kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erik Otto Larsen

Erik Otto Larsen (født 26. november 1931 i Hvidovre, Danmark, død 30. januar 2008) var en dansk maler, grafiker og forfatter.

Larsen debuterede som billedkunstner på den danske udstilling, Kunstnernes Efterårsudstilling, i 1965. I 1988 udgav han sin første bog, kriminalromanen Pondus sidste sag, for hvilken han modtog Det Danske Kriminalakademis debutantpris. Hans roman Masken i spejlet (1994) blev belønnet med Skandinavisk Kriminalselskabs pris Glasnøglen i 1995.

I 1994 filmatiserede Danmarks Radio romanen Manden der holdt op med at smile som en TV-serie i fire dele under navnet Frihedens skygge.

Bibliografi 
 Pondus sidste sag (1988) 
 Så længe jeg lever (1989) 
 Manden der holdt op med at smile (1990)  (også udgivet som Frihedens skygge )
 Masken i spejlet (1994) 
 En kat fortræd (1996)

Priser 
 Det Danske Kriminalakademis debutantpris 1988, for Pondus sidste sag
 Glasnøglen 1995, for Masken i spejlet

Eksterne henvisninger 
 Erik Otto Larsens Hjemmeside 
 Frihedens skygge, TV-serie 

Malere fra Danmark
Grafikere fra Danmark
Krimiforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Bjorholmsminde

Bjorholmsminde er en proprietærgård i Tirslund Sogn (Tønder Kommune), som går langt tilbage i historien. Gården er en af de største i sognet, idet der hører over 200 hektar land til Bjorholmsminde og derudover et stuehus fra 1995 på 416 m².
Bjorholmsminde har fra 1767 været i Bjorholmslægtens eje. Siden 1977 har Inge Lene og Carl Erik Zachariassen drevet gården. I 1995 blev der opført en ny hovedbygning, hvor første etage bliver anvendt til kurser i blomsterbinding. I 2003 blev den gamle hestestald renoveret. Derudover er der tilknyttet en Nordex-vindmølle til ejendommen, som leverer strøm til over 1000 husstande i nabolaget.

Information om strøm-produktion foregår på denne hjemmeside: http://atlas.ps-data.com/$/

Eksterne henvisninger 

 Gårdens hjemmeside

 https://www.dingeo.dk/adresse/6520-toftlund/bevtoftvej-22/

Proprietærgårde
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Tønder Kommune
Vibeke Marx

Vibeke Marx (født 9. marts 1948) er en dansk forfatter, af både romaner, noveller og børnebøger.

Hun er uddannet fritidspædagog, og debuterede i 1990 med ungdomsbogen Held og lykke Robinson, som vandt en nordisk manuskriptkonkurrence.

Bibliografi 

 Så længe du bor her... : en plejemors dagbog, 1982
 Men jeg er ligeglad! , 1984
 Held og lykke, Robinson, 1990
 På den anden side : roman, 1991 (roman)
 Tre skorstene : en fortællingskreds, 1991
 Bålet, 1993
 Morgenen er bedst, 1993 (noveller)
 Suleima, 1993
 Morgenåbner, 1994 (roman)
 Døgneren, 1994
 Enebarn, 1995
 Alle har da en kæreste, 1996
 Marinus Menneskeven, 1996
 Alene!, 1996
 Ingen fortrydelsesret, 1997 (roman)
 Jeg er Karin, 1997 (roman)
 Den der hvisker, 1998 (slægtshistorie)
 Fedt, 1998
 Morgenen er bedst, 1998
 Urolige hjerte, 1998
 Blodigt regnskab, 2000 (kriminalroman)
 De bløde timer, 2000
 Den lille, store pige, 2000
 Det er min gård, 2000
 Et godt og andre noveller, 2000
 Blodets bånd, 2001
 Den hvide dame, 2001
 Den lille dreng i kørestolen, 2001
 Den usynlige dreng, 2001
 Tusindkunstner, 2001
 Paolos brev, 2002
 Wonderland, 2003
 Et hus til Hope, 2004
 Musikken og kødet : et disharmonisk værk for otte stemmer, 2004
 Speeder, 2004
 Brølende snak med skovsø, 2005
 Inez' tårer, 2005
 Godterotten, 2006
 Jordbær milkshake, 2006
 Mørkemøder, 2006
 Skygger fra Sprogø, 2007
 Bjerget brænder, 2008
 Lykkebo lukker, 2008
 Våde-skud, 2010

