Renault Clio I

Renault Clio I (type 57) er den første modelgeneration af minibilen Clio fra Renault.

Modelhistorie 
Clio (type 57) var i produktion fra juni 1990 til februar 1998. Modellen blev valgt til Årets Bil i Europa 1991.

Modelserien blev modificeret to gange og er derved opdelt i tre "undergenerationer".

Det første, mindre facelift (Phase II) fandt sted i marts 1994, hvor kofangerne blev lakeret i bilens farve (hidtil kun på visse versioner). Også baglygterne og sidespejlene blev modificeret.

De største modifikationer fandt sted ved det næste facelift (Phase III) i september 1996 med modificerede forlygter og en standardmonteret tredje bremselygte.

Udstyr 
RL
Forrudevisker med to hastigheder og viske/vaske-tipkontakt; fralægningsrum i førerdøren; justerbare nakkestøtter; højdejusterbare sikkerhedsseler foran; selelåse integreret i sæderne; fremklappeligt bagsæde; fuldt beklædte A-, B- og C-søjler; forberedelse for senere montering af bilradio; el-bagrude.

RN
Som RL samt bagrudevisker/-vasker; ur; askebæger bagtil; makeupspejl i førersiden; radioafdækning; belyst og beklædt bagagerum; dørbeklædninger med stofindsats; handskerum med klap.

RT
Som RN samt centrallåsesystem med infrarød fjernbetjening; el-ruder foran; velourindtræk; oliestandsmåler; justerbar instrumentbelysning; læsespots; oplukkelige bageste sideruder (tredørs); varmluftdyser til bagsæde. Fra Phase II ligeledes forlænget instrumentbræt med fralægningsrum og ur. På urets gamle plads blev der monteret en møntboks.

Clio 16V
Topmodel, introduceret i sommeren 1991. Kofangere i bilens farve med integreret spoiler, bredere forskærme og tagspoiler monteret oven over bagruden. I kabinen var Clio 16V udstyret med sportssæder (som ekstraudstyr i læder), læderrat og -gearknop, et modificeret instrumentbræt med integrerede ekstrainstrumenter (olietemperatur, olietryk og oliestand).

Yderligere udstyrsvarianter
 Prima (basismodel uden ekstraudstyr – markedsført som billig indstigningsmodel)
 Graffiti (med kassetteradio og soltag – fandtes kun i blå, lyserød, hvid og sort)
 Campus (basismodel ligesom Renault 5 Campus og Clio Prima)
 Baccara (Phase I/II) / Initiale (Phase III) (luksusmodel med læderindtræk, dørhåndtag i krom, klimaanlæg, specielle 14" letmetalfælge og træindlæg)
 Caribe, Chiemsee, Fidji, Grand Prix, Limited, Maxi, Mexx, Oasis, RTi, RSi, Williams

Derudover fandtes der mellem 1992 og 1996 cabriolet-ombygningssæt til bilen, som blev solgt gennem Renaults tuningsfirma Elia-AG. En direkte cabriolet fandtes kun som prototype i ét enkelt eksemplar, som så vidt bekendt er udstillet hos Renault i Frankrig. Alle andre Clio-cabrioleter er ombyggede. Som oftest var forbilledet tredørsmodellen i udstyrsvarianterne RL, RN, Prima, Graffiti eller Campus.

Disse ombygninger er alment kendte og berygtede for en noget kompliceret håndtering og en vis utæthed. Kalechen er kun en regnbeskyttelse og ikke et rigtigt tag. Der findes to udgaver: På tidlige udgaver fastholdes kalechen med trykknapper i siderne, mens den på senere udgaver er monteret med en befæstigelsesbøjle.

Tekniske data

1,1 til 1,4 liter

1,7 til 2,0 liter samt diesel

Sikkerhed 
Det svenske forsikringsselskab Folksam vurderer flere forskellige bilmodeller ud fra oplysninger fra virkelige ulykker, hvorved risikoen for død eller invaliditet i tilfælde af en ulykke måles. I rapporterne Hur säker är bilen? er/var Clio i årgangene 1991 til 1998 klassificeret som følger:
 1999: Mindst 20 % dårligere end middelbilen
 2001: Mindst 20 % dårligere end middelbilen
 2003: Ned til 15 % dårligere end middelbilen
 2005: Ned til 15 % dårligere end middelbilen
 2007: Dårligere end middelbilen
 2009: Dårligere end middelbilen
 2011: Dårligere end middelbilen
 2013: Som middelbilen
 2015: Som middelbilen
 2017: Mindst 20 % dårligere end middelbilen

Specialmodeller

Clio 16V 

Clio 16V var udstyret med en 1,8-litersmotor med 99 kW (135 hk), og blev mellem starten af 1991 og midten af 1994 fremstillet i ca. 30.000 eksemplarer. Derudover blev der i 1995 til ære for Michael Schumacher, som i Benetton-Renault havde vundet F1-titlen, fremstillet 500 eksemplarer af specialmodellen Grand-Prix.

Til ære for Formel 1-teamchefen Frank Williams blev modellen Clio Williams fremstillet mellem midten af 1994 og slutningen af 1997. Denne til 5.000 eksemplarer begrænsede specialmodel var udstyret med en 2,0-liters 16V-motor med 108 kW (147 hk).

I 1995 fandtes der en specialmodel med navnet Swiss Champion, som i virkeligheden var en ny udgave af Williams-modellen. Den blev kun fremstillet i 500 eksemplarer. Modellen blev bygget af Renault, da Nigel Mansell for første gang var blevet Formel 1-verdensmester med Williams-Renault.

Referencer

Litteratur 
 Automobil Revue. Katalog 1991, 1995, 1996 og 1997 (på tysk og fransk).

Eksterne henvisninger 

1
Minibiler
Forhjulstrukne biler
Biler introduceret i 1990
Biler fra 1990'erne
Årets Bil i Europa