kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Samo Vremšak

Samo Vremsak (født 29. maj 1930 i Kamnik, Slovenien, død 7. oktober 2004) var en slovensk komponist, dirigent og professor.

Vremsak studerede komposition på Musikkonservatoriet i Ljubljana hos Marjan Kozina. Han har skrevet tre symfonier, orkesterværker, kammermusik, korværker etc. Han blev professor i komposition på Musikkonservatoriet i Ljubljana, og dirigerede også Slovenian Philharmonic Choir. Vremsak skrev sin første symfoni til sin afgangseksamen fra Konservatoriet.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1956) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1972-73) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1989) - for orkester
 Sinfonietta "in Modo Classica" (1988) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 om Samo Vremsak på www. musicweb-international.com

Komponister fra Slovenien
Dirigenter
Professorer
Pavol Bagin

Pavol Bagin (født 11. maj 1933 i Košice, død 4. januar 2013 i Bratislava, Slovakiet) var en slovakisk komponist, dirigent og skribent.

Bagin studerede komposition og direktion på Musikonservatoriet i Bratislava , og det Pædagogiske Universitet i Bratislava hos bl.a. Eugen Suchon og Andrej Očenáš. Han har skrevet en symfoni, orkesterværker, kammermusik, instrumentalværker, vokalmusik etc. Han var også skribent og editor på mange lærerbøger og musiktidsskrifter .

Udvalgte værker 

 Lille Symfoni (1990) - for kammerorkester
 "Sinfonietta Slovaca" (1983) - for strygerorkester

Eksterne henvisninger 
 om Pavol Bagin på www.musicweb-international.com

Komponister fra Slovakiet
Dirigenter
Forfattere fra Slovakiet
Mikuláš Schneider-Trnavský

Mikulas Schneider-Trnavsky (født 24. maj 1881 i Trnava, død 28. maj 1958 i Bratislava, Slovakiet) var en slovakisk komponist, dirigent og lærer.

Schneider-Trnavsky studerede komposition på Musikkonservatorierne i Budapest, Wien og Prag hos bl.a. Karel Stecker.
Han har skrevet en symfoni, orkesterværker, operetter, kammermusik, scenemusik, korværker, religiøseværker etc.
Schneider-Trnavsky var mest optaget af religiøse værker og sange. Han var korleder af koret i domkirken i Trnavsky .

Udvalgte værker 

 Symfoni (i E-mol) "Reminiscens" (1955-56) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 om Mikulas Schneider-Trnavsky på www.musicweb-international.com

Komponister fra Slovakiet
Dirigenter
Lærere
Olpenæs langdysse

Olpenæs langdysse er navnet på resterne af en langdysse beliggende omtrent 100 meter øst for skoven Kølen (Kühlen) midtvejes mellem Olpenæs og Skønhave i Karby Sogn (Sydslesvig). Langdyssen er som mange andre stendysser bygget i det kystnære område. Den er cirka 18 m lang og 7 m bred i langoval, nordøst-sydvest orienteret form med oprindeligt tre kamre. Af randsten er der 17 bevaret på den nordvestlige langside og 14 på den sydøstlige. Bæresten er bevaret in situ ( ≈ på stedet). De to yderste kamre var af en sædvanlige form med to sidesten i hver af langsiderne og en for hver ende. Den ene kammerets indgangssten måler 1,5 meter. Fra oprindeligt to dæksten er kun den nordvestlige bevaret, som måler 1,6 m × 0,7 meter.

Litteratur 
 Kongelige Nordiske oldskriftselskab: Aarbøger for nordisk oldkyndighed og historie, 3. bind, København 1913, side 212
 Ernst Sprockhoff: Atlas der Megalithgräber Deutschlands – Schleswig-Holstein, Bonn 1966, side 18.

