kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Clara Woltering

Clara Woltering (født 3. Februar 1983 i Münster) er en tidligere tysk håndboldspiller, der spillede for Tysklands håndboldlandshold.

Landsholdskarriere 
Woltering fik debut på det tyske landshold i 2003 og sluttede i EM i håndbold 2004 som nummer 5. Plads, og i nummer 6. ved VM i håndbold 2005. Ved EM i håndbold 2006 blev de nummer fire, og vandt bronze ved VM i håndbold 2007 i Frankrig.

Hun deltog under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor Tyskland blev placerede som nummer 11.

Hun stoppede officelt på landsholdet i 2017, efter VM på hjemmebane.

Klubkarriere 
Woltering blev i 2002 pokalvinder, med sin klub Bayer 04 Leverkusen, og finalist i 2005. I 2005 vandt hun EHF Challenge Cup med Bayer Leverkusen. Hun har vundet EHF Champions League, to gange med montenegrinske ŽRK Budućnost, i 2012 og 2015.

Hun stoppede endegyldigt hendes karriere som professionel håndboldspiller i 2019.

Meritter

Klubhold 
 EHF Champions League:
 Vinder: 2012, 2015.
 DHB-Pokal:
 Vinder: 2002, 2010
 Førsteliga:
 Vinder: 2012, 2013, 2014, 2015
 Montenegrinsk Pokalturnering:
 Vinder: 2012, 2013, 2014, 2015
 EHF Challenge Cup:
 Vinder: 2005

Landshold 
 Verdensmesterskabet:
 Bronze: 2007

Priser 
 Årets håndboldspiller i Tyskland 2009, 2010 og 2017.
 MVP ved Final 4-stævnet i EHF Champions League 2015.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Håndboldspillere fra Tyskland
Nadine Krause

Nadine Krause (født 25. Marts 1982 i Waiblingen) er en tysk håndboldspiller der spiller for Tysklands håndboldlandshold. Hun fik debut på det tyske A-landshold i 1999 som 17 årig. Hun var topscorer VM i håndbold 2005 og blev kåret som Verdens bedste håndboldspiller i 2006.<ref name=ihf>World Handball Players of the Year 2006 (Hentet den 11. November 2007)</ref>

 Meritter 
 DHB-Pokal:
 Vinder: 2002
 Landspokalturneringen:
 Vinder: 2009
 EHF Challenge Cup:
 Vinder: 2005
 EHF Cup Winners' Cup:
 Vinder: 2009
 Verdensmesterskabet:
 Bronzemedalist'': 2007

Priser 
 Verdens bedste håndboldspiller: 2006
 Årets håndboldspiller i Tyskland: 2005, 2006
 All-Star bedste venstre back ved EM i håndbold: 2004
 Bedste spiller i Bundesligaen: 2004–05, 2005–06, 2006–07
 VM i håndbold Topscorer: 2005
 EM i håndbold Topscorer: 2006
 Bundesliga Topscorer: 2005, 2006
 Damehåndboldligaen Topscorer: 2008

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 Profile på Tysklands håndboldforbund 
 Profil hos Leverkusen

Håndboldspillere fra Tyskland
Personer fra Waiblingen
Llywelyn ap Gruffudd

Llywelyn ap Gruffudd, Llywelyn ap Gruffydd eller Llywelyn den sidste ( , "Llywelyn, Vores sidste Leder"; ca. 1223 – 11. december 1282), var fyrste af Wales (latin; Princeps Wallie, walisisk; Tywysog Cymru) fra 1258 til sin død ved Cilmeri i 1282. Han var søn af Gruffudd ap Llywelyn Fawr og barnebarn af Llywelyn den Store og den sidste uafhængige fyrste af Wales før Edvard 1. af Englands erobring.
 
I 1267 fik han ved Montgomerytraktaten den engelske kong Henrik 3. til at anerkende sig som fyrste af Wales.

