kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Løten

Løten er en kommune i Innlandet fylke i Norge.
Kommunen grænser til Hamar i vest, Åmot i nord, Elverum i øst, Våler i sydøst og Stange i sydvest. Højeste punkt i kommunen er Gitvola  der er 852 moh. Folketallet per 3. kvartal 2019  var 7.635 indbyggere. 

Navnet kommer fra gammelnorsk Lautin. Ordet er en kombination af laut og vin, hvor laut betyder "fordybning i bakken" og vin betyder "eng".  Navnet blev skrevet Løten fra begyndelsen af 1800-tallet.

Løten var den østligste af de oprindelige byer i Hedmarken, og har været en gennemfartsrute for trafik mellem øst og vest i umindelige tider. Det gamle kommunecenter lå ved Løten kirke, som er fra det 13. århundrede. Da jernbanen blev åbnet i 1862 blev Løten station det nye center for handel og administration.

Løiten brænderi, som blev oprettet i 1855, har bidraget til at gøre Løten kendt. Akvevit-produktionen blev overtaget av Vinmonopolet i 1927, men råspritproduktionen fortsatte frem til 1990'erne. Den traditionsrige Løiten-akvevit produceres i dag af Arcus AS.

Byer i kommunen 
 Løten
 Jønsrud
 Oppegård
 Roko
 Ruskåsen
 Slettmoen
 Brenneriroa (Løiten brænderi)
 Ådalsbruk

Maleren Edvard Munch (1863–1944) blev født på gården Engelaug Østre Ådalsbruk i Løten.

Kilder og  henvisninger 

 Klevfos Industrimuseum
 Løiten Brænderi
 Galleri Munch
 Glasdesign galleri
 Kultur i Løten på kortfra Kulturnett.no 

Kommuner i Innlandet
Kommuner i Hedmark
Nord-Odal

Nord-Odal er en kommune i Innlandet  fylke i Norge.
Den grænser i nord til Stange, i øst til Åsnes og Grue, i syd til Sør-Odal og Nes, og i vest til Eidsvoll. Højeste punkt er Årkjølen der er 641 moh. Kommunen havde i 2019 5.030 indbyggere.

Tusenårssted 

Kommunens tusenårssted er Sandsfossen, som er et gammelt industriområde. Der er opsat en tavle med information om stedets historie.

Kendte personer fra Nord-Odal kommune 

 Sigurd Hoel, forfatter
 Jan Werner Danielsen, sanger

Kilder og henvisninger 

Kommuner i Innlandet
Kommuner i Hedmark
Os (Hedmark)

Os er en kommune i Innlandet fylke i Norge.
Den grænser i nord til Midtre Gauldal og Holtålen, i nordøst til Røros, i sydøst til Engerdal, i sydvest til Tolga og i vest til Tynset. Højeste punkt i kommunen er Nordre Sålekinna der er 1.595 moh. Kommunen havde i 2019 1892 indbyggere.

Geografi 
Forollhogna nationalpark ligger delvist i kommunen.
Kommunecenteret ligger i Os, ved Rørosbanen, Glåma og rigsvej 30. Nordover fortsætter vej og bane til Røros og Gauldalen.

Historie 
Os var del af Tolga formandskabsdistrikt fra 1837. 

I 1926 blev Os skilt ud fra Tolga som selvstændig kommune. Etter delingen havde Os 1.936 indbyggere.

1. januar 1966 blev Tolga og Os kommuner slået sammen til den nye Tolga-Os kommune. Os havde ved sammenlægningen 2.015 indbyggere.

1. januar 1976 blev Tolga-Os igen delt i Tolga og Os kommuner. Os havde da et indbyggertal på 1.859 ved delingen.

Kilder og  henvisninger 

Kommuner i Innlandet
Kommuner i Hedmark
Æneas

Æneas (græsk: Αἰνείας (Aineías); latin: Aenēas (med tryk på næstsidste stavelse)) er i græsk og romersk mytologi og litteratur en trojansk helt, der overlever Trojas fald og grundlægger Rom. I Iliaden af Homer omtales han som "dardanernes konge" (trojanernes forbundsfæller), og næst efter Hektor deres bedste fører. I romersk mytologi regnes Æneas som Romulus' stamfader. Han er hovedperson i Vergils epos Æneiden, hvor han beskrives som den, der ledede de overlevende trojanere til Italien. Den juliske slægt hævdede at nedstamme fra Æneas' søn Ascanius, også kaldet Iulus. 

