kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Moto Guzzi

Moto Guzzi er et italiensk motorcykelmærke, som er ejet af Piaggio. Mærket har siden midten af 1960'erne har været kendetegnet af langsliggende, luftkølede V-motorer. Desuden fremstiller Moto Guzzi en del tøj og andre mærkerelaterede effekter. Moto Guzzi har de senere år gennemlevet en del turbulens omkring ejerskab og økonomi. Virksomheden, som ligger i byen Mandello del Lario ved Comosøens østbred, blev opkøbt af Aprilia og senest er Aprilia (og dermed Moto Guzzi) indlemmet i Piaggio-gruppen. På fabrikken findes et museum, som er åbent for offentligheden.

Motorcykelmærker
Køretøjsproducenter fra Italien
Motorcykelproducenter
Piaggio
Råsunda

Råsunda Fotbollstadion (normalt bare kaldet Råsunda) var et fodboldstadion i Stockholm i Sverige, der var hjemmebane for Allsvenskan-klubben AIK Stockholm samt Sveriges fodboldlandshold. Stadionet havde plads til ca. 35.000 tilskuere.

Råsunda Fotbollstadion blev nedlagt i 2012 og revet ned i 2013.

Historie 
Råsunda blev indviet 17. maj 1937, og er blevet benytttet til flere store sportsbegivenheder. Blandt andet lagde det græs til finalen ved VM i fodbold 1958 mellem Sverige og Brasilien, der endte med en brasiliansk sejr på 5-2.

Eksterne links 
 Stadioninfo 
 Stadioninfo

Fodboldstadioner i Sverige
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Stockholm
Etableret i 1937
Ophørt i 2012
Hippie trail

The Hippie Trail er betegnelsen for en rute fra Europa til det fjerne østen og Sydøstasien, som mange unge rygsækrejsende fulgte over land i slutningen af 1960-er og i starten af 1970-erne. Det var især unge fra Europa og USA, som benyttede ruten, og den var meget populær blandt danskere i den periode.

Den mest benyttede del af The Hippie Trail startede i Istanbul i Tyrkiet og fortsatte derfra videre mod øst gennem Tyrkiet, Iran, Afghanistan, Pakistan og Indien. Derfra rejste mange videre op til Nepal, mens andre rejste mod syd til Goa i Indien. Enkelte fortsatte videre over land via Sydøstasien til Australien. Transportformen var typisk med de lokale bus –eller togforbindelser, som muliggjorde en meget billig transport fra Europa til Indien. Andre benyttede hitchhiking som transportform, og i løbet af 1970-erne var der flere rejsebureauer, der tilbød turen som grupperejser i egen bus. 

Bevæggrundene til at tage af sted langs The Hippie Trail var mange: Billig hash og narkotika, længslen efter eventyret, fascinationen ved nomadetilværelsen, oplevelsen af eksotiske, fremmede kulturer, ønsket om at komme væk fra den daglige trummerum, behovet for at distancere sig fra det borgerlige samfund. Og for rigtig manges vedkommende blev rejsen også en søgen efter deres egen identitet.

I løbet af 1970-erne aftog interessen for at rejse langs The Hippie Trail. Det var der flere grunde til. Tiden blev en anden med nye trends, flybilletter blev langt billigere end hidtil, og rejsen langs The Hippie Trail blev vanskeliggjort på grund af de politiske forhold i regionen. I slutningen af 1970-erne invaderede Sovjetunionen Afghanistan, og i samme periode blev Shahen af Iran afsat efter en islamisk revolution i landet. I det nye årtusind er det blevet endnu farligere at rejse gennem Afghanistan som følge af borgerkrig, Talibans magtovertagelse og efterfølgende invasion og besættelse af de allierede vestmagters besættelse af landet i kølvandet af Terrorangrebet den 11. september 2001 for at befri landet for Taliban.

Litteratur 
 Pontoppidan, Erik:  The Hippie Trail – vejen til Paradis

Turisme
Ullevaal Stadion

Ullevaal Stadion er et fodboldstadion i Oslo i Norge, der er hjemmebane for Norges fodboldlandshold. Stadionet har plads til 25.572 tilskuere.

