kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
General Johnson redder en såret fransk officer fra tomahawk af en nordamerikansk indianer

General Johnson redder en såret fransk officer fra tomahawk af en nordamerikansk indianer (engelsk: General Johnson Saving a Wounded French Officer from the Tomahawk of a North American Indian) er et maleri af Benjamin West, afsluttet mellem 1764 og 1768. Det befinder sig i kunstsamlingen på Derby Museum and Art Gallery.

Maleriet er betydningsfuldt, idet det er en samtidig skildring, der viser alle tre magter, som i løbet af 1750'erne var involveret i den franske og indianske krig. Det skildrer, hvordan generalmajor sir William Johnson forhindrer en indianerkriger i at skalpere en slagen fransk soldat, baron Dieskau. Dieskau overlevede og blev taget som fange til New York, derefter til London, og derefter til Bath. Ved afslutningen af syvårskrigen i 1763 blev han sendt tilbage til Frankrig, hvor han døde i 1767.

Selvom motivet måske nærmere relaterer til slaget ved Fort Niagara (1759), regnes maleriet i almindelighed for at henvise til en hændelse, der fandt sted i løbet af kampagnen i 1755.

Referencer 

Malerier fra 1768
Malerier af Benjamin West
Arnoldus Christian von Krogh

Arnoldus Christian von Krogh (ca. 1737, døbt 30. januar 1738 – 1814 i Christiania, begravet 5. maj) var en dansk-norsk officer.

Han var søn af oberst og chef for 2. Vesterlenske Regiment Christopher von Krogh (1685-1752) og Maria f. de Fine, indtrådte 1749 som underofficer ved faderens regiment og blev her 1753 sekondløjtnant, 1756 premierløjtnant, 1769 kaptajnløjtnant, 1773 kaptajn, 1786 major, 1790 bataljonskommandør, 1797 oberstløjtnant og 1803 oberst. Forinden sin forfremmelse til kaptajnløjtnant var han betegnet "som en meget habil Officer, der fører god Konduite og med stor Flid applicerer sig paa Kongens Tjeneste". 1806 blev han chef for 2. Akershusiske Regiment. Han førte dette med stor dygtighed under krigen 1808 og forfremmedes samme år til generalmajor og brigadechef ifølge indstilling af prins Christian August under udtrykkelig fremhævelse for "militært Talent og berømmeligt Forhold". 1810 stilledes han à la suite i Hæren.

Krogh var gift med Elisabeth Christine f. Nyrop (død 20. januar 1799). Han ejede gården Christiansminde i Undal Præstegæld, som han satte i ypperlig stand. Han døde i Christiania og blev begravet 5. maj 1814. Han havde ingen børn.

Kilder 
 S.A. Sørensen, "Arnoldus Christian von Krogh", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Anker, Biogr. Data om norske Generalspersoner.

Arnoldus Christian
Generalmajorer fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Godsejere fra Norge
Personer i Den Dansk-Svenske Krig 1808-1809 fra Danmark-Norge
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Adam von Krogh

Adam Gottlob von Krogh (16. maj 1768 på Mørk i Norge – 17. januar 1839 på Marienlyst Slot i Helsingør) var en dansk officer og toldembedsmand.

Krogh var en søn af generalløjtnant Caspar Hermann von Krogh. Han blev, 12 år gammel, sendt til København til uddannelse på Søkadetakademiet. Det viste sig imidlertid, at han ikke kunne tåle søen, og 1786 fik han efter ansøgning ansættelse som fænrik i Falsterske Infanteriregiment, hvorfra han 1787 overgik som fænrik til Kronprinsens Regiment og derfra 1788 som sekondløjtnant til Livgarden til Fods. 1790 blev han kammerjunker og tjenstgjørende kammerpage hos kronprinsen. Ved Christiansborg Slots brand 1794 var han i funktion som Inspektionsofficer og fik under sine bestræbelser for at hindre ildens udbredelse til Kancellibygningerne sit bryst så beskadiget af et brændende stykke tømmer, at han 1796 måtte ansøge om afsked. Han fik nu civil ansættelse som kæmmerer ved Øresunds Toldkammer og udnævntes samtidig til kammerherre. 1801, da toldkammeret på grund af englændernes komme foreløbig måtte standse sin virksomhed, meldte Krogh sig i København for at deltage i landets forsvar og organiserede et frivilligt korps af forstbetjente og herregårdsskytter. 1807, under Københavns belejring, samlede de fleste af disse mænd sig på ny under hans kommando, og i spidsen for denne lille kernetrop, der senere på året fik navn af "sjællandske ridende Jægerkorps", gjorde han sig bemærket ved fremtrædende mod og konduite og førte, som det hedder, "Korpset mod Fjenden med en saadan Berømmelse, at det var Mønster for andre". Til belønning for sit forhold blev Krogh samme år på ny optaget i Hæren som major af kavaleriet; 1814 ved korpsets ophævelse blev han oberstløjtnant, og 1816 fik han afskedspatent som oberst.

