kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lennart Larson

Lennart Larson (født 5. maj 1923, død 12. september 2013) var en dansk fhv. erhvervsleder og politiker, der var medlem af Folketinget og af Odense Byråd, valgt for Venstre.

Larson blev uddannet tekstiltekniker i Sverige og blev i 1946 driftsleder for Hørsholm Klædefabrik. I 1949 kom han til Odense, hvor han blev direktør for Odense Textilfabrik. Her var han ansat til 1970.

Han blev i 1962 medlem af sognerådet i Paarup Kommune og fra 1964 sognerådsformand. Han fortsatte i 1970 som byrådsmedlem, da Paarup blev sammenlagt med Odense Kommune. Her var han fra 1970 til 1986 rådmand for den magistratsafdeling, der havde ansvar for Odenses forsyningsvirksomheder. I to perioder, senest 1982-1989 var han desuden byens viceborgmester. Efter fire år som menigt byrådsmedlem gjorde han i 1990 comeback som rådmand for byplanmagistraten; en post han besad til 1994. I 1997 trak han sig fra odenseansk politik.

Larson var i en periode sidst i 1980'erne også medlem af Fyns Amtsråd, og endelig var han medlem af Folketinget af tre omgange; 1970-1973, 1975-1977 og 1981-1984. Særligt i årene 1982-1984 markerede han sig landspolitisk som formand for Det Energipolitiske Udvalg, hvor han særligt kæmpede for fjernvarme og for indførelsen af naturgas i Danmark. 

Han var fra 1974 til 1992 formand for Dansk Fjernvarme, som han i dag er æresmedlem af. Han har desuden været medlem af bestyrelsen for Fynsværket og af DONG's repræsentantskab. Han var fra 1988 til 1991 præsident for den skandinaviske fjernvarmeorganisation Nordvarme. I 1990 modtog han Ingeniørforeningen i Danmarks Fyr og Flammepris.

Kilder 
 Om 'At vove er at leve' – Lennart Larsons erindringer
 Fodvask med fjernvarme Berlingske Tidende 4. maj 2008

Personer fra Odense
Tidligere folketingsmedlemmer fra Venstre
Folketingsmedlemmer i 1970'erne
Folketingsmedlemmer i 1980'erne
Medlemmer af Odense Byråd
Erhvervsfolk fra Danmark
Amtsrådsmedlemmer fra Venstre
Selvbiografer fra Danmark
Viceborgmestre fra Venstre
Sognerådsformænd fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Ib Dalsfledt

Ib Dalsfledt (født 5. januar 1933) er en dansk politiker, der tidligere har repræsenteret Fremskridtspartiet og Dansk Folkeparti i Assens Byråd og Fyns Amtsråd. 

Dalsfledt er uddannet inden for Civilforsvaret. I 1965 blev han brandinspektør i Assens Kommune og samtidig leder af Civilforsvaret på Vestfyn. 

Som folkevalgt fik han sin debut i 1989 i Assens Byråd, hvor han blev indvalgt for Fremskridtspartiet. Han sad i byrådet frem til 2001 og var viceborgmester og formand for teknisk udvalg. I 1993 blev han tillige medlem af Fyns Amtsråd og formand for amtets social- og psykiatriudvalg. Han havde desuden sæde i økonomiudvalget. Dalsfledt var i sin tid som folkevalgt ofte de svagestes talerør. 

Da partileder Pia Kjærsgaard i 1995 dannede Dansk Folkeparti, fulgte han som det første amts- og byrådsmedlem over i det nye parti. Han brød i 2004 med Dansk Folkeparti som følge af utilfredshed med partiets holdning til kommunalreformen og sygehusvæsenet. Han fortsatte som løsgænger frem til amtets nedlæggelse i 2007. 

Flere frivillige foreninger har på et eller andet tidspunkt nydt godt af Dalsfledt, der bl.a. har været lokalformand for Kræftens Bekæmpelse, Røde Kors og Dyrenes Beskyttelse, og han er stadig aktiv, når eksempelvis ministre lancerer negative tiltag vedrørende miljø, natur og dyreliv i Danmark. 

