kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Schönwalde (Vorpommern)

Schönwalde er en by og kommune i det nordøstlige Tyskland, beliggende i Amt Uecker-Randow-Tal i den sydøstlige del af Landkreis Vorpommern-Greifswald. Landkreis Vorpommern-Greifswald ligger i delstaten Mecklenburg-Vorpommern.

Geografi 
Kommunen er beliggende ved delstatsgrænsen til Brandenburg syv kilometer nordvest for Pasewalk, 22,5 km sydvest for Ueckermünde og 36 km sydøst for Anklam. Den ligger på et bakket højdedrag der når 40-50 m.o.h, men falder mod øst til få meter i Ueckerdalen. Området er hovedsageligt præget af land- og skovbrug.

I kommunen ligger ud over Schönwalde, landsbyerne:
 Dargitz
 Neu-Stolzenburg
 Sandkrug
 Stolzenburg

Trafik 
Motorvejen A 20 krydser den sydlige del af kommunen. Mod øst passerer Bundesstraße B 109. Ligeledes mod øst finder man jernbanen Greifswald–Stralsund, der har eksisteret siden 1863. Jernbanen Neubrandenburg - Stettin (sidstnævnte i Polen), har siden 1884 gennemkrydset kommunen.

Fra den nærliggende by Pasewalk er der jernbane og vejforbindelser i alle retninger. Flugplatz Pasewalk ligger i Franzfelde, i nærheden af Stolzenburg.

Eksterne kilder og henvisninger 

 Kommunens side  på amtets websted
 Befolkningsstatistik mm

Byer i Mecklenburg-Vorpommern
Kommuner i Mecklenburg-Vorpommern
Amt Uecker-Randow-Tal
Byer i Kreis Vorpommern-Greifswald
Wisłabugten

Wisłabugten (; , , ) er en strandsø, der ligger ud mod Gdanskbugten og delt mellem Polen mod syd og Kaliningrad oblast, Rusland mod nord.

Wisłabugten har et areal på 860 km² og en dybde på 3-5 meter. Lagunen er adskilt fra Gdanskbugten af den 60 km lange, og 1-3 km brede Wisłalandtange, som i 1510 blev gennembrudt af havet, hvorved det 380 meter brede og 6 meter dybe Baltijsk stræde (, ; ) blev dannet. I Wisłabugten udmunder Wisłas højre udløbsarme Nogat, Pasłęka og Pregolja.

Fra Pregolja blev der i 1901 udgravet en 6,5 dyb kanal gennem bugten, Kaliningrad Havkanal (, ; ) fra Baltijsk til Kaliningrad.

Eksterne henvisninger 

Østersøen
Polens geografi
Ruslands geografi
Geneviève Bujold

Geneviève Bujold (fransk udtale: [ʒən.vjɛːv by.ʒɔld]; eller [by.ʒo]) (født 1. juli 1942) er en canadisk teater- og filmskuespiller.

Datter af en fransk-canadisk buschauffør. Hun modtog sin uddannelse på en klosterskole og på Conservatoire d'Art dramatique de Montréal. Bujold gjorde scenedebut i den canadiske opsætning af Barberen i Sevilla og fik sit første filmrolle i 1964 i La fleur de l'âge, ou Les adolescentes. Under et besøg i Europa blev hun valgt af filminstruktør Alain Resnais for at spille overfor Yves Montand i Krigen er endt. Hun gjorde en karriere i Frankrig, før hun blev internationalt berømt i rollen som Anne Boleyn i Anne, dronning i tusind dage, som hun blev Oscar nomineret for.