Norges Fotballforbund har over flere omgange haft planer for at udstyre stadionet med kunstgræs, men det har bl.a. affødt voldsom kritik fra FC Lyns træner Henning Berg og den tidligere spiller Ståle Solbakken. Fodboldforbundet mener, at man med kunstgræs vil man kunne opnå større international respekt om stadionet, hvilket landsholdsspilleren Fredrik Winsnes bakker op om med henvisning til den lange norske vinter.

Historie 
Ullevaal blev indviet 26. september 1926, og har siden været hjemmebane for Norges fodboldlandshold. Den første landskamp stadionet husede var mod Danmark i 1927.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Stadionets hjemmeside

Fodboldstadioner i Norge
Gamle Oslo
Etableret i 1926
Ullevål

Ullevål eller Ullevaal er en betegnelse på en række steder og institutioner i Oslo:

 Ullevål Hageby – boligområde i bydel Nordre Aker i Oslo.
 Ullevål hageby-linjen – strækning på trikken i Oslo.
 Ullevaal Stadion – Norges største fodboldstadion
 Ullevål stadion stasjon – T-banestation.
 Ullevål Idrettslag – Idrætsforening fra Oslo som blev stiftet 5. juli 1920.
 Ullevål universitetssykehus – Norges største sygehus
 Ullevål sykehus holdeplass – Holdeplass på Ullevål hageby-linjen på Ullevål.
Brann Stadion

Brann Stadion er et fodboldstadion i Bergen i Norge, der er hjemmebane for Tippeliga-klubben Brann Bergen. Stadionet har plads til 17.900 tilskuere, og er dermed det tredjestørste i Norge. Det blev indviet den 25. maj 1919, og har flere gange været brugt til landskampe af Norges fodboldlandshold.

Bybanen i Bergen har holdeplads med samme navn, tæt på Brann Stadion.

Eksterne henvisninger 

 Stadioninfo 

Fodboldstadioner i Norge
Sport i Bergen
Etableret i 1919
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Bergen
Alfheim Stadion

Alfheim Stadion er et fodboldstadion i Tromsø i Norge, der er hjemmebane for Tippeliga-klubben Tromsø IL. Stadionet har plads til 7.500 tilskuere, og blev indviet i 1987. Underlaget på stadionet er kunstgræs, ikke mindst på grund af de vanskelige forhold almindeligt græs har i Tromsø, der er beliggende nord for Polarcirklen.

Eksterne henvisninger 

 Stadioninfo 

Fodboldstadioner i Norge
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Tromsø
Etableret i 1987
Sport i Tromsø
Lerkendal Stadion

Lerkendal Stadion er et fodboldstadion i Trondheim i Norge, der er hjemmebane for Tippeliga-klubben Rosenborg BK. Stadionet har plads til 21.620 tilskuere, og er dermed det næststørste i Norge efter nationalstadionet Ullevaal i Oslo. Det blev indviet den 10. august 1947.

Eksterne links 
 Stadioninfo

Fodboldstadioner i Norge
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Trondheim
Etableret i 1947
Sport i Trondheim
Lerkendal

Lerkendal er også en af de fire administrative bydele i Trondheim, se Lerkendal (bydel).

Lerkendal er et område i Trondheim, som ligger på østsiden af Nidelven syd for centrum. Området domineres af Lerkendal Stadion, hjemmebanen for Rosenborg BK, forskningskoncernen SINTEF og NTNU. Bydelen har holdeplads for tog på Stavne–Leangenbanen.

Trondheim
Bydele og forstæder i Norge
Viking Stadion

Viking Stadion er et fodboldstadion i Stavanger i Norge, der er hjemmebane for Tippeliga-klubben Viking FK. Stadionet har plads til 16.600 tilskuere, og alle pladser er siddepladser. Det blev indviet den 1. maj 2004 til en Tippeliga-kamp mod Molde FK. 

