kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Palestro-klassen

Palestro-klassen omfattede to italienske panserskibe, og blev bestilt til den nye italienske marine, der blev skabt, da Italien blev samlet i 1861. Værftskapaciteten i Italien var begrænset, så marinen måtte gøre brug af udenlandske værfter. De to skibe blev derfor bygget i Frankrig, der var et foregangsland for panserskibsbygning, og marinen fik moderne konstruktioner med jernskrog. Begge skibe var opkaldt efter byer i Norditalien, hvor Kongeriget Sardiniens hær vandt sejre over den østrigske hær i 1859.

Skibene 
De to skibe Palestro-klassen var mindre end de øvrige italienske panserskibe, men indgik alligevel i admiral Persanos kampformation i slaget ved Lissa på linje med resten af panserskibene.

Palestro 
Palestro var under slaget ved Lissa det tredje skib i den centrale italienske 1. division. Denne division blev involveret i de mest omfattende kamphandlinger i slaget, da de syv østrigske panserskibe omkring klokken 11 om formiddagen gennembrød den italienske linje og gik i gang med en serie vædringsforsøg, suppleret med artilleribeskydning. Under denne beskydning udbrød der brand i Palestro omkring klokken 11.30. Folkene om bord på skibet forsøgte at bekæmpe ilden, og det så en overgang ud til at lykkes, men pludselig, klokken 14.30, nåede ilden krudtmagasinerne. Palestro blev sprængt i stumper og stykker, og 230 mand mistede livet.

Varese 
Varese var ved Lissa det sidste skib i linjen, som en del af den italienske 3. division, og bortset fra, at det i forvirringen kolliderede med Ancona, gjorde det sig ikke specielt bemærket. Efter krigen fik det nye kanoner i 1870, og fra 1886-91 blev det brugt som hospitalsskib. Derefter blev det benyttet som skoleskib og depotskib.

Litteratur 
 Roger Chesneau and Eugene M. Kolesnik, ed., Conway's All The Worlds Fighting Ships, 1860-1905, (Conway Maritime Press, London, 1979), 
 Otto Lybeck, Allmän Sjökrigshistoria, Bind 1: 1853-1914, Stockholm 1919.

Noter 

Panserskibe fra Italien
Dampturbine

En dampturbine er en turbine, der drives af vanddamp ved højt tryk og høj temperatur. Vanddampen ekspanderer fra det høje tryk til et lavt tryk igennem turbineskovle fastgjort på en rotor, som derved bringes til at rotere.

Rotoren kan sammenkobles med en elektrisk generator, som producerer elektricitet, eller gennem et gear drive skruen i et skib.

Dampmaskiner
Turbiner
Laphroaig

Laphroiag Single Malt (udtales: ləˈfrɔɪɡ ...) er en skotsk single malt whisky fra sydkysten af øen Islay.

Historie 
Destilleriet blev grundlagt i 1815 af brødrene Alex og Donald Johnston. Efter flere salg i forrige århundrede blev mærket i 2005  overtaget af Fortune Brands som også har Pernod Ricard. Nu ejes det af Jim Beam. Det sikrer levering af de brugte bourbonfade, som anvendes til lagringen af Laphroiag. Den er den engelske tronfølger prins Charles' foretrukne whiskymærke, og destilleriet er kongelig hofleverandør. På Islay taler man endnu om, at prins Charles for nogle år slap mindre heldigt (men uskadt) fra en landing i øens lille lufthavn.

Smag 
Laphroaig er en røget whisky og er sammen med Ardbeg (også fra Islay) den kraftigste af disse. Det anbefales at drikke den tør  Nogle foretrækker dog at blande en teskefuld vand i for at frigøre smag og aroma. Den har en medicinsk smag med en let eftersmag af tang.

