kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Langhalet murmeldyr

Langhalet murmeldyr (latin: Marmota caudata) er en art af murmeldyr, som er udbredt i bjergrige områder i Afghanistan, Kirgisistan, Pakistan og Tadsjikistan, Indien og Kina. Det langhalede murmeldyr lever i en højde på mellem 3200 og 4850 meter på græssletter og i alpine engområder, ofte mellem klipper bevokset med krybende enebær. Man kender ikke præcist tendensen af artens populationsstørrelse, men den er ganske almindeligt forekommende over et stort geografisk område, og World Conservation Union har vurderet arten til at være "ikke truet".

Beskrivelse 
Det langhalede murmeldyr er en ganske stor og kraftig gnaver, der kan veje op til 9 kg. Øjnene sidder højt på det noget flade hoved, ørerne er små og halsen kort. Forpoterne er længere end bagpoterne, og halen er længere end hos andre murmeldyr.

Levevis 
Det langhalede murmeldyr danner i almindelighed monogame forhold, men lever i øvrigt i større sociale grupper, hvor op imod syv voksne individer deler et hjemområde. Disse individer er ofte på en eller anden måde i familie med hinanden, og unge individer drager typisk først væk, når de er fuldt udvoksede som treårige eller ældre. En gruppe vil oftest tillade udefrakommende at støde til den, men der er typisk kun én voksen hun ad gangen, der producerer mælk og får unger i løbet af en sæson. 

Et hjemområde for en gruppe langhalede murmeldyr er i gennemsnit på omkring tre hektar og omfatter cirka tre hulesystemer (mellem ét og seks). I et rum i en af disse huler ligger dyrene i dvale fra omkring september til april/maj i en periode, hvor jordoverfladen typisk er dækket af sne. Det er ikke nødvendigvis de samme rum, der bruges til dvale hvert år. Parringen finder sted i slutningen af april eller begyndelsen af maj og kan foregå under jorden, inden dyrene dukker frem fra dvalen. Drægtighedsperioden er cirka fire en halv uge, hvorpå hunnen føder et kuld på omkring fire unger, der forlader reden efter omkring seks uger. Kun omkring halvdelen af ungerne overlever sommeren, idet nogle tages af rovdyr, mens andre dræbes af tilflyttende voksne hanner. De fleste voksne individer overlever dvalen, mens en lidt større andel af de unge individer ikke overlever den første vinterdvale. Hunnerne er som regel fire år, inden de første gang bliver drægtige.

Det langhalede murmeldyr er aktivt om dagen og lever af planteføde. Det er mest aktivt om morgenen, hvor det bruger omkring 40 % af tiden på at finde føde. Når de kommer op fra deres huler, spreder dyrene sig, idet de finder føde enkeltvis, ikke som gruppe. Føden tager de enten fra jorden direkte med munden, eller de plukker den fra højere planter. Ind imellem fødeindtagelsen kan de langhalede murmeldyr finde på at stille sig på bagbenene og kigge rundt på omgivelserne. Gruppens medlemmer kan kommunikere med hinanden og afgive ganske komplekse alarmkald, når de for eksempel får øje på rovdyr. De kan også reagere på nabogruppers alarmeringer

De rovdyr, der dræber de langhalede murmeldyr, omfatter blandt andet rød ræv, ulv, sneleopard, kongeørn og ind imellem også lammegrib.

Referencer

Eksterne henvisninger 

IUCN Rødliste - ikke truede arter
Murmeldyr
Denmark Vesey

Denmark Vesey (også kaldet Telemaque) (ca. 1767 – 2. juli 1822) blev født ind i slaveri på St. Thomas, men havde levet med status af fri sort i mere end tyve år, før han i 1822 blev anklaget og hængt som hovedmanden bag et større slaveoprør i Charleston, South Carolina, kendt som "Opstanden" (The rising). I eftertiden har opfattelsen af Denmark Versey som skyldig været baseret på den officielle rapport fra retssagen, som har dannet grundlag for en række bøger. Nyere forskning fra 2001 foretaget af Michael P. Johnson (professor i historie ved Johns Hopkins University) stiller derimod et stort spørgsmålstegn ved hele opfattelsen af, at der overhovedet var planlagt et oprør, men at retssagen var iscenesat af den hvide magtelite i Charleston.