Udover fodbold har stadionet også lagt græs til koncerter med blandt andet R.E.M., Bryan Adams og Bob Dylan.

Eksterne henvisninger 

 Stadioninfo 

Fodboldstadioner i Norge
Sport i Stavanger
Etableret i 2004
Gefle IF

Gefle IF (Gefle Idrottsförening) er en svensk fodboldklub, der er beliggende i Gävle. Gefle er en gammel stavemåde for byens navn. Klubben blev dannet 5. december 1882 og spiller i øjeblikket i den første svenske liga, Allsvenskan. Gefle IF rykkede op fra Superettan i 2000.

I sæsonerne fra 1979 til 1981 var Gefle IF og Brynäs IF fusioneret til Gefle IF/Brynäs, men fusionen ophævedes i 1982.

Klubben har hjemmebane på Strömvallen.

Eksterne henvisninger 

 Gefle IF's officielle hjemmeside

Fodboldklubber i Sverige
Etableret i 1882
Gävle
Fanejede fodboldklubber
Sikkerhedsteater

Sikkerhedsteater er et sikkerhedstiltag som har til formål at give en følelse af sikkerhed, mens det i realiteten giver blot lidt eller slet ikke forhøjet sikkerhedsniveau.
Den engelske betegnelse security theater blev første gang brugt af Bruce Schneier i bogen Beyond Fear, men har opnået anerkendelse i sikkerhedskredse, særlig for beskrivelsen af sikkerhedstiltag ved lufthavne. Den er også brugt af eksperter som Edward Felten i beskrivelsen af sikkerhetstiltag indført efter terrorangrebet 11. september 2001 på World Trade Center i New York. Sikkerhedsteatrene tjener sit formål ved både at tilfredsstille den ængstelige offentlighed og ved at udnytte gabet mellem registreret risiko og den faktiske risiko.

Referencer 

Luftfart
Teater
Terrorbekæmpelse
Jørgen Rosenkrantz (1774-1831)

Jørgen baron Rosenkrantz (13. december 1774 på Villestrup – 15. december 1831 på Sophiendal) var en dansk baron, officer og eventyrer. Hans forældre var Iver baron Rosenkrantz og Marie Elisabeth Dorothea Lente Adeler. Da Jørgen Rosenkrantz var blandt de yngste i en stor søskendeflok, var det tidligt bestemt, at hans fremtid lå i militæret. Således blev han allerede som 7-årig i 1781 indskrevet som sekondløjtnant i infanteriet; en titel der dog ikke havde en praktisk betydning. 1783 sekondløjtnant à la suite ved Fodgarden. 1786-93 landkadet. Han drog nu til Hessen, hvor han lod sig hverve til menig jæger. 1791 premierløjtnant à la suite. 1797 løjtnant ved et hessisk jægerkorps. 1804 kaptajn ved den lette hessiske brigade. 1807 dansk kaptajn à la suite ved 2. sjællandske bat. lette inf. Han blev dog afskediget herfra efter ansøgning kort efter. 1808 ritmester og eskadronchef i westphalsk tjeneste ved regiment Garde du Corps. Han deltog her i sammensværgelse mod Napoleons herredømme og skulle egentlig have været skudt, men det lykkedes ham at flygte til Danmark. 1811 blev han forpagter af gården Vedø på Djursland, som han sidenhen købte. 1821 købte han Sophiendal, som han var parthaver i gennem en medgift fra sin anden hustru. 

Jørgen Rosenkrantz var gift to gange. Første gang 3. december 1797 med Christiane Marie Sophie Marquard (1779-1849). Ret uset blev de dog skilt allerede i 1806. 19. marts 1812 gifter han sig igen. Denne gang med baronesse Birgitte Charlotte Reedtz-Thott (1788-1868), datter af Holger Reedtz-Thott til Gavnø.

