kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Volkswagen Erhvervsbiler

Volkswagen Erhvervsbiler eller Volkswagen Nutzfahrzeuge (VWN) er et tysk datterselskab i Volkswagen Group, som producerer erhvervskøretøjer. VWN blev i 1995 lagt ind under Volkswagen Group, hvor det tidligere var under Volkswagen. Hovedsædet er Hannover, hvor også flere produktionsfaciliteter findes.

Historie 
Volkswagen Erhvervsbilers historie går tilbage til skabelsen af Volkswagen Transporter, som var Volkswagens anden model efter Volkswagen Type 1 ("boblen"). Den kom på markedet i 1950 og blev hurtigt en fremgang for firmaet som budbil, men fandtes også i en busversion. Da der ikke længere var plads til produktionen i Wolfsburg, blev produktionen af Transporter flyttet til Stöcken i Hannover. Sammensætningen begyndte i 1956, og produktionen af motorer fulgte i 1958. Fra 1950 til 1961 var der blevet produceret en million Transportere.

I 1975 kom der en større model, Volkswagen LT. Fra 1977 til 1993 samarbejde Volkswagen Erhvervsbiler med MAN Nutzfahrzeuge.

I 1981 begyndte man at bygge mellemtunge lastbiler i Brasilien. Samme år blev Volkswagen Caddy introduceret.

I 1995 blev Volkswagen Erhvervsbiler sit eget mærke indenfor koncernen.

Produktionssteder 
 Hannover, Stöcken
 Hannover, Limmer
 Poznań, Polen
 Resende, Brasilien

Eksterne henvisninger 
 Officielt websted (tysk)

 
Etableret i 1950
Hannover
Valdemar Irminger

Valdemar Heinrich Nicolaus Irminger (29. december 1850 i København – 10. februar 1938 på Frederiksberg) var en dansk maler. Han var søn af oberst Johan Heinrich Georg Irminger.

Virke 
Han tog præliminæreksamen fra Efterslægtselskabets Skole og udviklede en tid lang sin medfødte lyst til tegning under den gamle historiemaler J.L. Lunds vejledning. Efter at have besøgt Teknisk Institut kom han ind på Kunstakademiet som elev og fik afgang derfra i 1873. Sit første billede, Gæssene drives hjem, udstillede han i 1876 og var nu i nogle år en lovende dyremaler; i 1879 vandt han den Neuhausenske Præmie for En hoppe med sit føl, indtil han kastede sig over soldatermaleriet, der havde interesseret officerssønnen fra barndommen, navnlig efter krigen i 1864, som havde gjort stærkt indtryk på ham. Her syntes han at have fundet sit egentlige felt; han malede både fodfolk, Fodgardere, som holder hvil, artilleri, Batteriet skal tage stilling, og hestfolk, især dragoner, som han skildrede med forkærlighed og dygtighed, indtil han pludselig kastede sig over det egentlige figurmaleri, "Genren" og det bibelske motiv med afgjort held. Nogle billeder fra Kysthospitalet på Refsnæs tiltrak sig almindelig opmærksomhed et af disse, Brevskrivning (1890), indkøbtes af Statens Museum for Kunst, hvorefter han lod soldaterskildringerne ligge og slog ind på nye baner. Irminger var en livlig og talentfuld kunstner med megen følelse og fantasi, søgende og ikke fuldkommen sikker i sin teknik, hvorfor han også kan være noget uberegnelig. Til hans bedste billeder hører det alvorlige, gribende og stemningsfulde En tilgivelse (1893), der tilhører Statens Museum for Kunst. Han fik to gange Eckersberg Medaillen og blev medlem af Plenarforsamlingen (første gang 1888 for Motiv fra Børnehospitalet ved Refsnæs anden gang 1889 for Fra et børnehospital) og foretog rejser i Frankrig og Holland. Fra 1884 til 1887 opholdt han sig i Italien (Rom) på det Stoltenbergske Legat og atter 1902 med Det anckerske Legat. Irminger modtog desuden 1899 Serdin Hansens Præmie for genremaleri for Den lille pige skal sige godnat.

