kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Natura 2000-område nr. 155 Udby Vig

Natura 2000-område nr. 155 Udby Vig  er et Natura 2000-område der består af habitatområde  H136  og  har et areal på  384 hektar.  Cirka 37 % (142 ha) af området er ejet af Staten.   Natura 2000-området ligger   i Vandområdedistrikt II Sjælland  i vandplanomåde 2.2 Isefjord og Roskilde Fjord  i Holbæk Kommune.

Områdebeskrivelse
Udby Vig ligger på Tuse Næs ud til vestsiden af Isefjorden 5 - 8 km nord for Holbæk.

Den del af området, som ligger uden for skovene (Hønsehals- og Bognæs Skov) præges af lavtliggende engarealer, som nærmest vigen har en svag saltpåvirkning og derfor kan karakteriseres som strandeng. Mod nord kan "engene" bedst karakteriseres som rigkær, mens de mod syd i højere grad har karakter af tidvis våd eng. Ind imellem findes lavbundsarealer af ringere kvalitet. De højere liggende landarealer langs vigen er næsten alle dyrkede eller skovbevoksede.

Områdets største botaniske værdier er knyttet til rigkærene, som er bemærkelsesværdige i kraft af deres størrelse og ikke mindst deres mangfoldighed af sjældne og halvsjældne plantearter, f.eks  de to rødlistede og fredede orkideer langakset trådspore og hvidgul gøgeurt (en underart af kødfarvet gøgeurt).

Fredninger
Et område på 111 ha omkring Udby Vig blev  fredet i 1998 på grund af arealernes store biologiske værdier der truedes at tilgroning og gødskning.

Se også 
 Internationale naturbeskyttelsesområder i Danmark
 Naturtyper i Danmark

Kilder og henvisninger

 Kort over området på miljoegis.mim.dk
 Naturplanen  
 Basisanalysen 2016-21       
Natura 2000-planer
EU-habitatområder i Danmark

Fredede arealer i Danmark

Lokaliteter i Holbæk Kommune
Isefjorden
Overfladerekonstruktion

En overfladerekonstruktion er et fænomen inden for krystaller, hvor atomerne på overfladen arrangerer sig anderledes end atomerne inde i krystallen.

Kildehenvisninger 

Faststoffysik
Overfladevidenskab
Liège-Bastogne-Liège for kvinder 2020

Den 4. udgave af Liège-Bastogne-Liège for kvinder var oprindeligt planlagt til at være afholdt 26. april i Belgien, men det blev udskudt grundet coronaviruspandemien til 4. oktober. Dette var det syvende løb i UCI Women's World Tour 2020. Løbet blev vundet af britiske Lizzie Deignan fra Trek-Segafredo Women.

Hold og ryttere

Danske ryttere 
 Cecilie Uttrup Ludwig kørte for 
 Julie Leth kørte for

Klassement

Endeligt klassement

Startliste

Eksterne henvisninger 
 

2020
Cykelløb i 2020
Qala i Naw

Qala i Naw (dari: قلعۀ نو) er en by i det nordvestlige Afghanistan. Byen er hovedstad i provinsen Badghis. Den har  indbyggere.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Afghanistan
David Dreyer Lassen

David Dreyer Lassen (født 5. oktober 1973 i Rødovre) er en dansk økonom. Lassen er prorektor ved Københavns Universitet med ansvar for forskning samt professor i økonomi ved Økonomisk Institut samme sted. Lassens forskningsfelt er politisk økonomi og social data science.  

I 2016 modtog han den prestigefulde danske forskningspris EliteForsk-prisen.

Karriere 

Lassen har tilbragt næsten hele sin karriere ved Økonomisk Institut på Københavns Universitet. Han blev cand.polit. i 1998 og ph.d. fra instituttet i 2002. Siden har han været adjunkt sammesteds 2002-04, lektor 2004-7, professor MSO 2007-12 og ordinær professor fra 2012. I 2016 var han med til at stifte Copenhagen Center for Social Data Science (SODAS) og blev samtidig centerets første direktør.

I 2016 modtog han som en af fem danske forskere den største og mest prestigefulde danske forskningspris, EliteForsk-prisen.

Lassen har været medlem af Konkurrencerådet i 2013-17. Han har også i en årrække (2012-17) været fast kommentator i dagbladet Børsen.

I 2018 udnævnte uddannelses- og forskningsminister Tommy Ahlers ham til formand for Danmarks Frie Forskningsfond med virkning fra 1. januar 2019. I september 2020 blev han udnævnt til prorektor for forskning ved Københavns Universitet i en femårig periode med virkning fra januar 2021.

