kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Novgorods belejring 1611

Belejringen af Novgorod 1611 var den belejring eller det stormangreb, også kaldet Erobringen af Novgorod, af den russiske by Novgorod, som fandt sted under Den ingermanlandske krig 1611. Efter tre dage var byen erobret af svenskerne.

Baggrund 

Sygdom hærgede i den svenske hær, og De la Gardie måtte handle hurtigt. Han vendte sig mod Novgorod for at indlede et angreb. Byen havde da 30.000 indbyggere og var delt i to dele. På den vestre side af floden Volkhov lå Sofiastaden og på den østre handelssiden. Omkring byen fandtes en mur, og midt i byen på Sofiastadens side lå et befæstet slot. Den svenske hær bestod af 4.000 mand. De fleste var lejeknægte fra blandt andet England, Skotland, Frankrig, Schweiz og Tyskland.

Forløb 

Svenskerne gjorde en skinmanøvre, hvilket fik russerne til at tro, at angrebet skulle komme på handelssiden. De la Gardie vandt hermed tid til at forberede angrebet mod Sofiastaden. Svenskerne havde intet artilleri men måtte bruge petarder (små bomber) for at sprænge portene. Natten til den 16. juli 1611 angreb oberst Hans von Reckenberger fra vestre bred med bemandede både. De sprængte en port og en bid af muren. Andre tropper rykkede frem og rensede åbningen, og dele af Evert Horns kavalleriregiment red gennem åbningen. De rensede de nærmeste gader for russisk modstand. Efter kort tid kunne yderligere en port sprænges, og svenskerne kunne nu opstille i slagordning inde i byen.

Russiske kosakker begyndte nu at ride over til Handelssiden over en bro, som gik bag slottet. Mange mennesker blev trampet ihjel af kosakkernes heste. Den nordvestlige bydel sattes i brand. Svenskerne rensede videre og havde snart omringet slottet; da de næste dag forberedte sig til at sprænge slotsporten, gav russerne op.

Resultat 
Efter belejringen fik Sverige et stort overtag i den ingermanlandske krig. Et senere forsøg på at indtage byen Pskov på samme måde mislykkedes.

De urolige tider
Den ingermanlandske krig
UEFA Cup finalen 1995

UEFA Cup finalen 1995 var to fodboldkampe som skulle finde vinderen af UEFA Cup 1994-95. De blev spillet den 3. og 17. maj 1995 imellem de italienske hold Parma og Juventus.

Kampene var kulminationen på den 24. sæson i Europas næststørste klubturnering for hold arrangeret af UEFA siden etableringen af UEFA Cup i 1971.

Parma vandt samlet 2-1, efter at de i den første kamp hjemme på Stadio Ennio Tardini i Parma havde vundet 1-0 på et tidligt mål scoret af Dino Baggio. 14 dage efter på San Siro i Milano blev resultatet 1-1 efter at angriberen Gianluca Vialli havde bragt Juventus foran i 1. halvleg. Dino Baggio scorede sit andet mål i finalerne, da han i det 54. minut udlignede for Parma, hvilket også blev kampens resultat. 

Det var den femte finale UEFA Cuppen hvor de deltagende hold kom fra samme land, og den tredje hvor begge hold kom fra Italien.

Kampene

1. kamp

2. kamp

Se også 
 UEFA Champions League finalen 1995

Eksterne henvisninger 
UEFA Cup 1994-95 på UEFAs hjemmeside 

1995
Fodbold i 1995
Parma Calcio 1913
Juventus F.C.
Sport i Milano
Parma
Karl Filip af Sverige

Karl Filip (Carl Philip) (født 22. april 1601 på Reval slot i Estland, død 25. januar 1622 i Narva) var en svensk prins af huset Vasa, hertug af Södermanland, Närke og Värmland. Han var søn af kong Karl IX af Sverige og Christina af Slesvig-Holsten-Gottorp, og yngre bror til Gustav II Adolf.