Hverv 
Irminger virkede ved Kunstakademiets Kunstskole for Kvinder som lærer fra 1906 og som professor 1908–20, var medlem af Akademiraadet 1902–20, var medlem af Charlottenborgs udstillingskomité 1905–08 og af galleriets indkøbskomité 1911–17. 1915 blev han Ridder af Dannebrog og 1925 Dannebrogsmand.

Foreninger 
Som yngre var han medlem af foreningen Bogstaveligheden, der 1880-82 fungerede som selskabelig forening og støttekreds for de yngre radikale intellektuelle, hvor Viggo Johansen synes at have stået Irminger nærmest. Senere var han engageret i Foreningen for National Kunst.

Han er begravet på Søndermark Kirkegård.

Eksterne henvisninger 
 
 
 

Malere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Dyremalere
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Valdemar
Ansatte ved Det Kongelige Danske Kunstakademi
Modtagere af De Neuhausenske Præmier
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Riddere af Dannebrog
Modtagere af Eckersberg Medaillen
Medlemmer af Akademiraadet
Busksnerle

 
Busksnerle (Convolvulus dorycnium), også skrevet Busk-Snerle, er en løvfældende busk med en opret og tæt forgrenet vækst.

Beskrivelse 
De ældre grene forvedder helt og bliver stive. Skuddene er tæt behårede og runde i tværsnit. Blade mangler helt eller delvist på de yderste dele af grenene, men hvor de findes, sidder de spredstillet. De er linje-, lancet- eller spatelformede med hel rand. Begge bladsider er grågrønne og hårklædte. 

Blomstringen sker i foråret (afhængigt af voksestedet). Blomsterne sidder enkeltvis i "bladhjørnerne" – også når bladene mangler. De er regelmæssige og 5-tallige med sammenvokset, tragtformet krone. Kronbladene er lyserøde med en tydelig, mørkere rød stribe langs midten. Frugterne er kapsler med få frø.

Rodsystemet består af dybtgående og vidt udbredte rødder.

Højde x bredde og årlig tilvækst: 1,00 x 1,00 m (15 x 15 cm/år).

Hjemsted 
Arten er udbredt i Nordafrika, Mellemøsten og Grækenland, hvor den vokser på lysåbne steder med en varm, tør og veldrænet jordbund med et højt kalkindhold. 

I steppeområderne ved grænsen mellem Israel og Syrien vokser arten sammen med bl.a. Acanthus syriacus (en art af Akantus), Arrhenatherum palaestinum (en art af draphavre), asfaltkløver, Centaurea damascena (en art af knopurt), Crepis palaestina (en art af høgeskæg), Echinops polyceras (en art af tidselkugle), Euphorbia hierosolymitana (en art af vortemælk), Filago palaestina (en art af museurt), Ononis natrix (en art af krageklo), Onopordun palaestinum (en art af æselfoder), Pimpinella cretica (en art af pimpinelle), Salvia dominica og Salvia judaica (arter af salvie), Scabiosa palaestina (en art af skabiose) og Scorzonera judaica (en art af skorzoner)

Note 

Lyserøde blomster
Tørketålende planter
Kalkbundsplanter
Eugen Bolz

Eugen Anton Bolz (15. december 1881 i Rottenburg am Neckar – 23. januar 1945) var en tysk politiker og modstandsmand. Han var en del af 20. juli-attentatet mod Adolf Hitler, og blev dømt til døden af Volksgerichtshof (folkedomstolen). Bolz blev halshugget i Plötzensee i Berlin den 23. januar 1945.

Eksterne henvisninger 

20. juli-attentatet
Modstandsfolk fra Tyskland
Politikere fra Det Tyske Kejserrige
Politikere fra Weimarrepublikken
Personer henrettet ved halshugning
Personer myrdet af Nazityskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Copenhagen Fertility Center

Copenhagen Fertility Center er en fertilitetsklinik i København stiftet 2004 af professor dr. med. Svend Lindenberg. 