 Hædersbevisninger 
 1999: Edvard P. prisen for Den der hvisker - : en slægtshistorie''

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 Vibeke Marx på Litteratursiden.dk
 
 

Romanforfattere fra Danmark
Børnebogsforfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer fra Kongens Lyngby
Masters of Hardcore

Masters of Hardcore (MoH) er et hollandsk pladeseskab, der betragtes som verdens førende inden for hardcore/gabber musik genren . 
Selskabet blev startet i 1996 i Zaandam, Holland, af den hollandsk/amerikanske DJ, Rob Gee. Siden hen har det tiltrukket mange hardcore og gabber interreserede mennesker.

Ved siden af pladeudgivelserne, arrangerer de også en række live events.
Disse bliver afholdt forskellige steder, men dog mest i Holland, Tyskland og Belgien.

Populariteten for MOH er steget ekstremt inde for få år.
Da der blev afholdt et event i februar 2008, Holland, var puplikumstallet over adskillige tusinde.

Artister
Akira
Angerfist
Art of Fighters
Base Alert
Bass D - King Matthew
Bike
Bountyhunter
Div cee
Catscan
Chosen Few
DJ Gizmo
DJ Korsakoff
Day-mar
DJ Nosferatu
DJ Outblast
Promo
Paul (DJ Paul Elstak)
Endymion
Endonyx
Ophidian
Noizefucker
Noize Suppressor
Neophyte
Predator
Stunned Guys
Tommyknocker
Rotterdam Terror Corps

Pladeselskaber fra Nederlandene
Robot Chicken

Robot Chicken er en amerikansk stop-motion komedie-serie, lavet af Seth Green og Matthew Senreich. 
Programmet er et sketch show, hvor der bliver gjort grin med film, tv-serier og meget andet. Personerne i serien er legetøj, actionfigurer og dukker. Seth Green og Matthew Senreich mener efter eget udsagn, at serien er: "All about farts and retards". Mange betegner Robot Chicken som værende sort humor.

Eksterne henvisninger 
adult swim
 
Robot Chicken på tv.com 
Robot Chicken Star Wars

Se også 
 Robot Chicken-afsnit

Animerede tv-serier fra USA
Komedieserier fra USA
Amerikanske tv-serier fra 2000'erne
Amerikanske tv-serier fra 2010'erne
Tv-programmer fra Adult Swim
V3-panservogn

V3-panservognen var en hjemmelavet panserforstærket lastvogn, som modstandsfolk fra Frederiksværk byggede under besættelsen.

Konstruktion 
De byggede den på Stålvalseværket og Hillerød-Frederiksværk-Hundested Jernbane (HFHJ) ledet Poul Frode Wilspang i Frederiksværk. Pansringen bestod af gamle skibsplader, som arbejderne ellers læssede på godsvogne. De blev svejset på en Ford AA lastvogn, anskaffet til formålet.

Vognen var bevæbnet med et let maskingevær af Bren-typen, monteret på en stor ståltønde, der fungerede som "kanontårn". Den blev døbt V3 som en hilsen til de tyske V1- og V2-raketter, der var blevet afsendt mod de allierede.

Den stod uden for Frihedsmuseet i København, til museet brændte.

Aktion mod Lorenzen-gruppen 

Lastvognene var ikke færdige, da nyheden om den tyske værnemagts kapitulation 4. maj 1945 nåede arbejderne på Stålvalseværket. Så de besluttede sig for at mødes om aftenen samme dag og færdiggøre en. Dagen efter blev den taget i brug af modstandsfolkene, som skulle arrestere tyske stikkere og værnemagere.

Modstandsfolkene havde fået et tip om noget mistænkeligt på Nyvej ved sommerhusene ved Asserbo. På adressen fandt de et større lager af sortbørsvarer, især konservesdåser med skinke. 