Biografi
Karl Filip er frem for alt kendt for, at han på et tidspunkt var en af kandidaterne til at blive zar af Rusland. Et russisk sendebud blev i 1611 sendt til Stockholm med dette tilbud til den svenske konge. Byen Novgorod, som stod under svensk beskyttelse, havde lanceret Karl Filip som sin kandidat. Zarvalget fandt sted under tumultagtige former i Moskva ved årsskiftet 1612–1613 (under De urolige tider i Rusland). Da Karl Filip i sommeren 1613 kom over til Vyborg, var det allerede for sent, og han måtte vende hjem.

I stedet for Karl Filip valgte man en kandidat, som blev lanceret i sidste øjeblik: Mikhail Romanov. Huset Romanov kom efter dette til at sidde på den russiske trone helt til 1917.

Karl Filips kandidatur havde hele tiden været modarbejdet af hans moder, enkedronning Kristina, som mente, at han var alt for ung.

Efter at have afsluttet sine studier foretog Karl Filip 1617–1618 en rejse i Danmark, Tyskland og Frankrig. Karl Filips hertugdømme var blevet etableret af faderen gennem et donationsbrev i 1609. Da han ikke var myndig, var enkedronningen blevet udpeget til hans formynder, og hun stod hårdt på hans rettigheder overfor Gustav II Adolf, hvilket særlig i 1617 førte til hårde konflikter mellem Gustav Adolf på den ene side og enkedronningen og Karl Filip på den anden.

Karl Filip giftede sig den 5. marts 1620 i hemmelighed med Elisabet Ribbing, som i 1622 (efter prinsens død) fødte deres datter Elisabet Carlsdotter (Gyllenhielm).

På denne tid var Sverige indblandet i den russiske borgerkrig, og det svenske imperium i Baltikum blev konsolideret. Militær fremgang blev opnået blandt andet ved Jakob De la Gardies belejring af Novgorod.

Karl Filip deltog også selv i det svenske felttog i Baltikum, som Gustav II Adolf indledte i 1621. Sommeren 1621 belejrede svenskerne Riga. Stillet over for faren for at blive stormet og plyndret kapitulerede byen i midten af september. For Karl Filip skulle sejrsrusen blive kortvarig. Han blev syg kort efter indtagelsen af Riga og blev bragt til Narva. Hans tilstand blev værre, og natten til den 25. januar døde prinsen. Det har gennem et af Gustav Adolfs breve til sin søster Katarina vist sig, at kongen sørgede dybt over sin broders død.

Byen Filipstad i Värmland har fået navn efter Karl Filip. I Uppsala findes en studenterforening, som holder Vasaprinsens minde i hævd, Sällskapet Karl Filip av Vasa.

Noter 

Huset Vasa
Sveriges historie
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Bent Roland Hansen

Bent Roland Hansen (6. juli 1948 - 21. oktober 2011) var en dansk ishockeymålmand.

Bent Roland Hansen spillede næsten hele sin karriere for Gladsaxe Skøjteløber-Forening, med hvem han vandt Danmarksmesterskabet i ishockey fem gange fra 1967 til 1975. I 1972 skiftede han sammen med Jesper Hviid til Allsvenskan-klubben Gislaveds SK, hvor han spillede en enkelt sæson, men på den tid var det ikke almindeligt med danske spillere i svensk ishockey.

Han fik VM-debut på seniorlandsholdet som 17-årig, blot tre år efter at han var begyndt at spille ishockey, og han blev den første dansker, der opnåede 100 landskampe.

Gladsaxe-målmanden blev kåret til årets spiller to gange: i sæsonerne 1968-69 og 1974-75. Da B.T. i 2006 kårede alletiders danske landshold, blev Bent Roland Hansen valgt som målmand foran kapaciteter som George Galbraith, Jan "Sild" Jensen og Peter Hirsch.