Forskning 

David Dreyer Lassen har specialiseret sig indenfor forskningsområdet politisk økonomi, som han skrev sin ph.d.-afhandling indenfor. Området har en tværvidenskabelig karakter, idet det befinder sig i spændingsfeltet mellem økonomi og politologi. Det beskæftiger sig med at undersøge, hvordan økonomisk politik skabes i praksis, dvs. hvordan politiske hensyn afvejes i forhold til både økonomiske fakta og administrative hensyn, hvad der bestemmer vælgernes politiske holdninger og præferencer, og hvordan forskellige institutionelle forhold kan påvirke den politiske udvikling.

Lassen har desuden beskæftiget sig indgående med systematisk anvendelse af forskellige former for data i forskningen, således anvendelsen af enestående danske registerdata fra Danmarks Statistik og kombinationer med big data. Som leder af SODAS var han en af forskerne bag skabelsen af den nye universitetsuddannelse datalogi-økonomi på KU i 2019.

Privatliv 

Lassen er gift og har to børn.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 David Dreyer Lassens hjemmeside ved Økonomisk Institut, Københavns Universitet

Professorer fra Københavns Universitet
Økonomer fra Danmark
Modtagere af EliteForsk-prisen
Alumni fra Københavns Universitet
Tiaret

Tiaret (; ) er en by i det nordvestlige Algeriet med  indbyggere. Byen ligger sydvest for landets hovedstad Algier. Den er hovedstad i provinsen Tiaret.

Se også 
 Byer i Algeriet

Referencer

Eksterne henvisninger 

Byer i Algeriet
Scanning-sondemikroskopi

Scanning-sondemikroskopi (engelsk: Scanning Probe Microscopy, SPM) er en klasse af mikroskopi-metoder, hvor en spids nål - en sonde - bringes meget tæt på en overflade for at måle den. Ved at bevæge sonden henover overfladen kan et billede dannes.

SPM blev opfundet af Gerd Binnig og Heinrich Rohrer i 1981 i form af scanning-tunnelmikroskopi, hvor der mellem sonden og overfladen løber en meget svag strøm pga. kvantemekanisk tunnelering.

Kildehenvisninger
Svend Gade

Svend Lauritz Gade (1877–1952) var en dansk manuskriptforfatter, scenograf og filminstruktør. Han arbejdede i USA og Tyskland såvel som i sit hjemland.

Udvalgt filmografi 

 Maharadjahens Yndlingshustru I (1917)
 Hamlet (1921)
 Das Geheimnis von Brinkenhof (1923)
 Rosita (1923)
 Three Women (1924)
 Fifth Avenue Models (1925)
 Peacock Feathers (1925)
 Siege (1925)
 The Blonde Saint (1926)
 Watch Your Wife (1926)
 Into Her Kingdom (1926)
 Jazz Mad (1928)
 The Masks of the Devil (1928)
 Der Weg durch die Nacht (1929)

Referencer

Bibliografi 

 Langman, Larry. Destination Hollywood: Europæernes indflydelse på amerikansk filmfremstilling . McFarland, 2000.

Eksterne links 
 

Personer fra København
Filminstruktører fra Danmark
Manuskriptforfattere fra Danmark
Erik Rasmussen

Erik Rasmussen kan referere til flere forskellige personer:
 Erik Rasmussen (officer) (1903-1972) − dansk generalmajor
 Erik Rasmussen (historiker) (1917-1995) − dansk historiker og politolog
 Erik Rasmussen (journalist) (født 1941) − tidligere chefredaktør på Dagbladet Børsen og Mandag Morgen
 Erik Rasmussen (kunstner) (født 1943) - dansk kunstner
 Erik Rasmussen (fodboldspiller) (født 1960) − dansk fodboldspiller og -træner
 Erik Rasmussen (instruktør) − dansk filminstruktør
Udby Vig

Udby Vig er en lille vig dannet af den fra nord kommende halvø Hønsehalsen; Mod syd afgrænses vigen af pynten med Bognæs Skov. Den ligger på Tuse Næs ud til vestsiden af Isefjorden, over for Orø, 5 - 8 km nord for Holbæk.
Området omkring vigen er en vigtig botanisk lokalitet med endnu relativt uspolerede enge, kær og overdrevsskrænter med plantesamfund, som tidligere havde større udbredelse, men i dag er sjældne på grund af dræning, gødskning, pesticider, opdyrkning eller tilgroning.  Vigen og dens omgivelser udgør Natura 2000-område nr. 155 Udby Vig, og  111 hektar omkring vigen blev  fredet i 1998 på grund af arealernes store biologiske værdier.