Litteratur 
 Gwynfor Evans (2001) Cymru O Hud Abergwyngregyn
 Gwynfor Evans (2002) Eternal Wales Abergwyngregyn
 John Edward Lloyd (1911) A history of Wales from the earliest times to the Edwardian conquest (Longmans, Green & Co.)
 Kari Maund (2006) The Welsh kings: warriors, warlords and princes (Tempus) 
 T. Jones Pierce Cymdeithas Hanes Sir Caernarfon- Trafodion (1962) Aber Gwyn Gregin
 J. Beverley Smith (2001) Llywelyn ap Gruffudd: Prince of Wales (University of Wales Press) 
 David Stephenson (1984) The governance of Gwynedd (University of Wales Press) 
 Y Traethodydd (Gorffennaf 1998) Tystiolaeth Garth Celyn 

Fyrster af Wales
Kongelige fra Storbritannien
Salomon Munk

Salomon Munk (født 14. maj 1803 i Glogau, Schlesien, død 4. februar 1867 i Paris) var en fransk orientalist. 

Munk, som til sidst blev professor ved Collège de France, tilhører som videnskabsmand helt Frankrig. Han kom til Paris 1833 for at fortsætte sine østerlandske studier, men håndskriftsamlingerne optog ham så meget, at han ikke kom til at vende tilbage til Tyskland. Da jøderne i Damaskus 1840 beskyldtes for at have myrdet den franske pater Thomas, og advokaten Adolphe Crémieux gik til Ægypten for at forsvare jøderne for Mehemed Alis domstol, sendtes Munk med som tolk. Under sit ophold i Østerlandene opdagede han forskellige værdifulde håndskrifter, som han erhvervede for Nationalbiblioteket i Paris. 1841—52 var han nu her optaget af katalogiseringen af de hebraiske håndskrifter, men arbejdet tog så stærkt på hans øjne, at synet svækkedes (1845) således, at han til sidst blev helt blind. Men hans kundskaber var så grundige, at han trods sin blindhed var i stand til at forfatte vigtige værker, som han dikterede. Efter 1845 at have udgivet Palestine (som del af Univers pittoresque), gav han i Guide des Égarés en oversættelse af et værk af Maimonides tillige med den arabiske tekst (3 bind, 1856—66) og udgav 1857—59: Mélanges de Philosophie juive et arabe; desuden mange afhandlinger i Journal Asiatique og i skrifter, udgivne af Akademiet, hvoraf han fra 1858 var medlem, osv.

Kilder 
  
  

Orientalister fra Frankrig
Professorer fra Frankrig
Faglitterære forfattere fra Frankrig
Fransksprogede forfattere
Franskmænd i 1800-tallet
Personer fra Schlesien
Dieter Beilig

Dieter Beilig (født 5. september 1941 i Berlin; død 2. oktober 1971 samme sted) var en vestberlinsk aktivist mod Berlinmuren og offer for DDR's grænsestyrker.

Fra Berlinmurens første dage protesterede Beilig på mange forskellige måder mod dens eksistens. Blandt andet opstillede han de første trækors, som skulle minde om dødsofrene ved muren. I 1962 forsøgte han at beskadige muren med sprængladninger. Da han havde overtrådt loven om sprængstoffer, blev han derefter idømt tre ugers ungdomsfængsel. Efter afsoningen organiserede han flere protestdemonstrationer mod muren.

I 1964 lykkedes det Ministerium für Staatssicherheit (Stasi, Ministeriet for Sikkerhed) at pågribe Beilig. De stillede ham for retten i Østberlin, og den 11. december 1964 blev han på grund af "statsfjendtlig hetz og terror" idømt tolv års fængsel. Efter to års afsoning blev han udvist til Vestberlin, hvor han fortsatte sine protestaktioner.

Den 2. oktober 1971 klatrede Beilig omkring klokken 9.15 op på muren i nærheden af Brandenburger Tor. Mens han gik cirka 30 meter på toppen af muren, råbte han til DDR-grænseposten, at begge dele af Tyskland skulle forenes. Da politi fra Vestberlin forsøgte at trække ham ned fra muren, sprang han ned på østsiden og blev anholdt af grænsestyrkerne. Efter en første visitation i en sidebygning til Brandenburger Tor, blev Beilig af grænsesoldater ført til deres kommandopost i Akademie der Künste (Palais Arnim), ethundrede meter væk. Under transporten havde Beilig et mislykket flugtforsøg. I kommandoposten blev han indespærret i et rum sammen med to bevæbnede vagter. Da han forsøgte at åbne det ikke tilgitrede vindue, blev han skudt ned bagfra af en officer. En ambulance kørte den formentlig allerede døde Beilig til Krankenhaus der Volkspolizei (Folkepolitiets Sygehus).