I 2016 blev Bent Roland Hansen optaget i Danmarks Ishockey Unions Hall of Fame.

Kilder 
 B.T. - Danmarks første supermålmand død (25. oktober 2011)
 B.T. - Målmanden og målkongen, der blev dansk ishockeys første udlandsproffer (30. januar 2015)
 Peter Fredberg: De første danskere, der søgte lykken i Sverige, Ishockeymagasinet Faceoff, nr. 17, s. 28-29
 Faceoff-Online - Retro: Supermålmanden fra Gladsaxe (30. november 2015)
 Navne.dk - Bent Roland Hansen : Dødsfald (Berlingske, 26. oktober 2011)
 Historien om Ishockey i Gladsaxe
 EliteProspects - Bent Hansen

Noter 

Ishockeyspillere fra Danmark
UEFA Cup finalen 1994

UEFA Cup finalen 1994 var to fodboldkampe som skulle finde vinderen af UEFA Cup 1993-94. De blev spillet den 26. april og 11. maj 1994 imellem det italienske hold Internazionale Milano og østrigske Austria Salzburg. 

Kampene var kulminationen på den 23. sæson i Europas næststørste klubturnering for hold arrangeret af UEFA siden etableringen af UEFA Cup i 1971. For Salzburg var det første gang de var nået frem til en europæisk finale. Det var Inters anden finale i turneringen, efter at de i 1991 vandt over landsmændene fra AS Roma.

Inter vandt samlet 2-0, efter at de i den første kamp på udebane på Ernst Happel Stadion i Wien havde vundet 1-0 på et mål scoret af Nicola Berti. 14 dage efter hjemme på San Siro i Milano blev resultatet også 1-0 til italienerne, på et mål af hollænderen Wim Jonk. 

Den første kamp i Wien blev ledet af den danske dommer Kim Milton Nielsen, og skotske Jim McCluskey passede fløjten i returopgøret.

Kampene

1. kamp

2. kamp

Se også 
 UEFA Champions League finalen 1994

Eksterne henvisninger 
UEFA Cup 1993-94 på UEFAs hjemmeside 

1994
Fodbold i 1994
FC Internazionale Milano
FC Red Bull Salzburg
Sport i Milano
Sport i Wien
Petarde

Petarde eller petard (fra fransk pétard, af péter, egentlig fjærte, smælde, af latin pedere, fjærte) kaldtes en metalbeholder fyldt med krudt, til at sprænge porte og mure med ved belejringer af fæstninger og byer. De, som håndterede dem, kaldtes petardører.

Illustrationer

Eksterne henvisninger
"Petarde" (Ordbog over Det danske Sprog)

Krig
Bomber
Marie Hammer Boda

Marie Hammer Boda (født 27. april 1996) er en dansk skuespiller. Hun studerer skuespil på Den Danske Scenekunstskole (2021-2024). Hun er især kendt for sin rolle i Juleønsket (2015), hvor hun spillede Mie. Derudover har hun bl.a. medvirket i Cold Hawaii (2020), Tordenskjold & Kold (2016) og Straight Forward (2019). I 2021 spillede hun hovedrollen, Anna, i DRs radioadrama serie Eksorcismen på Ærø. Hun lægger også stemme til tegne- og animationsfilm. Hun har bl.a. dubbet på spillefilmene Dronningens corgi (2019), Sølvdragen Flammeskæl (2020) og Netflixserien Hvor er Holger?.