Landskabet 
Udby Vig ligger som et lavvandet beskyttet fjordområde omgivet af skove og høje bakker mod nord og syd. I Hønsehals Skov mod nord når bakkerne en høje på ca. 50 m. Mod syd ved Bognæs Skov er de noget mindre. Fra de højtliggende partier er udsigten over vigen og Isefjordslandskabet ganske imponerende.

Hønsehalsen nord for Udby Vig er dannet som et langstrakt drag af opskyllede sten, som i dag forbinder ”hønsehovedet” – en tidligere holm i fjorden – med bakkelandskabet. I den magre bund domineres vegetationen, af gyvel.

Engene mod nord og syd går over i littorinaskrænter med karakter af overdrev. Nærmest skrænterne findes kærpartier.

Flora
På engene ved vigen findes en zonering af vegetationen betinget af saltpåvirkninger yderst og fersk grundvandspåvirkning ved foden af skrænterne. 
Områdets største botaniske værdier er knyttet til rigkærene, som er bemærkelsesværdige i kraft af deres størrelse og ikke mindst deres mangfoldighed af sjældne og halvsjældne plantearter, f.eks  de to rødlistede og fredede orkideer langakset trådspore og hvidgul gøgeurt (en underart af kødfarvet gøgeurt). Fra engene og skovene ved Udby Vig kendes 10-15 forskellige arter af orkideer, men enkelte er dog ikke set de seneste år og flere er blevet sjældne.

Fredningen
I 1970'erne blev nogle botanikere opmærksomme på, at engene ved Udby Vig endnu rummede en enestående artsrig flora udviklet gennem århundreders høslæt og græsning. Amtets naturafdeling prioriterede engene som biologisk kerneområde i 1985, og i 1990 blev der af Danmarks Naturfredningsforening, Holbæk Kommune og Vestsjællands Amt i fællesskab rejst fredningssag for området. På grund af mange lodsejeres generelle uvilje og særinteresser, tog sagsbehandlingen tid, og først i 1997 var fredningsnævnet klar med en afgørelse, som med mindre justeringer blev stadfæstet i Naturklagenævnet 1998.

Kilder og henvisninger

Fredede arealer i Danmark
Lokaliteter i Holbæk Kommune
Isefjorden
Vige i Danmark
Coronafest

En coronafest (coronaparty, coronavirusfest, COVID-fest eller lock-down-fest) kan være en sammenkomst under coronaviruspandemien med det formål at blive inficeret af virussen SARS-CoV-2 der kan udvikle sygdommen COVID-19. Fænomenet er blandt andet set i Storbritannien
Sådanne sammenkomster er udtrykkelig nævnt og forbudt i de hollandske sikkerhedsbestemmelser mod spredning af coronaviruspandemien.

Der kan også afholdes 'coronafester' der blot skal være afstressende − 'a lighthearted way [...] to lighten the tension surrounding the coronavirus crisis'. For eksempel som temafest '... complete with face masks, “Quarantini” cocktails, Corona beers and the board game Pandemic'.

Eksempler 

Mindst én deltager i et sådant selskab i Kentucky i USA blev testet positiv for virussen. Sådanne sammenkomster med coronavirus som tema er også blevet fordømt andre steder i USA.

Den 15. marts 2020 rapporterede den belgiske avis Het Laatste Nieuws om en sådan fest aftenen før antiinfektionsforanstaltningerne i landet skulle træde i kraft. Et antal coronafester blev organiseret helt op til det tidpunkt hvor de skulle træde i kraft.

Den 19. marts 2020 meddelte det tyske politi, at de havde grebet ind og stoppet en række coronafester i den tyske delstat Baden-Württemberg. Deltagernes alder var fra 15 år til midten af tyverne. Politiet opfordrede forældrene til at skride ind over for deres børn.
I Staßfurt i Sachsen-Anhalt afbrød politiet en coronafest den 20. marts 2020 med unge fra 14 til 20 år, der sang "Corona, Corona".
Politiet noterede de unges identitet og gav dem derefter vejledning.