Vesey var en dygtig tømrer og havde vundet et lotteri, der gav ham mulighed for at købe sin frihed i en alder af 32 år i 1799. Trods en blomstrende forretning var han dog ikke i stand til at frikøbe sine børn og første kone fra slaveriet. Vesey var aktiv i Second Presbytarian Church og var blandt stifterne af en afdeling under byens episkopalkirke, der hurtigt tiltrak 1848 medlemmer, hvilket gjorde den til landets andenstørste menighed af sin slags.

Referencer

Litteratur 
 Larsen, Alex Frank, Legenden Om Denmark , Gyldendal, 2013. .

Eksterne henvisninger 
 "Slaveoprør og undskyldninger" , Bent Blüdnikow, Berlingske.dk
 "Legenden om Denmark. Den danske slave, der ændrede USA’s historie" , historie-online.dk

Slaver
Personer fra Sankt Thomas
Personer fra Dansk Vestindien
Viking Link

Viking Link er et HVDC-jævnstrømskabel under opførelse mellem Revsing i Danmark og Bicker Fen i Lincolnshire i England, som er under opførelse med færdiggørelse i 2023. Kablet får en længde på ca. 765 km og en kapacitet på 1400 MW. Kablet anlægges i et samarbejde mellem Energinet og National Grid plc.

Referencer

Eksterne links 
 Cable to England - Viking Link  - energinet.dk

Elektriske transmissionsanlæg i Danmark
Elektriske kabler
Ida læser et brev

Ida læser et brev er et  maleri af Vilhelm Hammershøi.  Det er et af de dyreste danske malerier der er solgt på  auktion. Det  blev solgt for, hvad der svarer til  13.723.310/15.747.499 danske kroner og forestiller kunstnerens kone,  Ida, i parrets bolig i Strandgade 30 på Christianshavn i København.

Eksterne kilder og henvisninger  

Malerier af Vilhelm Hammershøi
Malerier fra 1899
Edith Wharton

Edith Wharton (1862-1937) var den første kvindelige forfatter, der vandt Pulitzerprisen. Den vandt hun i 1921 for romanen The Age of Innocence (da. Uskyldens år), og hun var desuden nomineret til Nobelprisen i litteratur i 1927, 1928 og 1930. Flere af hendes romaner er omdannet til film, TV-serier og skuespil. Blandt de mest kendte er Martin Scorseses filmatisering af Uskyldens år fra 1992 med Daniel Day-Lewis, Michelle Pfeiffer og Winona Ryder i hovedrollerne.

Wharton (født Edith Newbold Jones) var datter af George Frederic Jones og Lucretia Stevens Rhinelander. Hun voksede op i New Yorks overklasse, men tilbragte store dele af sin barndom i Europa, hvor hendes forældre yndede at rejse, og blev hurtigt flydende i både tysk, fransk og italiensk. Hun begyndte tidligt at skrive digte og noveller, og som 11-årig gav hun sig i kast med sin første roman. Gennembruddet kom i 1905 med romanen The House of Mirth (da. Munterhedens hus).

Edith Wharton skrev om en verden, som hun kendte indefra, og både Uskyldens år og Munterhedens hus er sædeskildringer, der kritisk og ironisk skildrer livet blandt New Yorks overklasse omkring forrige århundredeskifte.

Som aspirerende forfatter i en restriktiv victoriansk verden, hvor kvinder spillede en underordnet rolle, havde Wharton på egen krop mærket samfundets snærende bånd, og hun er især kendt for sine skarpe og dybtborende skildringer af selvstændige kvinder i konflikt med samfundets normer. Gennemgående temaer i forfatterskabet er materialisme, idealisme, moralitet, skilsmisse og social udstødelse. Selvom Whartons romaner beskriver et samfund for 100 år siden, er både hendes temaer og karakterskildringer tidløse.

Ethan Frome (1911) regnes for en af Edith Whartons mest vellykkede romaner og betragtes af mange som hendes mesterværk. Wharton skrev den, mens hun boede i Frankrig, og den blev udgivet to år før hun blev skilt fra sin mand Edward (Teddy) Robbins Wharton. Romanen skiller sig ud fra det øvrige forfatterskab ved at være skildret fra underklassens perspektiv, men vidner som hendes øvrige værker om stor social og psykologisk indsigt. Romanen udkom for første gang på dansk i september 2015.

Flere kritikere har argumenteret for, at Ethan Frome er inspireret af Edith Whartons eget ulykkelige ægteskab med den tolv år ældre Edward Wharton, som hun intet havde til fælles med, og som i løbet af deres ægteskab var blevet mere og mere psykisk ustabil. Parret blev skilt i 1913 på Edith Whartons foranledning, hvilket var højst usædvanligt og skandaløst for en kvinde fra hendes generation og klasse.