Filmografi 
 Sekunder (2007) - Mathilde
 Anna (2009) - Anna
 Isas Stepz (2011) - Daniella
 13 (2011) - Emma
 Brainy (2011) - Denice
 Limbo (2012) - Stephanie
 Tabu (2012) - Louise
 Julestjerner (2012) - Natasja
 Kvinden i buret (2013) - Jespers kæreste
 Kødkataloget I & II (2013-2014) - Emma
 Lea (2014) - Lea
 Heartless I & II (2014-2015) - Clara Just
 Sorgenfri (2015) - Sonja
 Juleønsket (2015) - Mie
 Lillemand (2015) - Katrine
 Tordenskjold & Kold (2016) - Benedicte
 Kong Vincent (2017) - Natalija
 Mens vi lever (2017) - Sabine
 Danmarkshistorien (2017) - Dronning Caroline Mathilde
 Mercur (2017) - Grethe Ingemann
 Ingen Siger Farvel Men Alle Forsvinder (2019) - Mynthe
 Straight Forward (2019) - Ida
 Hånd i Hånd (2020) - Lola
 Cold Hawaii (2020) - Simone
 Equinox (2021) - Betty

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Første anglo-afghanske krig

Første anglo-afghanske krig blev udkæmpet mellem Britisk Indien og Afghanistan fra 1839 til 1842. Krigen var foranlediget af det britiske imperiums uro over den russiske ekspansion i Centralasien.

Historie 

På grund af løse rygter om en forbindelse mellem Dost Muhammed og den persisk-russiske ekspansion sendte den britiske generalguvernør i Indien, lord Auckland, en hær mod Afghanistan i 1839. Englænderne trængte frem over Kandahar og Ghazni og erobrede hovedstaden Kabul. Dost Muhammed førtes som fange til Calcutta, og den i 1810 afsatte Shah Shuja, blev genindsat på tronen. Han var imidlertid så afskyet af befolkningen, at de britiske tropper måtte forblive i Kabul.

I 1841 rejste indbyggerne i Kabul sig mod Shah Shuja og hans beskyttere. De britiske diplomater Sir Alexander Burnes og Sir William Macnaghten blev dræbte under urolighederne, og oprøret bredte sig til hele landet. Snart blev den engelske garnisons stilling fortvivlet, ikke mindst fordi de fleste af officererne og soldaterne havde bragt deres hustruer og børn fra Indien til Kabul. I januar 1842 rømmede de britiske tropper Kabul for at kæmpe sig tilbage til Indien. Under retræten blev de dag og nat angrebne af afghanere. Til sidst overlod befalhaveren alle europæiska kvinder og børn til afghanernes leder, Dost Muhammeds søn Akbar Khan, som lovede at sende dem velbeholdne til Indien. Akbar holdt sit ord, men for kolonitropperne gaves ingen pardon: en eneste englænder af 3.000 nåede frem til fortet i Jalalabad med budskabet om nederlaget i de afghanske bjerge.

I september marcherede sir George Pollock mod Afghanistan for at tage hævn og atter forsøge at lægge landet under sig. Afghanerne blev slåede, Kabul genindtaget og oprørslederne straffet strengt. På ordre fra London rømmede tropperne imidlertid atter landet hvor efter Dost Muhammed fik sin trone tilbage. Han genoprettede orden i Afghanistan, og mærkeligt nok viste han sig senere at være englændernes ven.

William Brydon 

Nyheden om den britiske hærs nederlag af den styrke på 16.500 mand som drog fra Kabul til Indien gik den 6. januar 1842 rundt om hele jorden. Kun feltlæge William Brydon kom frem til det britiske fort i Jalahabad en uge senere, og på spørgsmålet "hvor er hæren?" skal han have svaret: "Det er mig, som er hæren.". Willianm Brydons ankomst til Jalalabad er malet af Elisabeth Butler i værket Resten af en hær fra 1879.

 Litteratur 
 Petersen, Kai, När hände vad? Världshistorisk uppslagsbok 1500-2002'' (2003)

Eksterne henvisninger 

Afghanistans historie
Britiske krige
Britisk Indien
Ashley Castle

Ashley Castle var en fæstning i landsbyen Ashley i Hampshire i England.

