kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Trangravsbroen

Trangravsbroen er en bro til fodgængere og cyklister mellem Christianshavn og Arsenaløen i København, der ligger hvor Christianshavns Kanal munder ud i Trangraven. Broen er speciel, idet den består af tre dele, der mødes på midten over Trangraven. Den ene del kommer fra vest fra den del af Christianshavn, der ligger vest for Christianshavns Kanal. Her er der en gang- og cykelsti, der fører direkte hen til Inderhavnsbroen til Nyhavn. Den anden del kommer fra sydøst fra den af Christianshavn, der ligger øst for Christianshavns Kanal. Den tredje del kommer fra nordøst fra Trangravsvej, der forbinder Arsenaløen med Papirøen over en dæmning.

Broen skulle have stået færdig i februar 2013, og er en gave fra A.P. Møller og Hustru Chastine Mc-Kinney Møllers Fond til almene Formaal. Broen skulle opføres af entreprenørselskabet E. Pihl & Søn, men grundet dette firmas konkurs blev afleveringen forsinket. Broen blev indviet den 21. december 2014.

Galleri

Kilder/Litteraturhenvisninger 

Broer i København
Christianshavn
Etableret i 2014
Proviantbroen

Proviantbroen er en bro mellem Frederiksholm og Arsenaløen (over Proviantmagasingraven) i København. Broen skulle have stået færdig i februar 2013, og er en gave fra A.P. Møller og Hustru Chastine Mc-Kinney Møllers Fond til almene Formaal. 

Broerne skulle opføres af entreprenørselskabet E. Pihl & Søn, men grundet dette firmas konkurs blev afleveringen forsinket. Broen blev indviet den 21. december 2014.

Kilder/Litteraturhenvisninger 

Broer i København
Christianshavn
Inderhavnsbroen

Inderhavnsbroen (eller Kyssebroen) er en 180 m lang gang- og cykelbro i Københavns Havn mellem Havnegade ved Nyhavn og Nordatlantens Brygge/Grønlandske Handels Plads (over Inderhavnen). Broen er delvist finansieret ved en gave fra A.P. Møller og Hustru Chastine Mc-Kinney Møllers Fond til almene Formaal. Den er tegnet af den engelske tegnestue Studio Bednarski. Broen er udformet som en klapbro, der kan åbnes, når større skibe skal gennem havnen.

Inderhavnsbroen gør det sammen med Trangravsbroen og Proviantbroen blandt andet lettere for fodgængere og cyklister at komme fra Havnegade ved Nyhavn til Operaen på Holmen.

Historie

Inderhavnsbroens indvielse blev forsinket flere gange. Der var mange ingeniørfejl under byggeriet, og sammen med entreprenørfirmaet E. Pihl & Søns konkurs hævede dette prisen fra forventede 202 millioner til estimerede (2014) 305 millioner. Yderligere alvorlige fejl blev konstateret i november 2015, hvorefter Københavns Kommune meddelte, at den endelige åbning blev udsat på ubestemt tid, indtil et nyt boogiesystem er konstrueret, installeret og testet.

Broen blev åbnet den 7. juli 2016 af den daværende teknik- og miljøborgmester, Morten Kabell, og hans forgænger, direktør i Cyklistforbundet, Klaus Bondam.

Efter indvielsen viste det sig at den blå cykelsti på broen blev meget glat i vådt føre og flere cyklister væltede. Problemet var ikke nyt og havde tidligere voldt problemer andre steder.

Søndag den 31. juli 2016 havde broen problemer med at åbne sig, således at færgen til Hven ikke kunne sejle ud.

I 2017 modtog broen kritik for blandt andet sit usædvanlige cykelbanedesign, hvor cyklisterne ledes gennem flere helt skarpe 45-graders sving. De mange advarselsskilte, der var blevet sat op siden broens åbning, skulle desuden være et tegn på, at broen var dårligt designet fra start. Dog anerkendes det i kritikken, at broen grundlæggende formåede at danne bindeled mellem de to sider af Inderhavnen, da den havde 16.000 daglige passerende frem for de 3.000-7.000 daglige passerende, man forventede ved åbningen.