Den østrigske medievirksomhed Österreichischer Rundfunk (ORF) rapporterede om fire mænd, der havde afholdt et sådant selskab den 21. marts 2020 i et klubhus i Heiligenkreuz am Waasen ca. 20 km syd for Graz. En af dem viste sig at være medlem af det lokale parlamentet i Steiermark, Gerhard Hirschmann fra Frihedspartiet i Østrig (FPÖ). Hans eget og andre politiske partier tog afstand fra denne opførsel, hvorefter han fratrådte sit politiske embede.

Den tyske avis Frankfurter Allgemeine Zeitung kommenterede, at der findes grupper i befolkningen der ikke har til hensigt at aflyse deres fest på trods af risikoen for infektion − eller netop fordi de ser en mulighed eller fordel ved blive smittet. Opfattelsen er at ved at blive smittet og derefter være syg i nogen tid, kan de vende tilbage til en normal tilværelse, immun over for fremtidig infektion. Ved private coronafester er det netop målet: 'Feste til lægen kommer'.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 "Her holder de »coronafester« for at blive smittet: »Det er uansvarligt«" fra Berlingske.dk af Thomas Aagaard, 7. maj 2020
 " ‘It’s irresponsible’: Washington state warns against 'coronavirus parties' " fra Theguardian.com af Mario Koran, 7. maj 2020

Coronaviridae
Aktivisme
Begivenheder i 2020
Hoge Kirke

Hoge Kirke er en kirkebygning på den nordfrisiske hallig Hoge i Sydslesvig i den nordtyske delstat Slesvig-Holsten. Kirken er viet til Johannes Døberen.

Kirken er opført i årene 1637 til 1642 af material fra flere af de ved stormfloden i 1634 ødelagte strandske kirker. Kirken er beliggende på kirkvarftet midt på øen. Den har hverken tårn eller orgel, men en klokkestabel af træ. Alter, prædikestol og døbefont med årstallet 1624 er fra den forhenværende kirke i byen Østervold på den i 1634 oversvømmede ø Strand. Kirken blev selv flere gange oversvømmet, senest i 1825, men istandsattes 1826 ved hjælp af en kollekt og en kongelig gave på henved 1000 danske rigsdaler. Over kirkens syddør hænger der en mindetavle for de mennesker og dyr, der druknede ved stormfloden i 1825. Kirkeskibet fra 1700-tallet var en gave fra Hogeboerne til Frederik 6., som bestemte, at skibet skulle forblive i kirken. Det meste af inventaret i sin nuværende form er kommet i søfartstiden. På døren til prædikestolen ses et smukt træskærerarbejde, der viser en hval med sin unge. Prædikestolen viser scener fra Jesu liv. Kirken har et gulv af sandsten, som tidligere havde den funktion at sørge for, at vandet hurtigt forsvandt igen efter en stormflod.

Kirkegården omkring kirken har et klokketårn og bl.a. gravstedet for hjemløse søfarere, hvor de ilanddrevne ikke identificerede strandvaskere er begravet.

En ældre kirke på Hoge blev 1362 ødelagt, så beboerne søgte til Pelvorm. I 1580 fik halligen en ordineret prædikant, der forettede gudstjenesten i et hus på Hansvarft (senere Fattighuset).

Litteratur 
 Henning Dehn-Nielsen: Kirker i Sydslesvig - Fra Hedeby til Harreslev. København 2001, s. 47, .
 M. Mørk Hansen og C. L. Nielsen: Kirkelig Statistik over Slesvig Stift: Med historiske og topographiske bemærkninger, 3. bind, Kjøbenhavn 1864, s. 105 f.

Eksterne henvisninger 

 Menighedens hjemmeside

Noter 

Hallig Hoge
Kirker i Slesvig-Holsten

de:Hooge#St.-Johannis-Kirche
Langenæs Kirke (Sydslesvig)

Langenæs Kirke er en kirkebygning beliggende på den nordfrisiske hallig Langenæs i Sydslesvig i den nordtyske deltstat Slesvig-Holsten. Kirken er viet til Johannes Døberen.

Den stråtækte, tårløse kirke er opført 1894 på fundamenterne af et ældre kirkebygning. Af interiøret kan bl.a. nævnes den trefløjede altertavle fra 1670. I middelfeltet ses øverst Jesu Korsfæstelse, nederst Jesu sidste aftensmåltid med sine diciple. På fløjens inderside er de fire evangelister afbildet, på det lukkede alters yderside ses Jesus og Peter. Prædikestolen fra 1699. Loftet er prydet med bibliske malerier fra Adam i Paradis til Kristi Himmelfart. Kirken har hverken tårn eller orgel. Nordvest for bygningen er der et klokkestabel af træ.