I sin civile gerning, hvortil han efter fredsslutningen i Kiel udelukkende helligede sig, var han den nidkære og duelige forretningsmand, hvis store erfaring og indgående kendskab til det "vanskelige og meget delikate Øresundsfag" omtales, og 1833 fik han da også det særdeles indbringende embede som direktør for Øresunds Toldkammer. Allerede i forvejen var han 1809 blev Ridder af Dannebrog, 1826 Dannebrogsmand, og 1828 var han blevet udnævnt til Kommandør af Dannebrog. 1836 hædredes han med ordenens Storkors.

Krogh blev 3. februar 1797 gift på Åstrup ved Haderlev med sin kusine Magdalene f. von Krogh (13. juni 1775 på Gram Slot – 19. december 1847 på Marienlyst Slot), datter af gehejmekonferensråd Frederik Ferdinand von Krogh og 1. hustru. Han døde 17. januar 1839.

Han er begravet i Helsingør. Der findes portrætmalerier af ham i Oslo og på Lekkende.

Kilder 
 S.A. Sørensen, "Adam von Krogh", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Personalhistorisk Tidsskrift IV.
 Meddelelser fra Krigsarkivet III.

Adam
Embedsmænd fra Danmark
Officerer fra Danmark
Storkors af Dannebrog
Personer i Englandskrigene fra Danmark-Norge
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Kammerherrer fra Danmark
Odderøya fyr

Odderøya fyr er et havnefyr ved indsejlingen til Vestre havn i Kristiansand havn. Fyret blev oprettet i 1832.

Fyrstationen er landfast og ligger på halvøen Odderøya, 1 km syd for Kristiansand midtby. Fyret er bygget samtidig med Oksøy fyr og har funktionel og visuel forbindelse med denne og Grønningen fyr.

Fyrbygningen er opført i tre. Lygtehuset er indbygget i gavlen. En tågeklokke hænger i en galge foran hovedbygningen.

Anlægget omfatter maskinhus/fyrbetjentbolig, bryggehus, oliebod, bådhus og kaj. Dagens bygningsmasse er i hovedsagen opført i 1874 da fyret blev flyttet og det oprindelige fyrhus nedrevet.

Fyrets udvikling 
Den oprindelige fyrbygnin var lille, skrøbelig og lå lavt i terrænet yderst på pynten. Fyrdirektøren havde sat følgende ramme for anlegget: «Bekvemeligheder med største Økonomi og saavidt at et Par enlige Folk kan bo der». Også teknologien var enkel i starten. Hovedlampen var en rundbrænder med parabolsk reflektor som vendte mod syd. Den var afskærmet for bare at være synlig i trygt farvand mellem Grønningen og Oksøy og for at markere ruten videre indover. Der ud over havde fyret to fladbræenderlamper med reflektorer, én i retning Dybingen og én ind mod havnen. Alle tre lamper brændte rapsolie. Hovedlampen skulle være tændt fra solnedgang til solopgang hele året.

I 1874 blev fyret flyttet højere op hvor den fredede fyrstation ligger i dag og fik højere standard. Men heller ikke da fungerede fyrlygten tilfredsstillende. I 1885 blev der derfor monteret en fyrlampeoperatør som gav et blinkende lys for at adskille fyrlyset fra baggrundsbelysningen fra byen. Året efter blev der opsat en 700 kg tung tågeklokke i en galge foran gavlvæggen mod havet.

I 1914 fik fyrlygten på Odderøya et 4. ordens linseapparat.

I 1927 og 1928 blev både fyrlygten og tågeklokken elektrificeret. Dermed var det slut på bæring og påfyldning af petroleum, snydning af væger og pudsning af sodede lampeglas og ruder; Nødaggregat blev også installeret.

I 1984 blev der opsat en ny, moderne fyrlygte foran den gamle fyrbygning. Linseapparatet fra 1914 blev overført til den nye lygte. Samtidig blev fyrstationen automatiseret og affolket.