Røgsmagen stammer fra tørringen af malten. På øen Islay var det eneste tilgængelige brændsel tørv fra øens vidtstrakte moser, og når malten skulle tørres efter spiringen, skete det over tørveild. Røgen fra denne tørveild passerede op gennem malten og ud gennem destilleriernes karakteristiske pagodelignende skorstene. I dag er det kun Laphroaig, Kilchoman og Bowmore af Islays otte destillerier, som selv malter, og de malter ikke al den malt, de bruger. Resten maltes i en maltfabrik i det nedlagte destilleri i Port Ellen på sydøstkysten af Islay. Øens destillerier kan her købe malt efter ønske.

Prisniveau 
I Danmark er salgsprisen i 2014 ca. kr. 350,- for 70 centiliter af standardproduktet (10 års). De stærkere cask strength (typisk 55-60% alkohol) og ældre årgange er væsentligt dyrere.

Litteratur 
Thomas, Lars: Whiskybogen (2007), NNF/Arnold Busck

Noter

Eksterne henvisninger 
 Laphroaig official website
 Details on how to visit the Laphroaig distillery 
 Collector  displaying detail on over 100 different bottlings of Laphroaig
 Dr. Whisky on Laphroaig
 Andrew Jefford: Peat, smoke and Spirit

Whisky fra Skotland
Kongelige hofleverandører
Etableret i 1815
Islay
Caol Ila

Caol Ila Distillery er et skotsk whisky destilleri ved Port Askaig på øen Islay, Skotland. Det laver skotsk single malt whisky.

Smag 

Caol Ila er en lettere røget whisky, og deres 12-års hører ikke til de kraftigste fra Islay. De mest røgede whiskies er Laphroaig, Lagavulin og Ardbeg - alle fra Islay.  Det hedder sig, at den smager af fiskeolie og tang pga. destilleriets beliggenhed lige ved Sound of Islay. Den lagres dog på det skotske fastland, hvor den hældes på træfade. Caol Ilas whisky kommer næppe i kontakt med Islays havluft i modsætning til øens øvrige whiskymærker, som lagres på øen. Caol Ila har en for Islay whiskies ren og slank smag. Det hænger måske sammen med de høje stills (destillationsapparater).  Enten drikker man kun røgede whiskies, eller også løber man skrigende bort. Caol Ila er dog ikke særlig røget. Den mindst røgede whisky fra Islay er fra Bunnahabhain destilleriet, som ligger tæt på Caol Ila.

Prisniveau 
I Danmark er salgsprisen i 2014 ca. 400kr. for 100 centiliter af standardproduktet.

Litteratur 
Thomas, Lars: Whiskybogen (2007), NNF/Arnold Busck

Ekstern henvisning 
 Caol Ila, hjemmeside (engelsk)
 Andrew Jefford: Peat, smoke and Spirit

Referencer 

Whisky fra Skotland
Virksomheder fra Skotland
Etableret i 1846
Islay
Øystein Slettemark

Øystein Slettemark (født 20. august 1967 i Rio de Janeiro, Brasilien) er en dansk/grønlandsk skiskytte skiløber af norsk oprindelse. Han var udtaget til Vinter-OL 2010 i Vancouver. Han repræsenterede Grønlands Biathlon Forbund, som til OL hører under DIF som National olympisk komité for rigsfællesskabet.

Slettemark er bosat i Nuuk på Grønland. Han er medlem af Nuuk Biathlon og har konkurreret internationalt for Grønland (i skiskydning) og Danmark (i langrend samt skiskydning i OL) siden 2000. Han har også været formand for det grønlandske skiskytteforbund.

Slettemark konkurrerede i juniorklassen i langrend. Han var da bosat i Asker i Norge, men opnåede aldrig de store resultater. Efter militærtjenesten og studier flyttet han i 1994 fra Norge til Grønland sammen med sin grønlandske kone Uiloq Slettemark, grønlands bedste kvindelige skiskytte. Han genoptog skikarrieren, og begyndte med skiskydning i efteråret 2001.