Ifølge traditionen var Æneas søn af Anchises (en fætter til Priamos) og selveste Afrodite/Venus.

Flugten fra Troja 
Den faldne Hektors genfærd opfordrede Æneas til at forlade Troja, medbringende penaterne (et for græsk mytologi ukendt væsen). Æneas forlod derfor Troja med sin far og søn, samt Palinurus. Æneas' kone Creusa, mor til Ascanius, forsvandt for dem under flugten, og da Æneas vendte tilbage for at finde hende, mødte han kun hendes genfærd. 

Trods Junos modvilje nåede Æneas frem til Karthago med sit følge. Her mødte han dronning Dido, som han forelskede sig i. Guderne (bortset fra Juno) forlangte dog, at han fortsatte sin rejse mod Italien for at fuldføre sin skæbne, nemlig at grundlægge Rom.

Efter et kort besøg hos Sibyllen og i underverdenen kom han frem til de syv høje. Latinernes konge Latinus ønskede først Æneas' følge velkommen og lod dem slå sig ned i Latium. Hans datter Lavinia var lovet bort til Turnus, konge af rutulerne, et andet italisk folk i Latium, men en spådom forlød, at Lavinia ville blive forlovet med en mand fra et andet land. Da Æneas så dukkede op, brød Latinus sin datters forlovelse, og Turnus erklærede krig mod Æneas på opfordring af Juno. Etruskernes konge Mezentius og Latinus' dronning Amata allierede sig mod Æneas. Amata modsatte sig, at hendes datter skulle gifte sig med denne fremmede, og skjulte Lavinia i skoven. Æneas' trojanere vandt imidlertid slaget, hvor Turnus blev dræbt. Da Amata fik udfaldet at høre, hængte hun sig.

Æneas omtales også af Ovid og Livius.

Noter 

Mytologi fra Romerriget
Personer i græsk mytologi
Sagnhelte
Alvand

Alvand eller Alvand Kuúh er et bjergmassiv nær byen Hamadan i det vestlige Iran. Det er en isoleret bjerggruppe, som ligger mellem Zagrosbjergene og den iranske højslette. Den består hovedsagelig af granit og diorit, der blev tvunget ind mellem sedimentbjergarter under de forskydninger af kontinentalpladerne, der også skabte Zagros i sen juratid og tidlig kridttid. Massivet har flere toppe på over 3.500 m, og den højeste når 3.580 m.

Alvand er et vigtigt vandskel, men bjergene er dybt gennemskåret af dale, og de falder stejlt ned mod lavlandet til alle sider. Den oprindelige vegetation har formentlig været åbne løvskove, men de er for længst ødelagt, og i dag har kun de højeste steder et tyndt dække af græs og urter. Bjergene har ingen permanente bebyggelser, men flere folkegrupper bruger sæterne til sommergræsning. I dalene og langs forbjergene er der derfor udstrakt kvæghold, og der dyrkes hvede ved kunstvanding.

Bjergene har gennem årtusinder været et strategisk punkt på vejforbindelsen mellem den iranske højslette og Mesopotamien. Bjergmassivet er stadig overgangszone mellem folkeslag, som taler henholdsvis kurdisk, tyrkisk og iransk.

I et øst-vestvendt bjergpas i ca. 2.000 m højde og ca. 10 km syd for Hamadan findes en gammel, tresproget inskription (på nyelamittisk, nybabylonisk og oldpersisk). Den er indhugget på en lodret klippeside efter ordre af kong Dareios den Store og kong Xerxes I, dvs. før 465 f.Kr., og den kaldes Ganj-Naúma (= "skattens bog").

Der sælges kildevand fra Alvand-bjergkæden, og en af verdens største olievirksomheder er opkaldt efter Alvand.