Flere fejl blev opdaget i 2022, med en forventet regning på 77 mio kr.

Øgenavne 

Broen kaldes også Kyssebroen fordi de to broklapper ligner tunger, når de mødes.
De mange byggefejl og nærheden til Pusher Street har givet broen øgenavnet Den Skæve Bro.

Henvisninger

Eksterne henvisninger 

 21. maj 2016, ing.dk: Forårssol og koldt vand skævvrider Inderhavnsbroen 

Broer i København
Indre By (København)
Gangbroer
Cirkelbroen

Cirkelbroen er en bro, går over Christianshavns Kanal. Broen er tegnet af den dansk-islandske kunstner Olafur Eliasson. Udover at skabe sammenhængende promenade langs inderhavnen forbinder broen Christiansbro med Applebys Plads. Broen er en gave fra Nordea-fonden.  Den skulle have været færdig inden udgangen af 2013, men færdiggørelsen blev påvirket af E. Pihl & Søns konkurs. Broen åbnede den 22. august 2015.

Kilder/Litteraturhenvisninger

Eksterne henvisninger 

Broer i København
Svingbroer
Gangbroer
Christianshavn
Jørgen Bukdahl

Jørgen Peter Pedersen Bukdahl (8. december 1896 i Sundby, Stadager Sogn – 2. november 1982 i Askov) var en dansk kulturskribent og litteraturkritiker.

Liv og virke 
Bukdahl voksede op i et lærerhjem i Sundby på Lolland og blev student fra Ribe Katedralskole i 1916. Han studerede derefter bl.a. litteraturhistorie ved Københavns Universitet, dog uden at afslutte med eksamen. I studietiden var han medstifter af det litterære selskab Renaissance, hvor han sammen med bl.a. Rudolf Broby-Johansen og Emil Bønnelycke søgte mod en fornyelse af digtekunsten – også med egne digte og noveller.

Fra sit giftermål med den norske Magnhild Ødvin (1899–1988) i 1925 og frem til 1932 var Bukdahl bosat i Norge samt en kort periode i Sverige. Resten af livet levede han i Askov, hvor både han og hustruen var nært knyttet til højskolen. Han var dog aldrig ansat ved skolen, men var fast gæsteforelæser gennem mange år. I øvrigt ernærede han sig som fri forfatter og foredragsholder.

Bukdahl var fra sit barndomshjem præget af den grundtvigske folkelighed samt af den nordiske tanke. Desuden fik ideen om et tættere europæisk samarbejde en stor plads i hans forfatter- og foredragsvirksomhed. Også danskheden i Sydslesvig omfattede han med stor interesse.

Igennem en årrække, især i 1930´erne stod Bukdahl i et betydeligt modsætningsforhold til den akademiske københavnske litteraturkritik repræsenteret ved forfatteren og kritikeren Kai Friis Møller. 

Bukdahl var far til teologen Jørgen K. Bukdahl. Sønnesønnen Lars Bukdahl er fulgt i farfaderens fodspor som litteraturkritiker.

Han er begravet i Askov.

Udgivelser (udvalg) 

 Norsk national Kunst (1924)
 Det skjulte Norge (1926)
 Dansk national Kunst (1929)
 Det moderne Danmark (1931)
 Mellemkrigstid I-IV, artikler og foredrag (1941-45)
 Langs en gammel Grænse, erindringer (1947)
 Rusland bag Stalin (1948)
 Kierkegaard og den menige mand (1961)
 Forgyldning og svinelæder (1966)
 Folkelighed og Eksistens (1971)

Litteratur 
 Bjarni M. Gislason: Jørgen Bukdahl. Europæeren og brobyggeren, København 1944
 Peder Hesselaa og Cai M. Woel: Festskrift til Jørgen Bukdahl på 50-årsdagen 8. december 1946, København 1946
 Poul Engberg: Jørgen Bukdahl. En folkelig stridsmand, Mikkelberg 1991
 Finn Slumstrup: Jørgen Bukdahl, en europæer i Norden, København 1988