Status 
Fyrstationen på Odderøya er et typisk, lille træfyr med tårn og lygte i gavlen på bolighuset. Fyret er et karakteristisk træk i Kristiansands havnebillede og har fyrhistorisk og oplevelsesmæssig værdi ved sin forbindelse til Oksøy og Grønningen fyrstationer. Det fritliggende tågeklokkeanlæg er det eneste af sin slags som er bevaret i Norge. Fyrstationen blev fredet efter lov om kulturminner i 1994. Området har været båndlagt af forsvaret, men er nu delvis frigivet som turområde. Vest-Agder fylkeskommune købte anlægget fra Kystverket for 500.000 kroner i 2005.

Eksterne henvisninger 

 

Kristiansand
Fyr i Agder
Selvforsyning

Selvforsyning er en teori eller en praksis for, hvordan grupper eller samfund kan forsørge sig selv uden at udveksle varer eller penge med omverdenen. Teorien er noget udbredt i visse anarkistiske grupper og især inden for individualistisk anarkisme. Nogle miljøgrupper går ligeledes meget ind for selvforsyning. Selvforsyning ses som en meget oprindelig måde at leve på.

Konkret kan man opdele selvforsyning i forskellige niveauer. I faldende orden på land, region, kommune, by, kvarter, gruppe, familie og individ.

Et almindeligt eksempel på selvforsyning er en person eller en familie, som bor på en lille gård. Her dyrkes og produceres der alt, hvad der er nødvendigt for at overleve.

Et mål for opdragelse af børn er, at de skal vokse op og blive selvforsynende i den forstand, at de kan gå ud i voksenlivet og være økonomisk uafhængige af deres forældre og i denne proces lære at forsørge sig selv.

I bogen Håndbog i Selvforsyning af John Seymour, fremhæver han, at total selvforsyning er lige så forfejlet som nytteløs. Det gælder om at finde en balance mellem at tjene penge på normal vis og at holde sig selvforsynet.

Tankerne om selvforsyning kan ses som et alternativ til den traditionelle økonomis tanker om fordelene ved arbejdsdeling, som oprindelig blev fremført af Adam Smith i hans bog The Wealth of Nations.

Metoder 
Indenfor selvforsyning er der flere former. Selvforsyning for gruppe, familie og individ kan f.eks. handle om:

 at holde husdyr for at få kød, æg, arbejdskraft og gødning
 indsamling af vilde planter, fiskeri og jagt
 dyrkning bær, frugter, grøntsager og nødder
 dyrkning hø, halm og korn til sine dyr
 at sylte, konservere og henkoge fødevarer
 bagning
 fremstilling af most, øl og vin
 reparation og genbrug gamle ting
 strikning
 reparation af bolig
 udnyttelse vind-, vand- og solenergi
 dyrkning og fældning træer til brændsel
 at bytte ressourcer og arbejdskraft med naboer og venner
 spare op for at undgå gældsætning

Kilder

Eksterne kilder 
 Foundation for Self-Sufficiency in Central America
 Five acres and independence, bog fra 1973 af Maurice Grenville Kains, Dover books. 

Økonomi
Snylterstatsteorien

KAK udviklede sig i slutningen af 1960'erne i en stadig mere selvstændig retning, og partiet formand og grundlægger Gotfred Appel udarbejdede den såkaldte snylterstatsteori, der hævder at arbejderklassen i Vesteuropa og USA er i en dobbeltsituation: den udnyttes i produktionen og skaber merværdi, men bestikkes samtidig, da dens levestandard og dermed dens økonomiske og kulturelle behov samt faglige krav bygger på flere årtiers deltagelse i den imperialistiske verdens kolonialistiske og neokolonialistiske rovdrift. Bestikkelsesfaktoren er den dominerende af disse to, og dette var ifølge Appel årsagen til at revisionismen hindrede den revolutionære bevægelse i Vesteuropa. Først når den tredje verden havde befriet sig fra imperialismen og dermed fjernet grundlaget for de rige landes superprofit, ville der være grobund for revolution i Vesteuropa. Teorien minder stærkt om teorien om falsk bevidsthed.

KAK brød i 1969 med Kinas Kommunistiske Parti (KKP), da kineserne efter 68-oprøret mente at der var "en gigantisk revolutionær massebevægelse i Vesteuropa". Det senere M-KA fik ikke kontakt med KKP. KAK og KKP var grundlæggende uenige om mange ting, dog håbede en af KAKs ledende grundlæggere, Gotfred Appel, at Kina ikke ville begå de samme fejl i opbygningen af socialisme som Sovjetunionen havde begået. KAK så det som den vigtigste praksis at støtte den 3. verdens befrielsesbevægelser, hvorimod KKP anså den vestlige verdens arbejderklasses kamp som det vigtigste.