Slettemark debuterede i World Cup i skiskydning på sprinten (10 km) i Hochfilzen, Østrig, i 2001 med en 113. plads ud af 123 deltagere. Hans bedste placering i World Cup er en 49. plads (af 66 deltagere) på sprinten i Fort Kent i Maine, USA i 2004. I VM er hans bedste placering en 77. plads (af 103 deltagere) på sprinten i Anterselva i 2007. Han har deltaget i VM hvert år siden 2003, men ikke i OL i 2006. Under VM i Pyeongchang i 2009 var han den tredjeældste deltager, efter Athanassios Tsakiris fra Grækenland og Slettemarks kone Uiloq Slettemark.

Slettemark deltog på 50 km langrend for Danmark i VM i Val di Fiemme i 2003 og Liberec i 2009. I 2003 blev han nummer 54 af 63 deltagere, på massestarten i 2009 blev han overhalet med en runde og fik ikke lov til at fuldføre konkurrencen. Hans bedste placering i et internationalt langrend er en 14. plads i et FIS-løb (10 km) i Davos i 2002.

Slettemark har vundet det 160km lange Arctic Circle Race, et grønlandsk tre dages etapeløb i langrend, fire gange, i 2002, 2004, 2006 og 2007.

Slettemark arbejder for Direktoratet for Natur og Miljø.

Eksterne henvisninger 
 
 Biathlonworld – Øystein Slettemark 
 OnLine: Et ski-ægtepar med mod, drømme, vilje & styrke (nr. 1 2005, s. 6-8)

Noter

Eksterne henvisninger 
 

Skiskytter fra Danmark
Langrendsløbere fra Danmark
Skiløbere fra Norge
Skiskytter fra Grønland
Personer fra Rio de Janeiro
Deltagere for Danmark ved vinter-OL 2010
Skiskytter ved vinter-OL 2010
Brehms Tierleben

Brehms Tierleben er et zoologisk værk af tyskeren Alfred Brehm (1829-1884). På grund af forfatterens livagtige skildringer blev værket meget læst og oversat til mange sprog.

Første udgave hed Illustrirtes Thierleben, og blev udgivet i seks bind fra 1864 til 1869. Anden udgave blev kaldt Brehms Thierleben, og omfattede ti bind, som blev udgivet fra 1876 til 1879. Denne udgave indeholdt mange nye illustrationer, udført af Gustav Mützel og andre. En tredje udgave kom i årene 1890 til 1893. Selv om Brehm var død, kom der fortsat nye udgaver i det tyvende århundrede. De nye udgaver indeholdt ofte lange afsntt om systematik og morfologi, og afveg også på andre måder fra originalen.

På dansk og norsk kaldes værket Dyrenes liv. De nyeste norske udgaver blev bearbejdet af Kristine Bonnevie (1928-29), og Hjalmar Broch (1956).

Onlineudgaver 
 Djurens lif (svensk) 2. udgave af den svenske oversættelse, 4 bind (1882–1888), fra Projekt Runeberg.
 Projekt Gutenberg-DE – Alfred Edmund Brehm  (tysk) Med tekst fra Brehms Thierleben og Tiergeschichten.

Eksterne kilder/henvisninger 

Faglitteratur
Litteratur i 1869
Marius Windfeld-Hansen

Christian Marius Windfeld-Hansen (4. maj 1850 i Ribe – 28. februar 1937) var en dansk konsul og fabrikant, bror til Hans og J.A. Windfeld-Hansen.

Marius Windfeld-Hansen var søn af møller Hans Hansen (død 1866) og hustru Karen Windfeld (død 1908) og født i Ribe. Han begyndte i 1875 med manufakturhandel i Torvegade i Vejle. Senere tilknyttedes et væveri, idet han han selv kunne få vævet sit stof. Senere kom han på den idé, at han lige så godt kunne lave garnet selv i stedet for at importere det. Windfeld-Hansen læste bøger om bomuldsspinderi og rejste til udlandet for at få erfaring. Han fik økonomisk støtte fra tre købmænd, og i 1892 grundlagde han ved Havnegade landets første bomuldsspinderi, Vejle Bomuldsspinderi, der efter en fusion i 1901 med Vejle Bomuldsvarefabrikker ved Vardevej og Mogensens Spinderi i Odense blev til A/S De Danske Bomuldsspinderier. Imidlertid kom han ikke godt ud af det med sine nye direktørkolleger, hvorfor han i 1902 trak sig tilbage fra posten som administrerende direktør. Hans virkelyst gjorde dog, at han i 1904 stiftede en ny virksomhed, Windfeld-Hansens Bomuldsspinderi, der blev konkurrent til det fusionerede firma.