Var 2006-2007 konsulent på Tvind-institutionen Nakkebølle ved Faaborg. Udgav 2009 bogen "Ærlighed varer længst". Udgav 2012 børnebogen "Buenos Dias Samson". Har i en årrække boet i Gran Alacant, Spanien, men residerer nu i Kogsbølle ved Nyborg sammen med sin hustru Pia.

Dalsfledt er desuden kendt for sine specielle, rammende citater, f.eks.:

"Man kan ikke tillade sig at fortryde, at man ikke gjorde det, man havde lyst til og mulighed for"

"Der er en forklaring på alt, men det er ikke alt, der kan forklares, og det er heller ikke alt, der bør forklares"

"Ærlighed varer længst, men det er ikke altid, det kan betale sig"

Bibliografi 
 Ærlighed varer længst 1933-1984 (erindringer, 2009)

 Buenos Dias Samson (børnebog, 2012)
Amtsrådsmedlemmer fra Fremskridtspartiet
Politikere fra Fokus
Personer fra Fyn
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Fremskridtspartiet
Selvbiografer fra Danmark
Amtsrådsmedlemmer fra Dansk Folkeparti
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Dansk Folkeparti
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Brandfolk fra Danmark
Ansatte i Civilforsvaret
Forsikringspolice

En forsikringspolice, ofte blot kaldet police (af italiensk: polizza = lille seddel), er en kontrakt, der skriftligt bekræfter og beskriver en indgået forsikringsaftale. 

Af policen fremgår det bl.a. hvilke hændelser, forsikringen dækker samt hvilke betingelser, der skal være opfyldt for at forsikringstager kan få udbetalt erstatning.

Police
Albert de Thurah

Albert de Thurah (1. marts 1761 – 2. april 1801 i København) var en dansk søofficer.

Thurah var søn af kommandør Christian Henrik de Thurah (22. oktober 1729 – 18. september 1812) og Helene født Weinigel (født 4. marts 1736 død 11. februar 1815). Han blev sekondløjtnant i Marinen 1780, premierløjtnant 1789, kaptajnløjtnant 1796 og kaptajn 1800. 1780-82 gjorde han tjeneste i de udrustede eskadrer og fer derefter som styrmand med en Ostindiefarer i 3 år; 1787 var han udkommanderet med fregatten Hvide Ørn, året efter med linjeskibet Ditmarsken, 1790 ansat ved indrulleringen i Arendal, 1791 udkommanderet med fregatten Havfruen, 1794 med linjeskibet Louise Augusta. 1795 afgik han med fregatten Freia til Vestindien, hvor han i 2 år førte snaven Ærø. 1798 afgik han med linjeskibet Oldenborg (kommandørkaptajn A.F. Lützow) på togt til Sankt Helena. I marts 1801 overtog han, der næppe var kommet sig efter et benbrud, kommandoen af blokskibet Indfødsretten i Olfert Fischers defensionseskadre på Reden; han kæmpede tappert i slaget 2. april og faldt her. Efter hans død overtog kaptajn Schrødersee hans kommando; men også denne officer faldt i slaget.

Thurah blev 15. marts 1793 gift med sit søskendebarn Margrethe Cathrine Behr (26. september 1768 – 30. november 1828), datter af justitsråd, birkedommer og postmester i Grenå Niels Erik Behr (død 1815) og Christiane Sophie Magdalene f. Weinigel (død 1802).

Kilder 
 C. With, "Thurah, Albert de", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 F. Hjort, Slægten Thura.

Eksterne henvisninger 
 

Søofficerer fra Danmark
Albert de
Faldne danske militærfolk
Danskere i 1700-tallet
Personer i Englandskrigene fra Danmark-Norge
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Carmilla

Carmilla (1872) er en berømt kortroman af den irske forfatter J. Sheridan Le Fanu.

Titelpersonen, Carmilla Karnstein, er en ung adelskvinde, der viser sig at være vampyr – med særlig smag for andre unge adelspiger!