Eksterne henvisninger 

Encyclopaedia iranica

Bjerge i Iran
Asiens historie
UEFA Champions League finalen 2005

Champions League finalen 2005 i fodbold fandt sted 25. maj 2005 på Atatürk Stadion i Istanbul, Tyrkiet. Kampen stod mellem AC Milan og Liverpool FC og endte 3-3 efter forlænget spilletid. Liverpool blev mestre ved at vinde den efterfølgende straffesparkskonkurrence 3-2. Sejren var den femte finalesejr for Liverpool, og klubben fik som følge heraf pokalen permanent.

Forløb 
På forhånd var Milan af de fleste regnet for favorit, og holdet var efter første halvleg foran med 3-0 på et mål af Paolo Maldini (efter blot 52 sekunders spil) og to af Hernan Crespo. Imidlertid lykkedes det Liverpool på blot syv minutter i anden halvleg at udligne med mål af Steven Gerrard, Vladimir Šmicer og Xabi Alonso. Den forlængede spilletid gav ikke yderligere scoringer, og kampen måtte afgøres med straffesparkskonkurrence.

Danske Jon Dahl Tomasson blev indskiftet efter 85 minutter for Milan, men formåede ikke at ændre ved resultatet. Han scorede dog i straffesparkskonkurrencen for sit hold.

Trivia 
 Paolo Maldinis mål er det hurtigst scorede i en Champions League-finale, og med sine 36 år er han den ældste målscorer i en finale.
 Dietmar Hamann spillede en del af kampen med en brækket fod, men scorede ikke desto mindre i straffesparkskonkurrencen.
 Med stillingen 3-0 ved pausen kunne man spille på sejr til Liverpool til odds 350-1.
 Der måtte dispensation fra reglerne til for at give Liverpool mulighed for at forsvare sin titel det følgende år, da holdet med en femteplads i ligaen ikke havde kvalificeret sig direkte, og finalesejren heller ikke gav direkte adgang. Dispensationen betød, at holdet måtte starte fra allerførste kvalifikationsrunde. Holdet nåede alligevel til ottendelsfinalen, hvor det blev til nederlag til Benfica.

Finalen 2005
2005
AC Milan
Sport i Istanbul
Liverpool F.C.
The Logical Song

The Logical Song er et nummer på Supertramps album Breakfast in America fra 1979. Det er skrevet og indsunget af Roger Hodgson. Nummeret opnåede en sjetteplads på de amerikanske hitlister og en syvendeplads på de britiske. Sangen handler om tabet af uskyld, når man vokser op og det senere tab af ens idealisme.

Popsange
Singler fra 1979

hu:Ramp! (The Logical Song)
sk:Ramp! (The Logical Song)
Åndernes hus (film)

Åndernes hus er en dramafilm fra 1993, instrueret af Bille August og med Jeremy Irons, Meryl Streep, Glenn Close, Winona Ryder og Antonio Banderas i hovedrollerne. Filmen er baseret på romanen Åndernes hus af Isabel Allende.

Medvirkende
Jeremy Irons som Esteban Trueba
Meryl Streep som Clara
Glenn Close som Ferula
Winona Ryder som Blanca
Antonio Banderas som Pedro
Maria Conchita Alonso som Transito
Vincent Gallo som Esteban Garcia
Jan Niklas som Satigny
Joaquin Martinez som Segundo
Sarita Choudhury som Pancha

Eksterne henvisninger 
 

Film fra 1993
Dramafilm fra Danmark
Film instrueret af Bille August
Robertprisen for årets danske spillefilm
Film fra Danmark (administrationskategori)
Dramafilm fra Tyskland
Dramafilm fra Frankrig
Dramafilm fra USA
Film fra Portugal
Glenn Close

Glenn Close (født 19. marts 1947) er en amerikansk skuespiller. I sin lange karriere har hun syv gange mellem 1983 og 2019 været nomineret blandt årets fem finalister til en Oscar, men endnu (2021) aldrig vundet. Ingen anden kvindelig skuespiller har så mange nomineringer uden at nå til tops.