Eksterne henvisninger

Noter 

Stenalderstensætninger i Sydslesvig
Kappel
Svans
Ann Lee

Ann Lee (født Annerley Emma Gordon; 12. november 1967) er en britisk, italiensk-baseret eurodancesange og sangskriver, der oplevede en del popularitet i slutningen af 1990'erne. Hun er primært kendte for sinde to hitsingler fra 1999 "2 Times" og "Voices". Hun har udgivet to albums.

Diskografi

Album 
 1999: Dreams
 2007: So Alive

Singler

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Sangere fra Storbritannien
Eurodance
Rotunden (tidsskrift)

Rotunden () var et dansk tidsskrift.
Det blev udgivet at Statsbiblioteket i Aarhus mellem 1993 og 2009.

Artiklerne kunne for eksempel handle om Frits Johansen-samlingen i Statsbiblioteket, Thøger Larsen-samlingen eller Kvindesagsforkæmperen Kirstine Holmsgaard.
Et nummer fra 2004 var helliget Johannes V. Jensen.

Henvisninger 

Tidsskrifter fra Danmark
Tusind stykker

"Tusind Stykker" er en popsang skrevet og indspillet af den dansker sangerinde og sangskriver, Anne Linnet, fra hendes album Jeg Er Jo Lige Her fra 1988.

I 1989 indspillede Björn Afzelius en cover på svensk ved navn "Tusen Bitar".

Tekst 
Sangen handler om venskab og om frygt for at blive forladt; "Alting kan gå itu, men et hjerte kan gå i tusind stykker".

Hitlister

Tusen Bitar 

"Tusen bitar" var en svensk version af sangen, der blev indspillet og udgivet af den svenske sanger og sangskriver, Björn Afzelius, i 1989.

Hitlister

Andre coverversioner 
Sangen er også indspillet på italiensk ved navn "Mille Parti" af Don Bennechi og på norsk ved navn "Tusen Biter" af det norske band Scandinavia.

Den tyske sangerinde Kim Petras udgav i 2023 sin egen udgave af sangen med titlen “Thousand Pieces” fra hendes album “Feed The Beast”.

Referencer 

Sange fra Danmark
Sange fra 1988
Singler fra 1988
Singler fra 1989
Exofiktion

Exofiktion er et litterært begreb eller en tendens inden for biografisk fiktion som især har domineret i fransk litteratur i de senere år. Begrebet betegner den tendens i litteraturen, som kan siges at være en arvtager til autofiktionen, hvor forfatteren i stedet for at tage udgangspunkt i sit eget liv og egne erfaringer vender blikket ud og digter videre på andres liv og biografi. Et legende sprog og en eksperimenterende form er kendetegnende for exofiktionen.

Opgør med autofiktionen 
Exofiktion står i modsætning til autofiktionen. Exofiktionen tager udgangspunkt i en reelt eksisterende person eller hændelse, men med fiktionen og sproglig leg som virkemiddel frem for biografien og dens dokumentariske form.

Vendingen går fra, at forfatteren tager udgangspunkt i sit eget liv i autofiktionen til andres.

Overgangen mellem autofiktion og exofiktion kan trods modsætningsforholdet godt have en glidende overgang. Emmanuel Carrere roman Gudsriget samt andre af hans udgivelser er eksempler herpå.

Kunstneren som genstandsfelt og inspiration til exofiktionen 
Flere forfattere der skriver exofiktion vælger at tage udgangspunkt i og digte videre på en kunstners liv. I dansk litteratur gælder dette eksempelvis både i Kristina Stoltz roman Cahun og Christina Hesselholdts roman Vivian.

Exofiktion i Frankrig 
Den franske forfatter, geograf og filosof Philippe Vasset brugte som den første udtrykket exofiktion i avisen Libération i 2013. I Frankrig har exofiktionen siden været en hyppigt anvendt litterær betegnelse. Den er desuden blevet en genre med mange værker som repræsentation.

Franske eksempler på exofiktion 

 Laurent Binet - La septième fonction du langage (sprogets 7. funktion) fra 2015.