Eksterne henvisninger 
 
 Jørgen Bukdahl på Dansk Forfatterleksikon
 Jørgen Bukdahl på Litteraturpriser

Litteraturkritikere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Forfattere fra Danmark i det 20. århundrede
Personer fra Lolland
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Pans labyrint

Pans Labyrint (original titel: El Laberinto del Fauno) er en Oscar-vindende spansk drama–eventyrfilm skrevet og instrueret af mexicanske filminstruktør Guillermo del Toro. Den blev produceret og distribueret af det mexicanske filmselskab Esperanto Films. Filmen blev Oscar-nomineret for bedste udenlandske film og vandt BAFTA-prisen i samme kategori.

Handling 

Filmen foregår i fascistiske Spanien i 1944, hvor den 11-årige Ofelia (Ivana Baquero) blander virkelige begivenheder med en fantasiverden, der skal forestilles som værende ægte.

Medvirkende 
 Ivana Baquero - (Ofelia)
 Sergi López - (Vidal)
 Maribel Verdú - (Mercedes)
 Doug Jones - (Fauno / Pale Man)
 Ariadna Gil - (Carmen)
 Álex Angulo - (Doctor)
 Manolo Solo - (Garcés)
 César Vea - (Serrano)
 Roger Casamajor - (Pedro)
 Ivan Massagué - (El Tarta)
 Gonzalo Uriarte - (Francés)
 Eusebio Lázaro - (Padre)
 Francisco Vidal - (Sacerdote (som Paco Vidal)
 Juanjo Cucalón - (Alcalde)
 Lina Mira - (Esposa del alcalde)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Den officielle hjemmeside
 
 Weavers of Dreams ~ The Magical World of Pan's Labyrinth 
 Interview med Guillermo Del Toro about Pan's Labyrinth  på ion magazine 

Dark fantasy film
Film fra 2006
Film instrueret af Guillermo del Toro
Bodilprisen for bedste ikke-amerikanske film
DTU Elektro

DTU Elektro, Institut for Elektroteknologi (kort form: DTU Elektro, engelsk: DTU Electrical Engineering, Department of Electrical Engineering) er et institut ved Danmarks Tekniske Universitet (DTU). DTU Elektro uddanner ingeniører inden for elektroteknologi samt medicin og teknologi. Uddannelserne tilbydes på diplom-, bachelor-, master- og ph.d.-niveau. DTU Elektro forsker inden for medikoteknik, antenne- og mikrobølge-teknik, robotteknik, effekt- og fysisk elektronik, elteknologi, akustisk miljø, audiologi og elektroakustik. Instituttet består af ni faggrupper, fem centre og et ledelsessekretariat.

Uddannelse 
DTU Elektro er involveret bacheloruddannelserne Elektroteknologi samt Medicin og teknologi

Instituttet er involveret i følgende kandidatuddannelser:
 Elektroteknologi
 Medicin og Teknologi
 Lyd og akustisk teknologi
 Vindenergi

Endvidere har DTU Elektro hovedansvaret for Diplom-Elektro-uddannelsen.

Forskning 
DTU Elektro samarbejder med både danske og udenlandske universiteter og virksomheder og har væsentlige forskningsaktiviteter inden for:
 akustisk teknologi
 automation
 elektriske energisystemer
 elektromagnetiske systemer
 elektronik
 eltekniske komponenter
 høreforskning
 medikoteknik

Eksterne henvisninger 
 DTU Elektro's hjemmeside
 DTU

Elektro
Fatih Sultan Mehmet-broen

Fatih Sultan Mehmet-broen (Tyrkisk: Fatih Sultan Mehmet Köprüsü) er en bro i Istanbul, der krydser Bosporus og forbinder Europa og Asien. Den er 1.510 meter lang og 39,4 meter bred, med et frit spænd på 1.090 m. 