Close modtog Oscarnomineringer for sine roller i Farlige forbindelser, Fatal Attraction, The Natural, The Big Chill, Verden ifølge Garp, Albert Nobbs og The Wife. Close er desuden en af USA's førende teaterskuespillere, hædret med tre Tony'er for bedste spil i hovedroller på Broadway (1984 for The Real Thing, 1992 for Death and the Maiden samt 1995 for musicalversionen af Sunset Boulevard).. Derudover har hun vundet tre Emmy'er for sit tv-arbejde samt tre Golden Globes for film eller tv.

Filmografi

Arbejde for tv 
 The Rules of the Game (1975)
 Too Far to Go (1979)
 Orphan Train (1979)
 The Elephant Man (1982)
 Something About Ameila (1984)
 Stones for Ibarra (1988)
 She'll Take Romance (1990)
 Sarah, Plain and Tall (1991)
 Skylark (1993)
 Serving in Silence: The Margarethe Cammermeyer Story (1995)
 In the Gloaming (1997)
 Sarah, Plain and Tall: Winter's End (1999)
 Baby (2000) (fortæller)
 The Ballad of Lucy Whipple (2001)
 South Pacific (2001) 
 Will & Grace (2002)
 Brush with Fate (2003)
 The Lion in Winter (2003)
 Strip Search (2004)
 The Shield (2005)

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Connecticut
Oscar-nominerede skuespillere
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
USA's delstater efter befolkningsstørrelse

Dette er en liste over USA's delstater efter befolkningsstørrelse (inklusiv territorier, der ikke er stater) pr. 2012. Den samlede befolkningstørrelse i USA var 312.913.872 ved Folketællingen 2010 i USA og er anslået til at være henholdsvis 313.914.040 i juli 2012 og 325.719.178  i juli 2017 for de 50 delstater og Washington D.C.

Nedenstående tal medregner alle personer, der er til stede på amerikansk territorium, som ikke er på besøg i kortere tid. Dette medregner statsborgere, ikke-statsborgere med permanent adresse i USA, ikke-statsborgere på langtidsbesøg og illegale indvandrere. Ydermere er de personer, der gør tjeneste hos de amerikanske styrker i udlandet, talt med i deres hjemstater.

* District of Columbia og territorierne Amerikansk Samoa, de Amerikanske Jomfruøer, Guam, Nordmarianerne, og Puerto Rico er repræsenteret af en ikke-stemmeberettiget delegeret hver.

** Data er estimater fra 2011.

*** Der er ingen officielle anslåede befolkningstal for Amerikansk Samoa, de Amerikanske Jomfruøer, Guam, og Nordmarianerne mellem folketællingerne hvert 10. år.

Se også 
 USA's delstater
 USA's delstater efter areal

Ekstern henvisning 
 Folketælling i 2010 i USA
 List of U.S. states and territories by population

 Befolkningsstørrelse
Demografi efter land
Surikat

Surikat (Suricata suricatta) er et lille pattedyr i mangustfamilien (Herpestidae). Det findes i det sydlige Afrika, først og fremmest i Botswana, Mozambique, Sydafrika og Zimbabwe. På trods af navnet er dyret ikke en del af kattefamilien. Dyret er meget socialt og lever i flokke med mange individer. De er kendt for at nogle dyr i flokken står på vagt for at holde øje med om farer nærmer sig flokken.

Surikaterne bliver jagtet af andre rovdyr og rovfugle, og specielt af sjakaler, ørn og falk.

Surikater kan få hundegalskab og kan smitte mennesker.
Nogle steder bliver surikater holdt som husdyr, særligt fordi de tager slanger.

Tegneseriefiguren Timon fra Walt Disneys Løvernes Konge er en surikat.

Eksterne henvisninger 
 

Manguster
Danish Air Transport

Danish Air Transport er et dansk flyselskab med hovedkontor ved Koldingegnens Lufthavn. Selskabet flyver regulær ruteflyvning, charter- og fragtflyvninger.