Efter sin skilsmisse i 1913 flyttede hun permanent til Frankrig og blev stærkt engageret i at forbedre fattige kvinders vilkår, ikke mindst under Første Verdenskrig. Efter krigen blev hun boende i Frankrig og blev, ligesom sin nære ven Henry James, kendt som en af de store "europæiske" amerikanske forfattere.

Edith Wharton var en uhyre produktiv forfatter: Udover 22 romaner og 85 noveller udgav hun også digte, bøger om design, rejser og litteratur- og kulturkritik samt et memoir.

Noter 

Forfattere fra USA
Kvindernes æresgalleri i USA
Frederic Lewy

Frederic Henry Lewey (født Friedrich Heinrich Lewy, 28. januar 1885 - 5. oktober 1950) var en jødisk tyskfødt amerikansk neurolog. Han er bedst kendt for hans opdagelse af Lewy bodies hos Parkinsons patenter.

Neurologer fra USA
Jøder fra Tyskland
Tysk-amerikanere
Allan Borgvardt

Allan Borgvardt (født 5. juni 1980) er en dansk tidligere fodboldspiller.

Han har spillet for AGF, Esbjerg fB, Bramming B, Fimleikafélag Hafnarfjarðar, Viking og Bryne. Vinteren 2009/10 meldte han sin overgang til Sandnes Ulf. Efter 2010-sæsonen afsluttede han kontrakten med Sandnes Ulf et år før tiden og flyttede til Sverige.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 BryneFK.no – Borgvardts spillerprofil hos Bryne Fodboldklub 
 B-gjengen.com – Borgvardts spillerprofil hos Brynes sportsklub B-gjengen 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra Esbjerg fB
Fodboldspillere fra AGF
Fodboldspillere fra Fimleikafélag Hafnarfjarðar
Fodboldspillere fra Viking FK
Fodboldspillere fra Bryne FK
Fodboldspillere fra Sandnes Ulf
Fodboldspillere fra IF Sylvia
Hallandsåstunnelen

Hallandsåstunnelen er en 8,7 kilometer lang jernbanetunnel under Hallandsåsen i Båstad i Sverige. Tunnelen kostede knap 11 milliarder svenske kroner og er Sveriges længste jernbanetunnel. Den består af to separate tunnelløb og erstatter en svingende, enkeltsporet linje fra 1885. Hastigheden er øget fra 80 til 200 km/t og kapaciteten fra fire til 24 tog pr. time.

Arbejdet med at anlægge tunnelen begyndte i 1992, men gik i stå undervejs på grund af tekniske problemer, og kom først i gang igen i 2003. Tunnelen åbnede for trafik den 13. december 2015.

Noter

Eksterne henvisninger 
 «Her har de brukt over 20 år på 9 kilometer tunnel», artikel i Teknisk ukeblad 21. juni 2013

Jernbanetunneler
Tunneler i Sverige
Pentekonter

En pentekonter, (, 50-årer), var et græsk krigsskib fra antikken. De 25 årer på hver side var oprindeligt anbragt på en enkelt række, men blev senere udviklet til en udgave med to rækker. Skibet blev erstattet med trieren som det vigtigste krigsskib.

Oprindelig udgave 
Et skib med 25 årer langs hver skibsside var meget stort - og ret uhåndterligt - efter datidens forhold, og blev næsten udelukkende anvendt til krig og til repræsentative formål. I Homers Illiade gøres der en del ud af, at Akilleus skib og prins Filoktetes syv skibe hver havde 50 roere. Almindelige skibe på den tid havde færre årer, fordi de primært skulle bruges som handelsskibe med langt mindre besætning.

Senere udgave 
Fra det 8. århundrede f.v.t. har man beretninger og illustrationer af skibe med to rækker roere, også kendt som biremer. Der blev udviklet en udgave af pentekonteren, som i hver side havde 14 årer nederst og 11 ovenover (andre kombinationer var også mulige). Disse pentekontere var stadigt større end samtidens almindelige skibe, og de blev typisk kun bygget i mindre antal til bystaternes eget brug, som krigsskibe eller til repræsentative opgaver. Datidens søkrig blev overvejende udført med almindelige handelsskibe, og kun de rigeste bystater havde midler til at opbygge egentlige flåder af krigsskibe. I 490 f.v.t. rådede bystaten Athen således kun over to egentlige krigsskibe, som blev suppleret med 48 handelsskibe. På samtidige illustrationer ses skibene oftest med kun én række årer, hvilket tyder på, at man til dagligt brug sparede på besætningen. I løbet af det 5. århundrede f.v.t. overtog trieren - som havde en ekstra række roere - pentekonterens rolle som det vigtigste krigsskib.