Broen er opkaldt efter den osmanniske sultan Mehmet II, der indtog Konstantinopel i 1453 og væltede det byzantinske rige.

Den 39 meter brede bro består af otte kørebaner og to nødspor. I morgenmyldretiden er der fem spor mod vest og tre øst, mens der i aften myldretiden er fem spor mod øst og tre vest.

Hængebroer
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Tyrkiet
Humanistisk informatik

Humanistisk informatik er et af flere navne på studiet af forholdet mellem mennesket og teknologien. Betegnelsen humanistisk informatik (engelsk: "Humanities informatics") er en almindelig kendt betegnelse for studiet i Europa, men denne betegnelse er dog mindre kendt i den engelsktalende verden, hvor studiet f.eks. går under navnene "Digital Humanities" eller "Humanities Computing", som er nogenlunde tilsvarende den europæiske betegnelse for studiet.

Uddannelsen i dag 
Humanistisk informatik har i dag skiftet navn til Kommunikation og Digitale Medier. Studiet i humanistisk informatik og de institutter, der har med dette studie at gøre, startede generelt i 1990'erne, hvor universiteterne sjældent underviste i humanistiske tilgange til det hurtigt voksende elektroniske samfund. Af denne grund var området ganske bredt defineret og indgik f.eks. i kurser i humanistisk datalogi og den grundlæggende introduktion til, hvordan computere arbejdede, historiske udvikling af teknologi, teknologi og læring, digital kunst og litteratur samt digital kultur. I dag har flere institutter på universiteterne valgt mere specialiserede områder inden for forskningen, f.eks. på Universitetet i Bergen, mens man underviser og forsker i digital kunst og kultur og socio-kulturel kommunikation med og uden teknologi på Aalborg Universitet.

Kritik og Akkreditering 

Uddannelsen hed tidligere Humanistisk informatik, men skiftede navn, da uddannelsen modtog kritik for manglende faglighed, og fordi Akkrediteringsrådet ville midlertidig nedlægge uddannelsen. Kritikken blev blandt andet offentlig kendt, da sociologen Henrik Dahl udtalte sig i medierne, da han selv havde været censor ved en eksamen i Humanistisk informatik.

I 2013 udtalte flere censorer følgende om uddannelsen Humanistisk informatik i Berlingske Tidende:

I 2015 fik uddannelsen en betinget positiv akkreditering efter at have rettet op på en række kvalitetsproblemer. I 2017 fik uddannelsen igen en fuldstændig positiv akkreditering af Akkrediteringsrådet sammen med en række andre uddannelser i Danmark.

Eksterne henvisninger

Institutter for humanistisk informatik på universiteterne 
 Informatica Umanistica, Universitet i Pisa 
 Seksjon for humanistisk informatikk , Universitetet i Bergen
 Humanistisk informatikk, Universitetet i Oslo (nu er fusioneret med andre institutter)
 Humanistisk informatik, Universitetet i Aalborg

Noter 

Lange videregående uddannelser i Danmark
En hær af skygger

En hær af skygger er en fransk film fra 1969, instrueret af Jean-Pierre Melville og med blandt andre Simone Signoret, blandt de medvirkende.

Handling 

Philippe Gerbier (Lino Ventura) er en af lederne af den franske modstandsbevægelse. Efter at være blevet forrådt fører Gestapo ham til deres hovedkvarter i Paris. Herfra lykkes det ham at flygte og slutte sig til sine gamle kammerater i Marseille. Filmen skildrer herefter modstandsarbejdet, som det det virkelig var: Uglamorøst og hårdt. Det var bare en opgave, der skulle overstås samtidig med, at truslen om afsløring, deportation og død hang over hovedet på udøverne.