Jørgen
Godsejere fra Danmark
Baroner fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Officerer fra Danmark
Danskere i fremmed militær tjeneste
Raiatea

Raiatea (fransk île Raiatea, tidligere Havai’i) er en ø i Fransk Polynesien i Stillehavet. Øen ligger tæt ved dens tvillingeø Tahaa, som den engang har været geologisk forbundet med. Raiatea er efter Tahiti den største ø i Selskabsøgruppen.

Administration 
Hovedbyen, Uturoa, på Raiatea er administrativ center of Lewardødelen i Selskabsøgruppen. Raiatea er opdelt i tre kommuner (fransk municipalities): Uturoa (nordlige del af øen), Taputapuatea (østlige del), Tumaraa (vestlige del).

Geografi 
Raiatea tilhører øgruppen Selskabsøerne og ligger ca. 220 km nordøst for Tahiti. Øen har et areal på 238 km² og der bor ca. 11000 indbyggere, heraf ca. 3600 i hovedbyen. Øen har også flere små byer såsom Tevaitoa, Opoa, Vaiaau.

Øens højeste punkt er den slukkede vulkan Mont Tefatoati på 1017 m. Raiatea er sammen med Tahaa omkrandset af et fælles koralrev og de har en fælles lagune.

Transport 
Raiatea har en lille lufthavn Raiatea lufthavn eller Uturoa lufthavn som ligger med byen Uturoa. Lufthavnen blev åbnet i 1962. Denne betjenes i dag af Air Tahiti og Air Moorea med forbindelser til: Tahiti, Bora Bora, Huahine og Maupiti.

Historie 
Raiatea og Tahaa menes som mange andre øer i Selskabsøerne at være blevet befolket af polynesere i 900-tallet. Den første europæer som besøgte øen var engelske James Cook i 1769.

I 1903 blev Raiatea sammen med andre øer i Fransk Polynesien indlemmet i det nyetablerede Établissements Français de l'Océanie (Fransk Oceanien).

Øer i Frankrig
Gulzarilal Nanda

Gulzarilal Nanda – hindi: गुलजारीलाल नन्दा, Gulzārilāl Nandā – (født 4. juli 1898 i Sialkot, Punjab, død 15. januar 1998) var en indisk økonom og politiker med speciale inden for beskæftigelsesøkonomi og arbejderbevægelsen. Han fungerede i to tilfælde som midlertidig premierminister i Indien, i begge tilfælde i en periode på 13 dage.

Nandas første periode som premierminister indtraf, da han tiltrådte efter Jawaharlal Nehrus død i 1964, hvor han fungerede fra den 27. maj – 9. juni 1964 indtil han blev afløst af Lal Bahadur Shastri. Hans anden periode indtraf efter Shastris død den 11. januar 1966 og indtil han den 24. januar blev afløst af Indira Gandhi.

Nanda var medlem af Indian National Congress (Kongrespartiet), og han støttede Mahatma Gandhi's politiske og ideologiske principper.

Nanda havde mange tillidshverv i sin periode som politiker, deriblandt viceformand for Indian Planning Commission og en række ministerposter fra 1951 til 1966, deriblandt Minister for planning, Irrigation and Power, Minister for Labour, Employment and Planning og Minister for Home Affairs.

Se også 
 Indiens premierministre

Personer fra Indien
Indiens premierministre
Politikere fra Indien
LIFE ASPEA

LIFE ASPEA (Hedepletvinge-projektet), et projekt som blev startet anno 2000 af Nordjyllands Amt og blev ved kommunalreformen i 2007, overdraget til og ledet af Skov- og Naturstyrelsen fra landsdelcentret Buderupholm.

Projektet
har til formål at forbedre levevilkårene og udbrede kendskabet til sommerfuglen  Hedepletvinge, og i henhold til  aftalen skal involverede kommuner udføre naturpleje i eksisterende og potentielle levesteder for Hedepletvinge.
er omfattet af EF's habitatdirektiv samt Bernkonventionen om beskyttelse af Europas vilde planter og dyr samt deres levesteder.
omfatter en samarbejdsaftaler med tre kommuner, Frederikshavn, Aalborg og Vesthimmerland.
rækker frem til udgangen af 2008.
arbejder med seks indsatsområder:
Råbjerg Mose, Napstjært Mose, Jerup Hede, Kragskov Hede og Tolshave Mose. 
Elling Ås udløb. 
Kærsgård Strand, Vandplasken og Liver Å. 
Store Vildmose. 
De Himmerlandske Heder. 
Skrædderengen  og Sønderup Ådal.