Klinikken beskæftiger sig med reagensglasbefrugtning til behandling af barnløshed og udfører svangerskabsundersøgelser. I forbindelse med klinikken er der desuden forskning i barnløshed.
I dag samarbejder Copenhagen Fertility Center med ISMAAR (International Society for Mild approach in Artificial Reproduction) for at udvikle bedre IVM resultater og mere skånsomme metoder til fertilitetsbehandlinger. 
Copenhagen Fertility Center er Danmarks største fertilitetsklinik med 15% af alle fertilitetsbehandlinger i Danmark og 30% af alle private behandlinger.

Fertilitetsklinikken har i år modtaget forskningsstøtte fra Foreningen af Speciallæger (FAS), til projekt om mulige nedsat fertilitet hos astma patienter ved læge Elsiabeth Gade. "Støtte til samarbejde mellem praksis og offentlige sygehus.  

Copenhagen Fertility Center har siden 2006 været involveret i 12 videnskabelige projekter godkendt af Den Videnskabsetiske kommite.

Kilder 

Virksomheder i København
Christen Pram Gad

Christen Pram Gad (født 22. juli 1801 i Rø på Bornholm, død 1. maj 1877) var en dansk præst, søn af sognepræst Elieser Gad og Søster Christiane, født Stenersen, bror til Peter Christian Stenersen Gad.

Gad deponerede 1817 fra Frederiksborg Skole, tog teologisk embedseksamen 1822 og oprettede derefter i forening med C.H. Visby et privat institut under universitetsdirektionens tilsyn, men allerede 1824 blev han sognepræst i Thorshavn, hvorfra han 1833 forflyttedes til Rudkøbing og Skrøbelev; her blev han tillige provst for Langeland. Da faderen døde 1838, blev han året efter hans eftermand som 2. præst ved Roskilde Domkirke. I 1846 blev han sognepræst ved Helligaandskirken i København og 1856 sognepræst for Stouby og Hornum ved Vejle, hvor han døde. Han ægtede 1824 Marie Elisabeth Olsen (født 1798), datter af sorenskriver på Færøerne Laurids Olsen. Hun døde næppe en måned før hendes ægtefælle.

Som teolog hørte Gad nærmest til H.N. Clausens retning, ligesom han stod i nær venskabsforbindelse med denne og var en slægtning af hans hustru. Han har kun udgivet nogle taler og skrevet en del artikler i tidsskrifter og blade; men han kom til at tage del både i arbejdet på indførelsen af en ny salmebog og i de bestræbelser, som fra gejstlighedens side gjordes for at få virkeliggjort Grundlovens løfte om en kirkeforfatning. Roskilde Præstekonvent havde 1846 nedsat en komité for udarbejdelsen af en ny salmebog; denne bestod af Hammerich, Fenger og Kolthoff; men da den sidste 1847 udtrådte, kom Gad i hans sted. Prøveudgaven udkom 1850 og den egentlige salmebog 1852. Den indeholder et par salmer forfattede af ham. I kommissionen havde han i modsætning til dens andre medlemmer været talsmand for, at salmerne skulde være korte, og at der skulle optages en del af den evangelisk-kristelige salmebog; denne tog han i Roskilde Konvent paa en smuk og værdig måde i forsvar mod de angreb, der gjordes på den, og roste den især for "den milde Fordrageligheds Aand og kristelige Tolerance, som er udbredt over den". I året 1856 var han mellem 12 Mænd af meget forskellige politiske og kirkelige anskuelser, som indgav et andragende til kultusminister Hall om dannelsen af et kirkerepræsenterende organ, og han deltog i forhandlingerne om denne sag i Københavns gejstlige konvent. Efter at være kommet til Jylland deltog Gad ikke i offentlige forhandlinger.