Medvirkende 
 Lino Ventura – Philippe Gerbier
 Paul Meurisse – Luc Jardie
 Jean-Pierre Cassel – Jean François Jardie
 Simone Signoret – Mathilde 
 Claude Mann – Claude Ullmann kaldet 'Le Masque'
 Paul Crauchet – Felix Lepercq
 Christian Barbier – Guillaume Vermersch kaldet 'Le Bison'
 Serge Reggiani – Frisøren
 André Dewavrin – Oberst Passy
 Alain Dekok – Legrain
 Alain Mottet – Lejrkommandanten
 Alain Libolt – Paul Dounat
 Jean-Marie Robain – Baron de Ferte Talloire

Eksterne henvisninger 
 

Franske film fra 1969
Film instrueret af Jean-Pierre Melville
Kondemnering

Kondemnering vil sige at erklære at noget er uanvendeligt og skal kasseres, det bruges især om bygninger der skal nedrives.

Se også  
 Sanering
 Byfornyelse

Byer
Sundhed
Generalissimo

Generalissimo eller generalissimus er en militær rang af højeste grad, overlegen i forhold til en feltmarskal eller flådeadmiral og kan sammenlignes med øverstkommanderende eller General of the Armies.

Ordet "generalissimo" er et italiensk begreb, taget fra Generale, plus endelsen -issimo, fra det latinske -issimus, som betyder "i sit yderste, af den højeste rang".

Historisk set blev denne rang givet til en militær officer, der førte en hel hær eller de samlede væbnede styrker af en nation, normalt kun underordnet eneherskeren. Mange generalissimoer er blevet diktatorer. "Generalissimo" bruges undertiden i moderne sprogbrug for at henvise til en militær officer, der har opnået den politiske magt ved et militærkup, eller i nogle tilfælde til én, der har suspenderet allerede eksisterende forfatningsmæssige mekanismer for at bevare magten ved hjælp af et militært hierarki.

Militære titler
Old New York Evening Post-bygningen

Old New York Evening Post-bygningen er den tidligere kontor- og trykkeribygning for New York Evening Post på 20 Vesey Street i det nedre Manhattan i New York City.

Bygningen opførtes i 1906 af arkitekt Robert D. Kohn og blev udnævnt til New York City Landmark den 23. november 1965, og er "én af få fremragende Jugendstil-bygninger" nogensinde bygget i USA.

Den fjorten etager høje bygning i sten-finér "minder om de bygninger, som udgør boulevarderne i Paris". Den er udstyret med tre høje bugte af støbejernsindrammede buede vinduer, adskilt af blege kalkstensmoler. Den har et omfattende kobber-dækket mansardtag, to etager høje med fire detaljerede skulpturelle figurer. Statuerne forestiller Four Periods of Publicity; to af dem er af Gutzon Borglum , billedhugger og ophavsmanden til Mount Rushmore, og to af arkitektens kone Estelle Rumbold Kohn.  

Oswald Garrison Villard ejede avisen på det tidspunkt, hvor bygningen blev opført, og New York Landmarks Preservation Commission havde hovedsæde i bygningen fra 1980 til 1987.

KIldehenvisninger 

 

Etableret i 1906
Jugendstil
Bygninger, konstruktioner og anlæg i New York City
Rīgas Vagonbūves Rūpnīca

Rīgas Vagonbūves Rūpnīca (RVR) (oprindeligt Phoenix) oprettedes i 1895 af forretningsmanden Oscar Freywirth, og er i dag én af de største maskinfabrikker i Letland med hovedkontor og produktion i hovedstaden Riga. RVR var i mange år den største producent af elektriske togsæt, diesellokomotiver og sporvogne i det tidligere Sovjetunionen. RVR's bedst kendte produkter er ER1, ER2, ER7 ogER9 elektriske togsæt, hvoraf mange stadig kører den dag i dag. I perioden fra 1973 til 1988 fremstillede RVR højhastighedstoget ER200, og RVR har senest stået for renoveringen af det rullende materiel hos det lettiske jernbaneselskab Pasažieru vilciens.

