Anton Hansen Tammsaare

Anton Hansen Tammsaare (30. januar 1878 på Tammsaare i Järva maakond-1. marts 1940 i Tallinn) var en af de mest betydningsfulde forfattere i Estland i mellemkrigstiden. Hans roman Tõde ja õigus («Sandhed og retfærdighed», 1926–1933) i fem dele blev regnet på som et af de vigtigste værker i estisk litteratur.

Biografi 

Anton Hansen Tammsaares far var bonde og familien var fattig, men de formåede alligevel at betale for Tammsaares skolegang. Familien var relativt godt uddannet og abonnerede på dagsaviser, hvilket var relativt usædvanligt bland bønder i Estland i slutningen af 1800-tallet. Tammsaare studerede i Väike-Maarja, ved Hugo Treffner-gymnasiet i Tartu og senere ved universitetet i samme by, hvor han studerede jura. Studierne blev afbrudt, da han fik tuberkulose i 1911. Han var på sanatorium i Sotji i et år og boede derefter hos sin broder i Koitjärve i seks år og læste værker af Cervantes, Shakespeare og Homer. 

I sin studietid var Anton Hansen Tammsaare med i "Noor-Eesti", en gruppe modernistiske forfattere og kunstnere som ville udvide kulturudvekslingen mellem Estland og resten af Europa.

Da Estland blev selvstændigt i 1918 flyttede Tammsaare til Tallinn. Det var der, han skrev de mest kendte af sine værker. Motiverne for hans forfatterskab var hentet fra estisk historie og det estiske folk. Desuden kan findes forbindelser til tanker fra Henri Bergson, Carl Jung og Sigmund Freud, ligesom man har ment at finde påvirkning fra forfattere som Knut Hamsun og André Gide i hans forfatterskab.

Værker 

De tidlige værker var prægede af lyrisk, landlig realisme. En del af dem var også prægede af de revolutionære stemninger fra 1905-revolutionen i Rusland. Under den såkaldte «anden periode» af hans forfatterskab fra 1908 til 1919 skrev han noveller og korte fortællinger fra bymiljøet. I Poiss ja liblik (1915) viser Tammsaare påvirkning fra Oscar Wilde. 

Tõde ja õigus (1926–1933) indeholdt fem bind uden egne titler. Det første bind er blevet anset som det bedste med en skildring af bondelivet, som minder om Knut Hamsun og som viser den estiske nationalkarakter, især i personerne Andres og Pearu, to bønder i en fejde. Det andet bind med skildring af studenterlivet i Tartu er måske det mest læste i Estland i dag. Det tredje bind indeholder en skildring af 1905-revolutionen i Rusland set fra et individperspektiv på en måde, som minder om Albert Camus romaner, snarere end et ideologisk perspektiv. De blev derfor under sovjetbesættelsen af Estland ofte slået sammen med det andet bind af den sovjetiske censur. Undertiden er det tredje bind blevet regnet som det kunstnerisk svageste del, selv om skildringen af revolutionen er blevet sammenlignet med Boris Pasternak i Doktor Zjivago. Tammsaare selv mente senere, at de fem bind skildrer henholdsvis hvordan, menneskene forholdt sig til deres land, til Gud, til samfundet, til sig selv og til sit formål som menneske.

Udvalgte værker 

 Kaks paari ja üksainus, 1902
 Vanad ja noored, 1903
 Raha-auk, 1907
 Uurimisel, 1907
 Pikad sammud, 1908
 Üle piiri, 1910
 Noored hinged, 1909
 Poiss ja liblik, 1915
 Keelest ja luulest, 1915
 Kärbes, 1917
 Varjundid, 1917
 Sõjamõtted, 1919
 Juudit, 1921
 Kõrboja peremees, 1922
 Pöialpoiss, 1923
 Sic Transit, 1924 
 Tõde ja õigus I–V, 1926-33
 Meie rebane, 1932
 Elu ja armastus, 1934
 Ma armastasin sakslast, 1935
 Kuningal on külm, 1936
 Hiina ja hiinlane, 1938
 Põrgupõhja uus Vanapagan, 1939 
 Miniatures, 1977
 Kogutud teosed, 1977–1993 (18 bind) – samlede værker

Eksterne henvisninger 
 Who is A.H.Tammsaare? 
 Anton Hansen Tammsaare Museum i Kadriorg

Romanforfattere fra Estland
Novelleforfattere fra Estland