I ældre tider, da Langenæs, Buthvel og Nordmarsk endnu var landfast med øen Strand, var der flere kirker i området. De ældste kirker på Langenæs og Nordmarsk foregik i stormfloden 1362. Beboerne på Langenæs søgte derefter til Øland, indtil der i 1658 blev på det nu forsvundne varft nordøst for det nuværende Kirkevarft oprettet et nyt prædikested, hvor teologistuderende prædikede. 1666 blev skolehuset, som sandsynligvis lå på det nuværende Kirkevarft, omdannet til kirke. 1725 blev der bygget en ny kirke. Beboerne på Nordmarsk søgte derimod kirken på Før, indtil de i 1599 fik igen et lille kapel.

Den nuværende menighed på Langenæs-Nordmarsk har i dag ca. 100 medlemmer. Siden 1969 er kirkens præst ansvarlig for både menighederne på Øland og Grøde (med 22 og 17 medlemmer).

Litteratur 
M. Mørk Hansen og C. L. Nielsen: Kirkelig Statistik over Slesvig Stift: Med historiske og topographiske bemærkninger, 3. bind, Kjøbenhavn 1864, s. 108 f.

Eksterne henvisninger

Noter 

Kirker i Slesvig-Holsten
Grøde Kirke

Grøde Kirke er en kirkebygning beliggende på den nordfrisiske hallig Grøde i Sydslesvig i den nordtyske deltstat Slesvig-Holsten. Kirken er viet til Sankt Margrethe.

Den stråtækte kirke er opført 1779 på et varft midt på øen Grøde. Kirken har hverken tårn eller orgel. Kirkerummet har bjælkeloft. Altertavlen i renæssance-stil er fra 1592. De udskårne billeder forestiller scener fra Jesu liv. Prædikestolen er fra 1500-tallet, den nuværende lydhimmel er fra 1695. Døbefonten er af træ. Dens kumme er dekoreret med relieffer. Det sengotiske korbuekrucifiks er fra omkring året 1500. Et lille skib hænger i kirkens midte. På nordvæggen hænger et trætavle med en indskrift, der minder om den store isflod 1625.

Øens første kirke blev ødelagt ved stormfloden i 1362. Flere gange blev kirkebygninger på øen oversvømmet og ødelagt, indtil den nuværende blev bygget i 1779.

Litteratur 
 Henning Dehn-Nielsen: Kirker i Sydslesvig - Fra Hedeby til Harreslev. København 2001, s. 47, .
 M. Mørk Hansen og C. L. Nielsen: Kirkelig Statistik over Slesvig Stift: Med historiske og topographiske bemærkninger, 3. bind, Kjøbenhavn 1864, s. 115

Eksterne henvisninger 

 Om kirken

Noter 

Kirker i Slesvig-Holsten
Apostelkirken (Dedsbøl)

Apostelkirken ligger syd for grænsen i Dedsbøl i det vestlige Sydslesvig i den nordtyske delstat Slesvig-Holsten.

Kirken er opført i 1300-tallet i gotisk stil af mursten. Bygningen blev senere flere gange ændret. Koret og korbuen blev 1751 nedbrudt og fornyet. Det nuværende tårn kom til i 1964. Det store og ret lyse kirkerum er dækket af et fladt bjælkeloft. Den sengotiske trefløjede altertavle er fra det sene 1400-tallet. Dens fod er udsmykket med en nadverfremstillung fra 1916 ved den nordfrisiske maler Carl Ludvig Jessen. Han stod også for billedener på prædikestolens kurv. Billederne illustrerer Jesu fødsel, Jesu i templet, Bjergprædikenen, den sidste nadver, Korsfæstelse og Kristi Himmelfart. Prædikestolen med lydhimlen selv er fra 1730. Den pokalformede romanske granit-døbefont er fra 1100- eller 1200-tallet og dermed ældre end kirken selv. Malerierne af Kristus, Johannes Døberen og apostlene på vestpulpituret er fra 1751. De tre små figurer på skibets nordvæg illustrerer Kristus på korset omgivet af to røvere. Kirkens vestende domineres af det store orgelpulpitur, hvis feltopdelte frontside bærer de malede billeder af Kristus og apostlene. I 1993 valgte menigheden at give kirken navnet Apostelkirken under inspiration af inventarets fremstillinger af Jesu disciple.

Dedsbøl og Nibøl (→ Kristkirken) danner siden 1952 en fælles menighed, som hører under den lutherske nordtyske kirke. Kirken benyttes også af omegnens danske menighed.