Eksterne henvisninger 

 Officiel hjemmeside 

Etableret i 1895
Køretøjsproducenter fra Letland
Jernbanetransport i Letland
Tour de France 1983

Tour de France 1983 var den 70. udgave af Tour de France og fandt sted fra 1. juli til 24. juli 1983. Løbet bestod af 22 etaper samt en prolog og var på i alt 3.862 kilometer. Løbet blev kørt med en gennemsnitsfart på 35,915 km/t.
 
Podieplaceringer:
 
De tre øverstplacerede i løbet var i rækkefølge:
 Laurent Fignon (FRA) 
 Ángel Arroyo (SPA)
 Peter Winnen (HOL)

Etaperne

Referencer

1983
Cykelløb i 1983
Claude de Givray

Claude de Givray (født Claude Desmouceaux  i Nice) er en fransk instruktør og manuskriptforfatter.

Filmografi
Han har blandt andet skrevet manuskript til Truffaut filmene: Elsker, elsker ikke og Stjålne kys.

Eksterne henvisninger
 

Filminstruktører fra Frankrig
Personer fra Nice
Manuskriptforfattere fra Frankrig
Louis Nucéra

Louis Nucéra (født 17. juli 1928 i Nice, død 8. august 2000 i Carosse) var en fransk manuskriptforfatter, der blandt andet skrev manuskript til filmen Min fars store dag.

Eksterne henvisninger 
 

Manuskriptforfattere fra Frankrig
Personer fra Nice
Driving Miss Daisy

Driving Miss Daisy er en Academy Award-vindende amerikansk komedie drama fra 1989 med Morgan Freeman og Jessica Tandy i hovedrollerne. Instrueret af Bruce Beresford. Filmen er baseret på Alfred Uhrys skuespil med samme titel fra 1987. Morgan Freeman spiller den mandlige hovedrolle i både skuespil og film.

Filmen blev tildelt fire Academy Awards: Oscar for bedste film Oscar for bedste skuespillerinde Oscar for bedste filmatisering (Alfred Uhry) og Oscar for bedste make-up. Der blev også tildelt en BAFTA Award (Jessica Tandy), tre Golden Globes og Writers Guild of America.

Driving Miss Daisy blev godt modtaget af kritikerne og blev også et hit hos publikum.

Handling 

Den excentriske sydstatsenke Daisy Werthan på 72 år mister herredømmet over sin elegante Chrysler og ”lander” i naboens have. Hun kommer ikke til skade, men hendes søn synes, hun er blevet for gammel til at køre selv. Uden hans mors samtykke ansætter han en sort chauffør – den rare enkemand Hoke Colburn. Men hun er stædig og vil hellere køre selv. I løbet af de 25 år Hoke kører Daisy, udvikles der langsomt et venskab imellem de to.

Handlingen strækker sig fra 1948 til 1973.

Medvirkende 
 Morgan Freeman som Hoke Colburn
 Jessica Tandy som Daisy Werthan
 Dan Aykroyd som Boolie Werthan
 Patti LuPone som Florine Werthan
 Esther Rolle som Idella
 Joann Havrilla som Miss McClatchley
 William Hall, Jr. som Oscar
 Muriel Moore som Miriam
 Sylvia Kaler som Beulah

Priser 
 Oscar 1990, Bedste film
 Oscar 1990, Bedste kvindelige hovedrolle
 Oscar 1990, Bedste adapterede manuskript
 Berlin 1990, Bedste kvindelige skuespiller
 Berlin 1990, Bedste mandlige skuespiller
 Golden Globes 1990, Bedste komedie
 Golden Globes 1990, Bedste mandlige hovedrolle (komedie)
 Golden Globes 1990, Bedste kvindelige hovedrolle (komedie)

Noter

Eksterne henvisninger 

 

Amerikanske film fra 1989
Dramafilm fra USA
Engelsksprogede film
Oscar for bedste film
Film instrueret af Bruce Beresford
Mads Eg Gensmann

Mads Eg Gensmann (født 22. december 1975) er en dansk finansmand.
Han arbejder gennem hedgefonden Parvus Asset Management der blandt andet har købt op i firmaerne Volvo, Swedish Match, Topdanmark, Ringkjøbing Landbobank og GN Store Nord.
Gennem hedgefunden er Gensmann også storaktionær i G4S.