 Éric Vuillard - L’ordre du jour

 Sébastien Spitzer - Ces rêves qu’on pietétine (De drømme, man træder på) - et portræt af en af Magda Goebbels

 Olivier Guez - La disparition de Josef Mengele (Josef Mengeles forsvinden)

Exofiktion i Danmark 
Herhjemme har exofiktionen fået fat hos særligt flere kvindelige forfattere. Christina Hesselholdt, Kristina Stoltz, Amalie Smith og Kirstine Reffstrup samt flere andre har skrevet romaner, som kan tilskrives at falde inden for exofiktionen.

Danske eksempler på exofiktion 

 Amalie Smith - Marble
 Christina Hesselholdt - Vivian
 Kristina Stoltz - Cahun
 Kirstine Reffstrup - Jeg, Unica
Hanne-Vibeke Holst - Kriger uden maske
Henrik Stangerup - “Det er svært at dø i Dieppe”, “Vejen til Lagoa Santa” og “Broder Jacob”

Henvisninger 

Litterære udtryk
Litteratur
Queen's Club-mesterskaberne 2021

Queen's Club-mesterskaberne 2021 var en tennisturnering, der blev afviklet udendørs på græsbaner i Queen's Club i London, Storbritannien i perioden 14. - 20. juni 2021. Det var den 118. udgave af Queen's Club-mesterskaberne siden den første turnering i 1890, og turneringen blev på grund af et sponsorat markedsført under navnet cinch Championships.

Matteo Berrettini blev den første italienske vinder af Queen's Club-mesterskabet i herresingle, da han i finalen besejrede Cameron Norrie med 6-4, 6-7(5), 6-3. Det var Berrettinis femte turneringssejr på ATP Tour men hans første på ATP Tour 500-niveau. Han blev den første spiller, der vandt titlen ved sin første deltagelse i turneringen, siden Boris Becker vandt i sin debut i 1985.

Doubletitlen blev vundet af Pierre-Hugues Herbert og Nicolas Mahut, som i finalen vandt med 6-4, 7-5 over Reilly Opelka og John Peers. Herbert og Mahut vandt dermed Queen's Club-titlen for tredje gang, efter at de tidligere havde vundet turneringen i 2015 og 2016. Og det franske par vandt dermed deres anden turnering på to uger, eftersom de ugen før havde vundet French Open-mesterkabet. Opelka og Peers spillede deres første turnering som makkere. Sejren var den 21. doubletitel i Pierre-Hugues Herberts karriere på ATP Tour, mens Nicolas Mahut vandt sin 33. ATP-titel. Det var deres 19. turneringssejr som makkere.

Præmier 

Den samlede præmiesum androg € 1.290.135, hvilket var et fald på ca. 38 % i forhold til den foregående turnering i 2019. Pengepræmierne var fordelt som vist nedenfor.

Herresingle

Hovedturnering

Deltagere 

Hovedturneringen havde deltagelse af 32 spillere, heraf:
 24 spillere, der havde kvalificeret sig til turneringen på grundlag af deres placering på ATP's verdensrangliste pr. 3. maj 2021 (seks uger før turneringens start).
 3 spillere, der havde modtaget et wildcard (markeret med WC).
 4 spillere, der havde kvalificeret sig til hovedturneringen fra kvalifikationen (markeret med Q).
 1 spiller, der var gået videre fra kvalifikationen som lucky loser (markeret med LL).

Resultater

Kvalifikation 

I kvalifikationen spillede 16 spillere om de sidste fire ledige pladser i hovedturneringen. Følgende spillere kvalificerede sig til hovedturneringen:

Følgende spillere gik videre til hovedturneringen som lucky losere:

Resultater

Herredouble

Deltagere 
Hovedturneringen havde deltagelse af 24 par, der var fordelt på:
 21 direkte kvalificerede par i kraft af deres placering på ATP's verdensrangliste.
 3 par, der havde modtaget et wildcard (markeret med WC).

Resultater

Kilder 

 ATP World Tour - cinch Championships

Referencer 

2021
ATP Tour 2021
Nils Sjøberg

Nils Sjøberg (født 4. august 1960 i Hedehusene) er en dansk redaktør og tidligere stedfortræder i Folketinget.