Ashley Castle eller Gains Castle, blev bygget i 1138, hvor der lå et voldsted fra jernalderen. Stedet har givetvis haft strategisk betydning, da det lå højt med brønd og med kort afstand til den romerske vej fra Winchester til Sarum. Grundlæggeren var den magtfulde Henry de Blois, som var barnebarn af Vilhelm Erobreren, der var lillebror til Stefan af Blois, biskop af Winchester. Han opførte flere større bygningsværker som Wolvesey Palace i Winchester og var en af de mest magtfulde i sin tid. Borgen blev opført under Anarkiets uro og borgerkrig. Efter Henrik 2. blev konge i 1155, blev fæstningen ødelagt, men omstændighederne er ikke dokumenteret.

Under Henrik 2.s søn, kong John, blev borgen genopført på 50 år af William Briwere den ældre. Han ejede også godset Ashley og var en af kong Johns og Henrik 3.s ledende rådgivere. Han opført senere Mottisfont Abbey. I 1200 gav kong John lov til at krenelere ved Stockbridge eller Ashley, og han valgte Ashley (der blev refereret til som "Esleg"). Da Kronen så en bastion for oprørere i alle fæstninger, der var ejet af adelen, var tilladelse til at forskanse sig et sjældent privilegium. Det er dokumenteret at Kong John ofte boede på Ashley i forbindelse med jagtselskaber i den kongelige Forest of Bere - hvor den nærliggende flod Test var den vestlige grænse. Det vides, at flere af Kronens officielle opgaver er udført fra Ashley, da flere kongelige breve bærer påskriften 'Ashley'. Ashley var det administrative hovedkvarter for West Bere, som strakte sig fra floden Itchen til Test. Forpagteren havde sin herregård der og har boet på borgen. Mange engelske skove har haft en borg som hovedkvarter. Ud over at være residens blev borgen også brugt til tyveknægte og til skovens folk. Selv om den var administrativ base for Kronen, har Ashley Castle tilsyneladende mere været en del af godset Ashley end Kronens ejendom. Forpagerens ønsker er ofte efterkommet og har tilsidesat ønsker udefra.

Til midt i 1400-tallet var Ashley Castle residens for biskoppens af Winchester. Det blev forladt omkring 1600.

I sin tidligste form var borgen cirkulær; lukket af en voldgrav og et trætårn. Foran - på den ydre bailey på en høj - har der ligget økonomibygninger. Begge høje har været omkranset af en træpalisade.

Borgen har været en typisk normannisk fæstning efter størrelse, fæstningsværker og bailey. De nordøstlige dele af baileyen er stadig synlige med rester af fundamentet.

Området er et scheduled monument og fredet.

Se også 
 Liste over borge og slotte i England

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Slotte i Hampshire
Borgruiner i Storbritannien
Egentlige okser

Egentlige okser (Bos) er en slægt af skedehornede, der omfatter vilde og domesticerede arter af kvæg. Slægten kan inddeles i fire underslægter: Bos, Bibos, Novibos og Poephagus, men opdelingen er omstridt. Der findes fem uddøde arter af slægten, men antallet kan øges til syv, hvis de domesticerede varianter regnes som selvstændige arter, og ni, hvis den tæt forbundne slægt Bison regnes med. Moderne kvægarter menes at nedstamme fra den uddøde urokse (B. taurus primigenius).

Anatomi og morfologi 
De fleste arter er græsædere med lange tunger til at slynge sig om de planter, de foretrækker, og kraftige tænder til at nedbryde plantematerialet. De er drøvtyggere med firedelte maver, som tillader dem at nedbryde planterne gradvis.

Udbredelse 
Der findes omkring 1,3 milliarder tamkvæg, hvilket gør dem til en af verdens mest talrige pattedyrslægter. Medlemmerne af slægten findes fortrinsvis i Afrika, Asien, Vest- og Østeuropa, dele af Nord- og Sydamerika samt Oceanien. Deres habitater varierer meget fra art til art; de kan findes på prærier, i regnskove, i vådområder, på savanner og i tempererede skove.