Ministerium für Staatssicherheit (MfS) antog, at hændelsen ville give opmærksomhed hos offentligheden i Vesten. De konstruerede for en sikkerheds skyld en selvforsvarsituation, hvor blandt andet fingeraftryk fra den afdøde Beilig blev placeret på en grænsesoldats tjenestevåben. Da det stod klart, at Vesten ikke havde bemærket nedskydningen af Beilig, slørede MfS-medarbejdere alle spor, brændte Beiligs lig og gravede asken ned på et ukendt sted. Beiligs familie fik besked om, at han var sporløst forsvundet.

Som følge af efterforskning mod murskytter efter DDR's sammenbrud, blev Beiligs skæbne kendt. Gerningsmanden var i mellemtiden død. Tre tidligere MfS-medarbejdere, der under en retssag blev anklaget for at have forfalsket bevismateriale for at beskytte gerningsmanden, blev frifundet i juni 1999.

I 2003 blev Palais Arnims udstillingslokaler ombygget. I forbindelse med ombygningen blev der på gulvet i den frilagte kejser Wilhelms 2.'s tronsal markeret, hvor Beilig var blevet skudt.

Litteratur 
 Hans-Hermann Hertle, Maria Nooke: Die Todesopfer an der Berliner Mauer 1961–1989. Ein biographisches Handbuch / hrsg. vom Zentrum für Zeithistorische Forschung Potsdam und der Stiftung Berliner Mauer. Links, Berlin 2009, .

Referencer

Ekstern henvisning 
 Kort portræt og foto af Dieter Beilig 

Personer fra Tyskland
Den kolde krig
Hjernerystelse i sport

Hjernerystelse i sport er et problem for alle atleter, amatører som professionelle, børn som ældre. Hjernerystelse er en form for traumatisk hjerneskade. Gentagne hjernerystelser er en kendt årsag til forskellige neurologiske lidelser, især kendt er kronisk traumatisk encefalopati (CTE), der hos professionelle atleter har ført til tidlig pensionering, uforudsigelig adfærd og sågar selvmord. Fordi hjernerystelse ikke kan ses på røntgen eller CT-skanning, er forsøg på at forhindre hjernerystelse svær.

Referencer 

 

Hjernerystelse
Sport
Karlsø

Karlsø er en sø sydøst for Bryrup i Silkeborg Kommune. Den har afløb til nabosøen Bryrup Langsø mod nordvest.

Karlsø er næringsrig og uklar, men er inde i en positiv udvikling efter afskæring af spildevand. De senere år har miljøtilstanden dog været ustabil. Søen har således i perioder været fyldt med vandplanten vandpest.

Fra en P-plads på Kæmpesmøllevej, der løber mellem Bryrup Langsø og Karlsø, udgår en afmærket, 1,5 km lang rute omkring Karlsø. I den østlige ende af søen kan man bade, og der er borde og bænke.

Eksterne kilder/henvisninger 
 Danmarks Naturfredningsforening: Bryrup Langsø og Karlsø
 Århus Amt: Bryrup Langsø og Karlsø – et fredet naturområde

Søer i Silkeborg Kommune
Fredede arealer i Danmark
Dylan Garain

Dylan Garain (født 22. august 1996) er en fransk håndboldspiller, der spiller for PSG i den franske liga og i Champions league han spiller venstreback.

Håndboldspillere fra Frankrig
Røveriet på Norrmalmstorg

Røveriet på Norrmalmstorg () var en gidselsituation, som fandt sted den 23. til 28. august 1973 i den daværende Kreditbank på Norrmalmstorg i Stockholm.