Andre betydninger 
Udtrykket pentekonter blev i samme periode også benyttet om en græsk befalingsmand, der ledede 50 mænd.

Referencer

Litteratur 
 Wallinga, H.T.,  The Ancestry of the Trireme, i Morrison, John S. & Gardiner, Robert (red.), The Age of the Galley: Mediterranean Oared Vessels Since Pre-Classical Times. Conway Maritime, London, 1995. , side 36-48.

Skibstyper
Krigsskibe
Menneskedrevne søfartøjer
Autonome Socialistiske Sovjetrepublikker i Sovjetunionen

De Autonome Socialistiske Sovjetrepublik (ASSR) i Sovjetunionen () var en administrativ enhed i Sovjetunionen skabt for visse nationer. ASSRerne havde en status lavere end unionen af sovjetrepublikker i Sovjetunionen, men højere end de autonome oblaster og de selvstyrende okruger.

I den Russiske SFSR var formændene for regeringen i ASSRererne således medlemmer af regeringen i RSFSR. I modsætning til de "Socialistiske Sovjetrepublikker (SSR)", havde de autonome republikker ikke har ret til at melde sig ud af Sovjetunionen. Niveauet af politiske, administrative og kulturelle autonomi de nød varierede med tiden, autonomien var mest omfattende i 1920'erne, 1950'erne efter Josef Stalins død, og under Leonid Bresjnev.

Referencer
Værker på Ribe Kunstmuseum

Liste over et udvalg af værker på Ribe Kunstmuseum der ikke er ophavsretlig beskyttet.

Lister over værker
Beat the Meat

Beat the Meat er den anden demo fra det danske heavy metal-band Volbeat, som blev udgivet i august 2003. De medvirkende var Michael Poulsen (sang og guitar), Teddy Vang (guitar), Anders Kjølholm (bas) og Jon Larsen (trommer). Den blev indspillet  i Hansen Studios i Ribe med Jacob Hansen som producer.

Teddy Vang forladt bandet kort efter indspilningerne af denne demo, og Franz "Hellboss" Gottschalk, der var tidligere medlem i bandet Dominus overtog rollen som guitarist.

Spor 1 og 3-6 blev alle udgivet igen på debutalbummet The Strength / The Sound / The Songs i 2005, og spor 2 blev udgivet i 2007 på Rock The Rebel / Metal The Devil. Titlen på flere af sangene blev dog ændret lidt, og "Another Day" blev til "Another Day, Another Way", "Pool of Booze" blev til "Pool of Booze, Booze, Booza" og "Danny & Lucy" fik tilføjet "(11 pm)" til titlen, mens "Boa" blev ændret til "Boa [JDM]". Kun "Soulweeper" og "Alienized" beholdt de originale titler.

Modtagelse 
Heavymetal.dk skrev i deres anmeldelse, at "Volbeat sparker så meget røv at man får lyst til at danse boogie woogie til den lyse morgen". Nummeret "Soulweeper" blev fremhævet som demo'ens bedste nummer. Da det var en demo fik det ikke en direkte rating, men anmelderen skrev at "havde dette været en fuldlængde så havde min samlede bedømmelse kravlet sig op på et 9 tal [ud af 10]."

I sommeren 2005 var der blevet solgt 1.000 eksemplarer af demoen.

Spor 
 "Pool Of Booze" - 3:40
 "Boa" - 3:56
 "Soulweeper" - 3:42
 "Another Day" - 3:05
 "Danny & Lucy" - 2:57
 "Alienized" - 4:05

Referencer 

Album fra 2003
Volbeat-album
Ljudmila Putina

Ljudmila Aleksandrovna Putina (, ; født Sjkrebneva ( 6. januar 1957 i Kaliningrad, Sovjetunionen) var ægtefælle til Vladimir Putin, som er Ruslands nuværende præsident og tidligere premierminister, fra 1983 til 2014.