Resterne af Lorenzen-gruppen var i nabosommerhuset, som de tilfældigvis havde valgt til deres gemmested. Her forsøgte en anden gruppe at arrestere de militærtrænede tidligere HIPO'er og SS-frivillige. Men Lorenzen-gruppen var bevæbnet med maskinpistoler, pistoler og ammunition og åbnede ild mod modstandsfolkene.

Gruppen, der skulle beslaglægge smuglervarerne, kom til hjælp med panservognen. De bestrøg huset med maskingeværet, og skydningen holdt op. Ud af 19  kvinder og mænd fra Lorenzen-gruppen var to døde af skud, en tredje var ramt i underlivet og havde slæbt sig ind i et skab, hvor han begik selvmord. De resterende blev arresteret og kørt til København.

Modstandsgruppen opdagede efter aktionen, at V3's pansring ikke var skudsikker, da adskillige skud var gået direkte igennem.

I 2005 lavede instruktøren Fritz Hartz en dokumentarfilm om panservognen og aktionen mod Lorenzen-gruppen, hvor flere af aktørerne medvirkede og fortalte om hændelserne.

Henvisninger

Litteratur 
 Søren Ehlers – Panservognsangreb i Asserbo, s. 118-119 i bogen Hverdag – Modstand – Befrielse – Frederiksborg Amt 1940-45, Frederiksborg Amtsråd, 1985.

Eksterne henvisninger 

 Forlaget Din Bogs side om panservognen med mange billeder fra tiden omkring aktionen
 The Florida State University 
 V3 – Vores Nordsjælland 
 V3 – Forlaget Nationalmuseet – Frihedsmuseet 

Pansrede mandskabsvogne
Frederiksværk
Den danske modstandsbevægelse
DragonForce

DragonForce er et engelsk power metal band dannet i London i 1999. Gruppen er kendt for deres hurtige guitar soloer, fantasyinspirerede tekster og for deres musik med elektroniske lydeffekter.

Historie 
DragonForce blev dannet i 1999 af Herman Li og Sam Totman, der kendte hinanden fra heavy metal bandet Demoniac. I starten hed bandet DragonHeart og i 2000 indspillede de deres første demo ved navn Valley Of The Damned. Herefter valgte bandet at at skifte navn for ikke at skabe reklameproblemer med det brasilianske band Dragonheart. 

Deres første sange blev udgivet på det gamle mp3.com og i 2003 udgav de albummet Valley of the Damned, hvor fra singlen ved samme navn blev downloadet over 500.000 gange i de første få måneder den var online.

Trommeslageren på til Valley of the Damned var Tommy Hansen fra Jail House Studios i København. To af medlemmerne, Steve Williams og Steve Scott forlod bandet og dannede et nyt band ved navn PowerQuest, hvor forsangeren fra DragonForce, ZP Theart flere gange har været gæstevokalist. Sam Totman startede i 2002 et sideprojekt med ZP Theart ved navn Shadow Warriors.

I 2004 udgav de albummet Sonic Firestorm som blev deres egentlige gennembrud som power metal band. I 2006 spillede de ved Ozzfest og udgav albummet Inhuman Rampage. Singlen og første sang på albummet "Through the Fire and Flames" kom i 2007 med på spillet Guitar Hero III: Legends Of Rock.

I 2007 spillede bandet også ved Download Festival i England.
Efter at have været med i Guitar Hero solgte bandet flere albums end nogensinde og deres popularitet steg voldsomt. "Through the Fire and Flames" blev bandets mest populære sang.
I 2008 udgav bandet Ultra Beatdown, hvor fra den første single, "Heroes of Our Time" blev nomineret til en Grammy for "Best Metal Performance". Sangen bliver brugt i spillet Skate 2.

Den 22. januar 2009 udkom deres nyeste musikvideo for deres anden single fra Ultra Beatdown "The Last Journey Home".
Den 24. februar 2009 besøgte DragonForce Danmark i Store Vega, København.
I Maj 2009 gik DragonForce på turné i Latinamerika hvor de spillede i Mexico City, Monterrey, Santiago, Buenos Aires, Bogotá, Porto Alegre, Curitiba og São Paulo.