Ekstern henvisning
ASPEA – ET-LIFE-Natur projekt
Naturbeskyttelse i Danmark
Nordjylland
Lal Bahadur Shastri

Lal Bahadur Shastri – hindi लालबहादुर शास्त्री) – (2. oktober 1904 i Mughalsarai i United Provinces of Agra and Oudh – 11. januar 1966) var en indisk politiker og medlem af Indian National Congress (Kongrespartiet). 

Shastri var en fremtrædende figur under den indiske kamp for selvstændighed, og efter Indiens selvstændighed blev han en indflydelsesrig politiker med flere ministerposter fra 1952. Efter Jawaharlal Nehrus død i 1964 blev han udpeget af det indiske regeringsparti Kongrespartiet til at overtage posten som Indiens premierminister. Han overtog posten den 9. juni 1964, efter at Gulzarilal Nanda havde fungeret et par uger som midlertidig premierminister.

Shastri fortsatte Nehrus strategi med at opbygge Indien inden for rammerne af et socialistisk orienteret demokrati, kombineret med opretholdelse af en udenrigspolitik baseret på fredelig sameksistens. Et af hovedproblemerne for Shastri var Pakistans krav på Kutch-halvøen Rann of Kutch og Kashmir, som resulterede i udbruddet af en krig mellem Indien og Pakistan i 1965. Situationen blev ikke bedre af, at Kina rettede henvendelse til Indien med en påstand om, at indiske militærstyrker havde bevæget sig ind på kinesisk territorium under kampene i Kashmir, hvilket Shastris regering benægtede. 

Efter mægling af FN blev krigshandlingerne indstillet, og efter en række forhandlinger blev en fredsaftale (Tashkent Declaration) underskrevet den 10. januar 1966 af Shastri og den pakistanske præsident Muhammad Ayub Khan under et topmøde i Tashkent (i daværende USSR, men nu Usbekistan), organiseret af Sovjetunionens leder Alexey Kosygin. Dagen efter – den 11. januar 1966 – døde Shastri (der tidligere havde lidt af hjerteproblemer) af et hjertetilfælde.

Shastri blev erstattet som Indiens premierminister af Indira Gandhi, efter at Gulzarilal Nanda atter havde fungeret som midlertidig premierminister indtil en endelig løsning var på plads.

Se også 
 Indiens premierministre

Personer fra Indien
Indiens premierministre
Politikere fra Indien
Personer fra Uttar Pradesh
Morarji Desai

Morarji Ranchhodji Desai – hindi मोरारजी देसाई – (29. februar 1896 – 10. april 1995) var en indisk politiker, der som aktiv i den indiske selvstændighedsbevægelse samt i Kongrespartiet, hvor mange havde set ham som en mulig arvtager efter Jawaharlal Nehru og Lal Bahadur Shastri. 

Desai havde mange betydnignsfulde ministerposter lige siden midten af 1950'erne, men han kom i modsætningsforhold til Indira Gandhi fra omkring 1969 på grund af den mere centralistiske partilinie, som hendes politiske strategi antog. Sammen med en række andre kongrespolitikere tilsluttede han sig i 1975 den Jayaprakash Narayan-ledede modstandsbevægelse mod Indira Gandhi og ved valget i 1977 indgik Desai i den nydannede folkefrontskoalition Janata Party (Folkets Parti), hvis væsentligste samlingskraft netop udgjordes af partimedlemmernes modstand mod Indira Gandhis måde at lede Indien på. Det var ikke et enkelt eller et samlet parti, men en folkefront af partier og individuelle, og partiet nåede ikke at opbygge hverken en administrativ eller en politisk ledelsesstruktur.