Baggrund 
Nils Sjøberg er født 4. august 1960 i Hedehusene som søn af John Sjøberg og Anne Neergaard.

Sjøberg er bachelor i teologi og religionshistorie fra Københavns Universitet, en journalistisk tillægsuddannelse fra Danmarks Medie- og Journalisthøjskole, er uddannet folkeskolelærer og er cand.pæd. fra Danmarks Pædagogiske Universitetsskole (DPU). Han har i sin karriere haft forskelligt arbejde som lektor, journalist og skribent. og er redaktør på Magasinet Sundhed. Han er desuden ekstern lektor ved Syddansk Universitet i Odense.

Sjøberg er gift med Else Høgh, der er sundhedsplejerske, og har to sønner.

Karriere 
Sjøberg har siddet i Radikale Venstres hovedbestyrelse af flere omgange i årene 1991 til 2019. 

Ved Folketingsvalget 2019 fik han 1411 personlige stemmer. Han opnåede hermed en stedfortræderplads i Folketinget, da han opnåede valg som 1. suppleant, og da folketingsmedlem Lotte Rod kort inde i folketingsperioden gik på barsel. Han var under sin tid i Folketinget ældreordfører og forebyggelsesordfører for Radikale Venstre samt medlem af Europaudvalget og Nordisk Råd.

Anden virke 
I 2008 tog han initiativ til og var redaktør af debatbogen "Tilbage Til Rødderne om Radikale Venstres værdier". Han er også medforfatter til bogen "Integration og Demokrati" sammen med Jørgen Christensen.

Referencer 

Folketingskandidater fra Det Radikale Venstre
Redaktører fra Danmark
Partille Arena

Partille Arena er en indendørs multiarena i Partille, Sverige, med plads til 4.000 tilskuere til håndboldkampe. Arenaen er hjemmebane for klubben IK Sävehof, de har både deres herre- og damehold i landets bedste række. 

Arenaen blev indviet i 16. september 2016. Meningen med den nye arena, var at erstatte den tidligere Partillebohallen, der også blev revet ned i April 2017.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Officiel hjemmeside

Etableret i 2016
Idrætsanlæg i Sverige
Multiarenaer i Sverige
Göteborg
Johanne af Évreux

Johanne af Évreux (1310 - 4. marts 1371) var dronning af Frankrig og Navarra som Karl 4.'s tredje kone. Hun var datter af hans onkel Ludvig, greve af Évreux og Margrete af Artois. Da deres ægtskab ikke resulterede i sønner, betød det afslutningen på Huset Capets hovedlinje. Fordi hun var hans kusine, krævede ægteskabet Pave Johannes 22.'s tilladelse. De fik tre døtre, Johanne, Marie og Blanka.

Johanne døde den 4. marts 1371 på sit slot i Brie-Comte-Robert i regionen Île-de-France, ca. 20 km sydøst for Paris. Hun blev begravet i Saint-Denis Basilikaen, kongerne af Frankrigs nekropolis.

To af Johannes bemærkelsesværdige ejendele har overlevet: Hendes tidebog og en statue af Jomfru Maria og Jesusbarnet. Tidebogen, kendt som Johanne af Evreux' Tid, er i The Cloisters-samlingen under Metropolitan Museum of Art i New York. Det blev bestilt hos kunstneren Jean Pucelle mellem 1324 og 1328, sandsynligvis som en gave fra hendes mand. Bogen indeholder de sædvanlige bønner i de kanoniske tider, der er er arrangeret for lægfolk sammen med det bemærkelsesværdige ritual dedikeret til Ludvig den Hellige, hendes oldefar. Den lille statue af Jomfru Maria og Jesusbarnet (forgyldt sølv og emalje, 69 cm høj), som Johanne efterlod til Saint-Denis klosteret uden for Paris, er nu på Louvre-Museet.

eksterne links 

 Johanne af Evreux' Tidebog på 'The Cloisters'

Dronninger af Frankrig
Gyula Dávid

Gyula David (født 6. maj 1913 i Kecskemét, død 14. marts 1977 i Budapest, Ungarn) var en ungarsk komponist, violinist, professor og lærer.