I marts 2010 valgte ZP Theart at forlade bandet.

Medlemmer 

Nuværende medlemmer
 Marc Hudson – forsanger 
 Herman Li – guitar, sang 
 Sam Totman – guitar, sang 
 Frédéric Leclercq – bas, sang 
 Vadim Pruzhanov – keyboard, keytar, synthesizer, theremin, sang 
 Gee Anzalone – trommer, percussion 

Tidligere medlemmer
 ZP Theart – forsanger 
 Steve Scott – bas, sang 
 Diccon Harper – bas, sang 
 Adrian Lambert – bas, sang 
 Steve Williams – keyboard, keytar, sang 
 Matej Setinc – trommer, percussion 
 Didier Almouzni – trommer, percussion 
 Dave Mackintosh – trommer, percussion

Tidslinje

Diskografi 

 Valley of the Damned (2003)
 Sonic Firestorm (2004)
 Inhuman Rampage (2006)
 Ultra Beatdown (2008)
 The Power Within (2012)
 Maximum Overload (2014)
 Reaching into Infinity (2017)
 Extreme Power Metal (2019)

Eksterne henvisninger 

 
 
 
 

 
Musikgrupper fra 1999
Ingeborg Næstved

Ingeborg Næstved (25. maj 1887 i København – 11. december 1979) var en dansk poesi- og prosaforfatter. Hun mistede hørelsen i 10 års alderen som følge af meningitis (hjernehindebetændelse), blev optaget som elev ved døveskolen i Fredericia året efter, og kom derfra i 1899 til døveskolen i Nyborg, hvor hun blev undervist i fire år. Efter sin konfirmation i 1903 uddannede hun sig til arbejde på kontor, arbejdede så nogle år på et kontor i København, indtil hun fra 1. januar 1910 blev fast tilknyttet døveskolen i Fredericia som kontorassistent hvor hun forblev indtil 1945.

Frk. Næstved begyndte allerede så småt at digte i skolen. Bedst kendt er hendes digt "Gi mig en blomst mens jeg lever". Dette blev første gang offentliggjort i det danske ugeblad "Hjemmet", og derfra banet det sig vej ikke bare til vide kredse i Danmark, men også i udlandet. Allerede i 1924 havde ikke mindre end tre komponister skrevet musik til dette digt.

Eksterne henvisninger 
 
 http://www.fredericiashistorie.dk/html/fredericia/pdf_artikler/Ingeborg_Naestved.pdf Giv mig en blomst mens jeg lever Download] Artikel i Pensionistavisen nr. 66. 2001

Digtere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Eschenrode

Eschenrode er en lille by i delstaten Sachsen-Anhalt i Tyskland. Den er administrationssæde for kreisen Börde.

Byer i Sachsen-Anhalt
World Boxing Council

World Boxing Council (også kaldet WBC) er et bokseforbund, der autoriserer professionelle boksekampe om VM-titler i de enkelte vægtklasser indenfor boksesporten.

WBC blev grundlagt den 14. februar 1963 i Mexico på initiativ af den mexicanske præsident Don Adolfo López Mateos. Bokseforbundet blev etableret som en modvægt til det på daværende tidspunkt nyetablerede bokseforbund World Boxing Association. Bag etableringen stod 11 nationer: USA, Argentina, Storbritannien, Frankrig, Mexico, Filippinerne, Panama, Chile, Peru, Venezuela og Brasilien. På trods af det stærke sydamerikanske islæt blandt de stiftende nationer, havde WBC i starten tætte bånd til det europæiske forbund EBU.

Etableringen af WBC betød i praksis, at boksesporten fra dette tidspunkt ikke længere havde én generelt anerkendt verdensmester, men derimod to, en situation der varede i ca. 20 år, indtil der opstod adskillige andre bokseforbund, der hver især anerkendte andre boksere som verdensmestre. WBC blev fra sin grundlæggelse anerkendt som et ”reelt” bokseforbund, og anses i dag som værende et af de fire ”store” forbund; de øvrige er WBA, IBF og WBO.

WBC var i perioden fra 1975 til 2014 ledet af den karismatiske mexicaner Jose Sulaimán, der gennem årene har udøvede en betydelig indflydelse på bokseforbundets dispositioner.