Gidseltagningen 
En bevæbnet røver, Jan-Erik Olsson, skød en politimand og tog fire bankansatte som gidsler. Han forskansede sig så med gidslerne nede i bankhvælvet. Derfra forlangte han at få forbryderen Clark Olofsson løsladt fra fængsel og bragt til banken. I seks døgn sad gidslerne og de to forbrydere indespærret i hvælvet. Gulvet var dækket af ti cm vand, lyset gik, og politiet borede hul i taget med dundrende trykluftbor. For at forhindre politiet i at slippe tåregas ned, bandt Olsson gidslerne med løkker, så de ville kvæles, hvis de svimede af. Clark Olofsson fik dog overtalt ham til at slippe fangerne løs. Olsson påstod, han frygtede, at de alle ville få hjerneskader af tåregassen, og sagde, at han heller ville skyde gidslerne end at udsætte dem for det. Men han skød ikke, og dramaet endte godt. Derimod oplevede et forbløffet politikorps undervejs, hvordan gidslerne tog parti for ransmændene; og da sagen løste sig den sjette aften, hvor politiet forlangte, at gidslerne skulle komme ud først, nægtede gidslerne. Tværtimod ville de gå ud i samlet flok, tæt sammen, af frygt for at ransmændene ellers blev skudt af politiet. Den 23-årige kassererske Kristin Enmark - den mest profilerede af gidslerne - forsvarede bagefter sin holdning med, at det hele tiden var "os seks - vi havde det samme mål, vi ville jo ud!" Fra hvælvet havde hun ringet til statsminister Olof Palme og skældt ham ud, fordi han ikke bøjede af for ransmændene. Hun opsøgte dem begge, da de bagefter sad i fængsel. 

Clark Olofsson, der nu kalder sig Daniel Demuynck, blev omtalt som Sveriges første "popgangster" og blev ovenikøbet udnævnt til en af Sveriges mægtigste mænd i en gallupundersøgelse i USA.  I 2003 blev der lavet en fjernsynsfilm om røveriet.  I 2017 blev der indspillet endnu en film om sagen med Ethan Hawke og Noomi Rapace i hovedrollerne.

Syndromet 
Røveriet gav navn til stockholmsyndromet, som beskriver det fænomen, at gidsler kan få sympati for deres gidseltager. I et interview i 2000 mente Kristin Enmark, at Palme gjorde ret i ikke at ville bøje af for kidnapperne. Hun havde uddannet sig til psykoterapeut og beskrev det som sårende at blive knyttet til stockholmssyndromet. "Jeg ville ikke være noget syndrom." I hvælvet var det en lukket verden, hvor det gjaldt om at overleve. I en periode mødtes Enmark meget med Clark Olofsson og hans kone og tre sønner. Olofsson var hendes håb under dramaet. Han lovede at sørge for, at der ikke skete hende noget.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Politimuseet 
 Dokumentar

Forbrydelser i Sverige
Parc national des Écrins

Parc national des Écrins eller Nationalpark Écrins er en af Frankrigs ti nationalparker. Den ligger i den sydøstlige del af landet i bjergområdet Dauphiné-Alperne, syd for Grenoble og nord for Gap, og ligger i départementerne Isère og Hautes-Alpes. Parken besøges af omkring 800.000 turister om året. Nationalparken ligger i blandt andet Romanche-dalen.

Nationalparken blev grundlagt i 1973 og har en udstrækning på ca. 1.786 km², hvoraf der er en kernezone på 918 km² der er særligt beskyttet. Centrum i nationalparken er Pelvoux-massivet.
Den når op i 4.102 meters højde ved Barre des Ecrins, der er det sydligste bjerg over 4.000 meter i Alperne og omfatter adskillige høje bjergtoppe, gletsjere, alpine græsgange, subalpine skove og søer.

Nationalparken ligger omkring Massif des Ecrins og afgrænses af dalene til floderne Drac, Romanche og Durance.