Janata Party vandt en overvældende valgsejr med næsten totrediedele af pladserne i parlamentet og for første gang i det selvstændige Indiens historie var Kongrespartiets totale dominans brudt. Jayaprakash Naryan, der var koalitionen egentlige leder, havde udset sig den efterhånden 81 år gamle Desai som leder af den nye regering ud fra det synspunkt, at han formentlig var den bedste til at holde koalitionens samlet, og han tiltrådte som premierminister den 24. marts 1977.

På trods af Moraji Desais ihærdighed resulterede den løse eller manglende partistruktur inden for Janata Party imidlertid i en ineffektiv regeringsperiode. Da Charan Singh fra koalitionsdeltageren Bharatiya Lok Dal (Det Indiske Folks Parti) i juli 1979 trak sig ud af koalitionen sammen med sit parti, brød koalitionen sammen, og Desai fratrådte den 15. juli 1979. Med løfte om støtte fra Indira Gandhis del af det på dette tidspunkt splittede Kongresparti dannede Charan Singh derefter kortvarigt regering.

Morarji Desai var stærkt optaget af Mahatma Gandhis principper, og betegnes som en overbevist moralist. Han er gentagne gange blevet hyldet for sine aktiviteter under den indiske selvstændighedsbevægelse. Han er derudover den første og hidtil eneste inder, der har modtaget den højeste civile æresbevisning fra såvel Indien som Pakistan, nemlig ordenerne Bharat Ratna og Nishaan-e-Pakistan.

Se også 
 Indiens premierministre

Personer fra Indien
Indiens premierministre
Politikere fra Indien
Personer fra Gujarat
Hermann Maier

Hermann Maier (født 7. december 1972 i Altenmarkt im Pongau, Østrig) er en østrigsk skiløber, der indenfor de alpine discipliner har vundet adskillige World Cup-titler, verdensmesterskaber, og OL-guldmedaljer. Han har hjemmebane i Flachau i Østrig.

Resultater 
Maier står noteret for to OL-guldmedaljer, der begge blev vundet ved OL i Nagano 1998 i storslalom og Super-G. Han har desuden vundet tre VM-guldmedaljer samt hele fire samlede alpine World Cup-sejre.

Eksterne links 
 Hermann Maiers hjemmeside

Alpine skiløbere fra Østrig
Alpine skiløbere ved vinter-OL 1998
Alpine skiløbere ved vinter-OL 2006
Medaljevindere ved vinter-OL 1998
Medaljevindere ved vinter-OL 2006
Olympiske mestre fra Østrig
Olympiske sølvmedaljevindere fra Østrig
Olympiske bronzemedaljevindere fra Østrig
Stephan Eberharter

Stephan Eberharter (født 24. marts 1969 i Brixlegg, Østrig) er en østrigsk skiløber, der indenfor de alpine discipliner har vundet både World Cup-titler, samt OL og VM-guldmedaljer. Han har i mange år været den store rival til landsmanden Hermann Maier.

Resultater 
Eberharter står noteret for en enkelt OL-guldmedalje, der blev vundet ved OL i Salt Lake City 2002 i storslalom. Han har desuden vundet tre VM-guldmedaljer samt to samlede alpine World Cup-sejre.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 
 Stephan Eberharters hjemmeside 

Alpine skiløbere fra Østrig
Deltagere ved vinter-OL 1992
Deltagere for Østrig ved vinter-OL 1998
Deltagere for Østrig ved vinter-OL 2002
Medaljevindere ved vinter-OL 1998
Medaljevindere ved vinter-OL 2002
Løderup Kirke

Løderup Kirke (svensk Löderups kyrka) i det sydøstlige Skåne blev bygget i 1100-tallet. I 1860'erne blev kirken ombygget. Det romanske kor og den romanske apsis blev nedrevet. Kirkeskibet fra 1100-tallet blev bevaret. Kirken blev restaureret i 1929.