WBC har siden etableringen anerkendt VM-kampe for herrer. I dag anerkendes tillige VM-kampe for kvinder og for ungdomsboksere. I tillæg til disse titler arrangerer WBC også titelkampe om såkaldt internationale titler og regionale titler. I alt arrangeres 14 forskellige titler i hver vægtklasse.

Kritik 
WBC og Sulaimán har som de øvrige bokseforbund været udsat for massiv kritik og beskyldninger om korruption. Særlig har WBC’s og Sulaimáns tætte forbindelser til den amerikanske boksepromotor Don King været udsat for stærk kritik, uden at det tætte parløb mellem Don King og WBC dog har medført væsentlige konsekvenser for bokseforbundet.

Mere alvorligt for WBC var det imidlertid, da den tyske bokser Graciano Rocchigiani i en retssag anlagt mod bokseforbundet i 1993 blev tilkendt en erstatning på 30 millioner USD som følge af WBC’s massive overtrædelse af egne regler, da forbundet fratog tyskeren VM-titlen i letsværvægt. Som en konsekvens af dommen trådte WBC i betalingsstandsning, der var tæt på at ende med en egentlig konkurs, der imidlertid blev afværget, da Rocchigiani indgik forlig med forbundet.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 WBC’s hjemmeside

Bokseforbund
Etableret i 1963
Samuel Josef Agnon

Samuel Josef Agnon (hebraisk: שמואל יוסף עגנון; født 17. juli 1888, død 17. februar 1970) var en israelsk, hebraisksproget forfatter. Han blev tildelt nobelprisen i litteratur i 1966 sammen med Nelly Sachs. I sine fortællinger søger Agnon tilbage til jødedommens rødder og religion.

Bibliografi i udvalg 
 Evig fred (dansk udgivelse 1966)
 Troskabseden (1943, dansk udgivelse 1967)
 I havets midte og andre noveller (dansk udgivelse 1968)
 Ore'ah Noteh Lalun (Nattegæsten)

Eksterne henvisninger 

Skønlitterære forfattere fra Israel
Nobelprismodtagere i litteratur
Nobelprismodtagere fra Israel
Erik Skram

Asbjørn Oluf Erik Skram (10. marts 1847 i København – 21. november 1923 sammesteds) var en dansk journalist og forfatter. Hans forældre var jernbanedirektør Gustav Skram (tidligere Schram) og Ida Johanne Hoë. Han var også lillebror til Henriette Skram.

Erik Skram fik sin uddannelse fra Metropolitanskolen 1866 og tog filosofikum 1867.

Erik Skrams første roman var Herregaardsbilleder fra 1877. Romanen Gertrude Coldbjørnsen fra 1879 blev hans mest kendte. Han giftede sig med Amalie Müller (kendt som Amalie Skram) omkring 1884. De fik datteren Johanne Skram Rørdam i 1889. Amalie og Erik Skram blev separeret omkring januar 1900. Amalie og Erik Skram blev aldrig skilt, men Amalie Skram døde i 1905. Derefter giftede Erik Skram sig med skuespillerinden Caroline Kirstine Aagaard. (født 1872 død 1932).

Erik Skram blev udnævnt til Ridder af Dannebrog i 1908 og Dannebrogsmand i 1918.

Han er begravet på Bispebjerg Kirkegård.

Eksterne henvisninger 

 Information om Erik Skram fra Det Kongelige Bibliotek 
 Romanen "Gertrude Coldbjørnsen" fra Det Kongelige Bibliotek 
 Romanen "Gertrude Coldbjørnsen"  og Forfatterportræt  på Arkiv for Dansk Litteratur
 Erik Skram på Dansk Forfatterleksion 

Journalister fra Danmark
Romanforfattere fra Danmark
Riddere af Dannebrog
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Personer i den 2. Slesvigske Krig fra Danmark
Officerer fra Danmark
Personer fra København
Litteraturkritikere fra Danmark
Teaterkritikere fra Danmark
Journalister ved Politiken
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Formænd for Dansk Forfatterforening
Studenter fra Metropolitanskolen
Nykredits Arkitekturpris

Nykredits Arkitekturpris er en pris der er blevet udgivet hvert år siden 1987 af Nykredits Fond. Det er Skandinaviens største arkitekturpris på 500.000 kr.