Fanu får uddybet vampyrenes mesmerisme-evner og fremstiller dem som sofistikerede væsner, dog med stærke seksuelle undertoner, især fra den kvindelige vampyr, Carmillas side, som faktisk forfører en anden ung kvinde. Fanu vil vise, at en vampyrs stærke dyriske tiltrækning kan tiltrække hvem som helst og lokke alle i fordærv, uanset køn og alder.

Fortællingen inspirerede Carl Th. Dreyers film Vampyr og har dannet grundlag for utallige film, tegneserier, videospil, etc.

Litteratur/kilder 
 Tage la Cour (red.): Draculas gæst og andre vampyrhistorier (Carit Andersen, 1974)
 Nicolas Barbano: Carmilla – Draculas blodtørstige kusine (PS Pige-Special nr. 3, 1993)

Eksterne henvisninger 

 
 Carmilla af Sheridan Le Fanuù
 vimeo.com Carmilla (2014), illustré par Isabella Mazzanti, chez Editions Soleil.

Se også 
 Grev Dracula
 Vampyr
 Jytte Stensgaard

Romaner fra Irland
Litteratur i 1872
Litterære personer
Christian Henrik de Thurah (forfatter)

Christian Henrik de Thurah (9. juli 1830 i Ribe – 16. november 1898) var en dansk præst og politiker, broder til Laurids de Thurah.

Han var søn af præsten Christian Erik de Thurah (død 1869) og Anna Catharina f. Klingenberg, fødtes i Ribe 1830. Efter at have gennemgået denne bys katedralskole blev han 1847 student og tog 1856 teologisk attestats. Allerede i studentertiden debuterede han i litteraturen med bearbejdelser af Højsangen og Jobs Bog og udgav 2 samlinger åndelige digte, ligesom han også tog del i den såkaldte "Sandhedsvidnestrid" med et Rimbrev til Johannes Forføreren, alias Dr. Søren Kierkegaard (1855), der blev efterfulgt af Hvorfor netop saaledes? Præmisser i Sagen C. H. Thurah kontra Dr. S. Kierkegaard (1855) og Mester Jakel; en Dyrehavsscene, gjengivet efter Virkeligheden (1856). Efter sin eksamen blev Thurah, der havde sluttet sig nøje til Grundtvig, først lærer, siden (1858-62) inspektør ved Enkedronningens Asylskole, og tillige underviste han i Frk. Zahles Skole og udgav bearbejdelser af Prædikerens Bog og Klagesangene (1857) og Udvalgte Skrifter af Matthias Claudius, der Wandsbeker-Bote i dansk oversættelse (1860). Da biskop Hans Lassen Martensen 29. april 1863 havde holdt sin berømte ordinationstale om Apostlenes Inspiration, mødte Thurah med stridsskriftet: Biskop Martensens Selvafsløring; også i striden om det teologiske studium skrev han et indlæg, og både til de politiske og kirkelige blade gav han jævnlig bidrag.

1864 blev han valgt til Folketingsmand for Præstø Amts 6. kreds (Stege) og genvalgt 1866, således at han kom til at give møde på den 16., 17. og 18. ordentlige Rigsdag og på den overordentlige Rigsdag i juli 1866. 1865 blev han medlem af Rigsrådets Folketing for samme kreds. Han var en af dem, der 1866 stemte imod den gennemsete Grundlov. 1869 blev han lærer ved Hindholm Folkehøjskole, 1879 præst på Drejø under Fyns Stift, 1887 sognepræst i Hesselager i samme stift. Han døde 16. november 1898.

1859 ægtede han Thora Marie Frederikke Andersen, datter af etatsråd, chatolkasserer hos
Enkedronning Maria, A.C. Andersen.

Kilder 
 Fredrik Nielsen, "Thurah, Christian Hendrik de", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Thomas Hansen Erslew, Almindeligt Forfatterlexicon for Kongeriget Danmark med tilhørende Bilande fra 1814.
 Sofus Elvius, Danmarks Præstehistorie 1869-84, s. 96.
 F. Hjort, Slægten Thura.