Filmografi 
 1964 – La fleur de l'âge, ou Les adolescentes
 1966 – Krigen er endt
 1969 – Anne, dronning i tusind dage
 1974 – Jordskælv
 1984 – Strømer på stregen
 1988 – Blodbrødre
 1999 – Eye of the Beholder
 2009 – The Trotsky

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Canada
Personer fra Montreal
Canadiere i 1900-tallet
Nina Burger

Nina Burger (født 27. december 1987) er en østrigsk fodboldspiller, der spiller som angriber for SC Sand i den tyske Frauen Bundesliga og for Østrig. Hun spillede for SV Neulengbach i Østrigs ÖFB-Frauenliga fra 2005 til 2014. I 2014 sæsonen spillede hun også for Houston Dash i National Women's Soccer League (NWSL). Hun var topscorer i ÖFB-Frauenliga seks sæsoner på rad mellem 2007 og 2012.

Hæder

SV Neulengbach
 ÖFB-Frauenliga: Vinder 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15
 ÖFB Ladies Cup: Vinder 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2011–12

SC Sand
 DFB-Pokal: Toer 2015–16, 2016–17

Landshold

 Cyprus Cup: Vinder 2016

Individuel
 Topscorer ÖFB-Frauenliga: 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2011–2012

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kvindelige fodboldspillere fra Østrig
Kvindelige fodboldlandsholdsspillere fra Østrig
Emil Nielsen (tv-vært)

Emil Nielsen er tv-vært på programmet Store NØRD på Danmarks Radios børnekanal DR Ultra. Han trådte til som vært i sæson 7 (2007), hvor hans medvært var Peter Skødt Knudsen. I sæson 10 blev denne skiftet ud med Kåre Nielsen. Kåre og Emil er brødre, og er begge spejdere.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Tv-værter fra Danmark
Ansatte i DR
Verkhojanskij

Verkhojanskij (; ) er en bjergkæde i det østlige Sibirien, der har en længde på omkring 1000 km gennem Republikken Sakha (Jakutien) i Rusland. Bjergkæden danner en stor bue mellem floderne Lena og Aldan i vest og Jana i øst. Den højeste top er beliggende i den sydlige ende af kæden og er 2.959 moh. Der er kul, bly, sølv og zink i bjergene. Bjergkæden ligger lige vest for grænsen mellem den Eurasiske Kontinentalplade og den Nordamerikanske Kontinentalplade.

Den laveste temperatur målt i et beboet område er registreret i dette område, som har dybt snedække det meste af året. Under den sidste istids maksimum havde bjergkæden store gletsjere, der har givet bjergene en alpin karakter.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Billeder fra NASA 

Bjerge i Rusland
Republikken Sakhas geografi
Atomic Blonde

Atomic Blonde er en amerikansk spionthriller fra 2017, instrueret af David Leitch og produceret af blandt andet hovedrolleindehaveren Charlize Theron. Filmen er baseret på tegneserien The Coldest City og er en actionpræget historie om spionage og kontraspionage i de sidste dage af den kolde krig i dagene omkring Berlinmurens fald med en hårdkogt kvindelig engelsk spion i centrum.

Medvirkende
Charlize Theron som Lorraine Broughton
James McAvoy som David Percival
John Goodman som Emmett Kurzfeld
Eddie Marsan som Spyglass
Toby Jones som Eric Gray
James Faulkner som C
Roland Møller som Aleksander Bremovych
Sofia Boutella som Delphine Lasalle
Bill Skarsgård som Merkel

Handling 

Filmen foregår i Berlin i dagene omkring murens fald, hvor der stadig er spioner fra den kolde krig. En engelsk spion dræbes, og en sovjetisk spion får fat i en liste over agenter fra begge sider. MI6 vil have fingre i den og sender Lorraine Broughton (Charlize Theron) af sted for at klare sagen. Hun kommer i kontakt med den lokale engelske agent David Percival (James McAvoy), der kender en østtysker kaldet Spyglass (Eddie Marsan), som har memoreret spionlisten og gerne vil give den videre mod at komme til Vesten. Lorraine bliver hvirvlet ind i det kaotiske miljø i Vest-og Østberlin, hvor hun blandt andet møder de franske agent Delhine Lasalle (Sofia Boutella). Hun kommer i tvivl om Percivals loyalitet og søger hjælp hos østtyske kontakter under ledelse af Merkel (Bill Skarsgård), der hjælper med at arrangere Spyglass' flugt. Det går ikke så let, da russerne Med Bremovych (Roland Møller) i spidsen tilsyneladende har kendskab til planerne. 

Hele denne historie rulles op i en debriefing i London af Lorraine, der forhøres af Gray (Toby Jones) og CIA-agenten Kurzfeld (John Goodman); sidstnævnte var selv i Berlin under forløbet. Der er tvivl om Lorraines rolle, men hendes forklaring accepteres modvilligt af chefen C (James Faulkner). Der er dog endnu en krølle på historien.

Eksterne henvisninger
 

Amerikanske film fra 2017
Thrillerfilm fra USA
Engelsksprogede film
Spionfilm fra USA
Kljutjevskaja Sopka

Kljutjevskaja Sopka (, ) er en vulkan på Kamtjatkahalvøen i det nordøstlige Rusland. Kljutjevskaja Sopka er verdens højeste aktive vulkan med 4750 moh. Vulkanen er en stejl, symmetrisk kegle omkring 100 km fra Beringshavet.

Vulkanens første registrerede udbrud fandt sted i 1697, og har næsten uafbrudt været aktiv siden da, med mere end 80 udbrud. I juni 2007 nåede en askesky fra et udbrud en højde på næsten 10.000 meter og drev derefter væk og forstyrrede flytrafikken fra USA til Asien. Vulkanen var meget aktiv i 2010 med eksplosive aske- og lavaudbrud.

Kljutjevskaja Sopka blev for første gang besteget i 1788 i Billings ekspedition. Ingen andre bestigninger er blevet registreret indtil 1931, hvor flere bjergbestigere blev dræbt af flyvende lava under nedstigningen. Da der fortsat findes samme farer er der kun gjort få forsøg på at bestige vulkanen.

Kljutjevskaja Sopka er en del af UNESCO's Verdensarvsområde Kamtjatkas vulkaner.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Klyuchevskaya Sopka (Climbing).  on author's site sgan2009.ru "Russia begins here" 
 Kljutjevskaja Sopka på live webcam 
 Kljutjevskaja Sopka på Peakware  – fotos

Vulkaner i Rusland
Ute Bock

Ute Bock (27. juni 1942 – 19. januar 2018) var en østrigsk underviser. Ute Bock var grundlæggeren af Flüchtlingsprojekt Ute Bock og talrige andre projekter med fokus på hjælp til flygtninge.

Arbejdsliv 
Ute Bock blev født i 1942 i byen Linz, Østrig. Fra 1962 til 1969 var hun aktiv på et hjem i Biedermannsdorf, og herefter begyndte hun at arbejde på Gesellenheim Zohmanngasse i Wien. I 1976 blev Ute Bock leder af stedet. I begyndelsen af 1990'erne var det primært børn af gæstearbejderfamilier, som blev sendt til Ute Bock i Zohmanngasse, men senere kom også et stigende antal uledsagede flygtningebørn, som søgte asyl i Østrig, til hjemmet.

Hjemmet i Zohmanngasse, der går under navnet "Ute Bock Haus", kan huse op til 70 mennesker og tilbyder husly, vejledning og tyskundervisning for flygtninge og asylansøgere. Herudover er der også 50 eksterne lejligheder i Wien med tilknytning til Ute Bock Haus.

Film 
I marts 2010 havde dokumentarfilmen Bock for President premiere. Filmen af Houchang Allahyari og Tom-Dariusch Allahyari portrætterer Ute Bock og hendes arbejde henover en periode på 2 år.

Priser 
 1999: Ute-Bock-Preis für Zivilcourage
 2000: UNCHR Flygtningepris
 2002: Bruno Kreisky Preis für die Verdienste um die Menschrechte.
 2002: Dr. Karl Renner-Preis 
 2003: Marietta og Friedrich Torberg-medalje
 2004: Østrigsk Røde Kors Pris
 2005: Ute Bock var en ud af fem østrigske kvinder, der blev udvalgt til nobels fredspris' Project 1000 Women i 2005.
 2007: Weltmenschpreis
 2011: Mitten im Leben-Prisen
 2012: Goldenes Verdienstzeichen der Republik Österreich

Referencer 

Lærere fra Østrig
Kvinder fra Østrig
Aktivister fra Østrig
Fredspriser
Kunasjir

Kunasjir (, ; , Kunashiri, fra ainu: "sort ø") er den sydligste ø i Kurilerne i Sakhalin oblast i det østligste Rusland. Øen tilhørsforhold til Rusland er bestridt af Japan.

Geografi 

Øen ligger mellem stræderne Kunasjirskij, Katharina, Izmeny og Sydlige Kuril. Kunasjir er synlig fra den nærliggende japanske ø Hokkaido. Øerne er adskilt af Kunasjirskij strædet.

Øen har et areal på 1.490 km², er 123 km lang og 4 til 30 km bred.

Kunasjirøen er dannet af fire vulkaner, der var selvstændige øer, før de blev til en samlet ø med søer, lavtliggende områder og varme kilder. Alle vulkanerne på øen, Tjatja (1819 m), Ruruj (1485 m), Mendelejeva (888 m) og Golovnina (543 m), er stadig aktive.

Øen består af vulkanske og krystallinske bjergarter. Klimaet er monsunlignende. Vegetation består hovedsageligt af gran, fyr og blandet løvskov med lianer og kurilsk bambuskrat. Bjergene er dækket med birk og sibirisk dværgfyr, urter eller er nøgen klippe.

Der blev fundet trækerner af århundrede gamle egetræer (Quercus crispula) i juli 2001 på Kunasjir øen.

Det vigtigste erhverv på øen er fiskeri og fiskeindustrien. Det administrative center og den største bosættelse på øen er Juzjno-Kurilsk, der er havneby. Administrativt hører øen til Sakhalin oblast.

Historie 

I 1789 var Kunasjir skueplads for Menasji-Kunasjir-oprøret, hvor ainuerne gjorde oprør mod japanske handelsfolk og kolonister.

Den russiske søofficer Vasilij Golovnin forsøgte at kortlægge og udforske øen i 1819, men blev anholdt af japanske myndigheder og blev, sammen med  to andre officerer og fire søfolk, fængslet i to år.

Ved fredslutningen efter Anden Verdenskrig i 1945 tilfaldt Kunasjir Sovjetunionen. Siden 1991 har øen været en del af Rusland.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Vulkaner i Rusland
Bjerge i Rusland
Øer i Rusland
Sakhalin oblast
Omstridte områder
Kuldepol

En kuldepol er et område på en af jordens halvkugler med de laveste gennemsnitlige temperaturer, enten årligt eller for den koldeste måned. Kuldepolerne er ikke sammenfaldende med de geografiske poler, men er afhængig af fordelingen af landjord, hav, bjerge og indlandsis.

På grund af store forskelle i højden, og at højden er afgørende for temperaturen, kan det være vanskeligt at fastsætte entydige kuldepoler

Den nordlige halvkugle 
På den nordlige halvkugle findes en kuldepol om vinteren i det østlige Sibirien på omkring 67° N, med en gennemsnitlig temperatur på ca. -50 °C når det er koldest. Her ligger blandt andet byen Verkhojansk, som har en daglig maksimumtemperatur i januar på -45 °C og en minimumstemperatur på -51 °C. I både Verkhojansk og Ojmjakon er der registreret temperaturer ned til -67,8 °C.

Ser man på den årlige gennemsnitstemperatur, ikke kun vinter temperatur, ligger den nordlige kuldepol i det vestlige Ishav med de tilstødende øer.

Den sydlige halvkugle 
På den sydlige halvkugle er kuldepolen om vinteren på Antarktis, beliggende på den russiske Antarktis station Vostok, på ca. 78° S, 3.800 moh., hvor der er fra -65 °C til -70 °C som gennemsnitlige minimumstemperatur.

For hele året er den sydlige kuldepol samme sted som kuldepolen om vinteren, med en gennemsnitlig temperatur på -55 °C til -60 °C.

Klima
Temperatur
Natalja Nikolajevna Gontjarova

Natalja Nikolajevna Pusjkina-Lanskaja (russisk: Наталья Николаевна Пушкина-Ланская , født Natalja Nikolajevna Gontjarova (Гончарова) ; født 27. august/8. september 1812 ved Tambov – død 26. november/8. december 1863) var en russisk adelsdame, der var gift med Aleksandr Pusjkin, den russiske litteraturs grundlægger og nationalpoet. Som hans hustru tog hun navnet Natalja Pusjkina.

Natalja Nikolajevnas første ægteskab fra 1831 til 1837 var med Pusjkin (1799–1837). Da en fransk officer i russisk tjeneste Georges-Charles de Heeckeren d'Anthès lagde an på Natalja Pusjkina, udfordrede Aleksandr Pusjkin Georges-Charles til duel, hvor Pusjkin blev dødeligt såret.

Natalja Nikolajevnas andet ægteskab fra 1844 til 1863 var med Pjotr Petrovitj Lanskoj (1799–1877).

Der var børn i begge ægteskaber.

Personer fra Sankt Petersborg
Russere i 1800-tallet
Hawa Abdallah Mohammed Salih

Hawa Abdallah Mohammed Salih (født i 1984) er en sudanesisk aktivist, kendt for sit arbejde med bl.a. FN og NGO'en IRC, hvor hun har skabt opmærksomhed omkring forholdene i flygtningelejre under Darfur-konflikten.

Baggrund og politisk arbejde 
Hawa Abdallah Mohammed Salih blev født i landsbyen Tina i det nordlige Darfur. Landsbyen blev i 2003 brændt ned på grund af Darfur-konflikten, og Salih flygtede med sin familie til flygtningelejren Abu Shouk i El Fasher, Darfur. Opholdet i Abu Shouk var årsag til at Salih rettede kritik mod Sudans regering og de forhold, flygtningene levede under i lejrene. Dette i samarbejde med UNDP og IRC. Ifølge Salih var særligt kvinder udsatte og ofte ofre for voldtægt.     

Hawa Abdallah Mohammed Salih er tre gange blevet arresteret og to gange kidnappet på grund af sit arbejde, og samarbejdet med UNDP og IRC har gjort, at hun af Sudans regering er blevet anklaget for forræderi mod Islam og Sudan. I 2011 blev hun arresteret for tredje gang, men på grund af pres fra bl.a. USA's udenrigsministerium blev hun løsladt d. 13. juli, 2011 og flygtede til Egypten.   

I 2012 blev Salih belønnet for sit arbejde ved International Women of Courage-prisuddelingen, hvor Hillary Clinton og Michelle Obama overrakte hende prisen.   

I 2013 ansøgte Salih om asyl i USA.

Priser 
 2012: International Women of Courage

Referencer 

Darfur-konflikten
Aktivister
Personer fra Sudan
Fredspriser
Prismodtagere
Flygtninge
Tonny Vorm

Tonny Vorm (født 5. september 1967) er en dansk journalist, chefredaktør og forfatter.

Vorm er cand. mag. i engelsk og har været redaktionschef på magasinet Euroman, inden han i 2012 blev chefredaktør på Illustreret Videnskab Historie. Siden 2002 har han tillige været litteraturskribent ved Dagbladet Information. Vorm er forfatter til flere fagbøger om international cykling, amerikansk litteratur, maratonløb og spansk fodbold. Han har desuden oversat flere bøger, deriblandt Atticus Lishs roman Forberedelse til næste liv (2016), Paul Theroux' rejseklassiker Den store jernbanebasar (2016) og Peter Schmeichels selvbiografi One (2021).

Bibliografi 

Tonny Vorm har skrevet følgende bøger:
 Den våbenløse hær. På sporet af FC Barcelona (2009, med Martin Tønner)
 Historier om Amerika: Aktuelle strømninger i USA's litteratur (2010, red. med Michael Bach Henriksen)
 Barcelona: Vide verden (2012, bidragsyder)
 Sportsdirektøren (2012, med Brian Holm)
 Sort kaffe & hvide sokker: Takt, tone og traditioner på landevejen (2016)
 Sidste tog til Boston: Maratonløbets historie (2017)
 Der er kun dage: Daniel Svensson (2017)
Mænd - de bedste portrætter (2018, bidragsyder)
Lede hunde & kolde kameler. Sort kaffe & hvide sokker 2 (2019, med Søren Reedtz)
Postkort fra Californien (roman, 2020)
Engang var jeg Jesper Skibby (2021)
Om cykling. Et essay (2021)

Tre uger i juli (2022)
Spor i sneen (roman, 2022)
Monumenter. Cykelsportens største klassikere (2023)

Referencer 

Journalister fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Mikhail Mikhailovitj af Rusland

Storfyrste Mikhail Mikhailovitj af Rusland (; ) (født 4. oktober/16. oktober 1861 på slottet i Peterhof, død 26. april 1929 i London) var et medlem af det russiske kejserhus Holsten-Gottorp-Romanov. Han blev tvunget til at gå i eksil, da han giftede sig morganatisk i 1891.

Huset Nassau–Weilburg–Merenberg–de Torby
Huset Holsten-Gottorp-Romanov
Kongelige fra Rusland
Personer fra Sankt Petersborg
Jane Alexander

Jane Alexander (født 28. oktober 1939) er en amerikansk skuespiller og forfatter. Alexander scenedebuterede i 1964. Hun spiller primært på scenen, men har også spillet adskillige mindeværdige roller i film og tv, herunder Alle præsidentens mænd.

Filmografi (udvalg) 
 1970 – Det store hvide håb
 1976 – Alle præsidentens mænd
 1979 – Kramer mod Kramer
 1983 – Testament
 1999 – Æblemostreglementet
 2002 – The Ring
 2006 – Fur
 2007 – A Cup of Love

Tv (udvalg) 
 1980 - Playing for Time
 1975 - Eleanor and Franklin

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Massachusetts
Forfattere fra USA
Personer fra Boston
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Sarah Miles

Sarah Miles (født 31. december 1941) er en engelsk teater- og filmskuespiller. Datter af en velhavende forretningsmand, begyndte hun at studere i en alder af femten på Royal Academy of Dramatic Art. Hun filmdebuterede i 1962 som en frivol skolepige, der forfører skolens rektor, der spilles af Laurence Olivier i filmen Farligt forår. I 1960'erne og 1970'erne blev hun anset for en af Storbritanniens mest lovende skuespillere.

Privatliv 
Hun var gift med dramatikeren Robert Bolt, først 1967-1975 og derefter fra 1988 til sin død i 1995.

Filmografi (udvalg) 
 1962 – Farligt forår
 1963 – Snylteren
 1965 – Disse prægtige mænd i deres flyvende maskiner, eller hvordan jeg fløj fra London til Paris på 25 timer og 11 minutter
 1966 – Blowup
 1970 – Ryans datter
 1972 – Lady Caroline's elsker
 1973 – Vildmarkens lovløse
 1978 – Marlowe går til sagen
 1984 – Forsinket alibi
 1987 – Farligt forfald
 1987 – Hope and Glory

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Englændere i 1900-tallet
Carrie Snodgress

Caroline "Carrie" Snodgress (født 27. oktober 1945, død 1. april 2004) var en amerikansk tv- og skuespiller. Hun var bedst kendt for sin rolle som Tina Balser i Konen er gal, som hun blev nomineret til en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle for og vandt en Golden Globe for bedste kvindelige hovedrolle - musical eller komedie samt "Bedste nye kvindelige stjerne".

Karriere 
Snodgress blev født i Barrington, Illinois. Hun studerede ved Northern Illinois University og senere på Goodman School of Drama i Chicago. I Chicago spillede hun flere skuespil, herunder Tartuffe, Oh What a Lovey War!, All Way Home og Ceasar og Cleopatra. Efter at have vundet en Sarah Siddon Award for en af hendes roller blev hun optaget af en Hollywood-filmproducenter og underskrev en syv-årig kontrakt med Universal Studios.

Efter at have spillet gæstroller i tv-shows som The Virginian og Marcus Welby M.D. fik hun sin første filmrolle i Rabbit, Run. Hendes anden filmrolle i Konen er gal blev hendes store gennembrud og hun blev nomineret til en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle og vandt to Golden Globe Awards.

Neil Young kontaktede hende efter at have set filmen, og de dannede snart par. Snodgress forlod Hollywood og afbrød sin kontrakt med Universal for at ledsage Young på en af sine turné. I 1972 fik de sønnen Zeke, som blev født med en CP-skade. Snodgress kom ikke tilbage til skuespillet, før hun og Young skiltes i 1977. Det følgende år kom hendes comeback på filmlærredet med Brian De Palmas Den hemmelige kraft. Hun blev tilbudt rollen som Adrian i Rocky, men takkede nej, da hun følte at lønnen ikke var god nok.

Derefter fulgte nogle filmroller i blandt andet Clint Eastwoods Pale Rider og Murphy's law, men Snodgress arbejdede hovedsageligt med teater og tv. Hun medvirkede blandt andet i stykket The Manchurian Patience og gæstede i serier som Arkiv X, Chicago Hope, Cityacuten og Det Hvide Hus.

Carrie Snodgress blev indlagt i Los Angeles for at gennemgå en levertransplantation, men hun døde som følge af hjertesvigt den 1. april 2004.

Privatliv 
Efter forholdet med Young sluttede fandt Snodgress sammen med filmkomponisten Jack Nitzsche. I 1979 anmeldte hun Nitzsche efter at have brudt ind i hendes hjem og truede hende med en pistol. Nitzsche erklærede sig skyldig og idømt til en bøde og tre års fængsel.

I 1981 giftede hun sig med kunstneren Robert Jones, men ægteskabet endte i skilsmisse et par år senere.

Filmografi 

 1970 – Rabbit, Run
 1970 – Konen er gal
 1978 – Den hemmelige kraft
 1980 – The Attic
 1982 – Privattimer
 1982 – Trick or Treats
 1983 – A Night in Heaven
 1985 – Pale Rider
 1985 – Rainy Day Friends
 1986 – Murphy's law
 1988 – Blueberry Hill
 1989 – Chill Factor
 1990 –  Across the Tracks
 1993 – The Ballad of Little Jo
 1994 –  8 Seconds
 1994 – Blue Sky
 1995 – Hvid mands byrde
 1997 – Up Above the World
 1998 – Wild Things
 1999 – A Stranger in the Kingdom
 2000 – In the Light of the Moon
 2001 – Bartleby
 2001 – Vampires of the Desert

Kildehenvisninger

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Illinois
Teaterskuespillere fra USA
Filmskuespillere fra USA
Amerikanere i 1900-tallet
Amerikanere i 2000-tallet
Janet Suzman

Dame Janet Suzman, DBE (født 9. februar 1939) er en sydafrikansk/britisk skuespiller der nød en succesfuld tidlig karriere i Royal Shakespeare Company, som senere genindspillede mange Shakespeare-roller, blandt andet på TV. I sin første film, Nicolai og Alexandra (1972), modtog hun flere hædersbevisninger for sin præstation som kejserinde Alexandra, herunder en nominering til en Oscar for bedste kvindelige hovedrolle.

Suzman medvirkede senere på i en lang række af klassisk og moderne drama samt instruerede mange produktioner, både i Storbritannien og Sydafrika. Hun er niece af Helen Suzman, sydafrikansk politiker. og anti-apartheid-kampagne-aktivist. Suzman optrådte selv i en film, der så nærmere på apartheidproblemet, En tør hvid årstid (1989).

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Sydafrika
Personer fra Johannesburg
Personer tildelt Order of the British Empire
Sydafrikanere i 1900-tallet