Kilder 

Provster fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1800-tallet
Personer fra Bornholm
Christen Pram
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Klaus Bonhoeffer

Klaus Bonhoeffer (5. januar 1901 – 23. april 1945) var en tysk jurist og modstandsmand. Han blev dømt til døden i Volksgerichtshof (folkedomstolen) for sin rolle i 20. juli-attentatet mod Adolf Hitler. Han blev henrettet af RSHA natten mellem den 22. og 23. april, kort før at sovjetiske tropper indtog Berlin.

Klaus Bonhoeffer var bror til Dietrich Bonhoeffer

Liv og virke

Baggrund 
Klaus Bonhoeffer var søn af Karl Bonhoeffer, professor i psykiatri og Neuromedicin og Paula (født von Hase) som deres tredje søn. Hans yngre bror var teologen Dietrich Bonhoeffer (4. februar 1906 – 9. april 1945). Som ung gik han på Grunewald-Gymnasium i Berlin under Hans von Dohnanyi.
 
Han studerede jura ved Heidelberg og fik en doktorgrad for sin afhandling Die Betriebsräte als Organ der Betriebsgenossenschaft. Han efteruddannede  sig  i Berlin, ved Universitetet i Genève, og i Amsterdam. Den 3. september 1930 giftede han sig med Emmi Delbrück, Hans Delbrück's datter, og Justus og Max Delbrück's søster.

Han har arbejdede som advokat og fra 1935 som juridisk rådgiver for Deutsche Luft Hansa og fra 1937 til 1944 som chef-jurist. Dette arbejde førte til mange forretningsrejser, også under 2. verdenskrig.

2. verdenskrig 
I årene 1940-1944 etablerede han systematisk kontakter med forskellige modstandsgrupper som modarbejdede Nazi-regimet. Gennem sin bror Dietrich fik han kontakter med kirkelige modstandsgrupper, og gennem sine svogre, Justus Delbrück, Dohnanyi og Rüdiger Schleicher fik han mange kontakter blandt militære modstandere af Hitler, specielt i kredsen omkring Wilhelm Canaris i Abwehr i Oberkommando der Wehrmacht. Gennem sin kones fætter, Ernst von Harnack, fik han kontakt med andre socialdemokrater der var modstandere af nazismen. Klaus Bonhoeffer medvirkede også til at hans kollega, John Otto, blandt andre, blev knyttet til modstandsarbejdet. Han brugte stadig sine rejsemuligheder i kampen mod nazisterne.

20. juli-attentatet: Han var dedikeret til 20. juli-attentatet om at dræbe Hitler den 20. juli 1944, og styrte regeringen.

I henhold til en forvarsprotokollen fra Lehrter Straße fængslet i Berlin, hvor Gestapo havde en egen afdeling (Folkedomstolen) 2. februar 1945. Natten 22. - 23. april, da sovjetiske tropper allerede lå Berlins østlige udkant, blev han sammen med Rüdiger Schleicher og andre fanger af specialtropper ført fra RSHA til messeområdet i nærheden af Lehrter Straße fængslet, hvor han blev henrettet ved skydning.

Den eneste øjenvidne til disse drab var Herbert Kosney som overlevede skuddene.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Klaus Bonhoeffer  på Dhm.de 
 Dietrich Bonhoeffer – yngre bror var teolog og martyr.
 Gedenkstätte Widerstand

20. juli-attentatet
Modstandsfolk fra Tyskland
Jurister fra Tyskland
Personer henrettet ved skydning
Personer myrdet af Nazityskland
Port of Aalborg A/S

Port of Aalborg A/S (tidligere Aalborg Havn A/S) er en dansk virksomhed og én af Danmarks største erhvervshavne med hovedkontor i Østhavnen i Aalborg.