Præster fra Danmark
Folketingsmedlemmer i 1860'erne
Christian Henrik 2
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer fra Ribe
Medlemmer af Rigsrådet (1855-1866)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Studenter fra Ribe Katedralskole
Laurids de Thurah (forfatter)

Laurids de Thurah (født 30. oktober 1825 i Ribe, død 14. december 1875 København) var en dansk forfatter, broder til Christian Henrik de Thurah.

Han var født i Ribe 1825, blev i 1842 student fra sin fødebys lærde skole og tog i 1847 teologisk embedseksamen, hvorefter han fik ansættelse som lærer ved Caroline Amalies Asylskole. Ved krigens udbrud i 1848 stillede han sig til disposition for Hæren og udnævntes til sekondløjtnant i infanteriets krigsreserve; næste år blev han – efter at have deltaget i slaget ved Fredericia – premierløjtnant. I 1852 fik han efter ansøgning afsked som kaptajn. En tid var han nu lærer i Odense, blev så i 1856 konstitueret som rektor i Tønder og ægtede 30. december samme år Ane Cathrine Madsen (f. på Højgaard i Gladsaxe Sogn 24. oktober 1817 – 26. april 1887), datter af forvalter Madsen og Emerence Hermanne f. Abel. I 1857 udnævntes han til andenlærer ved skoleseminariet i Tønder, men blev i 1864 afsat af de preussisk-østrigske civilkommissærer og derpå afskediget af den danske statsstyrelse. Fra 1865 indtil sin død var han ansat i Schneekloths Skole i København og berømmes herfra som en fortrinlig lærer med stærkt åndeligt liv, kundskabsrig og nøjagtig, meget flersidig, yderst pligtopfyldende, alvorlig og spøgefuld i en tiltalende blanding, i et og alt en trofast og meget elskværdig mand. Aldeles uventet fik han på skolen et apoplektisk anfald, som straks dræbte ham, 14. december 1875.

Han har forfattet Fra Krigens Tid, 6 Fortællinger for den modnere Ungdom, af en Reserveofficer (1851), Færøernes Historie, fortalt i Korthed (1854), Det sidste Bretlandstog, en Skildring af det danske Folkeliv (1857), Vejledning i de grammatikalske Grundbegreber (1869) og desuden forskellige lærebøger i kristendom, afhandlinger om kirkelige sager og oversættelser af religiøse skrifter. Til dagblade og tidsskrifter har han leveret bidrag i bunden og ubunden stil.

Kilder 
 Nic. Bøgh, "Thurah, Laurids de", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Dagstelegrafen 1875, Nr. 340.
 Schneekloth, Meddelelser fra Latin- og Realskolen paa Værnedamsvej 1870, Nr. 12; 1875, Nr. 22.
 F. Hjort, Slægten Thura.

Eksterne henvisninger 
 
 Laurids de Thurah på Dansk Forfatterleksikon

Faglitterære forfattere fra Danmark
Laurids de
Personer fra Ribe
Skolefolk fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Officerer fra Danmark
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Laurids de Thurah (flertydig)

Laurids de Thurah kan henvise til flere personer:

 Laurids de Thurah (1706-1759) – dansk arkitekt og arkitekturhistoriker
 Laurids de Thurah (forfatter) (1825-1875) – dansk forfatter og skolemand

Desuden:
 Laurids Thura (1657-1731) – dansk biskop over Ribe Stift
Thygeson

de Thygeson er en uddød dansk lavadelig brevadelsslægt, der opstod, da justitsråd Thyge Jesper Thygesen til Mattrup og hans broder Laus (Lars) Thygesen blev adlet 20. juni 1776 med navnet de Thygeson. Baggrunden for adlingen var primært det stamhus – Stamhuset Mattrup – som deres farbroder Emanuel Thygesen havde oprettet.