David studerede komposition og violin på Liszt Academy of Music i Budapest, hos Zoltan Kodaly. Han var orkestermusiker i Municipal Orchestra, og var dirigent på Nationalteatret i Budapest.
David har skrevet 4 symfonier, orkesterværker, kammermusik, kormusik, instrumentalværker, vokalmusik, etc.

Han underviste som lærer og professor i kammermusik på Musikkonservatoriet i Budapest.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (1948) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1948) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1960) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1970) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 Gyula David på www.musicweb-international.com

Komponister fra Ungarn
Violinister
Professorer
Lærere
Cawdor Castle

Cawdor Castle er et slot Cawdor i Nairnshire i Skotland. Bygningen blev opført omkring et tower house fra 1400-tallet med omfattende tilføjelser og tilbygninger i de næste århundreder. Oprindeligt var den ejet af Calder-klanen, men den overgik til Campbells i 1500-tallet. Den er fortsat i Cambell-familiens ejerskab og er i dag hjem for enkegrevinde Cawdor, stedmor til Colin Campbell, 7. jarl af Cawdor. 

Borgen er bedst kendt for sin litterære forbindelse til William Shakespeares tragedie Macbeth, hvori hovedpersonen bliver gjort til "Thane of Cawdor". Historien er dog fiktiv, og borgen selv, som aldrig bliver omtalte direkte i Macbeth, blev først bygget mange år efter kong Macbeth fra 1000-talet.

Cawdor Castle er en listed building i klasse A, og jordene er på Inventory of Gardens and Designed Landscapes in Scotland, der er Skotlands nationale liste over vigtige haver og parker.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Slotte i Skotland
Iván Erőd

Ivan Erőd (født 2. januar 1936 i Budapest, Ungarn - død 24. juni 2019 i Wien, Østrig) var en ungarsk/østrigsk komponist, pianist, professor og lærer.

Erőd studerede klaver og komposition på Franz Liszt Akademiet i Budapest hos Pal Kadosa , Zoltan Kodaly og Ferenc Szabo.
Han emigrerede til Østrig (1956), for så at optage sine kompositions studier på Musikkonservatoriet i Wien hos bla Karl Schiske og Hanns Jelink. Erőd har skrevet 2 symfonier, orkesterværker, kammermusik, operaer, vokalmusik, instrumentalværker etc. Han var professor og lærer i komposition på Musikkonservatoriet i Graz og var gæsteprofessor på Musikkonservatoriet i Budapest. Han var inspireret af Bela Bartok og Zoltan Kodaly.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Fra den gamle Verden" (1995) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (2001) - for orkester
 Sinfonietta "Minnesota" (1986) - for orkester
 Violinkoncert (1973) - for violin og orkester

Eksterne henvisninger 
 om Ivan Erőd på www.musicweb-international.com

Komponister fra Ungarn
Komponister fra Østrig
Pianister
Professorer
Lærere
Pál Járdányi

Pal Jardanyi (født 30. januar 1920 i Budapest, Ungarn, død 29. juli 1966) var en ungarsk komponist, professor, lærer, musikolog, kritiker, pianist og violinist.

Jardanyi studerede klaver og violin i sin ungdom. Han studerede senere komposition på Musikkonservatoriet i Budapest, hos Zoltan Kodaly. Jardanyi har skrevet en symfoni, sinfonietta, orkesterværker, kammermusik, symfoniske digtninge, klavermusik. Han underviste som professor og lærer i komposition på Musikkonservatoriet i Budapest. Han var musikkritiker i årene (1943-1949).

