektiv på verden. De var søfolk og hvalfangere, og var, i 1800- og 1900-tallet, kendt med farvande og havnebyer over hele kloden. Det var på ingen måde her på de glatslebne klipper verden sluttede; det var nærmere her den begyndte.

Breve og postkort der blev postet på Verdens ende fik tidligere deres eget stempel.

Det karakteristiske vippefyr med kurv til et kulbål ble bygget sammen med en restaurant som turistattraktioner på stedet i 1934, få år efter at Vrengen bro åbnede for trafik i 1932. Der fandtes også et saltvandsakvarium med fisk og sæler. Det blev drevet fra 1935 til 1974. Grundmuren er nu grillplads.

Lige øst for Verdens ende ligger det tidligere Grepan kystpensionat som åbnede i 1919. Moleanlægget i Grepanbugten ved Verdens ende blev påbegyndt i 1950.

Fritidsområde og attraktioner 

Verdens ende er et værnet friområde på cirka 25 hektar. Stedet er et populært udflugtssted med smuk natur, runde klipper og småholme, fiskepladser, gode bademuligheter og flot udsigt over havet. Den lange stenmolen danner beskyttelse mod vejr og vind for en af Tjømes største lystbådehavne. Her ligger også flere fiskebåde.

Skulpturen «Sjømannshustruen» af billedhuggeren Nina Nesje blev rejst i 2004.

Grænsen for Færder nationalpark, et område på 340 km² som blev oprettet i 2013, går gennem Verdens ende lige syd for bebyggelsen og havnen. Færder nationalparkcenter blev bygget hvor den tidligere restaurant lå, og blev åbnet af dronning Sonja i juni 2015. Friluftsområdet Moutmarka lige nordvest for Verdens ende indgår også i nationalparken.

Galleri

Kilder og henvisninger 

 Søgeresultater på stikordet «Verdens ende» i databasen for Digital bygdebok for Tjøme 
 Web-kamera fra Verdens ende
 Galleri Nors fotografier fra Verdens Ende 1911-1937

Tjøme
Færder nationalpark
Kim Rockhill

Kim Rockhill (født 2. juni 1953) er regionsrådsmedlem i Region Hovedstaden for Socialdemokratiet. Han er medlem af forretningsudvalget samt miljø- og klimaudvalget. Han har været byrådsmedlem fra 1985 i Skibby Kommune, borgmester i kommunen fra 1989 til 2001, og fortsat byrådsmedlem i Frederikssund Kommune frem til januar 2019.

Kim Rockhill har været forstander for AKU-center Slangerup, men stoppede i 2017.

Privat er Kim Rockhill bosat i Skibby, han er gift og har to børn.

Referencer 

Tidligere borgmestre fra Danmark
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Socialdemokraterne
Personer fra København
Regionsrådsmedlemmer fra Socialdemokratiet
Operation Gefion

Operation Gefion er betegnelsen for Forsvarets støtte til Politiet i forbindelse med bevogtningen af blandt andet Københavns Synagoge i Krystalgade samt støtte til grænsekontrollen ved den dansk-tyske grænse. 

Operationen blev mulig efter regeringens tryghedspakke den 11. august 2017 under overskriften "Trygheden tilbage i gaderne".

Operationen blev iværksat i 2017, og de første soldater blev indsat den 29. september samme år. Forsvaret har tidligere stillet personale til rådighed for Politiet i forbindelse med bevogtningen af grænsen mod syd i perioden 13. juni 2016, samt bevogtningsopgaver ved modtagecenteret Søgårdlejren i perioden 24. februar 2016 og frem til 30. september 2016.

Referencer 

Sikkerhed i Danmark
Hæren
Kobbholmfjorden

Kobbholmfjorden (nordsamisk: Vuorkelvuotna) er en fjordarm af Varangerfjorden i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark fylke i Norge. Bortset fra Varangerfjorden er dette den østligste fjord i Norge. Fjorden går 4,5 kilometer mod sydvest til Stasjonsberget i enden af fjorden.

Fjorden har indløb mellem Heikenset i vest og Skjergardsneset ved Grense Jakobselv i øst. Lige ved indløbet til fjorden ligger Oscar IIs kapell på østsiden. Der ligger flere holme i den ydre del af fjorden, som Ytre, Midtre, Indre Kobbholmen og Flatskjeret.

Kilder og henvisninger

Fjorde i Troms og Finnmark
Sør-Varanger
Varangerfjorden
Australian Open-mesterskabet i damedouble 2019

Australian Open-mesterskabet i damedouble 2019 var den 93. turnering om Australian Open-mesterskabet i damedouble. Turneringen var en del af Australian Open 2019 og blev spillet i Melbourne Park i Melbourne, Victoria, Australien i perioden 16. - 25. januar 2019.

Siden sidste mesterskab var kampenes format blevet ændret, idet Tennis Australia havde indført en ny afgørelse på afgørende sæt i form af en tiebreak til 10 point ved stillingen 6-6, som afløste det hidtidige format, hvor det sidste sæt skulle vindes med to overskydende partier. Det nye format kom i brug allerede i første runde, hvor Sorana Cîrstea og Jeļena Ostapenko blev de første vindere af en kamp afgjort med en 10-points-tiebreak i tredje sæt i Australian Open-mesterskabet i damedouble, da de besejrede Duan Yingying og Vera Lapko med 6-2, 6-7(3), 7-6(10-7).

Mesterskabet blev vundet af det useedede par Samantha Stosur og Zhang Shuai, som i finalen besejrede de forsvarende mestre, Tímea Babos og Kristina Mladenovic (seedet 2), med 6-3, 6-4, og dermed fik den australsk-kinesiske duo revanche for semifinalenederlaget til netop Babos og Mladenovic ved US Open i 2018. Stosur blev dermed den første australske vinder af titlen, siden Alicia Molik vandt den sammen med Svetlana Kuznetsova i 2005, og titlen var hendes tredje grand slam-titel i damedouble (men den første siden French Open 2006) og hendes syvende grand slam-titel i alt. Zhang Shuai var til gengæld i en grand slam-finale for første gang, og sejren var følgelig hendes første grand slam-titel.

Pengepræmier og ranglistepoint 

Den samlede præmiesum til spillerne i damedouble androg A$ 3.537.000 (ekskl. per diem), hvilket var en stigning på 10 % i forhold til året før.

Turnering

Deltagere 

Hovedturneringen havde deltagelse af 64 par, der var fordelt på:
 57 direkte kvalificerede par i form af deres ranglisteplacering.
 7 par, der havde modtaget et wildcard.

Seedede par 

De 16 bedst placerede af parrene på WTA's verdensrangliste blev seedet:

Wildcards 

Syv par modtog et wildcard til hovedturneringen.

Resultater

Kvartfinaler, semifinaler og finale

Første, anden og tredje runde

Se også 
 Australian Open-mesterskabet i herresingle 2019
 Australian Open-mesterskabet i damesingle 2019
 Australian Open-mesterskabet i herredouble 2019
 Australian Open-mesterskabet i mixed double 2019

Eksterne henvisninger 
 Australian Open

Noter 

Australian Open 2019
2019
WTA Tour 2019