Snylterstatsteorien var også det ideologiske grundlag for Blekingegadebanden, som blandt andet udsprang af KAK.

Henvisninger 

Kommunisme
Fløjtekvartet

En fløjtekvartet er et kammerensemble, hvori der indgår mindst en tværfløjte. De udgøres normalvis af en af følgende to sammensætninger: en fløjte, en violin, en bratsch og en cello; eller fire fløjter. Den sidstnævnte konstellation findes oftest i disse tre særskilte former:

 en gruppe af fire C-fløjter; eller
 en gruppe af tre C-fløjter og en altfløjte; eller
 en gruppe bestående af to C-fløjter, en alt- og en basfløjte (denne sidste gruppering er den nærmest sammenlignelige med en strygekvartet).

Fløjter
Værker for fløjte
Kammermusik
Geedo

Geedo er en officiel territorial enhed i det sydlige Somalia, hvor hovedbyen er Garbahaareey. Geedo grænser op til Etiopien, Kenya og de somaliske territoriale enheder Bakool, Baay, Jubbada Dhexe og Jubbada Hoose.

Somalias geografi
Hiiraan

Hiiraan er en officiel territorial enhed i det centrale Somalia, hvor hovedbyen er Beledweyne. Hiiraan grænser op til Etiopien og de somaliske territoriale enheder Baay, Bakool, Galguduud, Shabeellaha Dhexe og Shabeellaha Hoose.

Somalias geografi
2010 TK7

2010 TK7 er en trojansk asteroide, der omløber Solen i omtrent samme bane som Jorden.  

2010 TK7 har en diameter på omkring 300 meter, og i sin bane ligger den omkring Lagrange-punktet L4, altså 60 grader foran Jorden på vej rundt om Solen.

Asteroiden blev opdaget i oktober 2010 af astronomer fra Athabasca University, UCLA og University of Western Ontario ved hjælp af NASA's Wide-field Infrared Survey Explorer (WISE).

Det midlertidige navn 2010 TK7 henviser til, at det er den 185. asteroide, der blev opdaget i første halvdel af oktober 2010.

Kilder, referencer og links 

 
 NASA-animation af 2010 TK7's bevægelse 

{{DISPLAYTITLE:2010 TK7}}

Trojanske asteroider
Jubbada Dhexe

Jubbada Dhexe er en officiel territorial enhed i det sydlige Somalia, hvor hovedbyen er Bu'ale. Jubbada Dhexe grænser op til de somaliske territoriale enheder Baay, Geedo, Jubbada Hoose, Hiiraan og Shabeellaha Hoose samt Det Indiske Ocean.

Somalias geografi
Jubbada Hoose

Jubbada Hoose er en officiel territorial enhed i det sydlige Somalia, hvor hovedbyen er Kismaayo. Jubbada Hoose grænser op til Kenya og de somaliske territoriale enheder Geedo og Jubbada Dhexe samt Det Indiske Ocean.

Somalias geografi
Mudug

Mudug er en officiel territorial enhed i det centrale Somalia, hvor hovedbyen er Gaalkacyo. Mudug grænser op til Etiopien og de somaliske territoriale enheder Nugaal og Galguduud samt Det Indiske Ocean.

Somalias geografi
Nugaal

Nugaal er en officiel territorial enhed i det nordøstlige Somalia, hvor hovedbyen er Garoowe. Nugaal grænser op til Etiopien og de somaliske territoriale enheder Bari, Mudug og Sool samt Det Indiske Ocean.

Somalias geografi
Nair Almeida

Nair Filipe Pires de Almeida (født 23. januar 1984) er en angolansk håndboldspiller. Hun deltog i Sommer-OL 2004 i Athen og i VM i håndbold 2005. I 2007 deltog hun i VM i håndbold for Angola som kom på en 7. plads, hvor Almeida scorede 57 mål og blev nummer seks på listen over topscorer. Hun spillede for Angola under Sommer-OL 2008 i Beijing.

Kilder 

Håndboldspillere fra Angola
Olympiske håndboldspillere fra Angola
Håndboldspillere ved sommer-OL 2004
Håndboldspillere ved sommer-OL 2008
Håndboldspillere ved sommer-OL 2012
Sanaag

Sanaag er en officiel territorial enhed i det nordlige Somalia, hvor hovedbyen er Ceerigaabo. Sanaag grænser op til de somaliske territoriale enheder Bari, Sool, Toghdeer og Woqooyi Galbeed samt Adenbugten.