Udvalgte værker 

 Symfoni (i fem satser) "Vörösmarty" (1952) - for stort orkester
 Harpekoncert (1959) - for harpe og orkester

Eksterne henvisninger 
 om Pal Jardanyi
 om Pal Jardanyi på www.musicweb-international.com

Komponister fra Ungarn
Professorer
Lærere
Pianister fra Ungarn
Violinister
Kritikere
László Dubrovay

Laszlo Dubrovay (født 23. marts 1943 i Budapest, Ungarn) er en ungarsk komponist og lærer.

Dubrovay studerede komposition på Bartók Secondary School of Music, hos István Szelényi, og forsatte studier på Liszt Akademiet, hos bl.a. Ferenc Szabó. Han tog komponistionskurser (1972-1974) hos Karlheinz Stockhausen i Köln.
Dubrovay har skrevet 6 symfonier, orkesterværker, kammermusik, elektroniskmusik, strygekvartetter, scenemusik, filmmusik etc. Han har undervist som lærer i komposition på Musikkonservatoriet i Budapest siden (1976).
Dubrovay har fået flere priser for sine værker, bl.a. førsteprisen for sit værk Levering for Orgel (1973).

 Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Symfonia" (1984-85) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Ungarsk" (1997) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Klangfarve" (1998) - for orkester
 Symfoni nr. 4 "Slagtøjs Symfoni" (1998) - for slagtøj og orkester
 Symfoni nr. 5 "Stryger Symfoni" (2005) - for strygeorkester
 Symfoni nr. 6 "Forår"'' (2009) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 om Laszlo Dubrovay på www.musicweb-international.com

Komponister fra Ungarn
Lærere
Grunnefjorden

Grunnefjorden er en fjordarm af Harøyfjorden i Aukra og Molde kommuner i Møre og Romsdal fylke i Norge. Fjorden går 10 kilometer mod øst ind til Julsundet i enden af fjorden. Fjorden ligger mellem øerne Gossa i Aukra i nord og Otrøya i Molde i syd. Fjorden har indløb mellem Lyngvær i nord og Tangen på Otterøya i syd. I øst ligger holmene Kjerringholmen, Flatholmen, Forholmen og Bollholmen mellem fjorden og Julsundet på anden siden. Mellem Kjerringholmen og Gossa ligger Kjerringsundet.

Grenda Tangen ligger yderst i fjorden på sydsiden og lige øst for Tangen går  Råkvågen  3,5 km mod syd til Rakvåg.

Kilder og henvisninger 

Aukra
Molde
Fjorde i Møre og Romsdal
Bløde gane

Den bløde gane (også kendt som velum) er hos pattedyr det bløde væv, der udgør bagsiden af ganen, og står således i kontrast til den hårde gane. Den bløde gane kan ofte kendes på at den, i modsætning til den hårde gane tættere på mundens front, ikke indeholder knogle.

Mundens anatomi
Sándor Veress

Sandor Veress (født 1. februar 1907 i Kolozsvár, Ungarn (nu Cluj-Napoca, Rumænien), død 4. marts 1992 i Bern, Schweiz) var en ungarsk/schweizisk komponist, pianist og lærer.

Veress studerede klaver og komposition på Musikkonservatoriet i Budapest hos Zoltan Kodaly og Bela Bartok. Han studerede ungarsk og transylvansk folkemusik hos Laszlo Lajtha. Veress har skrevet 2 symfonier, orkesterværker, kammermusik, operaer, balletmusik, koncertmusik, vokalmusik etc. Han underviste i komposition på Musikkonservatoriet i Budapest. Veress bosatte sig i Schweiz (1949), og underviste der i komposition på Musikkonservatoriet i Bern og på Universitetet i Bern.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 (Dedikeret til den Japanske Kejser og Regering for 2600 Nationaldag) (1940) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Sinfonia Minneapolitana" (1954) - for orkester
 Violinkoncert (1939-1948) - for violin og orkester
 "Musica Ungareska" (1938) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 om Sandor Veress på www.musicweb-international.com

Komponister fra Ungarn
Komponister fra Schweiz
Pianister
Lærere
Approksimant

Approksimanter er sproglyde, der involverer at taleorganerne nærmer sig hinanden, men ikke nært nok eller med nok artikulær præcision til at skabe turbulent luftstrøm. Derfor falder approksimanter et sted mellem frikative konsonanter, som producerer turbulent luftstrøm, og vokaler, som ikke producerer turbulens. Denne klasse består af lyde såsom  og semivokaler såsom  og , såvel som laterale approksimanter såsom .