Økologi, adfærd og livscyklus 
De fleste egentlige okser lever 18-25 år i vild tilstand, og i fangenskab er rekorden 36 år. Drægtighedsperioden er 9-11 måneder, afhængig af arten, og koen nedkommer med én, i sjældne tilfælde to, kalve om foråret.

De fleste arter færdes i hjorde på fra ti til hundredvis af individer. I de fleste hjorde er der én tyr (han) for alle køerne (hunner). Dominans er vigtig i hjorden; kalvene vil normalt arve deres mødres position i hierarkiet.

De er mest dagaktive, idet de dog typisk hviler sig midt på dagen, hvor det er mest varmt, og er derfor aktive om morgenen og eftermiddagen. I områder, hvor menneskene har indskrænket oksernes levearealer, kan de være nataktive. Nogle arter vandrer efter føde og vand.

Evolution 
De fleste egentlige okser menes at stamme fra en fælles forfader, uroksen (B. taurus primigenius). Denne art overlevede indtil begyndelsen af det 17. århundrede, hvor den på grund af jagt uddøde. Den sidste kendte urokse, en ko, døde i Polen.

Systematik og taksonomi 
 Underslægt Bos
 Tamkvæg (B. taurus)
 Urokse (B. taurus primigenius) †
 Europæisk kvæg (B. taurus taurus) - husdyr
 Indisk kvæg: Zebu (B. taurus indicus) - husdyr
 B. aegyptiacos †
 B. acutifrons †
 B. planifrons †
 Underslægt Bibos
 Gaur (B. gaurus)
 Gayal (B. frontalis) - husdyr
 Banteng (B. javanicus)
 B. palaesondaicus †
 Underslægt Novibos 
 Kouprey (B. sauveli)
 Underslægt Poephagus
 Yak (B. grunniens)

Referencer

Eksterne henvisninger
UEFA Cup finalen 1993

UEFA Cup finalen 1993 var to fodboldkampe som skulle finde vinderen af UEFA Cup 1992-93. De blev spillet den 5. og 19. maj 1993 imellem det italienske hold Juventus og tyske Borussia Dortmund. 

Kampene var kulminationen på den 22. sæson i Europas næststørste klubturnering for hold arrangeret af UEFA siden etableringen af UEFA Cup i 1971. For Dortmund var det første gang de var nået frem til finalen i turneringen. Det var Juventus' tredje finale, efter at de vandt i 1977 og 1990.

Juventus vandt samlet 6-1, efter at de i den første kamp på udebane på Westfalenstadion i Dortmund havde vundet 3-1. 14 dage efter hjemme på Stadio delle Alpi i Torino blev resultatet også 3-0 til italienerne, og de vandt turneringen for tredje gang.

Kampene

1. kamp

2. kamp

Se også 
 UEFA Champions League finalen 1993

Eksterne henvisninger 
UEFA Cup 1992-93 på UEFAs hjemmeside 

1993
Fodbold i 1993
Juventus F.C.
Borussia Dortmund
Sport i Torino
Dortmund
Philip Khokhar

Philip Khokhar (født 16. juni 1979 i København) er en dansk-pakistansk journalist. 

Philip Khokhar er fra sommeren 2023 DR's USA-korrespondent i Washington DC. Fra 2022 til 2023 var han Mellemøsten- og Sydasien-korrespondent. Fra september 2014 til juni 2022 har han været DR’s Asien-korrespondent bosiddende i Beijing og Shanghai. Før var han korrespondent for DR i Afghanistan fra 2013-14, hvor han boede i Kabul.

Philip Khokhar er født og opvokset i København. Hans far er oprindelig fra Pakistan, mens hans mor er fra Danmark.

Philip Khokhar er uddannet fra Danmarks Medie- og Journalisthøjskole i Aarhus i 2004. Han har siden arbejdet i DR, først som indlandsreporter og redaktør på TV-Avisen, og siden 2008 på udlandsredaktionen i DR Nyheder.