Gensmann er barnebarn af den afdøde ejer af Egetæpper Mads Eg Damgaard, gik på Herlufsholm og er nu 
bosiddende i London med sin kone.

Henvisninger 

Erhvervsfolk fra Danmark
Joel Lindpere

Joel Lindpere (født den 5. oktober 1981 i Estiska SSR, Sovjetunionen) er en estisk fodboldspiller. Han har spillet 68 kampe for New York Red Bulls og har scoret 5 mål. Deruover har han spillet 74 landskampe.

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Estland
Emil Bissens Præmie

Emil Bissens Præmie er en dansk arkitekturpris, som kan tildeles arkitekter af Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster. Prisen er opkaldt efter juristen Emil Bissen (1870-1924), der var søn af billedhuggeren Vilhelm Bissen.

Modtagere 

 1929: Kay Fisker (for Gullfosshus, Artillerivej, København, opført 1927-28)
 1930: Carl Harild (for bygninger for Carlsberg)
 1931: Henning Hansen
 1932: Palle Suenson og Thorvald Dreyer (for bebyggelsen Treleddet, Finsensvej 61-71 på Frederiksberg, opført 1930-31)
 1934: Jesper Tvede
 1936: Alvar Lauritzen og Hans Hansen (for bebyggelsen Godthaabsvænge, Godthåbsvej 140-42, Frederiksberg, opført 1934-35)
 1937: C.Th. Sørensen
 1938: Kaare Klint
 1939: Mogens Lassen
 1940: Hans Erling Langkilde og Ib Martin Jensen (for Akademisk Arkitektforenings Landsudstilling By og Bolig, Aarhus 1939)
 1942: Viggo Boesen (for bebyggelsen Esthersvej 14, Hellerup, opført 1940)
 1943: Hans Georg Skovgaard
 1944: Viggo Møller-Jensen
 1947: Tobias Faber, Mogens Irming og Jørn Utzon (for forslag til nyt Krystalpalads i London, 1946)
 1948: Aage Rafn (for aldersrenteboliger for Københavns Kommune ved Bavnehøj Allé, Tranehavegård 1-43, 214 og 22-38 Valby, opført 1941 og 1943)
 1949: Erik Møller
 1951: Mogens Jacobsen og Alex Poulsen (for bebyggelsen Svendebjerghus i Hvidovre, opført 1948-51)
 1953: Arne Kjær
 1954: Bodil og Gunnar Krohn og Eigil Hartvig Rasmussen
 1955: Karen og Ebbe Clemmensen
 1956: Finn Monies (for anneks til Jantzens Hotel, Gudhjem)
 1960: Bertel Udsen
 1964: Steen Højby Rasmussen (for eget hus, Holte?)
 1970: Ib og Jørgen Rasmussen
 1975: Tegnestuen Vandkunsten
 1976: Tegnestuen Vandkunsten (igen)
 1981: Boje Lundgaard
 1988: Søren Robert Lund

Kilder 
 Opslag i Kunstindeks Danmark 

Arkitekturpriser fra Danmark
Knud Schat-Petersen

Knud Schat-Petersen (født 9. september 1875 i København, død 10. juli 1954 sammesteds) var en dansk officer og militærhistoriker.

Han var søn af professor L.W. Schat Petersen og Anine Jakobine Louise født Jørgensen og sluttede sin karriere i hæren som oberst. Han skrev flere lærebøger til brug i undervisningen på Hærens Officersskole og bidrog med militærhistoriske artikler til Salmonsens Konversationsleksikon.

28. maj 1905 ægtede han i Haslev Ellen Weber (10. februar 1877 i Vejlby, Vends Herred – 25. december 1956).

Referencer

Kilder 
 Slægtsside

Officerer fra Danmark
Militærhistorikere fra Danmark
Personer fra København
Faglitterære forfattere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Riddere af Dannebrog
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Lærebogsforfattere fra Danmark