Godsejerslægten de Thygeson føres tilbage til Jesper Thygesen (nævnt 1664 og 69) til Skæring-Munkgård, hvis søn Thyge Jespersen til Mattrup, Skårupgård og Skæring-Munkgård (1655-1706) var fader til Anna Thygesen (d. 1762), gift med etatsråd Erik Jensen Torm (1684-1764), til sognepræst i Vinkel og Rind Jesper Thygesen (1695-1764), til godsejer, købmand Emanuel Thygesen (1703-1764), der oprettede stamhuset Mattrup, og til kancelliråd Niels Thygesen (1700-1752) til Mattrup, hvis sønner etatsråd Lars de Thygeson (1741-1812) til Bygholm og justitsråd Thyge Jesper de Thygeson (1738-1822) til Stamhuset Mattrup blev adlede 1776; sidstnævnte var fader til Cathrine Marie de Thygeson (1774-1803), der ægtede stiftamtmand, gehejmekonferensråd, baron Frederik Julius Christian Güldencrone (1765—1824), til Helene de Thygeson (1776-1839) — hvis søn i andet ægteskab med generalkrigskommissær Carl Frederik Becker (1784-1858) til Tirsbæk var forfatteren Tyge Alexander Becker (1812-1869) — og til stiftamtmand Niels Emanuel de Thygeson (1772-1860) til stamhuset Mattrup, der var fader til ligeledes politiker, kammerherre Thyge Georg Carl Frederik de Thygeson (1806-1905), med hvem slægten uddøde; hans adoptivdatter Charlotte Marie Trap (1856-1934) adledes 1876 med navnet Trap de Thygeson.

Kilder 
 Albert Fabritius, "de Thygeson", i: Povl Engelstoft & Svend Dahl (red.), Dansk Biografisk Leksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1932-44.
 Y. Ammitzbøll: Meddelelser om Familien Ammitzbøll, 1902, s. 33—46, 57, 64 ff.
 Danmarks Adels Aarbog 1900

 
Adelsslægter fra Danmark
Thyge Jesper de Thygeson

Thyge Jesper de Thygeson (10. november 1738 på Mattrup – 17. april 1822) var en dansk godsejer.

Han var født 1738 på Mattrup, som ejedes af faderen, kancelliråd Niels Thygesen (1700-1752); moderen var Helle f. Ammitzbøll (død 1755). Ganske ung kom han til København til farbroderen Emanuel Thygesen på dennes handelskontor og overtog dennes forretning 1756 i forening med Niels Ryberg under firmaet Ryberg & Thygesen jun., men trak sig nogle år derefter tilbage med en betydelig kapital. 1764 arvede han Stamhuset Mattrup efter farbroderen og blev samme år virkelig kammerassessor og auskultant i Kammerkollegiet, 1767 justitsråd og fra 1768-71 tilforordnet i Kammerkollegiet, i hvilken stilling han brugtes af regeringen ved ryttergodsets salg på Møn samt ved mange andre lejligheder, hvor hans praktiske kendskab til agerbrug og godsforhold kom til god nytte. Samtidig var han en af kommissærerne ved ryttergodsets salg i Skanderborg Amt, ved hvilken lejlighed han erhvervede sig en del gods, særlig de nyoprettede herregårde Væbnersholm og Vilholt, som han indtog under stamhuset, hvorefter han til gengæld solgte Mindstrup og Skovgård; tillige købte og udstykkede han flere nærliggende gårde, fx Alsted, Stovgård og Bjerre, og forøgede og arronderede dermed til dels Mattrups tilliggende, så at dette i alt udgjorde ca. 1300 tdr. hartkorn.

Thygeson, der 1776 var blevet optaget i adelstanden under navnet de Thygeson, var, skønt modstander af landboreformer, en mild og human godsejer; han forhøjede således aldrig fæsternes landgilde, og hoveriet på hans gårde var fast bestemt og ej trykkende, da bøndergårdenes areal var usædvanlig stort i forhold til hovedgårdens areal. 1821 afstod han stamhuset til sin eneste søn, Niels Emanuel de Thygeson, og døde 17. april 1822. 15. maj 1771 havde han ægtet Sophie Charlotte de Cederfeld (19. december 1747 – 25. juli 1797), datter af konferensråd, amtmand Bartholomæus de Cederfeld.