Philip Khokhar dækkede blandt andet bombningen af den danske ambassade i Islamabad i juni 2008 og terrorangrebene i Mumbai november 2008. Senere dækkede han jordskælvet i Nepal 2015. 

Som den første danske journalist rapporterede han direkte fra den nordkoreanske hovedstad Pyongyang i oktober 2015.

I Kina dækkede han især urolighederne i Hongkong, ligesom han var den eneste danske journalist i Kina da corona-epidemien begyndte i Wuhan, og Kina som det første land i verden blev lukket.

I 2018 udgav Philip Khokhar bogen Tilbage til Kabul.. Bogen skildrer flere historier fra hans 10 år med rapporteringer fra Afghanistan, og giver nye perspektiver og indblik i landets kaotiske tilstande. I 2022 udgav han bogen Rød Nat - otte år i Kina

Referencer

Journalister fra Danmark
Personer fra København
UEFA Cup finalen 1992

UEFA Cup finalen 1992 var to fodboldkampe som skulle finde vinderen af UEFA Cup 1991-92. De blev spillet den 29. april og 13. maj 1992 imellem det italienske hold Torino og hollandske Ajax Amsterdam. 

Kampene var kulminationen på den 21. sæson i Europas næststørste klubturnering for hold arrangeret af UEFA siden etableringen af UEFA Cup i 1971. For Torino var det første gang de var nået frem til finalen i en europæisk turnering. Det var Ajax' første finale i turneringen, hvor de før havde været i flere finaler i Europacuppen for mesterhold.

Ajax vandt efter reglen om udebanemål. Det skete efter at de i den første kamp på udebane på Stadio delle Alpi i Torino havde scoret to mål i 2-2 kampen. 14 dage efter hjemme på Olympisch Stadion i Amsterdam blev resultatet 0-0.

Den danske angriber Dan Petersen var med i truppen hos Ajax i returopgøret i Amsterdam, dog uden at komme på banen.

Kampene

1. kamp

2. kamp

Se også 
 Mesterholdenes Europa Cup finale 1992

Eksterne henvisninger 
UEFA Cup 1991-92 på UEFAs hjemmeside 

1992
Fodbold i 1992
Torino F.C.
AFC Ajax
Sport i Torino
Sport i Amsterdam
Gdov

Gdov (, ) er en by i Pskov oblast i Rusland. Den ligger ved floden Gdovka, blot to kilometer før udløbet i søen Peipus. Byen har  indbyggere.

Historie 
Gdov blev grundlagt i 1300-tallet som en udpost for at bevogte byen Pskov. I 1431–1434 byggede Pskov en fæstning der, og resterne af den kan ses endnu i dag. Byen blev angrebet ved flere anledninger af svenskere og polakker (som under den nordiske 25-årskrig og Den ingermanlandske krig), men blev endelig returneret til Rusland i 1617. 

I 1780 fik Gdov formelt status som by. I maj 1919 blev Gdov indtaget af de hvide under general Rodzianko, sammen med Pskov og Jamburg.

Under den tyske tilbagetrækning i 1944 ødelagde Wehrmacht med overlæg mange af Gdovs kirker, som var regnet blandt de smukkeste eksempler på Pskovs middelalderarkitektur. Byens historiske monumenter er delvis blevet restaurerede i tiden efter 2. verdenskrig.

Under den kolde krig lå en aktiv flybase, Smuravjevo, nordøst for byen.

Referencer

Eksterne henvisninger

Detaljeret arkitektonisk historie 

Byer i Pskov oblast
Gdovka

Gdovka (, ) er en flod i Godovskij rajon i Pskov oblast, Rusland. Floden udspringer i mosen Pesij mokh. Den udmunder i Tjudskoje ozero. Det er 23 kilometer lang og har den afvandingsområde på 150 km2. Byen Gdov og landsbyen Ustje er beliggende ved bredden af Gdovka.

Floder i Pskov oblast