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 

 Officielt websted  
 Turbeskrivelser for Écrins-Nationalpark
 Kort over området

Nationalparker i Frankrig
Provence-Alpes-Côte d'Azur
Auvergne-Rhône-Alpes
Gubi

Gubi.com var en dansk modeforretning og netbutik, der åbnede den 1. december 1999 og lukkede i oktober 2000. Der nåede at blive investeret i alt 20 mio. kr. i virksomheden, inden bestyrelsen besluttede at lukke den.
Tidligere MF Jens Heimburger og millionarvingen Philip Kjær var blandt investorerne.
Jacob Gubi Olsen var virksomhedens adm. direktør og medejer.

Virksomheden indgik et samarbejde med holdet bag tv-sketchprogrammet Casper & Mandrilaftalen i forbindelse med lanceringen af Gubi.com.
Samarbejdet bestod i, at holdet skulle producere en julekalender, der så ville blive vist eksklusivt på Gubi.com hver dag op til julen 1999.
Julekalenderen fik titlen Casper & Drengene fra Brasilien og havde 26 afsnit i alt.

Referencer 

Interiørproducenter i Danmark
Netbutikker i Danmark
Zulu Royal

Zulu Royal var et tv-program, der blev sendt på TV 2 Zulu tre gange mellem 2003 og 2006.
Udsendelserne blev produceret i anledning af store royale begivenheder i Det danske kongehus og blev præsenteret af holdet bag Casper & Mandrilaftalen, der kommenterede begivenhederne og lavede diverse sketches undervejs.
Diverse figurer fra Casper & Mandrilaftalen havde mindre roller i udsendelserne, herunder Bjarne Goldbæk og Rulle og Cromwell. Derudover så en række nye figurer dagens lys, såsom Futte Tigris og Bent-bent Banner.

Første udsendelse var i 2003 i anledning af Kronprins Frederik og Kronprinsesse Marys forlovelse. Anden udsendelse var i 2004 i anledning af Kronprins Frederik og Kronprinsesse Marys bryllup. Tredje udsendelse var i 2006 i anledning af Prins Christians dåb. Udsendelsen fra 2004 blev udgivet på en triple-DVD af 540 minutters varighed, og i oktober samme år kaldte Politikens tv-anmelder Henrik Palle DVD'en for "en af årets indtil videre morsomste."
Komikeren Jan Gintberg, der gæsteoptrådte i Casper & Mandrilaftalen, medvirkede i udsendelsen fra 2006.
Denne udsendelse blev kaldt "forrygende" af Ekstra Bladets tv-anmelder Hans Flemming Kragh.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 
 

Tv-programmer fra TV 2 Zulu
Asienmesterskabet i håndbold 2004 (kvinder)

Asienmesterskabet i håndbold for kvinder 2004 var den 10. udgave af asienmesterskabet i håndbold for kvinder. Turneringen blev afholdt i arenaen Higashiku Sports Centre i Hiroshima i Japan, som var værtsland for tredje gang, og det var anden gang, at mesterskabet blev spillet i Hiroshima.

Mesterskabet havde deltagelse af fire hold, som spillede en enkeltturnering alle-mod-alle. Titlen blev vundet af værtslandet , som dermed vandt den kontinentale mesterskabstitel for første gang, og som vandt alle sine tre kampe i turneringen. Sølvmedaljerne blev vundet af , mens bronzemedaljerne gik til . 

Turneringen fungerede også som den asiatiske del af kvalifikationen til VM i 2005, og holdene spillede om fire ledige pladser ved VM-slutrunden. De fire ledige VM-pladser gik derfor til de fire deltagende hold. Efterfølgende meldte  imidlertid afbud til VM, og holdets plads ved slutrunden blev overtaget af .

Resultater

Eksterne henvisninger 
 10th Asian Women's Championship  
 Handball World Archive - Women Handball Asia 2004 Hiroshima (JPN)

Noter 

Håndbold i 2004
2004 (kvinder)
Håndbold i Japan
Radbod 2.

Radbod II (født ca. 729, død ca. 792) var den sidste frisiske konge.

Biografiske oplysninger 
Ifølge  var Radbod 2. en konge af Frisland (måske i perioden 749?-786(?)). Han kan have været en bror til forgængeren Gundebold. Han regerede over området øst for Lauwers (de nuværende områder Groningen i Nederlandene og Ostfriesland i Tyskland).