Historie 
Danish Air Transport (DAT) blev grundlagt 1. oktober 1988 af Jesper og Kirsten Rungholm. Dengang havde DAT bare et enkelt fly af typen Short Skyvan SC-7. DAT fløj med alt fra post, pakker og væddeløbsheste til forsyninger i det årlige Paris-Dakar Rally. I dag flyver DAT både fast ruteflyvning, passagercharter og fragtopgaver.

DAT stiftede i 2003 det litauiske flyselskab Danu Oro Transportas, nu DOT LT, hvor man på grund af lavere omkostninger flyttede noget af aktiviteterne over i.

I 2009 kom det første jetfly i flåden, da et McDonnell Douglas MD-87 blev tilføjet til den eksisterende flåde af ATR-fly. Året efter blev et MD-83 købt. Danish Air Transport indgik i efteråret 2013 en aftale med rejsearrangøren Primo Tours om charterflyvninger ud af Billund Lufthavn fra 2014 til 2016. Derfor købte selskabet i februar 2014 det første Airbus A320-fly, som var en 20 år gammel maskine der blev købt af slovenske Adria Airways. I juni samme år blev der hos Myanmar Airways International fundet et 23.5 år gammel fly af samme model, og det andet fly fra Airbus kom i flåden. Det femte Airbus 320 købte DAT i oktober 2015.

DAT fløj i  indenrigs og udenrigsflyvning i Danmark og Norge, ligesom wetlease, charter- og ad hoc flyvninger var en stor del af forretningen.

Flyflåde 

I april 2023 bestod DATs flyflåde af 20 fly, hvor de største var seks Airbus-fly af typen Airbus A320 og Airbus A321.

Destinationer 

I Maj 2023 opererede Danish Air Transport regulære ruteflyvninger til følgende destinationer:

Danmark
 Billund - Billund Lufthavn
 Bornholm/Rønne - Bornholms Lufthavn
 København - Københavns Lufthavn
 Karup - Midtjyllands Lufthavn
 Aalborg - Aalborg Lufthavn

Norge
 Oslo - Oslo Lufthavn, Gardermoen
 Stord - Stord Lufthavn, Sørstokken
 Florø - Florø Lufthavn
 Lakselv - Lakselv Lufthavn, Banak
 Tromsø - Tromsø lufthavn
 Ørland - Ørland Lufthavn
 Harstad/Narvik - Harstad/Narvik Airport, Evenes
Tyskland

 Saarbrücken - Flughafen Saarbrücken
 Berlin - Flughafen Berlin Brandenburg
 Hamburg - Hamburg Airport

Italien

 Palermo - Falcone Borsellino Airport
 Catania - Catania–Fontanarossa Airport
 Pantelleria - Pantelleria Airport
 Lampedusa - Lampedusa Airport
 Trapani - Trapani–Birgi Airport

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Danish Air Transports officielle hjemmeside

Air Transport
Etableret i 1989
Vamdrup
Skråstagsbro

Skråstagsbroer bygger på et lignende princip som hængebroen. Forskellen er, at i stedet for at brodækket hænger i kabler til et større hovedkabel mellem pylonerne, er brodækket her direkte hængt op imellem pylonen og brodækket. Dette indebærer, at broens konstruktion ikke kræver ankerblokke til at holde hovedkablet forankret med som på hængebroen, hvilket gør den billigere at konstruere, men den kan til gengæld ikke yde nær så stort et spænd som hængebroen – typisk 300-800 meter.

Af kendte skråstagsbroer er Øresundsbroen, som i øvrigt er verdens længste, der både fører vej og jernbane. Derudover er Tjörnbroen i Sverige og Farøbroerne i Danmark udført som skråstagsbroer.

Se også 
 Millau-viadukten, Frankrig - verdes højeste vejbro

Brokonstruktioner
Rendalen

Rendalen er en kommune i Innlandet fylke i Norge.
Den grænser i nordvest til Alvdal og Tynset, i nord til Tolga, i øst til Engerdal, i syd til Trysil og Åmot, og i vest til Stor-Elvdal. Højeste punkt er Midtre Sølen der er 1.755 moh. Kommunen havde i 2019 1.784 indbyggere.