Baggrund og uddannelse 
Ljudmila Sjkrebneva er datter af Aleksandr Abramovitj Sjkrebneva (Александр Абрамович Шкребнев) og Jekaterina Tikhonovna Sjkrebneva (Екатерина Тихоновна Шкребнева). Hun blev uddannet som lingvist. I 1986 dimitterede Ljudmila Putina i spanske sprog og filologi fra Institut for Filologi på Leningrads Statsuniversitet.

I sine tidlige år var hun stewardesse i Kaliningradafdelingen af Aeroflot. Fra 1990 til 1994 læste hun tysk ved Institut for Filologi på Leningrads Statsuniversitet. I et par år indtil 1999 var hun Moskva-repræsentant for OJSC Telecominvest.

Ægteskab og tiden som førstedame 

Putina mødte Vladimir Putin i Leningrad og de giftede sig 28. juli 1983. Parret fik to døtre, Maria (født 1985) og Jekaterina (Katja) (født 1986 i Dresden, Østtyskland). Børnene gik på den tyske skole i Moskva (Deutsche Schule Moskau), indtil Putin blev udnævnt som premierminister i 1999.

Som hustru til Vladimir Putin, der blev præsident i 2000 frem til 2008 og derefter premierminister igen, holdt Ljudmila Putina en lav profil i russisk politik, og undgik generelt rampelyset, når ikke protokollen krævede andet, og begrænsede sin offentlige rolle til at udtrykke støtte til sin mand.

Skilsmisse 
Den 6. juni 2013 annoncerede Ljudmila Putina og Vladimir Putin deres fælles beslutning om at lade sig skille. Skilsmissen blev bekendtgjort i et interview med russisk tv på Kreml, og afsluttede års spekulationer om deres forhold. I april 2014 bekræftede Kreml, at skilsmissen var en realitet.

Ljudmila Putina giftede sig i 2015 med den 21 år yngre forretningsmand Artur Otjeretnyj og tog i den forbindelse hans efternavn.

Sanktioner 
Efter den russiske invasion af Ukraine i 2022 blev Ljudmila 13. maj 2022 sanktioneret af Storbritannien. Storbritanniens Udenrigsministerium udtalte, at Ljudmila har "draget fordel af fordelagtige forretningsforbindelser indenfor statsejede enheder".

Noter

Eksterne henvisninger 

Personer fra Kaliningrad
Undervisere fra Rusland
Amt Molfsee

Amt Molfsee var før 1. juni 2023 et amt i det nordlige Tyskland, beliggende i den østlige del af Kreis Rendsborg-Egernførde. Kreis Rendsborg-Egernførde ligger i den centrale del af delstaten Slesvig-Holsten. Administrationen i amtet var beliggende i byen Molfsee. Det tidligere Amt blev sammenlagt med det forhenværende Amt Flintbek til Amt Eidertal.

Kommuner i amtet 
 Blumenthal
 Mielkendorf
 Molfsee
 Rodenbek
 Rumohr
 Schierensee

Historie 
Amt Molfsee blev grundlagt i 1867. Man valgte Molfsee som administrationsby, selv om Blumenthal på den tid havde flere indbyggere, men Molfsee havde bedre vejforbindelser (Altona-Kieler Chaussee). I starten hørte den under Kreis Bordesholm, med da denne blev nedlagt i 1932 kom den under Kreis Rendsburg (nu Rendsborg-Egernførde).

Eksterne kilder/henvisninger 

 Amt Molfsee

Molfsee
Nedlagte amter i Slesvig-Holsten
AKA Arena

AKA ARENA er et stadion i Hønefoss på  Østlandet i Norge. Det  ejes af klubben Hønefoss BK hvor de til dagligt spiller fodbold i OBOS Ligaen. Stadionet har en kapacitet på 4.500 personer.

AKA Arena stod færdigbygget i året 2009. Tilskuerrekorden er 4.256 til en kamp mod  SK Brann 25. maj 2010

AKA Arena har også været arrangører for U/21-landskampe og kvindelandskampe.

Fodboldstadioner i Norge
Præsternes uofficielle Forening

Præsternes Uofficielle Forening (forkortet: PUF, også kendt som Præsternes Understøttelsesforening) var en kirkelig forening under besættelsen med stærke bånd til modstandsbevægelsen. Foreningen blev grundlagt den 31. august 1943, sognepræsten Thorkild Glahn var hovedinitiativtageren. PUF havde flere funktioner, dels fungerede foreningen som et uofficielt informationsnetværk mellem præsterne, hvor ucensurerede oplysninger kunne bringes videre, dette skulle blandt andet sikre en ensartet opførsel hvis kirkens ledelse blev anholdt. PUF fungerede også som en slags understøttelsesforening, som skulle fortsætte kirkens virke, hvis den brød med statsmagten.