Han skal ifølge krønikeoptegnelser fra 737-738 8-9 år gammel være blevet opdraget i "Danerland" (Danmark). På mødrene side skulle han være familiemæssigt forbundet med den danske kongeslægt.

Hans datter Sindacilla var gift med Wigbert, søn af sakserfyrsten Widukind og Geva, datter af [ifølge Annales laurissense maiores] (eller søster til [ifølge andre kilder]) kong Sigfred.

Efter 754 

I 754, efter mordet på ærkebiskop Bonifacius i Dokkum, flygtede Radbod 2. med hjælp fra sakserne og Widukind til "Danerland", hvor han fik ophold hos kong Harald.

Omkring 775 gjorde Karl den Store denne sidste uafhængige del af Frisland til en del af Frankerriget med kun et begrænset selvstyre overladt til friserne selv.

I 784-85 gjorde friserne opstand mod det frankiske overherredømme men led nederlag, og Radbod flygtede atter til "Danerland".

Noter

Litteratur 
 Duitstalige, uitgebreide en kritische beschrijving van Eggeric Beninga 
 Eggeric Beninga, 'Chronyk of Historie van Oost-Frieslandt', in: Anthonius Matthaeus, Veteris Aevi Analecta seu Vetera Monumenta, Leiden 1706 Online op Google Books, 2e dr. Den Haag 1738 Online op Google Books
 Eggerik Beninga, Volledige Chronyk van Oostfrieslant, ed. Eilhardus Folkardus Harkenroht, Uitgeverij: Henrich Meybohm, Josua Beek en Hermannus Wolffram boekhandelaers, Emden 1723 Online op Google Books
Eggerik Beninga, Cronica der Fresen, bearb. von Louis Hahn, aus den Nachlass hrsg. von Heinz Ramm, Aurich 1961-1964 (Quellen zur Geschichte Ostfrieslands, Bd. 4) (Deze uitgave vormt een weergave van twee handschriften, die verschillen van het handschrift dat Harkenroht gebruikte)
Niels Matthias Petersen: Danmarks Historie i Hedenold: Anden Del. Hedenskab og Kristendom; Kjøbenhavn 1836

Se også 
 Radbod af Frisland

Frisland
Konger
Landsforeningen mod spiseforstyrrelser og selvskade

Landsforeningen mod spiseforstyrrelser og selvskade - LMS blev oprettet den 1. maj 2001. Siden da er foreningen vokset støt, og har i 2017 ca. 25 medarbejdere og 300 frivillige. 

LMS tilbyder støtte og rådgivning til personer ramt af spiseforstyrrelser og selvskade, og gennemfører årligt ca. 6.500 rådgivningssessioner.

Eksterne kilder og henvisninger
 Foreningens websted

Foreninger fra Danmark
Duas Caras

Duas Caras er en brasiliansk sæbeopera fra 2007–2008.

Medvirkende

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 
 

Tv-serier fra Brasilien
Sæbeoperaer
Tv-serier fra 2000'erne
Tv-programmer fra Rede Globo
Korinthiske Bugt

Den Korinthiske Bugt er en bugt i det Ioniske Hav i Grækenland. Bugten adskiller Peloponnes fra det græske hovedland og afgrænses mod øst af Korinthtangen med Korinthkanalen skabt med henblik på skibstrafik og mod vest af Rionstrædet, som udvider sig via Patrasbugten til det Ioniske Hav. Mod vest blev der i 2004 åbnet Rio-Antirio-broen. Bugten ligger på et område med tektoniske pladeforskydninger i lighed med dem, der findes ved Island og i Tyrkiet.

Bugten er 130 km lang, fra 8,4 til 32 km bred og til 935 m dyb.

Det Joniske Hav
UEFA Champions League slutspil 2016-17

Slutspillet i UEFA Champions League 2016-17 startede den 14. februar 2017 og slutter den 3. juni 2017 med finalen på Millennium Stadium i Cardiff, Wales, som vil afgøre vinderen af UEFA Champions League 2016-17. I alt 16 hold konkurrerer i knockout-fasen.