1897 blev han nederlandsk vicekonsul og 1915 blev han Ridder af Dannebrog. Han oprettede Konsul M. Windfeld-Hansens & Hustrus Legat. Windfeld-Hansensgade i Vejle er opkaldt efter ham.

Sønnen Holger Windfeld-Hansen overtog spinderiet 1929.

Kilder og eksterne henvisninger 
 Vejle Stadsarkiv 
 Register til Kraks Blå Bog

Eksterne henvisninger 
 

Riddere af Dannebrog
Personer fra Ribe
Personer fra Vejle
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Legatstiftere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Fabrikanter fra Danmark
Marius
Sprog i Kina

Der er mange forskellige sprog i Kina, og de spænder over seks sprogfamilier. De fleste er meget forskellige i opbygning og udtale, og en person, der taler et af sprogene, kan ikke umiddelbart forstå de andre sprog. De forskellige sprog, der tales af hankineserne, regnes for at tilhøre samme gruppe af sprog, mens der for ikke hankinesere opdeles i flere sproggrupper fx mongolsk, tibetansk, uyghurisk og zhuang.

Sprogpolitikken i Kina er meget inspireret af sprogpolitikken, der blev ført i Sovjetunionen, og man støtter aktivt en udvikling hen imod et fælles talt og skrevet sprog. Man støtter samtidigt, at de forskellige etniske minoriteter må udvikle deres egne skrevne og talte sprog. Da man ikke anser hankinesere for at være en etnisk minoritet, er det officiel politik, at de skal have et fælles talt sprog, selvom der er meget stor forskel mellem nogle af de sprog, der tales af hankinesere.

Det fælles sprog, som man ved lov har vedtaget, alle skal lære i skolen, og som skal bruges i aviser, fjernsyn og alle offentlige organer, kaldes for putonghua (der betyder fælles sprog) eller standard kinesisk. Sproget er det officielle sprog i Kina og Taiwan og et af Singapores fire officielle sprog. Det er et af de seks officielle sprog i FN. Kantonesisk, der er et af hankinesernes sprog, er stadig officielt sprog i Hong Kong (sammen med engelsk) og Macau (sammen med portugisisk). Hokkien tales i provinsen Fujian og det nærved liggende Taiwan (hvor sproget kaldes for taiwanesisk) og i Singapore og Malaysia. Tibetansk har officiel status i Den Autonome Region Tibet, og mongolsk har officiel status i Indre Mongoliet.

I praksis er der store økonomiske, sociale og praktiske grunde til at lære standardkinesisk, da det i Kina har samme rolle som fx engelsk har i det meste af verden, dvs som sproget der gør det muligt at kommunikere med folk, der har et andet modersmål end sit eget (også kaldet lingua franca)
.
Hanne Dam

Hanne Dam (født 5. oktober 1948) er en dansk journalist, foredragsholder og lektor. Hun arbejdede i 21 år som journalist på Dagbladet Information, hvor hun vandt Cavlingprisen i 1980 for sin dækning af kvindestoffet.

Hun har senere arbejdet som Informationschef i Forbrugerstyrelsen og som lektor på journalistikstudiet på Roskilde Universitets Center.

Hanne Dam er forfatter til bl.a. bøgerne På trods – 100 års kvindehistorie (Danske Kvinders Nationalråd), Midtvejskærlighed (Hans Reitzels forlag) og Efter kvindeoprøret – forestillingen om frihed (Tiderne Skifter). Hun modtog en særpris for sin bog En god start i livet.

Arbejder nu freelance, ordstyrer, foredragsholder, medietræning og pressehåndteringskurser.