Noter

Henvisninger 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Fonetik
Loïc Wacquant

Loïc Wacquant (født 1960) er en fransk sociolog og socialantropolog, der er specialiseret i bysociologi, fattigdom i byer og racemæssig ulighed. Wacquant er professor i sociologi University of California, Berkeley. Wacquant er bl.a. kendt for bogen Byens udstødte.

Biografi 
Wacquant voksede op i det sydlige Frankrig, hvor han gik i den lokale folkeskole. Hans familie var en del af den intellektuelle middelklasse og efter gymnasiet i byen Montpellier, blev Wacquant optaget på elitehandelsskolen École des Hautes Études Commerciales i Paris. Wacquant skulle læse industriel økonomi, men blev ved et foredrag med Pierre Bourdieu inspireret til at vende sig mod sociologien, hvorfor han begyndte at studere dette fag ved Nanterre Universitetet, der også ligger i Paris.

I stedet for en normal værnepligt fik Wacquant mulighed for at gøre tjeneste som sociolog ved forskningscenteret ORSTOM. Wacquant blev udstationeret Ny Kaledonien i 1983-1985. Denne periode blev vigtig for Wacquants praktiske erfaringer med sociologiske studier. Da opholdet i Ny Kaledonien var ved at rinde ud, fik Wacquant et ph.d.-stipendium ved University of Chicago, der huser det ældste sociologiske fagmiljø i verden. Det var her, at Wacquant blev interesseret i den sorte ghetto og kom til at udforske marginaliseringsprocesser i både USA og Frankrig.

Da Wacquant så ankom til Chicago, fik han den sidste studiebolig, der stadig var ledig. Denne bolig lå i bydelen Woodlawn, der førhen var havde været anset for at være det sorte Amerikas kulturelle højborge. Men det var i en tid før Wacquants ankomst. Det Woodlawn, Wacqaunt mødte, havde næsten "intet tilbage af tidligere tiders kulturelle opblomstring." Der var hverken en high school eller et bibliotek tilbage og ca. tredjedel af områdets beboere levede under fattigdomsgrænsen. Wacquant har senere skrevet, at det blev umuligt for ham ikke at vælge denne "fremmedarte[de] urban[e] kontekst" som emne for hans ph.d.-afhandling.

Referencer 

Sociologer fra Frankrig
Eugene Zador

Eugene (Jenö) Zador (født 5. november 1894 i Bátaszék, Ungarn, død 5. april 1977 i Los Angeles, Californien, USA) var en ungarsk/amerikansk komponist, og lærer.

Zador studerede komposition på Musikkonservatoriet i Wien, og senere i Leipzig med Max Reger, og på Münster Universitet.
Han underviste i komposition på Liszt Akademiet i Budapest  og Musikkonservatoriet i Wien. Zador emigrerede til USA (1939), og arbejdede som filmkomponist for Metro-Goldwyn-Mayer (M-G-M) og komponerede anonymt til mange film, og harmoniserede og orkestrerede andre filmkomponisters musik. Han har skrevet fire symfonier, orkesterværker, kammermusik, operaer, balletmusik, vokalmusik, filmmusik etc. Hans musik røber inspiration fra Richard Strauss og Max Reger.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Romantisk" (1922) - for orkester
 Symfoni nr. 2 "Teknisk Symfoni" (1932) - for orkester
 Symfoni nr. 3 "Danse Symfoni" (1936) - for orkester
 Symfoni nr. 4 "Børnenes Symfoni" (1941) - for orkester

Eksterne henvisninger 
 om Eugene Zador på www.musicweb-international.com 

Komponister fra Ungarn
Komponister fra USA
Lærere