Kvalificerede hold

Ottendedelsfinaler

Sammendrag 

|}

Kampe 

6–6 sammenlagt. Monaco vandt på reglen om udebanemål.

Real Madrid vandt 6–2 sammenlagt.

Borussia Dortmund vandt 4–1 sammenlagt.

Bayern Munich vandt 10–2 sammenlagt.

Juventus vandt 3–0 sammenlagt.

Atlético Madrid vandt 4–2 sammenlagt.

Barcelona vandt 6–5 sammenlagt.

Leicester City vandt 3–2 sammenlagt.

Kvartfinaler 
Lodtrækningen blev afholdt den 17. marts 2017. De første kampe blev spillet den 11. og 12. april, og returkampene blev spillet den 18. og 19. april 2017.

Sammendrag 

|}

Kampe 

Atlético Madrid vandt 2–1 sammenlagt.

Monaco vandt 6–3 sammenlagt.

Real Madrid vandt 6–3 sammenlagt.

Juventus vandt 3–0 sammenlagt.

Semifinaler 
Lodtrækningen blev holdt den 21. april 2017. De første kampe blev spillet den 2. og 3. maj, og returkampene spilles den 9. og 10. maj 2017.

Sammendrag 

|}

Kampe 

Real Madrid vandt 4–2 sammenlagt.

Juventus vandt 4–1 samlet.

Finalen 

Finalen spilles den 3. juni 2017 på Millennium Stadium i Cardiff, Wales. "Hjemmeholdet" (af administrative årsager) blev fundet ved en ekstra lodtrækning, der blev afholdt efter lodtrækningen til semifinalerne.

Noter

Referencer 

UEFA Champions League 2016-17
2016-17
Trækænguruer

Trækænguruer (Dendrolagus) er en slægt i familien kænguruer (Macropodidae). De findes i tropiske regnskove i Ny Guinea, det nordøstligste Queensland i Australien og nogle af øerne i regionen. De fleste trækænguruer betragtes som truede af udryddelse på grund af jagt og tab af levesteder. Det er de eneste ægte trælevende kænguruer.

Beskrivelse 
Trækænguruer er oftest cirka 1,3 til 1,8 meter lange, heraf er kropslængden 50 til 80 centimeter og halelængden 50 til 90 centimeter. Vægten er fra 5 til 18 kilogram. Pelsen er på oversiden sort eller gråbrun, hos nogle arter desuden broget. Undersiden er ofte hvidlig.

I sammenligning med jordlevende kænguruer har trækænguruer kortere og mere robuste ben med bredere såler og kraftigere forlemmer. De lange, krumme kløer, der ligner bjørnekløer, er også en tilpasning til livet i træerne. Ørerne er rundere og snuden kortere end hos andre kænguruslægter. Halen er behåret og ensartet i sin tykkelse.

Arter 
De 12 arter i slægten Dendrolagus:
 D. inustus; nordlige og vestlige Ny Guinea plus øen Yapen samt muligvis Salawati og Waigeo
 D. lumholtzi (Lumholtzs trækænguru); Queensland
 D. bennettianus (Bennetts trækænguru); Queensland
 D. ursinus (sort trækænguru); Vogelkop, Ny Guinea
 D. matschiei (Matschies trækænguru); Huon-halvøen, Ny Guinea
 D. dorianus; vestlige, centrale og sydøstlige Ny Guinea
 D. stellarum; vestcentrale højlande på Ny Guinea
 D. goodfellowi; centrale og sydøstlige Ny Guinea
 D. pulcherrimus; Foja- og Torricellibjergene, Ny Guinea
 D. spadix; sydvestlige lavland på Papua Ny Guinea
 D. mbaiso; vestcentrale højlande på Ny Guinea
 D. scottae; Sandaun-provinsen, Ny Guinea

Noter

Kilder 
 Ronald M. Nowak: Walker's mammals of the world. Online på Google Books. Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .
 Torben W. Langer, Australiens dyr. Lademann 1972, .

Dyr fra Australien
Kænguruer