Referencer 

Journalister fra Danmark
Journalister ved Dagbladet Information
Ansatte ved Roskilde Universitet
Personer i Kraks Blå Bog
Embedsmænd fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Feminister fra Danmark
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Cavlingprismodtagere
Modtagere af Kristian Dahls Mindelegat
Netmedie

Netmedier er f.eks. nyhedsmedier, magasiner, service-sites, organisationssites, der udkommer på internettet. 

Udtrykket fortolkes ofte som omhandlende sites, hvis hovedindhold er journalistik-præget, såsom nyhedssites, fagblade og magasiner. Men, ordet benyttes også i bredere forstand om hjemmesider, der giver brugerne adgang til services såsom rubrikmarkeder, kort, m.v.

Internetmedier kan både være "rene netmedier", der kun findes på nettet og sites hvis indhold hovedsageligt udkommer på en anden platform som papir, radio eller tv. Teknisk set er en række platforme som mobilsites også "internetmedier", men de omtales ofte i en kategori for sig.

En håndfuld af de største danske netmedier besøges hver uge af en halv til en hel million danskere, og samlet set er netmediernes annonceindtægter nu større end tv, dagblade, fagblade og radio. Det inkluderer dog også udenlandsk ejede sites som Google og Facebook.

Historisk udvikling 
Det første traditionelle medie i Danmark der tog springet til også at være et internetmedie var fagbladet Ingeniøren, der i december 1994 fik en hjemmeside. Siden fulgte bl.a. Jyllands-Posten, Dagbladet Børsen og DR.

Frem til 1998 var der hovedsageligt tale om korte præsentationer eller kopier af eksisterende produkter, og i de første år blev der hånligt talt op copy-paste journalistik. Netmedierne har dog hele tiden været i kraftig udvikling, og i 2009 gik Cavlingprisen f.eks. til Berlingske Tidende for journalistik, der både blev publiceret i avisen og på nettet.

De store danske nyhedsmedier fik i løbet af de første ti år tiltrukket et stort antal læsere på at levere hurtig nyhedsjournalistik. Især dagbladene kunne se fordelene i, at de ikke længere kun kunne udkomme en gang i døgnet, men kunne tage konkurrencen op med radio og tv.

Ud over den hurtige nyhedsjournalistik har netmedierne også benyttet sig af nettets muligheder for at være interaktivt, publicere utroligt store stof/data-mængder og være geografisk uafhængigt.

Økonomisk udvikling 
Fra 2006 nåede annonceindtægterne op på et niveau, der tillod massive investeringer i de nye medier. Det betød ansættelse af flere journalister, bedre netjournalistik og lancering af flere niche-sites.

I 2009 steg annonceindtægterne på de danske netmedier til over 3 milliarder kroner, og dermed blev netmedierne den største annonce-platform foran tv og dagblade.

I Danmark 
I Danmark er traditionelle medier omfattet af Medieansvarsloven. I hvilket omfang Internetservicer, såsom websteder, skal falde ind under loven har været diskuteret siden 1997.
Spørgsmålet har betydning for om netmediet kan føres for Pressenævnet og om netmediets journalister kan påkalde sig kildebeskyttelse efter Retsplejeloven.
Loven har angivet at netmedier skulle anmelde sig til Pressenævnet for at falde ind under Medieansvarsloven. Der findes dog eksempler på at netaviser med åbenbar journalistisk indhold (journalisten.dk og Nyhedsavisen) har glemt at anmelde sig til Pressenævnet.

Se også
 Following

Referencer 
 FDIM, Foreningen af Danske Interaktive Medier, brugerstatistik
 FDIM Foreningen af Danske Interaktive Medier Markedsstatistik 2008 (pdf)

Noter
Sotheby's

Sotheby's er et amerikansk-britisk auktionshus, der blev grundlagt i London i 1744 og er blandt verdens ældste. Internationalt er Sotheby's førende indenfor handel med kunst og antikviteter. I 2008 omsatte virksomheden for 691,6 mio. dollar (2008) og beksæftigede 1.638 ansatte.