Døbefonten fra cirka 1160 er udført i sandsten og tillægges Trydemesteren. Prædikestolen er udført af Jacob Kremberg i 1604. Jacob Kremberg havde værksted i Lund, og har udført flere kirkeudsmykninger under Christian IV, hvis monogram ses på baldakinen. Monogrammet flankeres af hans og dronning Anna Catharinas våben. Det tidligere alterbillede fra 1600 blev flyttet til kirkens sydlige del. Den nuværende altertavle er udført af Carl Bloch i 1878.

Historie 
Da Lund Domkirke var fuldført i midten af 1100-tallet, fik ærkebiskoppen interesse for området i det sydøstlige Skåne. Hans interesse var især fokuseret på Bornholm og den store handel i det sydlige Skåne. Som beskyttelse mod Østersøens sørøvere opførtes nu en række kirker på Skånes sydkyst. Kirkerne har ofte fået brede tårne mod vest, og adgangen til tårnene var smalle, hvorfor det formodes, at tårnene har fungeret som forsvarstårne. Kirkens nuværende fritstående kastel blev opført i 1400-tallet. Kastellet er opført nordøst for kirken.

Kilder og eksterne links 

Tidligere danske kirker
Kirker i Skåne län
Thomas Stangassinger

Thomas Stangassinger (født 15. september 1965 i Hallein, Østrig) er en pensioneret østrigsk skiløber, der indenfor de alpine discipliner vandt adskillige World Cup-løb, samt en OL-guldmedalje. Hans absolutte speciale var slalom, hvor stort set alle hans gode resultater blev opnået.

Resultater 
Stangassinger står noteret for en enkelt OL-guldmedalje, der blev vundet ved OL i Lillehammer 1994 i slalom. Han har desuden vundet både en sølv- og bronzemedalje ved VM, samt 10 alpine World Cup-sejre.

Eksterne links 
 Info

Alpine skiløbere fra Østrig
Medaljevindere ved vinter-OL 1994
Olympiske mestre fra Østrig
Fritz Strobl

Fritz Strobl (født 24. august 1972 i Lienz, Østrig) er en østrigsk skiløber, der indenfor de alpine discipliner har vundet adskillige World Cup-løb, samt et verdensmesterskab, og en OL-guldmedalje.

Resultater 
Strobl vandt sin største sejr, OL-guldmedaljen i styrtløb ved OL i Salt Lake City 2002. Han har desuden vundet en VM-guldmedalje samt ni alpine World Cup-sejre.

Eksterne links 
 Fritz Strobls hjemmeside 

Alpine skiløbere fra Østrig
Alpine skiløbere ved vinter-OL 1998
Alpine skiløbere ved vinter-OL 2002
Alpine skiløbere ved vinter-OL 2006
Deltagere for Østrig ved vinter-OL 1998
Deltagere for Østrig ved vinter-OL 2002
Deltagere for Østrig ved vinter-OL 2006
Medaljevindere ved vinter-OL 2002
Olympiske mestre fra Østrig
Michael Walchhofer

Michael Walchhofer (født 28. april 1975 i Radstadt, Østrig) er en østrigsk skiløber, der indenfor de alpine discipliner har vundet adskillige World Cup-titler, et verdensmesterskab, og en OL-sølvmedalje.

Resultater 
Walchhofers største sejr til dato var hans verdensmesterskab i styrtløb, der blev vundet i 2003 i St. Moritz. Ved OL i Torino 2006 vandt han sølv i samme disciplin, mens han står noteret for 13 World-Cup-sejre, hvoraf størstedelen er vundet i styrtløb.

Eksterne henvisninger 

 Michael Walchhofers hjemmeside 

Alpine skiløbere fra Østrig
Alpine skiløbere ved vinter-OL 2002
Alpine skiløbere ved vinter-OL 2006
Alpine skiløbere ved vinter-OL 2010
Deltagere for Østrig ved vinter-OL 2002
Deltagere for Østrig ved vinter-OL 2006
Deltagere for Østrig ved vinter-OL 2010
Medaljevindere ved vinter-OL 2006
Olympiske sølvmedaljevindere fra Østrig