Kilder 
 C.E.A. Schøller, "Thygesen, Tyge Jesper de", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Danske Herregaarde XIV: Mattrup.
 T. Becker, Orion, Qvartalsskr., II, 45 ff.

Godsejere fra Danmark
Embedsmænd fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Thyge Jesper
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Justitsråder fra Danmark
Kammerassessorer fra Danmark
Tyge Thygesen

Tyge Thygesen (1767 i Skelum Kro, Hindsted Herred – 13. januar 1842 på Høstemark) var en dansk godsejer.

Han var søn af Mads Thygesen og Maren Nielsdatter, er født i Skelum Kro, som faderen ejede, inden han købte det nærliggende Dalsgård. Sin løbebane begyndte Thygesen som skriverdreng på byfogedkontoret i Ribe, hvorpå han blev forvalter på Buderupholm og andre gårde, indtil han 1792 af sin stedfader Vium købte Dalsgård, hvis tilligende han meget forøgede ved tilkøb af bøndergods, som han senere efterhånden afhændede til fæsterne. 23. oktober 1807 ægtede han Ellen Cecilie f. Færch (f. i Nibe 6. juni 1772 – d. på Randrup 17. marts 1832), datter af købmand i Nibe Anders Nielsen Færch og enke efter Frantz Hvass til Randrup, hvilken gård Thygesen kom i besiddelse af ved sit giftermål. Thygesen, der i mange år var landvæsenskommissær, købte senere Hals Nørreskov (1811) og herregårdene Vrå (1814) og Høstemark (1816), ligesom han en tid var forpagter af Villestrup og Sæbygård; han var en dygtig og virksom landmand, der navnlig en tid drev en udstrakt handel med stude, som han opkøbte i Vendsyssel og udførte til Holsten, men først pengeomskrivningen 1813 og senere navnlig de uheldige konjunkturer i studehandelen 1830-40 bragte hans formue store tab. 1837 solgte han Randrup og døde på Høstemark 13. januar 1842.

Kilder 
 C.E.A. Schøller, "Thygesen, Tyge", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Hvass, Personer og Familier af Navnet Hvas I, 41 ff.; V, 129.

Godsejere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1700-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Emanuel Thygesen

Emanuel Thygesen (også Tygesen, Thygersen) (11. november 1703 – 18. juli 1764 i København) var en dansk handelsmand og godsejer.

Han var søn af forpagter på Mattrup, siden ejer af denne gård samt af Skårupgård og Skæring-Munkgård, Tyge Jespersen (død 1706) og Anne Mikkelsdatter (død 1721), der 2. gang ægtede Daniel Fischer til Silkeborg. Thygesen synes tidlig at være kommet til København, hvor han 1731 blev regimentskvartermester ved Grenaderkorpset, hvorfra han 1743 afskedigedes med kaptajns karakter; ved siden af denne sin stilling havde han imidlertid stiftet et handelshus, der drev en betydelig omsætning, særlig på Frankrig, hvortil der under de daværende krigsforhold fra Danmark som neutral magt udførtes en mængde varer, navnlig levnedsmidler. Herved samlede han sig en betydelig formue og afstod 1756 forretningen til den senere bekendte Niels Ryberg og brodersønnen Thyge Jesper de Thygeson. 1751 var han blevet udnævnt til amtsforvalter over Kalø, Havreballegård og Stjernholm Amter, 1753 til justitsråd og købte 1755 på auktion efter broderen, kancelliråd Niels Thygesens enke Mattrup; senere købte han Skovgård og Mindstrup samt en betydelig del bøndergods, hvoraf han 1759 i forbindelse med Mattrup oprettede et stamhus. Thygesen var en stor bondeven; således fastsatte han i stamhusets erektionspatent, at alle restancer, der forefandtes ved hans død, skulle eftergives bønderne, ligesom, at der aldrig måtte tages mere i indfæstning af en gård end 20 Rdl., og at ingen af godsets unge mandskab måtte afstås til fremmede. Thygesen døde i København 18. juli 1764.