Port of Aalborg-koncernen er et aktieselskab, som er 100 % ejet af Aalborg Kommune, hvor dens bestyrelse er sammensat af politikere, erhvervsfolk og interne medarbejdere. Moderselskabet Port of Aalborg A/S er engageret i følgende datterselskaber og associerede selskaber:

 Port of Aalborg Logistics A/S
 Aalborg Stevedore Company A/S
 Port of Aalborg Research & Development
 Port of Aalborg Real Estate A/S
 Port of Aalborg Rail A/S
 Port of Aalborg Tankstorage ApS, 
 Aalborg Toldoplag A/S

Virksomheden ejer et areal på 4,1 mio. m2 nord og syd for fjorden, hvor 100 virksomheder er etableret samt transportcenter og jernbaneterminaler, der forbinder havnen med det europæiske jernbanenetværk.

Ejerforhold 
I 2000 overtog Aalborg Kommune aktieselskabet Aalborg Havn A/S fra Staten. Aalborg Kommune ejer i dag 100% af aktiekapitalen. I 2020 skiftede Aalborg Havn navn til Port of Aalborg A/S.

Referencer 

Virksomheder i Aalborg
Transportvirksomheder i Danmark
Kommunalt ejede virksomheder i Danmark
Havneoperatører
Pilot Pen Tennis 2010

Pilot Pen Tennis 2010 var en tennisturnering, som blev spillet i New Haven, Connecticut, USA. 

Turneringen var den 42ende udgave af Pilot Pen Tennis, som var en del af ATP World Tour 250 Series, ATP World Tour 2010, Premier Series og WTA Tour 2010, som blev afviklet på Cullman-Heyman Tennis Center i New Haven, fra den 23. august til den 28. august, 2010. 

Denne turnering er den sidste inden US Open 2010.

Finalerne

Herresingle 
Uddybende artikel: Pilot Pen Tennis 2010 Herresingle
 Sergiy Stakhovsky –  Denis Istomin, 3–6, 6–3, 6–4.
 Det var Stakhovsky's anden titel i 2010 og hans 4 i karrieren.

Damesingles 
Uddybende artikel: Pilot Pen Tennis 2010 Damesingle
 Caroline Wozniacki –  Nadia Petrova 6–3, 3–6, 6–3.
 Det var Wozniacki's fjerde titel i 2010, og nummer ti i hendes karrierer. Det var hendes tredje sejre i træk i turneringen, som hun også vandt i 2008 og 2009.

Herredouble 
Uddybende artikel: Pilot Pen Tennis 2010 Herredouble
  Robert Lindstedt /  Horia Tecău –  Rohan Bopanna /  Aisam-ul-Haq Qureshi, 6–4, 7–5.

Damedouble 
Uddybende artikel: Pilot Pen Tennis 2010 Damesdouble
  Květa Peschke /  Katarina Srebotnik –  Bethanie Mattek-Sands /  Meghann Shaughnessy, 7–5, 6–0.
2010 Pilot Pen Tennis

Se også 
 Hovedartikel: Pilot Pen Tennis

WTA Tour 2010
ATP Tour 2010
2010
UEFA Champions League 1993-94

UEFA Champions League 1993-94 var den 39. udgave af turneringen for europæiske mesterhold i fodbold og samtidig anden udgave med navnet Champions League. Strukturen blev ændret en smule i forhold til sæsonen før. Nogle flere lande var kommet med, så den indledende runde måtte udvides til 10 kampe. Nu gik også det næstbedste hold i de to grupper videre. Semifinalerne blev afgjort i en enkelt kamp, med gruppevinderne på hjemmebane.

Titlen gik til AC Milan for femte gang. Finalen blev spillet på Olympic Stadion Athen.

Indledende runde 
Kroatien, Moldavien, Georgien, Hviderusland og Wales havde en klub med for første gang. Albanien vendte tilbage efter en sæson ude.

|}
1 Dinamo Tbilisi blev udelukket efter forsøg på at bestikke dommeren i første kamp.