Rendalen kommune omfatter det meste af Rendalen, der er en sidedal til Østerdalen. Kommunen omfatter desuden den nordlige del af Storsjøen, store fjeldområder øst for Rendalen og en mindre del af selve Østerdalen. Naturen er karrig med meget sandgrund og fyrreskov. Kommunen er 3 174 km² stor, og er dermed Syd-Norges største i udstrækning. Nærmeste større kommune er Røros i nord og Elverum i syd.

Hovederhverv er landbrug og skovbrug, men også turisterhvervet er ved at få betydning. På Renåfjeldet er der hurtigt voksende hytteområder og alpinanlæg. Seværdigheder i Rendalen er blandt andet Jutulhogget, Bull-museet, Fiskevollen og Sølen.

Kommunen har tre byer: Bergset, Otnes og Åkrestrømmen. Mindre bosættelser er Hanestad (ved Glomma), Unset, Elvål, Finstad, Hornset, Åkre, Sjølisand.

Kommunen svarer til Rendalen prestegjeld. Det er fire kirker i kommunen: Hanestad, Bergset, Ytre Rendal (på Otnes) og Sjøli.

Kultur

Dialekt 
På grund af sin isolerede beliggenhed udviklede rendølene (folk fra Rendalen) en særegen dialekt som var så godt som uforståelig for alle andre end rendølene selv. Dialekten havde flere hundrede særegne ord og udtryk, kasusbøjning, flere vokaler end i almindelig norsk og et klare fonetiske forskelle. Ordlister og manuskripter skrevet på dette underlige «sprog» er bevaret, men som talesprog uddøde det før 2. verdenskrig til fordel for en mere moderat østerdalsdialekt.

Tusenårssted 
Kommunens tusenårssted er «Pilegrimstenen» eller «Åkrestenen» som den hedder, ved Fagertun skole i Åkre. Åkrestenen er to meter høj og et af de håndfaste minder kommunen har om pilgrimmene.

Efter traditionen skal korset som er ridset ind være fremkommet ved at den enkelte vandrer tegnede med vandrestaven, om var forsynet med jernpig. Handlingen skulle bringe lykke på færden.

Stenen har også en indskrift, «ML», som har usikker betydning. Den har været tolket som årstallet 1050, det vil sige kun 19 år efter at Olav Haraldsson blev helgenkåret. Andre mener bokstavene betyder «midleidis» – midtvejs, i den betydning at Åkre ligger omtrent midt mellem Oslo og Trondheim.

Oprindelig skal der have været fire sådanne sten.

Kilder og  henvisninger 

Kommuner i Innlandet
Kommuner i Hedmark
Forollhogna nationalpark

Forollhogna nationalpark (eller Forålhogna) i Innlandet og Trøndelag i Norge blev oprettet i 2001 og er på 1.062 km². Nationalparken har et rigt planteliv og er et vigtigt område for vildrenen. Parken ligger i kommunerne Tynset, Tolga og Os i Innlandet og Holtålen, Midtre Gauldal og Rennebu i Trøndelag. Forollhogna er den 19. i rækken af nationalparker i Norge.

Nationalparker i Norge
Innlandets geografi
Trøndelags geografi
Johan Conrad Ernst

Johan Conrad Ernst (født 16. juni 1666 i København, død 23. september 1750 på Aunsøgård) var en dansk arkitekt, kongelig hofbygmester, Søetatens bygmester og stadsbygmester i København i 1693-1735 samt generalbygmester i 1716-1735.

Biografi 
Om hans ungdom og kunstneriske uddannelse vides intet. Han var allerede i de sidste år af det 17. århundrede kongelig hofbygmester, blev senere hofretsassessor i 1703, i 1709 kancelliråd, derpå justitsråd i 1716, endelig i 1729 endog etatsråd, altså en meget fornem mand for den tid. 

Som kgl. bygmester blev han i 1696 sendt til Stockholm for til København at hjembringe den af Nicodemus Tessin den yngre forfærdigede model til et nyt og stort residensslot, som Christian 5. havde til hensigt at opføre på det afbrændte Sophie Amalienborgs grund, en plan, der aldrig kom til udførelse. 