I 1965 købte Sotheby's det amerikanske auktionshus Parke-Bernet i New York og har siden haft domicil både i New York og London. Desuden findes afdelinger i flere lande, bl.a. Danmark. Siden 1981 har Sotheby's haft en afdeling i København, ledet af kunstkonsulent Nina Wedellsborg. Kontoret i Danmark beskæftiger sig med samtidskunst. Fra 2000 har firmaet tilbudt auktioner via internettet.

Eksterne henvisninger 

 Sotheby's hjemmeside

Etableret i 1744
Kunst
Auktionshuse
Carl Adolph Feilberg (læge)

Carl Adolph Feilberg (født 1. oktober 1844 i Vester Vedsted ved Ribe, død 19. april 1937) var en dansk læge, titulær professor og dr. med.

Carl Adolph Feilberg var søn af præsten Nicolai Laurentius Feilberg (1806-1899) og hustru Conradine Antoinette Caroline Købke (1809-1856), en ældre søster til kunstmaleren Christen Købke. Feilberg blev student fra Odense Katedralskole 1863 og var frivillig i krigen i 1864, hvor han blev såret og taget til fange, læste derefter botanik og foretog botaniske rejser til Færøerne, Ostindien og Kina 1867-69, men skiftede siden spor og blev cand.med. i 1874 fra Københavns Universitet. Han var skibslæge på det tyske udvandrerskib til New Zealand Lammershagen i 1875 og skrev siden om sine oplevelser på denne tur. Efter kort tid på Frederiksberg Hospital var Feilberg fra 1876 læge og fra 1899 overlæge ved Øresundshospitalet. Han blev 1892 titulær professor og 1894 dr.phil. h. c. ved Københavns Universitet. Han blev Ridder af Dannebrog 1901, Dannebrogsmand 1914 og Kommandør af 2. grad 1927. 1916 gik han på pension. Han var bl.a. medlem af bestyrelsen for Finseninstituttet.

Kilder 
 Buk-Swienty: Dommedag Als – 29 juni 1864, Gyldendal, København 2010.
 Feilberg, C.A.: Oplevelser i Krigen 1864, Skrevet af C.A. Feilberg til hans Fader, Særtryk, 1946.
 Feilberg, N.L.: En Præstegaard i Sundeved under Krigen 1864, Breve. Emil Bergmands Forlag, København, 1890.
 Schmidt, Peter Jakob: Slægten Feilberg – mands og kvindelinien, København 1890.

Eksterne kilder og henvisninger 
 
 Se også Salmonsens Leksikon bind VII, side 842.

Læger fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Kommandører af Dannebrog
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Carl Adolph 2
Titulære professorer fra Danmark
Maria Tudor

Maria Tudor (engelsk: Mary Tudor) kan henvise til:

 Maria 1. af England (1516-1558) – engelsk dronning, datter af Henrik 8. og kaldt Maria Tudor.
 Mary Rose Tudor (1496-1533) – den franske dronning, yngre søster til Henrik 8. og gift med den franske konge Ludvig 12.
 Maria Tudor (film fra 1920) – en tysk stumfilm.
Litterat

En litterat er en person, der beskæftiger sig professionelt med litteratur. Det kan eksempelvis være som forsker, skribent eller litteraturanmelder.

Etymologi 

Betegnelsen stammer fra det latinske ord litteratus ("belæst"), som igen er afledt af ordet littera ("bogstav"). På tysk bruges også ordet Literat, mens der på engelsk tilsvarende bruges udtrykket Man of Letters, som igen er et oversættelseslån fra det franske homme de lettres.

Brug 

I Dansk Biografisk Leksikons 3. udgave, udgivet 1979-84, blev i alt 24 personer betegnet som "litterater". Georg Brandes er blevet kaldt "den største danske litterat".

Se også 
 Forfatter
 Digter, Poet
 Manuskriptforfatter

Kilder 

Kommunikation
Stillingsbetegnelser
Bent Johnsen

Bent Johnsen (23. juni 1919 i København – 9. maj 2004 i København) var en dansk maler og tegner.