Prisen uddeles hvert år til en eller flere personer, som i særlig grad – personligt eller gennem deres værker – har gjort noget særligt for byggeriet (arkitektur, bygningskunst, planlægning o.l.)

Prismodtagere 
 2023 BBP Arkitekter
 2022 Lysdesigner, Jesper Kongshaug
 2021 Landskabsarkitekt, Marianne Levinsen
 2020 Varmings Tegnestue, Anne Lene Jørgensen
 2019 Arkitekterne Frank Maali og Gemma Lalanda
 2018 Partnerne i BIG Arkitekter Bjarke Ingels, Sheela Maini Søgaard, Finn Nørkjær, Andreas Klok Pedersen, Jakob Lange, Thomas Christoffersen, Ole Elkjær-Larsen, David Zahle, Cat Huang, Brian Yang, Jakob Sand, Kai-Uwe Bergmann, Martin Voelkle, Leon Rost, Agustin Perez Torrez, Beat Schenk og Daniel Sundlin
 2017 Partnerne i Praksis Arkitekter Mette Tony og Mads Bjørn Hansen
 2016 Arkitekt Carsten Engtoft Holgaard
 2015 Gottlieb Paludan Architects
 2014 Kristine Jensens Tegnestue
 2013 Gehl Architects
 2012 COBE
 2011 Cubo Arkitekter
 2010 SLA
 2009 Entasis
 2008 CEBRA
 2007 Dorte Mandrup-Poulsen
 2006 Arkitektfirmaet C.F. Møller ved Anna Maria Indrio
 2005 Arkitekt Lene Tranberg
 2004 Billedkunstneren Olafur Eliasson
 2003 Landskabsarkitekt, dr.agro. Malene Hauxner
 2002 Tegnestuen PLOT v/arkitekterne Julien De Smedt og Bjarke Ingels
 2001 Landskabsarkitekt APS MDL Sven-Ingvar Andersson
 2000 Arkitekt Knud Friis, arkitekt Gehrdt Bornebusch og arkitekt Vilhelm Wohlert
 1999 Dissing + Weitling Arkitektfirma A/S
 1998 DOMUS arkitekter A/S
 1997 Schmidt, Hammer & Lassen A/S, arkitekter MAA
 1996 Arkitekt MAA Søren Robert Lund
 1995 Arkitekt MAA, professor Boje Lundgaard
 1994 Arkitekterne Troels Hasner og Ole Justesen
 1993 Tegnestuen Jørgen og Inge Vesterholt, landskabsarkitekt Torben Schønherr og landskabsarkitekt Jeppe Aagaard Andersen
 1992 Arkitekt, professor Erik Christian Sørensen, KHR arkitekter ved Knud Holscher og Svend Axelsson samt arkitekt Mogens Brandt Poulsen
 1991 Arkitekterne Ib og Jørgen Rasmussen, arkitektparret Inger og Johannes Exner og redaktør Klaus Eggers Hansen
 1990 Tegnestuen Vandkunsten og Arkitektgruppen Aarhus
 1989 Mag.art. Sys Hartmann, arkitekt Poul Ingemann, arkitekt Erik Einar Holm og Tegnestuen Kvisten
 1988 Arkitekt Johan Otto von Spreckelsen, ingeniør Erik Reitzel, 3XN og arkitekterne Carsten Hoff og Susanne Ussing
 1987 Arkitekt Henning Larsen, arkitekt Jørn Utzon og arkitekt Ulrik Plesner

Eksterne henvisninger 
Nykredits Fonds Arkitekturpris

Arkitekturpriser fra Danmark
Etableret i 1987
Nykredit
Edme Mariotte

Edme Mariotte (ca. 1620 – 12. maj 1684) var en fransk fysiker som genfandt Boyles lov efter Robert Boyle, der fandt den i 1660. 