Medlemmer af PUF samarbejdede på flere måder med modstandsbevægelsen, blandt andet i arbejdet med flugtruter til Sverige. I 1944 kom en lignende gruppe til under navnet Kirkelig Hjælpeforening af 1944.

Modstandsgrupper fra Danmark
Etableret i 1943
Kongres (møde)

Kongres et større møde hvor medlemmer af en politisk eller faglig organisation diskuterer aktuelle emner.

Se også 

 Landsmøde

Møder
Politiske forsamlinger
Videokrigen

Videokrigen var en markedsføringskonkurrence i slutningen af 1970'erne og i 1980'erne, hvor de to japanske elektronikfirmaer Sony og JVC kæmpede om markedet for videobåndafspillere til private. De to firmaer benyttede hvert deres format for videomaskinerne: Sonys Betamax og JVC's Video Home System (VHS). Sonys Betamax anses generelt for i begyndelsen af videokrigen at have en bedre teknik end VHS-formatet, men JVC's VHS endte med at vinde krigen, da JVC's VHS var i bedre tråd med forbrugernes ønsker. Også tyske Grundig og hollandske Philips var involverede med deres Video 2000 men trak sig i 1988. VHS sejrede mod slutningen af 1980'erne og dominerede siden hjemmevideomarkedet frem til 1996, hvor dvd udkom. De børn som er vokset op i starten af 1990'erne med en videobåndafspiller i hjemmet kender som oftest ikke noget til videokrigen eller forskellige systemer; for dem er VHS synonymt med en videobåndafspiller, eller i daglig tale blot ordet video.

Forklaring 
Der findes flere forklaringer på, hvorfor VHS vandt krigen mellem de to formater. En simpel forklaring er, at VHS vandt på grund af et større udvalg af pornofilm, hvilket imidlertid af mange anses som en myte. Mere nuancerede forklaringer lægger vægt på en flerhed af faktorer, herunder, at VHS var et billigere system, og at forbrugerne ikke ønskede at betale den yderligere pris, som Sony forlangte for Betamax-maskinerne, ligesom VHS-bånd i begyndelsen kunne gemme længere optagelser end Betamax, hvilket gjorde det mere bekvemt at lagre længere spillefilm, sportsbegivenheder m.v. Dertil kom at flere producenter producerede VHS-maskiner på licens for JVC, hvilket gjorde VHS-systemet mere kompatibelt i modsætning til Betamax, der var låst til Sony.

Fodnoter

Eksterne henvisninger 
 Why VHS was better than Betamax (på engelsk)

Film- og videoteknologi
Markedsføring
Brochure

En brochure er en som oftest trykt − men i flere og flere tilfælde elektronisk − reklamepublikation. Den indeholder som oftest beskrivelser af varer eller tjenesteydelser fra et firma.

Produkt- og imagebrochurer 
Der differentieres ofte mellem produkt- og imagebrochurer:
 En produktbrochure beskriver normalt et helt bestemt produkt, en sammenhængende produktserie eller flere forskellige produkter fra et firma, hvor der ved "produkt" normalt forstås såvel bestemte varer eller -grupper, eller specielle tjenesteydelser (som f.eks. bank- eller forsikringsprodukter). Produktbrochurer indeholder som oftest også priserne på de omtalte produkter, især hvis den "lave" pris skal fungere som et fremtrædende salgsargument. I et postordrekatalog er det også almindeligt at medtage priser. Det er dog ikke altid at priserne medtages i brochurer − enten fordi firmaet forventer at blive kontaktet af potentielle kunder, eller fordi firmaet vil lave individuelle pristilbud.
 I en imagebrochure lægges der ofte stor værdi på præsentation af et firma og dets filosofi; i modsætning til en produktbrochure har en imagebrochure selve virksomheden i centrum. Her spiller væsentlige aspekter i firmaets Corporate Identity en overordnet rolle. Imagebrochurer er ofte mere sofistikerede og tiltalende end produktbrochurer som udkommer ugentligt, månedligt eller sæsonalt. Større firmaer (aktieselskaber, koncerner m.m.) kan præsentere bestemte dele af virksomheden i en speciel imagebrochure. Også partier, organisationer, foreninger eller forbund benytter (ud over andre medier) næsten udelukkende imagebrochurer til selvpræsentation.

Eksterne henvisninger 

Reklame
Publikationer