Første runde 
Her kom mesterholdsklubberne fra de resterende 22 lande ind og deltog sammen med de 10 vindere fra indledende runde.

|}

Anden runde 

|}

UEFA Champions League

Gruppespil 

Gruppespillet begyndte den 24. november og sluttede den 13. april 1994. De otte hold blev inddelt i to grupper på hver fire, og holdene i hver gruppe spillede mod hinanden både på hjemme- og udebane, hvilket betød, at hvert hold spillede i alt seks puljekampe. For hver sejr blev holdene tildelt to point, mens et enkelt point blev tildelt begge hold ved uafgjort. Gruppespillet afgøres ved, at de to hold i hver gruppe med flest point går videre til semifinalerne. 

Alle hold undtagen AC Milan og FC Porto nåede gruppespillet for første gang.

Gruppe A

Gruppe B

Slutspil 
Slutspillet i UEFA Champions League 1993-94 blev spillet den 27. april 1994 over en kamp.

Overblik

Semifinaler

Finale

Statistik

Topmålscorere 
Topscorerne fra UEFA Champions League 1993–94 (uden kvalifikationsrunderne) er som følger:

Referencer

Eksterne henvisninger 
 UEFA Champions League på UEFA's hjemmeside 
 Alle kampe 1993–94 – UEFA's hjemmeside
 Resultater på RSSSF
 UEFA Champions League 1993-94  - resultater og holdopstillinger (arkiv)
Plötzensee

Plötzensee var et fængsel i Berlin, Tyskland.

I løbet af 1940'erne blev over 2.000 modstandere af nazi-regimet, for det meste konservative officerer, henrettet her. Efter kommunismens sammenbrud afsonede mange tidligere DDR-ledere og regimets ansatte deres straffe i Plötzensee. En af de mest prominente fanger var DDRs sidste kommunistleder, Egon Krenz, som blev løsladt julen 2003.

Eksterne henvisninger 

Fængsler i Tyskland
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Berlin
Bruno Binnebesel

Bruno Binnebesel (født 26. september 1902, død 13. november 1944) var en tysk, katolsk præst og modstander af nazismen.

Allerede før krigen tog han afstand fra nazismen. Den 3. november 1943 blev han arresteret af Gestapo og dømt til døden ved hængning af Volksgerichtshof (folkedomstolen). Hans lig blev brændt. Urnen med hans aske blev begravet den 16. oktober 1947 på St. Hedwig i Berlin.

Præster fra Tyskland
Modstandsfolk fra Tyskland
Personer myrdet af Nazityskland
Esporte Clube Vitória

Esporte Clube Vitória er en brasiliansk fodboldklub som ligger i den bedste række i den brasilianske liga. Vitória har bl.a. huset stjerner som Bebeto, Dida, Vampeta, Júnior, Dejan Petkovic and Dudu Cearense.

Titler 

Regionale

Copa do Nordeste: (5) 1976, 1997, 1999, 2003, 2010

Statslige

Campeonato Baiano: (27) 1908, 1909, 1953, 1955, 1957, 1964, 1965, 1972, 1980, 1985, 1989, 1990, 1992, 1995, 1996, 1997, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2010, 2013

Fodboldklubber i Brasilien
Etableret i 1899
Salvador (Bahia)
Ulrich Wilhelm Schwerin von Schwanenfeld

Ulrich Wilhelm greve Graf Schwerin von Schwanenfeld (21. december 1902 i København – 8. september 1944 i Plötzensee) var en tysk storgodsejer, officer og modstandsmand.

Biografi 
Schwerin von Schwanenfeld blev født den 21. december 1902 i København. Han var modstander af nationalsocialismen og mente allerede i 1935, at Adolf Hitler måtte dræbes. Fra 1938 tilhørte Schwerin og hans venner grev Peter Yorck von Wartenburg og Fritz-Dietlof von der Schulenburg den tyske modstandsgruppe Kreisau-kredsen. Han tjenestegjorde i den tyske hær fra udbruddet af krigen og blev i 1932 tilknyttet Abwehr. Grev Schwerin deltog i 20. juli-attentatet og var aktiv i konspiratorenes hovedkvarter i Bendlerblock (generalstaben for øverstkommanderende for reservehæren), selv om han i ugerne før havde givet udtryk for, at chancen for attentatet var lille. Natten til den 21. juli blev han arresteret og 21. august dømt til døden af Volksgerichtshof (folkedomstolen) af Roland Freisler. Han blev hængt den 8. september (andre siger dagen for domsafsigelsen) i fængslet Plötzensee.