Litteratur 
 Henning Dehn-Nielsen: Kirker i Sydslesvig - Fra Hedeby til Harreslev. København 2001, s. 34, .
 Apostelkirken i Dedsbøl, i: Slesvigland 2/1995, Flensborg 1995, s. 55 f.
 M. Mørk Hansen og C. L. Nielsen: Kirkelig Statistik over Slesvig Stift : Med historiske og topographiske bemærkninger, 2. bind, Kjøbenhavn 1864, s. 251.

Eksterne henvisninger 

 Menighedens hjemmeside

Noter 

Kirker i Slesvig-Holsten
Embsbøl Kirke

Embsbøl Kirke er en kirke beliggende syd for den dansk-tyske grænse i Embsbøl i Sydslesvig i den nordtyske delstat Slesvig-Holsten. Kirken er viet til biskoppen Rimbert. Embsbøl Kirke er sognekirke i Embsbøl Sogn.

Kirken er opført 1768 og afløste en ældre kirke fra 1200-tallet. Den nye kirke blev oprettet på byvarftets højeste punkt øst for den forhenværende kirke. Salkikren er hvælvet. Det ældste inventar er den bægerformede gotlandske kalkstensdøbefont fra 1200-tallet og de bibelske brystningsbilleder fra 1700-tallet. Lektorieprædikestolen er fra 1625. Den tredelte altertavlen er udført af Peter Petersen i 1698. Et ældre Dannebrogsvimpel på altertavlen blev efter 1864 erstattet af et slesvig-holstensk trikolere. Både døbestenen, prædikestolen og altertavlen stammer fra den ældre kirke. Vinfløjen er forsynet med monogram af Christian 7..

Menigheden hører under den lutherske nordtyske kirke.

Litteratur  
M. Mørk Hansen og C. L. Nielsen: Kirkelig Statistik over Slesvig Stift: Med historiske og topographiske bemærkninger, 2. bind, Kjøbenhavn 1864, s. 285

Eksterne henvisninger 

 Menighedens hjemmeside

Noter 

Kirker i Slesvig-Holsten
Slovakiske Paradis

Slovakiske Paradis ( ) er en bjergkæde i det østlige Slovakiet. Det er en del af Spiš-Gemer Karst, som igen er en del af de Slovakiske Malmbjerge, en stor underafdeling af de vestlige Karpater Den ligger mellem byerne Spišská Nová Ves i nord og Dobšiná i syd. Det er især kendt for sine kløfter og vandfald. Det er meget populært blandt vandrere, da det har en række usædvanlige ruter gennem kløfter og vandfald. Der er adskillige sektioner, hvor fæstnede stiger bruges til at klatre. Området er beskyttet som nationalpark, Slovakiske Paradis Nationalpark (Národný park Slovenský raj).

Karakteristik 
Det Slovakiske Paradis er en slette med høje plateauer (800-1000 moh. ). Det højeste bjerg er Ondrejisko på 1.270 moh. Området er hovedsageligt dannet af karst kalksten og dolomit. Karstplateauerne viser fænomener som jordfaldshuller og kalkstensflader (lapies). Klimaet er moderat koldt.

Typiske træk er kløfter og raviner (Sokol, Suchá Belá, Piecky og Kyseľ), som danner maleriske stenede scenarier med vandfald, og som hovedsagelig blev skabt af floderne Hnilec og Hornád og deres bifloder. Firs procent af arealet er dækket af granskove kombineret med takstræer.

Der er mere end 200 huler og underjordiske afgrunder Blandt hulerne er Dobšiná Ishulen og Medvedia jaskyňa (Bjørnegrotten) de mest kendte.

Fauna 
I området findes sjældne dyr som brunbjørn (Ursus arctos), kongeørn, tårnfalk og sort stork . Hjorte og vildsvin, ulv (Canis lupus), los ( Lynx lynx) og odder (Lutra lutra) er almindelige.

Flora 
Området er dækket med gran (Picea abies), europæisk bøg (Fagus sylvatica), gran, lærk og skovfyr (Pinus sylvestris).

Vigtige endemiske planter i området er den karpaterklokke (Campanula carpatica), Pulsatilla slavica, Hesperis silvestris, Liguria sibirica og Saxifraga panikulerer. Andre planter, der findes i dette område, er alpeklokke (Soldanella montana ), kranslilje ( Lilium martagon ) og stormhat (Aconitum variegatum).

Kilder og henvisninger 

Paradis
Vestkarpaterne