Somalias geografi
Shabeellaha Dhexe

Shabeellaha Dhexe er en officiel territorial enhed i det sydlige Somalia, hvor hovedbyen er Jowhaar. Shabeellaha Dhexe grænser op til de somaliske territoriale enheder Banaadir, Galguduud, Hiiraan og Shabeellaha Hoose samt Det Indiske Ocean.

Somalias geografi
Ilda Bengue

Ilda Bengue (født 1974) er en angolansk håndboldspiller. Hun deltog i Sommer-OL 2000 i Sydney, og Sommer-OL 2004 i Athen og i VM i håndbold 2005. I 2007 deltog hun i VM i håndbold for Angola som kom på en 7. plads, hvor Bengue scorede 56 mål og blev nummer ni på listen over topscorer. Hun spillede for angola under Sommer-OL 2008 i Beijing..

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Håndboldspillere fra Angola
Olympiske håndboldspillere fra Angola
Håndboldspillere ved sommer-OL 2000
Håndboldspillere ved sommer-OL 2004
Håndboldspillere ved sommer-OL 2008
Shabeellaha Hoose

Shabeellaha Hoose er en officiel territorial enhed i det sydlige Somalia, hvor hovedbyen er Merca. Shabeellaha Hoose grænser op til de somaliske territoriale enheder Baay, Banaadir, Hiiraan, Jubbada Dhexe og Shabeellaha Dhexe samt Det Indiske Ocean.

Somalias geografi
Sool

Sool er en officiel territorial enhed i det nordlige Somalia, hvor hovedbyen er Laascaanood. Sool grænser op til Etiopien og de somaliske territoriale enheder Bari, Nugaal, Sanaag og Toghdeer.

Somalias geografi
Togdheer

Togdheer er en officiel territorial enhed i det centrale Somaliland, hvor hovedbyen er Burco. Togdheer grænser op til Etiopien og de somaliske territoriale enheder Sanaag, Sool og Woqooyi Galbeed.

Somalias geografi
Woqooyi Galbeed

Woqooyi Galbeed er en officiel territorial enhed i det nordvestlige Somalia, hvor hovedbyen er Hargeysa. Woqooyi Galbeed grænser op til Etiopien og de somaliske territoriale enheder Awdal, Sanaag og Togdheer samt Adenbugten.

Somalias geografi
Marcelina Kiala

Marcelina Kiala (født 9. november 1979) er en angolansk kvindelig håndboldspiller som spiller for Angola. Hun deltog i Sommer-OL 2000, VM i håndbold 2005 og 2007. Hun er søster til den kvindelige angolanske håndboldspiller, Luisa Kiala. . I øjeblikket spiller hun for den angolanske klub Petro Atletico Luanda.

Meritter 
Africa Cup
  (2000, 2002, 2004, 2006, 2008)
 2008 – Afrikamesterskabet i håndbold (kvinder), spillede for Angola.

Kilder 

Håndboldspillere fra Angola
Fighter Wing Skrydstrup

Fighter Wing Skrydstrup (FWSKP) er Flyvevåbnets kampfly-wing og består af to eskadriller; 727 og 730. Begge eskadriller benytter F-16 Fighting Falcon og i alt råder wingen over 30 kampfly samt et antal skolefly af typen T-17 Supporter. FWSKP er baseret på Flyvestation Skrydstrup hvor man beskæftiger cirka 850 mand. Flyvestationen ligger i Haderslev Kommune.

Henvisninger 

 Forsvaret.dk: Fighter Wing Skrydstrup 

Flyvevåbnet
Skrydstrup
Elzira Tavares

Elzira Tavares (født 13. maj 1980) er en angolansk kvindelig håndboldspiller som spiller for Angola.

Karriere 
Tavares repræsenterede Sommer-OL 2004 i Athen, som kom på en 9. plads.

Hun deltog i VM i 2009 i Beijing..

Kilder 

Håndboldspillere fra Angola
Håndboldspillere ved sommer-OL 2004
Olympiske håndboldspillere fra Angola
Ejer Bjerge

Ejer Bjerge er et sammenhængende bakkelandskab mellem Horsens og Skanderborg i Østjylland. Det er 5-6 kvadratkilometer stort og afgrænses af den højdekurve, der angiver højden 140 meter over havet. Området omfatter en række af Danmarks højeste bakker, herunder Vistoftehøj, Lindbjerg, Møgelhøj, Ejer Bavnehøj, Yding Skovhøj og Møllehøj. 