Denne lov ser således ud:

p1V1= p2V2 (fast temperatur)

Fysikere fra Frankrig
Hans-Jørgen Schanz

Hans-Jørgen Schanz (født 21. januar 1948 i Sønderborg, død 28. januar 2022) var en dansk idéhistoriker og tidligere marxist.

Schanz var søn af slagtermester Herman Richart Schanz (død 1981) og hustru Anna Elise f. Jørgensen. Han blev student fra Sønderborg Statsskole 1967, magister i idéhistorie 1973 fra Aarhus Universitet og dr.phil. 1981. Fra 1973 fungerede han som lektor i idehistorie ved Aarhus Universitet og var professor samme sted fra 1992. Schanz studerede også i Frankfurt am Main og i Berlin.

Schanz spillede i 1970'erne en vigtig rolle i det fagkritiske miljø omkring Aarhus Universitet og for introduktionen af den kapitallogiske marxistiske strømning i Danmark generelt. På trods af dette var han aldrig medlem af nogen partipolitisk organisation. I de senere år var hans forskningsmæssige arbejde koncentreret omkring relationen mellem modernitet og metafysik, og hans tænkning var nu langt fra marxistisk, omend der også var inspiration herfra.

Han var gift med museumsinspektør, ph.d. Elsebeth Aasted Schanz.

14. september 2012 blev Schanz Ridder af Dannebrog.

Schanz' hovedværker 
 Til rekonstruktion af kritikken af den politiske økonomis omfangslogiske status (1973)
 Plan for læsningen af Das Kapital (1973)
 Arbejdsgruppe: Videnskab og kapital (1974)
 Kritikkens elendighed (1976)
 Antikritik (1977)
 (m. Carlsen, Smith og Thomsen) Kapitalisme, Behov og civilisation 1-2 (1980)
 Træk af behovsproblematikkens idéhistorie med særligt henblik på Marx og Engels (1981)
 Tendenser – omkring pragmatik, kunst og modernitet (1988)
 Forandring og balance – refleksioner over metafysik og modernitet (1990)
 Er kapitallogikken flyttet i parcelhus? (1992)
 Er det moderne menneske blevet voksent (1993)
 Karl Marx i tilbageblik efter murens fald (1994)
 Det historiske – refleksioner over historie og metafysik (1996)
 Marxproblemer: Kodeord: Marx – nye læsninger (1997).
 Selvfølgeligheder – Aspekter ved modernitet og metafysik (1999) Modernitet og Religion (2008)
 Ånd (2017)
 Menneskene og alt andet'' (2020)

Eksterne henvisninger 
 Hans-Jørgen Schanzs side på Århus universitet 
 Portræt i Information

Kilder 

Marxister fra Danmark
Ansatte ved Aarhus Universitet
Faglitterære forfattere fra Danmark
Personer fra Sønderborg
Riddere af Dannebrog
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Kristne fra Danmark
Aschersleben

Aschersleben er en by i Salzlandkreis i den tyske delstat Sachsen-Anhalt. Det er den by i Sachsen-Anhalt hvis skrevne historie går længst tilbage, og den trediestørste by i Salzlandkreis. Aschersleben ligger ved den norøstlige del af Harzen i dalen ved floden Eine; derfor bliver Aschersleben også kaldt „Tor zum Harz“, Porten til Harzen.

Aschersleben var i det 12. århundrede under Albrecht 1. af Askanierslægten midtpunktet i fyrstedømmet Anhalt. Byen har et velbevaret fæstningsanlæg og bycentrum fra middelalderen. Det latinske navn for Aschersleben er: Ascharia.

Geografi 
Aschersleben ligger mellem Harzen og Magdeburger Börde, omkring 50 km sydvest for Magdeburg, og cirka 50 km nordvest for Halle (Saale). Byen ligger ved Eine, der mod sydøst for byen løber ud i floden Wipper .

Byen er omgivet af landbrugsland. Mod nordvest ligger Concordiasee og Königsauer See, to store åbne miner, der efterhånden er blevet til søer.

Til 1945 var Aschersleben mod vest, øst og sydøst omgivet af Hertugdømmet Anhalt.

Eksterne henvisninger 

 
 Bundeskabaretfestival
 Landesgartenschau 2010 in Aschersleben

Hanse
Harzen