1. gang havde han 1739 ægtet Malene Kirstine Ammitzbøll. (f. i Fredericia 1715, døbt 24. januar – d. i København 19. september 1748), datter af byfoged i Fredericia Laurids Henriksen Ammitzbøll, 2. gang (3. november 1756) Margrethe f. Lentz (d. 1758), enke efter agent Andreas Bjørn. Han er begravet i Klovborg Kirke, hvor der er rejst et epitafium i marmor.

Kilder 
 C.E.A. Schøller, "Thygesen (Tygesen), Emanuel", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 H.R. Hiort-Lorenzen, Repert. ov. Legater IV, 88.
 T. Becker, Orion, Qvartalskr., II, 43 ff.

Godsejere fra Danmark
Erhvervsfolk fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Emanuel
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Justitsråder fra Danmark
Danmark-Amerika Fondet

Danmark-Amerika Fondet er stiftet 1914 var indtil 1955 kendt som Danmarks Amerikanske Selskab. Fondets formål er at formidle uddannelsesophold i USA for danske studerende og unge kandidater samt praktikophold. Danmark-Amerika Fondet er administrator af flere legater til studerende, som vil studere i USA. Fonden har i tidens løb sendt ca. 18.000 danskere på ophold i USA.

Fondets kapital stammer primært fra gaver fra dansk erhvervsliv samt fra andre fonde. I 1995 indgik fondet i et administrativt samarbejde med Fulbright Kommissionen, hvorved de to organisationer har fælles sekretariat, fælles direktør og deles om en lang række opgaver, herunder vejledning om studieophold i USA på universitetsniveau. Dronning Margrethe 2. er protektor for institutionen.

Fulbright Kommissionen har til formål at formidle Fulbright Program Scholarship - et amerikansk udvekslingsprogram stiftet af fhv. senator James William Fulbright, og et af verdens største scholarships.

Eksterne henvisninger 
Danmark-Amerika Fondet, Den store Danske

Kilder 

Fonde fra Danmark
Etableret i 1914
SpaceClaim

SpaceClaim er et nyt 3D CAD program, der er stiftet af to af grundlæggerne af 3D CAD, Michael Paine og Daniel Dean, 
sidstnævnte er den reelle opfinder af feature based modeling, "historie træet" som vi kender fra langt de fleste CAD programmer i dag.

SpaceClaim er en såkaldt direct modeler, dvs det man ser, er det, man arbejder med. Modsat feature based modelers, hvor intelligensen gemmes i filen, eller man gemmer sine informationer ovenpå den geometriske kerne i form af den historik, man har genereret geometrien fra, så arbejder SpaceClaim med solider, og her ligger inteligensen så i softwaren. Dette gør det muligt for SpaceClaim at arbejde med neutrale filtyper som Iges og Step og via translatorer originale filer fra de store 3D CAD systemer.

SpaceClaim har to hovedmarkeder: 
 det ene er som preprocessor for geometri, inden det eksporteres til et simuleringsværktøj (FEM og CFD), 
 det andet er industrielt og koncept-design.

SpaceClaim er bygget op om 4 hovedfunktioner, Pull, Move, Fill og Combine; dette betyder, at programmet er let at lære, og at man med relativt få funktioner kan generere kompleks geometri.

SpaceClaim er bygget på Acis kernen fra Spartial, man har haft en dialog, hvor der er blevet rettet i kernen med henblik på at SpaceClaims Fill funktion kunne blive kraftfuld.

SpaceClaim hed oprindeligt Gravelsoft, hvilket var et basis API lavet af to tidligere PTC medarbejdere; da de præsenterede Basis api for Michale Paine og Daniel Dean, blev de købt ud af disse sammen med et par venture selskaber.

Begge er i dag stadig ansat ved SpaceClaim.

Computerværktøjer til design, modellering og fabrikation