Johnsen var en dygtig og begavet botanisk illustrator med stor viden og teknisk færdighed. Hans illustrationer er ikke alene æstetiske, men også præcise i alle detaljer. Han illustrerede derfor talrige videnskabelige bøger og tidsskrifter.
Han studerede på Det Kongelige Danske Kunstakademi og var medlem af Artists' Society. Han underviste i plantetegning på Botanisk Institut, Københavns Universitet.

I 1983 bestilte WWF et ark frimærker med hans værker, og det udkom samme år. Han både skrev og illustrerede "Skandinaviens Orkideer" (1994). Heri tegnede han alle skandinaviske orkidearter; de fleste efter levende planter i deres habitat. Han illustrerede også "Systematisk botanik: almen havebrugsbotanik : stængelplanter", der blev skrevet til brug for undervisning på Det Biovidenskabelige Fakultet, Københavns Universitet (tidl. KVL).
Han tegnede logoer til flere botaniske institutioner og foreninger.

I 1996 modtog Bent Johnsen The Linnean Societys hæderspris for botaniske illustrationer, Jill Smythies Award.

Videnskabelige værker illustret af Bent Johnsen:
 Kormofyternes taxonomi: en kortfattet oversigt (1977)
 The families of the Monocotyledons (1985)
 Mountain flora of Greece (1987-91)
 Skandinaviens orkideer (1994)
 Systematisk botanik: almen havebrugsbotanik : stængelplanter (1998)
 Endemic Plants of Greece – the Peloponnese (2001)

Kunstnere fra Danmark
Personer fra København
Botaniske illustratorer
Bent William Rasmussen

Bent William Rasmussen (27. juli 1924 i København – 30. januar 2010) var en dansk skønlitterær forfatter.

Bent William Rasmussen blev uddannet jurist og arbejdede som sådan i Hypotekbanken, inden han i en relativt sen alder i 1963 debuterede med romanen Karruselrejse. Dette gav mod på mere, og i de følgende år udgav han sideløbende med sit arbejde i Hypotekbanken adskillige værker i form af noveller og dramatik foruden romaner. Sit gennembrud fik han med romanen Til venstre for Virum fra 1970. Forfatterskabet indbragte Rasmussen adskillige hæderspriser, heriblandt Henrik Pontoppidans mindefonds legat i 1981 og Weekendavisens litteraturpris i 1986.

Udgivelser 
 Karruselrejse (roman, 1963)
 Hold øje med søndag (1965)
 Jeanne Moreau i Middelfart (noveller, 1967)
 Til venstre for Virum (roman, 1970)
 Dame med parasol (noveller, 1972)
 Rolig flugt (roman, 1974)
 Landet rundt og dø (digte, 1975)
 Uro udenfor (noveller, 1976)
 Vejrmelding på en altan (roman, 1977)
 Efter den 7. marts (1979)
 Leos fremtid (1981)
 Olivers rejse (1982)
 Uge 38 (roman, 1985)
 En dag i Amerika (roman, 1986)
 101 er hjemme (roman, 1988)
 Te hos dr. Munch (roman, 1990)
 Der ligger en mand på en bænk (roman, 1992)
 Endnu en glad dag (roman, 1993)
 Sort er hvidt (roman, 1995)
 En mand skal bære våben (roman, 1996)
 Tommy Strisser (børnebog, 1996)
 Plan C (roman, 1998)

Priser og hædersbevisninger 
 Henrik Pontoppidans mindefonds legat, 1981
 Sprogforeningens Litteraturpris, 1985
 Weekendavisens litteraturpris, 1986, for En dag i Amerika
 Forfatterne Harald Kiddes og Astrid Ehrencron-Kiddes Legat, 1993
 Jeanne og Henri Nathansens Mindelegat, 1994
 Martin Andersen Nexø Legatet, 1994
Derudover modtog han flere ydelser fra Statens Kunstfond.

Eksterne henvisninger 
 Liste over priser og legater på Litteraturpriser.dk
 
 

Romanforfattere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Jurister fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark