kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Óli Jacobsen

Óli Emil Jacobsen (født 21. august 1943 i Kalundborg) er en tidligere færøsk fagforeningsleder og politiker.

Han blev født i Danmark af færøske forældre, og bor i Tórshavn. Efter folkeskolen drog han til søs. Han blev valgt til bestyrelsesmedlem i Føroya Fiskimannafelag i 1966 og til formand i 1971. Han sad som formand uafbrudt helt frem til 2007, da han tabte et valg om formandposten, efter at have fået færre stemmer end både Jan Højgaard og Dan R. Petersen i en urafstemning.

Politisk karriere 
I 1990erne var Jacobsen blandt lederne i Verkamannafylkingin, et protestparti med rødder i fagbevægelsen som brød med Javnaðarflokkurin under den færøske bankkrise. Han var valgt til Lagtinget fra Eysturoy 1994–98, minister for erhvervs-, arbejds- og justitssager i Edmund Joensens første regering 1994–95 samt minister for social-, sundheds-, arbejds- og justitssager i Edmund Joensens anden regering fra marts til maj 1998.

Forfatterskab 
Jacobsen har skrevet flere bøger og har i flere år haft en lokalhistorisk spalte i Sosialurin. Han var redaktør af FF Blaðið, som er en avis som ejes af Føroya Fiskimannafelag. Han skrev selv de fleste af artiklerne i bladet i den tid han var formand for fagforeningen.

Jacobsen har udgivet bogen Daniel J. Danielsen and the Congo: Missionary Campaigns and Atrocity Photographs, som beskriver historien om den færøske missionær Daniel J. Danielsen. Danielsen var missionær i Congo Fristaten, og arbejdede sammen med irske Roger Casement om at afsløre slavelignende forhold og andre overgreb mod den congolesiske befolkning.

I august 2015 udkom bogen "Kjølbro - Lív og virki" om rederen og erhvervsmanden Jógvan Frederik Kjølbro, hvis virksomhed endnu i dag er en af Færøernes største og bærer hans navn J.F. Kjølbro. Kjølbro var også politiker og var med til at etablere Norðoya Sparikassi og Sjóvinnubankin. Han var også aktiv i Brøðrasamkoman (Plymouthbrødrene).

Referencer 

Søfolk fra Færøerne
Politikere fra Verkamannafylkingin
Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Erhvervsministre fra Færøerne
Arbejdsministre fra Færøerne
Justitsministre fra Færøerne
Socialministre fra Færøerne
Sundhedsministre fra Færøerne
Faglitterære forfattere fra Færøerne
Personer fra Kalundborg
Redaktører fra Færøerne
Fagforeningsfolk fra Færøerne
Den røde 1. maj-gruppe

Den røde 1. maj-gruppe var en venstreorienteret politisk aktivistgruppe på Færøerne, der var aktiv i 1980.

Gruppen var en af arrangørerne bag en demonstration mod NATO i 1980, og var bange for, at Færøerne skulle blive en front eller et angrebsmål i en eventuel krig mellem USA og Sovjetunionen. Gruppen aflagde i denne forbindelse Danmarks forsvarsminister et besøg, hvor de argumenterede for at fjerne militære installationer fra øerne, samt gøre Færøerne til en demilitariseret zone. Dette førte dog ikke til noget, og i sensommeren 1986 saboterede gruppen militært kommunikationsudstyr på øerne som protest mod, at den danske regering ikke tog deres krav alvorligt.

På et møde i Vágur på Suðuroy i 1980 blev det hævdet, at NATO havde udstationeret ca. 100 soldater i Mjørkadalur (udenfor Tórshavn på Streymoy) i tilfælde af, at færingerne demonstrerede.

Eksterne henvisninger 
  (s. 145)

Fredsbevægelser
Tidligere politiske partier på Færøerne
Etableret i 1980
Oyggjaframi (m-l)

Oyggjaframi (marx–leninistar) () var en maoistisk organisation på Færøerne, dannet i august 1972, da Tórshavn-afdelingen af Oyggjaframi - Føroyskir Sosialistar brød ud. Organisationen udgav bladet Arbeiðið mellem 1976 og 1984 og blev antagelig opløst i 1984 eller året efter.

I begyndelsen deltog Oyggjaframi i det samarbejde, som eksisterede mellem de maoistiske partier i Norden: Arbeidernes kommunistparti i Norge, Kommunistiska Förbundet Marxist-Leninisterna i Sverige, Kommunistisk Arbejderparti i Danmark, Marxist-leninistiske grupper i Finland og Kommunistisk Enhedsfront (m-l) i Island. Fra det kinesisk-albanske brud i 1978, var Oyggjaframi og Einingarsamtök Kommúnista orienteret mod Arbejdets Parti i Albanien, mens de øvrige partier fortsat støttede Kina. I sine sidste år havde Oyggjaframi nær kontakt med Danmarks Kommunistiske Parti/Marxister-Leninister, der i lighed med Arbejdets Parti vendte sig mod udviklingen i Kinas kommunistiske parti.

Noter 

Tidligere politiske partier på Færøerne
Maoisme
Kommunistiske partier fra Danmark
Finnur Helmsdal

Finnur Mikkjalsson Helmsdal (født 20. april 1952 i Tórshavn, død 5. december 2008 i Tórshavn) var en færøsk socialrådgiver, forfatter og politiker (T).

Han var ansat ved Almannastovan (Socialkontoret, kaldes nu Almannaverkið) som rådgiver 1981–1985 og leder 1994–1998. Han var leder i Andveikraverndin (Udviklingshæmmedes værn) 1985–1994. Han var også medlem af Ættleiðingarráðið (Adoptionsrådet) 1985–1988. Han var desuden leder af Føroya Barnaheim (Færøernes børnehjem). 

Helmsdal var vicerepræcentant til Lagtinget fra Suðurstreymoy 1998–2002, og mødte fast for Høgni Hoydal hele denne periode. Helmsdal stillede ikke op til valget i 2002, men blev indvalgt ved 2004. Han var sammen med partifællen Annita á Fríðriksmørk manden bag antidiskriminationsloven af 2006, paragraf 266b, som fik megen medieomtale og blev meget diskuteret blandt folk. Da valgkredsene blev nedlagt ved valget i 2008 og Færøerne ved lov blev til en valgkreds, blev han ikke genvalgt, men mødte som suppleant for Sjúrður Skaale fra 20. februar til 7. august 2008.

Helmsdal var meget interesseret i fodbold, med Chelsea FC og Færøerne som favorithold. Foruden sin egen spilleraktivitet i sine yngre år, som forsvarsspiller for HB Tórshavn i 1970'erne og flere landsholdskampe for Færøerne, skrev han to bøger med relation til fodbold.

Han døde af kræft på Landssjúkrahúsið i Tórshavn den 5. december 2008, 56 år gammel.

Bibliografi 
Reytt, blátt og hvítt (1991), engelsk: Red, blue and white (1992)
Í altjóða fótbólti í 10 ár (1998)

Referencer 

Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Politikere fra Tjóðveldi
Personer fra Thorshavn
Socialrådgivere fra Færøerne
Skønlitterære forfattere fra Færøerne
Tordur Niclasen

Tordur J. Niclasen (født 20. april 1950 i Sørvágur) er en færøsk sygeplejerske og kristendemokratisk politiker (KrF) og (MF)

Niclasen kommer fra Eiði og er uddannet sygeplejerske og har taget kurser i ledelse. Han har været leder af syge- og ældrehjemmet på Eysturoy siden 1983.

Politisk repræsenteredee han Kristiligi Fólkaflokkurin frem til vinteren 1991/1992, da han brød med partiet og deltog i dannelsen af Miðflokkurin. Niclasen var valgt til Lagtinget fra Eysturoy 1984–98, og fungerede som gruppeformand 1992–98. Han har siden vært suppleant i flere perioder, og mødte fast for Karsten Hansen fra januar til september 2008. Niclasen var social- og sundhedsminister i Jógvan Sundsteins første regering fra januar til juni 1989. Han var også borgmester i Eiðis kommuna 2001–08.

Referencer 

Sygeplejersker fra Danmark
Politikere fra Kristiligi Fólkaflokkurin
Politikere fra Miðflokkurin
Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Borgmestre fra Færøerne
Socialministre fra Færøerne
Sundhedsministre fra Færøerne
Personer fra Vågø
Personer fra Østerø
Karolina Petersen

Karolina Else Frederikke Petersen (født 27. september 1924 i Toftir, død 11. oktober 2006) var en færøsk socialarbejder og politiker (FrF). Petersen blev ramt af tuberkulose som 17-årig. Hun var derefter syg i ti år og i lange perioder indlagt på sanatorium i Tórshavn og i Danmark. Det var i denne livsfase, at hun fik interessen for sociale problemer og rehabiliteringsarbejde. 

I 1955 blev hun gift med teologen Peter Petersen og flyttede till Hvalvík, hvor hendes man var sognepræst i 27 år. Der startede hun arbejdstræning for funktionshæmmede i præstegården. Dette arbejde voksede året efter til organisationen ALV, der uddannede handikappede og solgte deres varer. ALV drev uddannelsescenter på en nedlagt hvalfangststation og ekspedition og butik i Tórshavn. Alt under Karoline Petersens ledelse, og hun var forstander for ALV 1956–99.

Karolina Petersen fik i 1965 overtalt myndighederne til at åbne det psykiatriske plejehjem  Vistarheimið i Tórshavn, og 1976 åbnede en lignende institution i Runavík. Begge havde 10 pladser og lededes af Petersen frem til hun gik på pension i 1999.

Offentlige hverv og politik 
I 1976 blev Karolina Petersen bestyrelsesformand for det nyåbnede Hotel Tórshavn i København, som tilbød logi til færøske patienter og deres pårørende under behandling i Danmark, og fortsatte på posten frem til 1986. Petersen var også gennem en årrække bestyrelsesmedlem for Landssjúkrahúsið. Hun gik i 1986 ind i Adolf Hansens nystiftede parti Framsóknarflokkurin, en udbryderfraktion fra Kristiligi Fólkaflokkurin. Petersen sad som landsstyremand i Atli Dams femte landsstyre 1988–89 for partiet. Hun fik bl.a. gennemført lovgivning om lån og støtte til bofællesskaber for handikappede, bedre indkøbsmuligheder for pensionister og etablering af handikap- og ældreråd.

Litteratur 
 Dahl, Árni: «Karolina Petersen». I: Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 337. (PDF )
 Dam, Inga Poulsen: «Karoline Petersen». I: Dansk Kvindebiografisk Leksikon (2003). (Læs)

Socialministre fra Færøerne
Kommunalministre fra Færøerne
Personer fra Østerø
Politikere fra Færøerne
Eyðun Elttør

Eyðun Elttør (født 23. marts 1941 i Klaksvík) er en færøsk maskinist og politiker (SF).

Han var olie- og miljøminister i både Anfinn Kallsbergs første og anden regering 1998–2004. I slutningen af 1990erne øjnede myndighederne mulighed for at udnytte olie- og gasforekomster i den færøske havsokkel, men ingen fund har endnu vist sig at være rentable. Administrationen af olieområdet blev i 2004 udskilt fra Elttørs ministerium som et selvstændigt direktorat, Oljufyrisitingin. Resten af ministeriet indgik i indenrigsministeriet. Elttør var formand for Sjálvstýrisflokkurin 2001–2003. Han var kandidat til Lagtinget både i 2002, 2004 og 2008, men blev aldrig valgt ind.

Han er pensioneret maskinist og bosat i hjembyen Klaksvík. Elttør har vært skibsmaskinist, maskinist i elselskabet SEV og ansat i det færøske arbejdstilsyn.

Eksterne henvisninger 
  hos Nytt Sjálvstýri
 Arkiveret udgave af Olieministeriets hjemmeside (10. juni 2003)

Politikere fra Sjálvstýrisflokkurin
Miljøministre fra Færøerne
Personer fra Klaksvik
Energiministre fra Færøerne
Svend Aage Ellefsen

Svend Aage Højgaard Ellefsen (født 13. september 1941 i Miðvágur) er en færøsk skibsreder, forretningsmand og tidligere politiker (FF).

Han har studentereksamen fra 1964, og virkede som trawlerreder i Sandavágur i flere årtier. Efter at have solgt virksomheden købte han Hotel Streym i Tórshavn, der genåbnede efter renovering i 2006.

Ellefsen var medlem af kommunalbestyrelsen i Sandavágur 1970–74 og 1976–80, valgt til Lagtinget fra Vágar 1980–1994, samt samfærdsels-, energi- og miljøminister i Atli Dams sjette regering 1991–1993.

Han er bror til forhenværende lagmand Pauli Ellefsen, svoger til historikeren Jóannes Dalsgaard og grandnevø af Sámal Ellefsen, der alle tre har været politikere.

Referencer 

Erhvervsfolk fra Færøerne
Politikere fra Fólkaflokkurin
Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Trafikministre fra Færøerne
Energiministre fra Færøerne
Miljøministre fra Færøerne
Personer fra Vågø
Skibsredere fra Færøerne
Heðin M. Klein

Heðin Magni Kristin Súni Klein (født 28. februar 1950 i Tórshavn) er en færøsk lærer, forfatter og tidligere politiker (T).

Han blev født i Tórshavn, men voksede op ved Gjógv. Han er uddannet lærer fra Føroya Læraraskúli i 1972 og arbejdede som sådan på Sandur 1972–1983 og ved Eysturskúlin i Tórshavn 1983–1998. Han var daglig leder af forlaget Føroya Skúlabókagrunnur 1998–2004, men blev igen lærer ved Eysturskúlin fra 2004.

Klein kom ind i landspolitik i en ung alder, bare 24 år gammel blev han valgt til Lagtinget fra Sandoy i 1974. Han blev samme år kommunalbestyrelsesmedlem i Sands kommuna, og sad der indtil 1979. Han sad i Lagtinget frem til 1980. Hans Marius Joensen mødte i Lagtinget, mens Klein var fiskeri- og kommunalminister i Atli Dams tredje regering 1979–1981.

Forfatterskab 
Heðin M. Klein har skrevet mange bøger, både egne værker og i samarbejde med andre, samt foretaget talrige oversættelser af udenlandsk skønlitteratur. En del af hans værker er oversat til dansk, islandsk, nynorsk, engelsk, tysk, svensk, russisk, finsk, italiensk og serbokroatisk. Klein var formand for forfatterforeningen Rithøvundafelag Føroya 1994–1997 og 2006–2007. Han repræsenterede foreningen i sprognævnet Føroyska málnevndin fra 2009. Klein tildeltes M.A. Jacobsens Heiðursløn for skønlitteratur i 1985.

Bibliografi

Egne værker 
 1969 - Væmingar og vaggandi gjálv, Næmingafelag Føroya Læraraskúla.
 1983 - Strandvarp, på eget forlag.
 1985 - Ljóðsins Ljóð, på eget forlag.
 1994 - Veggjagrøs, Forlagið Fannir.
 2004 - Móti tøgnini, egne digte og oversættelser af Olav H. Hauge, Mentunargrunnur Studentafelagsins.
 2012 - Vatnskorpur fyri tøgnina, egne digte og oversættelser af Paul Celan.
 2014 - Afturljóð - udvalgte digte 1969 til 2014, Mentunargrunnur Studentafelagsins.

Oversættelser 
 Flytifuglur (1972), sammen med Steinbjørn B. Jacobsen
 Ein vakran summardag (1990) efter Max Bollinger og Jindra Capek, Bókadeildin.
 Okkurt óreint í kálinum (1992) efter Diz Wallis, Bókadeildin.
 Faðir mín, Sólin (1992) efter Nils-Aslak Valkeapää – sammen med Róa Paturssoni, Norðurlandahúsið.
 Tá ið dýrini bardust (1993) efter Diz Wallis, Bókadeildin.
 Nú ríður tú heim (2005) digte af Olav H. Hauge, Bókadeildin.
 Tala tú eisini (2014) digte af Paul Celan

Referencer 
 Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 310. (PDF )

Eksterne henvisninger 
 Heðin M. Klein  hos Rithøvundafelag Føroya
 Heðin M. Klein på snar.fo

Lærere fra Færøerne
Skønlitterære forfattere fra Færøerne
Oversættere fra Danmark
Forlæggere fra Danmark
Politikere fra Tjóðveldi
Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Fiskeriministre fra Færøerne
Kommunalministre fra Færøerne
Personer fra Thorshavn
Kibera

Kibera (af kibra: skov, jungle) er et af de uformelle bydele som findes i Nairobi, Kenya og regnes som det største slumområde i Afrika. Der er ingen sikker information om hvor mange der bor i området, men indbyggertallet opgøres til mellem en halv og en hel million. Kenyas officielle folketælling regner kun med 170.070 indbyggere i Kibera.

Historie

Kolonialismen 
I 1902 grundlagde den daværende britiske kolonialregering i Kenya officielt byen Nairobi. Der fandtes en detaljeret segregrationsplan som beskrev,  hvilke områder mennesker af forskellige oprindelser fik lov til at bo i. Kibera blev i 1918 tildelt nubiere som tak for deres indsats i blandt andet første verdenskrig. Bosætningerne fik lov til at vokse uhindret og efterhånden begyndte nubierne at udleje dele af deres område også til mennesker fra andre stammer som ikke fik lov at bo i andre dele af byen.

Efter selvstændigheden 
Efter Kenyas selvstændighed i 1963 blev mange af bosætningerne i Kibera ulovlige, samtidig med at stadigt flere flyttede til området. Mennesker fra landet som kom til Nairobi for at arbejde, bosatte sig ofte i områder som Kibera og Dagoretti, hvad der gjorde at indbyggertallet hurtigt kom over det tilladte.

Kibera i dag

Geografi 
Kibera ligger syv kilometer vest-sydvest for Nairobis centrum, har et areal på cirka 2,5 kvadratkilometer og er opbygget langs et jernbanespor. Mod syd afgrænses området af Nairobifloden. Kibera består af ti landsbyer: Lindi, Kisumu Ndogo, Soweto, Makina, Kianda, Mashimoni, Siranga, Gatuikira, Laini Saba og Raila.

Modernisering 
Kenyas regering har flere gange forsøgt at "opgradere" Nairobis slumområder, især ved at smide ulovlige beboere ud og rive dårlige huse ned, og i stedet bygge veje og bedre huse. Dog stiger indbyggertallet i Kibera fortsat.

Fattigdom, sygdomme og kriminalitet 
95% af Kiberas befolkning lever under fattigdomsgrænsen. En gennemsnitlig familie består af syv personer og bor i ét værelse. De fleste af bosætterne menes at bo i området uden tilladelse og infrastrukturen i området (eksempelvis veje, vandledninger, kloakker og affaldshåndtering) er kraftigt underdimensioneret i forhold til indbyggertallet. Statistisk set er der et toilet pr. 500 indbyggere, men i virkeligheden betyder det at mange hverken har adgang til toiletter eller rent vand. Sygdomme spredes nemt, arbejdsløsheden er høj og kriminalitet er udbredt. HIV/AIDS er også et stort problem blandt de fattige i slummen, så mange som 15-20% af indbyggerne i Kibera menes at være HIV-smittede.

Kilder 

Fattigdom
Nairobi
Nordsjællands Fuglepark

Nordsjællands Fuglepark eller Fugleparken er en privat zoologisk have, der blev etableret i 2003 i Nordsjælland omtrent midtvejs mellem Dragstrup og Esbønderup øst for Græsted. Det er Nordens største fuglepark.

I 2008 blev parken anerkendt som zoo. Da parken er privatejet får den ingen statstilskud, men er afhængig af private sponsorer og frivilligt arbejde.

Parken er meget engageret i avlsarbejde, og man har fået omkring 200 af de parkens 250 fuglearter til at yngle i fangeskab. Mange af fugleungerne bliver sendt videre til andre zoologiske haver i Europa. I 2012 fik parken 275 fugleunger. Man arbejder bl.a. med flere fuglearter, som er truede. Parken har desuden 60 redekasser til frie fugle i området.

Fuglearterne tæller bl.a. emuer, finker, ugler, papegøjer. Udover fugle har parken også flere krybdyr som skildpadder og leguaner og mindre pattedyr som kænguruer, geder og egern.

Referencer 

Dyreparker i Danmark
Etableret i 2003
Gribskov Kommune
Óli Holm

Óli Holm (født 15. april 1945 i Vágur)  er forhenværende lærer, viceskoleinspektør ved Vágs Skúli og politiker (T).

Baggrund 
Hans forældre var Alfred Holm fra Vágur og Elsa, født Larsen, fra Eiði. Han gik i skole i Vágur, og efter realeksamen var han sømand i to år fra 1961 til 1961, hvor han var med fiskeskibene Magnus á Gørðunum, Jógvan á Gørðunum og Saksaberg.

I 1963 flyttede han til Danmark for at læse til lærer, han var færdig med læreruddannelsen fra Nr. Nissum Seminarium i 1968. Holm blev ansat som lærer i skolen i Vágur 1968-1971, derefter boede han og familien i Sct. Jørgens skole i Holstebro 1971-73. I 1973 flyttede familien tilbage til Færøerne, hvor han blev ansat som viceskoleinspektør i Vágs skúli frá 1973 til han blev pensioneret.

Óli Holm er gift med Elise Holm fra Holstebro. De har fire børn: Dennis, John Hendrik, Kristina og Barbara. Dennis Holm blev borgmester fra 1. januar 2013 i Vágs kommuna. John Hendrik Holm blev ansat som skoleinspektør i Vágs skole i 2015. Den yngste datter, Barbara Holm, har været formand for Unga Tjóðveldið.

Som ung spillede han fodbold med Vágs Bóltfelag (klubben fusionerede med Sumba og hedder nu FC Suðuroy). I 1974 vandt han og VB Færøernes pokalturnering, som dengang kaldtes Ísafjarðarsúlan, men nu kaldes Løgmanssteypið (Lagmandspokalen). Senere var han bestyrelsesmedlem i fodboldklubben. Han har også været aktiv bordtennisspiller som ung. Holm spiller også bridge.

Politik og tillidshverv 
Óli Holm har været aktiv i Tjóðveldi i mange år. Han har ikke været valgt ind i Lagtinget, men han var kultur- og skoleminister for Tjóðveldi fra 14. juni 2001 til 6. juni 2002.

Han var formand for Fótbóltssamband Føroya (Færøernes Fodboldforbund) fra 2004 til 2008.

Han er desuden bestyrelsesmedlem i Suðuroyar Sparikassi.

Referencer 

Politikere fra Tjóðveldi 
Lærere fra Færøerne
Kulturministre fra Færøerne
Personer fra Vágur
Bordtennisspillere fra Færøerne
Fodboldspillere fra Færøerne
Skoleministre fra Færøerne
Petur Reinert

Petur Arthur Reinert (født 8. september 1923 i Kaldbak, død 28. juli 1991) var en færøsk skibsreder, læge og politiker (TF).

Han var kommunelæge 1960–1975 og 1978–1986 i Eiđi, samt direktør og skibsreder fra 1986.

Tillidshverv og politisk karriere 
Reinert sad i bestyrelsen for erhvervsfonden Menningargrunnurin 1973–1975 og 1988, Fiskivinnuráðið 1979–1980 og Fossbankin 1985–1991.

Reinert var kommunalbestyrelsesmedlem i Eiðis kommuna 1970–1975 og fiskeri- og kommunalminister i Atli Dams anden regering 1975–1979. Han var valgt til Lagtinget fra Eysturoy 1980–1984 og mødte senere fast for Signar á Brúnni 1989–1990 som suppleant.

Referencer 
Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 344. (PDF )

Læger fra Færøerne
Skibsredere fra Færøerne
Fiskeriministre fra Færøerne
Kommunalministre fra Færøerne
Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Personer fra Strømø
Entoto-bjerget

Entoto-bjerget (Amharisk:እንጦጦ?) er det højeste af bjergene omkring Etiopiens hovedstad Addis Ababa. Bjerget når en højde af 3200 meter over havet og indgår i Entoto-bjergkæden.

Overblik 
Der er adskillige klostre og kirker på bjerget.

Der vokser mange eukalyptustræer på bjerget - de blev importeret fra Australien under Menelik II og plantet på bjerget under Haile Selassie. Skoven på bjerget har været en væsentlig kilde til brænde og har tidligere høstede man også træ til byggemateriale.

Referencer 

Bjerge i Afrika
Etiopiens geografi
Addis Ababa
John Petersen (færøsk politiker)

John Christian Petersen (født 8. september 1948 i Skopun, død 12. september 2018) var en færøsk entreprenør og tidligere politiker (FF).

Han var uddannet skibsbygger fra 1969 samt maskinist fra 1974. Han var selvstændig erhvervsdrivende som skibsbygger 1965–1973 og var fra 1975 entreprenør i bygge- og anlægsvirksomheden J. & K. Petersen.

Petersen var medlem af kommunalbestyrelsen i Skopun 1976–92, bestyrelsesmedlem i elselskabet SEV 1985–1991 og valgt til Lagtinget fra Sandoy 1988–2002. Petersen var fiskeri- og landbrugsminister 1991–93 i Atli Dams sjette regjering, senere igen fiskeriminister 1996–98 i Edmund Joensens anden regering og Anfinn Kallsbergs første regering. Han havde ansvaret for fiskerierhvervet i en tid, da finanskrisen på Færøerne nærmest havde udradererede erhvervet. Han var kritisk overfor, at danskerne havde udpeget de personer, der skulle bestyre en finansieringsfond for omorganisering af fiskeindustrien, og karakteriserede Danmark som "storimperialister".

Petersen måtte trække sig som fiskeriminister i 1998 efter anklager om voldtægt af en 17 årig pige, mens hun boede på værelse i hans hjem i 1995.
 Petersen nægtede sig skyldig, men måtte bøje sig for presset og trække sig fra ministerposten, og blev senere idømt 10 måneders fængsel og 30 000 kroner i godtgørelse til pigen. Han hævdede fortsat, at han var uskyldig, og at samlejet var sket frivilligt. I juli 1999 fik han afslag på ansøgning til Justitsministeriet om at få prøvet sagen for Højesteret. Efter dette trak han sig også fra Lagtinget og blev erstattet af Eyðun M. Viderø for resten af valgperioden.

Referencer 

Entreprenører fra Danmark
Skibsbyggere fra Danmark
Politikere fra Fólkaflokkurin
Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Fiskeriministre fra Færøerne
Landbrugsministre fra Færøerne
Personer fra Sandø
Dømte
Villi Sørensen

Vilhelm Martin "Villi" Sørensen (født 5. december 1923 på Viðareiði, død 1. januar 1970) var en færøsk lærer, redaktør og politiker (JF). Han var uddannet lærer fra Føroya Læraraskúli i 1954 og arbejdede på skoler i Klaksvík 1955–70. Han var endvidere medlem af redaktionen for partiavisen Sosialurin 1950–68. 19. november 1968 tiltrådte Sørensen som fiskeri- og samfærdselsminister i Kristian Djurhuus' tredje regering. Sørensen døde i embedet den 1. januar 1970, og blev efterfulgt af partifællen Atli Dam.

Referencer 
Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 353. (PDF )

Lærere fra Færøerne
Redaktører fra Færøerne
Politikere fra Javnaðarflokkurin
Fiskeriministre fra Færøerne
Trafikministre fra Færøerne
Personer fra Norderøerne
Caxito

Caxito er en angolansk by og kommune i distriktet Dande, som ligger i provinsen Bengo. Caxito er hovedbyen i Bengo og har et befolkningstal på  indbyggere. Byen ligger lidt nordvest for Angolas hovedstad Luanda, og jernbanen Luanda Railways nordlige linje passerer gennem byen på strækningen mellem Luanda og den nordlige endestation Malanje.

Byer i Angola