Begrebet Ejer Bjerge er af nyere dato. I 2013 blev Ejer Bjerge anerkendt som national seværdighed af Naturstyrelsen, Kulturstyrelsen og Visit Danmark. Det medførte, at Ejer Bjerge også blev optaget på Vejdirektoratets liste over godt 200 nationale seværdigheder. I oktober 2014 opsattes skilte i vejsiden på de steder, hvor man kører ind og ud af området.

Den mest kendte lokalitet i landskabet er Ejer Bavnehøj (170,35 m.o.h.) med Genforeningstårnet tegnet af arkitekt Jens Laustsen og opført i 1924 til minde om genforeningen med Nordslesvig. Tårnet består af en dobbelt triumfbue, en bue vendt mod hvert verdenshjørne. Mod syd ses en markant portrætbuste af Kong Christian 10. 

En række kulturelle aktiviteter finder sted på Ejer Bavnehøj, fx grundlovsmøder, folkemøder, historiefortælling og musikalsk underholdning. Ejer Bavnehøj ejes af Skanderborg Kommune.

Møllehøj (170,86 m.o.h.) blev i 2005 målt til at være Danmarks højeste terrænpunkt. Højen ligger kun 270 m vest for Ejer Bavnehøj, hvorfor de af mange betragtes som én og samme top. På Møllehøj stod en hollandsk vindmølle af typen jordstryger med ottekantet krop i træ og løgformet hat beklædt med spåner. Møllen brændte i 1917, og en stor møllesten placeret på Møllehøj er eneste rest. Højen tilhører Ejer Møllegård.

Fra Ejer Bjerge er der storslået udsigt over morænelandskabet. Her er den østjyske israndlinje meget tydelig. Isen gled nemlig uden om Ejer Bjerge i sidste istid. I klart vejr kan man se Himmelbjerget og endda Samsø og Lillebæltsbroen. 

Der går en vandrerute fra Ejer Bavnehøj til Møgelhøj via Møllehøj, som led i ”Spor i landskabet”. Ruten indgår i friluftsaktiviteten BestigBjerge.dk, hvor man kan udforske toppe og samle højdemeter i Søhøjlandet, på Jyske Ås og på Fyn.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Skanderborg Kommune 
 Ejer Bavnehøjs Venner 
Ejer Bjerge website   

Lokaliteter i Skanderborg Kommune
Bakkedrag i Danmark
Oksøy fyr

Oksøy fyr ligger på en ø i Kristiansandsfjorden, Kristiansand kommune i Agder fylke i Norge. Fyrstationen er et kystfyr som blev oprettet i 1832. Sammen med Odderøya fyr og Grønningen fyr danner fyret en sammenhængende struktur af navigationshjælpemidler for indsejlingen til kysten og Kristiansand havn fra Skagerrak.

Det første anlæg 
Det første fyr på Oksøy var 23 meter højt, bygd i tegl. Der blev også bygget en beboelse og et udhus for fyrforvalteren. Oksøy fyr ble tændt for første gang den 25. november 1832.

Oksøy var det første fyr i landet med linseapparat og Norge var det tredje land i verden som indførte systemet.

Nutidens anlæg 
Det oprindelige fyrtårn blev erstattet af et nyt, 36 meter højt støbejernstårn i 1900. Det er et af landets højeste. Også dette fyr har linseapparat: 1. ordens katadioptrisk linse, dvs. at den både reflekterer og forstærker lyset. Nominel rækkevidde er 19 sømil.

Der findes stadig spor efter det tidligere fyrtårn, lodsstation, semaforstation og et tysk barakanlæg fra andre verdenskrig på fyrområdet.

Oksøy fyr ejes af Staten. Fyret blev automatiseret og fraflyttet i 2004. Det er fredet efter lov om kulturminner og som naturreservat.

Lodstationen 
Lodstationen på Oksøy blev oprettet omkring 1950. Et styrehus fra fiskebåden «Agder 2» fra Flekkerøy blev ombygget til udkikshytte for lodserne.

I 1979 ble lodstationen flyttet til Kristiansand. I 1989 blev det vedtaget at lodshytten skulle restaureres og bevares for eftertiden. Sandsynligvis er den et af Norges mindste kulturminde.

Eksterne henvisninger 

 

Kristiansand
Fyr i Agder