Litteratur 
 Detlef Graf von Schwerin, Die Jungen des 20. Juli 1944. Brücklmeier, Kessel, Schulenburg, Schwerin, Wussow, Yorck; Berlin 1991
 Hans-Joachim Ramm: ... stets einem Höheren verantwortlich. Christliche Grundüberzeugungen im innermilitärischen Widerstand gegen Hitler; Neuhausen u, Stuttgart (Hänssler) 1996 ()

Personer fra København
Militærfolk fra Tyskland
Modstandsfolk fra Tyskland
Grever fra Tyskland
Personer myrdet af Nazityskland
Personer henrettet ved hængning
20. juli-attentatet
Kromosom 1 (mennesket)

Kromosom 1 er betegnelsen for det største mennesklige kromosom. Mennesket har to kopier af kromosom 1, som det gælder alle de autosome kromosomer, dvs. de, som ikke er kønskromosomer. Kromosom 1 omfatter omkring 249 millioner nucleotide basepar, som er de grundlæggende informationsenheder for DNA. Dette store kromosom repræsenterer omkring 8% af den samlede mængde DNA i menneskelige celler.

Gener 
At fastlægge de gener, som befinder sig på hvert kromosom, er et aktivt område for genforskningen. Kromosom 1 menes at indeholde et sted imellem 1.958 og 2.104 protein kodende gener, afhængig af definition. Det var det sidste kromosom, som blev kortlagt, hvilket sket omkring tyve år efter påbegyndelsen af projektet til kortlægning af menneskets arvemasse.

Centromeret befinder sig ikke i kromosomets midte, hvorfor det opdeler kromosomet i en kort del (kaldet p-armen) og en lang del (q-armen). Blandt de gener, som findes på kromosom 1, er følgende:

p-armen

q-armen

Sygdomme og fejlfunktioner 
Der er 890 kendte sygdomme, som er forbundet med dette kromosom, og det knyttes dermed til det største antal af de kendte genetiske sygdomme blandt menneskets kromosomer. Nogle af kromosomændringerne er relateret til kræft og kræftlignede tilstande og er somatiske, dvs. at de er sket i celler i løbet af personens levetid og kun findes i tumorcellerne. Fejlfunktioner kan optræde som følge af, at dele af kromosomet mangler eller omvendt, at der forekommer duplikation af dele af det. Ligeledes kan visse segmenter være tilføjet (partiel trisomi) eller fjernet (partiel monosomi), og endelig ses også en cirkulær form af kromosomet, som opstår, når det brydes to steder og enderne slutter sig sammen.

Sygdomme og fejlfunktioner kan involvere en kombination af kromosomer, så en fejl i kromosom 1 kan være uden betydning, medmindre en anden genetisk fejl er til stede samtidig.

Blandt de sygdomme, som fejl i kromosom 1 kan medføre, er døvhed, Alzheimers sygdom, grøn stær og brystkræft. I det følgende er anført nogle af de sygdomme, som er relateret til gener i kromosom 1.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 
 
 
 Reuters, onsdag 17. maj 2006
 Sidste arvemasse-"kapitel" offentliggjort BBC NEWS
 Revera M et al.: Langtidsopfølgning på R403WMHY7- og R92WTNNT2 HCM-grupperne: mutationer bestemmer dimensionerne af venstre hjertekammer, men ikke tykkelsen af hjertevæggen, efterhånden som sygdommen udvikler sig. Cardiovasc J Afr. 2007 maj-juni; 18(3):146-53.

Kromosomer
Homo sapiens