Nogle år senere virkede Ernst under generalbygmester Wilhelm Friedrich von Platens overledelse ved opførelsen af Frederiksberg Slot. Da Platen nedlagde sit embede som generalbygmester, blev Ernst hans efterfølger (1716) med 1000 Rigsdaler årlig i løn. 

Et par år før havde han været virksom på Københavns Slot, opført Kongens Boldhus (ved Kanalen ud for Boldhusgaden) o. a. m. 

Fra 1718-1721 omdannede han operahuset til et landkadetakademi og havde en kort tid overledelsen ved Fredensborg Slots opførelse i sin hånd. 

I 1719 opførte han Kancellibygningen på Slotsholmen, og i 1731 og de følgende år ledede han de vidtløftige arbejder på Hørsholm Slot. Endnu i 1734 var han generalbygmester, men i 1735 afskediget.

Ernst blev gift den 23. april 1703 til Magdalene Foss (f. 1676 d. 1718). Efter sin første hustrus død ægtede han 6. juli 1719 Margrethe Elisabeth Weinmann, enke efter borgmester Anders Jacobsen Lindberg; hun overlevede ham. Ernst var en anset og velhavende mand, ejede Godset Aunsøgård ved Kalundborg og førte et herskabeligt hus i sin ejendom i Stormgade. Han døde i 1750 og blev d. 8. oktober samme år gravsat i Viskinge Kirkes kapel ved Kalundborg.

Eksterne henvisninger 

Arkitekter fra Danmark
Stadsarkitekter i København
Danskere i 1700-tallet
Godsejere fra Danmark
Barokarkitekter
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Hofbygmestre fra Danmark
Civile ansatte i Søværnet
Etatsråder fra Danmark
Abel Schrøder den yngre

Abel Schrøder (den yngre), (1602-5. marts 1676), var billedskærer og boede i Næstved. Tilnavnet "den Yngre" skyldtes at en ældre billedskærer af samme navn havde arbejdet for Christian 4. og for byens kirker. Den yngre Abel Schrøder var fra 1634 organist ved Sankt Mortens Kirke. Til sjællandske kirker er der fra hans værksted udgået en hel række arbejder, alle skårne i egetræ og ofte malede og forgyldte. De kunne eftervises ved hjælp af signaturer og stilistiske ejendommeligheder, medens skriftlige kilder kun giver oplysning om et enkelt. 1641 skar han altertavlen i Vordingborg Kirke, 1657 havde han fuldført altertavlen i Præstø Kirke, 1661-63 leverede han alter og prædikestol til Holmens Kirke i København og 1667 alteret til Sankt Mortens Kirke i Næstved.

Foruden disse hovedværker har han udført enkelte epitafier og en del mindre arbejder til landsbykirker, f.eks. alteret i Tybjærg (1658). Svenskekrigene har sikkert skadet hans virksomhed, og 1663 klagede han til kongen over de tunge skatter. Hans sidste arbejde er vistnok alteret i Vetterslev (1671); prædikestolen i Sankt Peders Kirke i Næstved (fra samme år) er med urette tilskrevet ham; efter dens stil at dømme må den være skåret af hans meget produktive samtidige, "alterbyggeren" Lorentz Jørgensen i Holbæk. Abel Schrøder døde 5. marts 1676; hans hustru, Mette Pedersdatter, overlevede ham.

I et og alt præges hans værker af den da herskende smags dyder og lyder. Figurerne er rå og plumpe, men ornamentikken er overvældende rig. De senere større arbejder med deres vrimlende figurer, snoede søjler, bølgende lister og talløse øreflipslyng virker pompøst og hører til den nordiske baroks ejendommeligste frembringelser.

Kilder 
 Mogens von Haven, Bogen om Abel Schrøder 1602-1676, Nationalmuseet 1995.

Eksterne henvisninger 
 

Billedskærere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Danskere i 1600-tallet
Abel Schrøder

Abel Schrøder har flere betydninger:

 Abel Schrøder den Ældre
 Abel Schrøder den Yngre