kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
William Bloch

William Edvard Bloch (30. marts 1845 – 1. november 1926) var en dansk forfatter og teaterinstruktør. Født i København 1845 som søn af grosserer Jørgen Peter Bloch og Ida Emilie Ulrikke Henriette Weitzmann.

Han blev student 1864 på Borgerdydskolen i København og tog 1871 juridisk embedseksamen. Året efter mødtes han den (12. april 1872) med H.C. Andersen i Korsør for at rejse sydpå. Rejsen gik til Tyskland, Østrig og Italien med besøg i bl.a. Dresden, Wien, Venedig, München og Nürnberg. Den varede to måneder og sluttede med et besøg på Basnæs 7.–13. juni. På rejsen besøgte de to rejsekammerater bl.a. Henrik Ibsen i Dresden (22. april).

William Bloch udnævntes 1881 til sceneinstruktør ved Det kongelige Teater og ægtede 11. juni 1887 skuespillerinden Anna Kristine Lindemann (1868–1953) siden kendt som Anna Bloch. 

Han blev Ridder af Dannebrog 1889 og Dannebrogsmand 1903.

Brødre:
 Carl Bloch – maler
 Emil Bloch – kunsthistoriker
 Oscar Bloch – læge

Han er begravet på Vestre Kirkegård.

Henvisninger 
 
 Bloch, William, Paa Rejse med H.C. Andersen: Dagbogsoptegnelser (1942; ny udg. 1999)
 William Bloch på Dansk Forfatterleksikon

Værker 

 Bloch, William og Bøgh, Nicolaj Kanariefuglen (af ). Folketeatret (1870)
 Bloch, William De hvide Roser (1872, dramatik)
 Bloch, William Lygtemænd (1875, dramatik)
 Bloch, William 'Naar Møbler flyttes (1879, dramatik)

 Udgivelser 

 Holten, C.F. Von, Generalmajor C.F. v. Holtens Erindringer. Udgivne af William Bloch.'' (1899)

Rejsebogsforfattere fra Danmark
Teaterinstruktører fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Dansksprogede forfattere fra Danmark
William
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Studenter fra Østre Borgerdyd Gymnasium
Oscar Bloch

Oscar Thorvald Bloch (15. november 1847 i København – 19. juni 1926 i Hellebæk) var en dansk læge og forfatter. Han var søn af grosserer Jørgen Peter Bloch og Ida Emilie Ulrikke Henriette Weitzmann. Hans brødre var kendt fra andre områder:
 Carl Bloch, maler.
 Emil Bloch, kunsthistoriker.
 William Bloch, forfatter og teaterinstruktør.

Biografi 
Han dimitterede 1866 fra Borgerdydskolen i København og tog 1872 lægeeksamen. I 1886 blev han ansat som docent i klinisk kirurgi ved universitetet, og i samme forbindelse blev han ansat som overkirurg ved Frederiks Hospital. Denne stilling bestred han indtil 1904, hvor han overgik til at være professor i klinisk kirurgi.

Bloch blev Ridder af Dannebrogordenen 1891, Dannebrogsmand 1902, Kommandør af 2. grad 1905 og af 1. grad 1911.

Han er begravet på Assistens Kirkegård.

Bibliografi 
Af kendte værker kan nævnes:

 Om Døden. Dette værk blev udgivet i to bind i 1903. Første bind beskriver de forskellige dødsårsager, mennesker udsættes for, og andet bind giver en lang række eksempler på menneskers død fra både litteraturen og fra Blochs egne observationer.

 Om Slangen. Værket var planlagt til at bestå af to bind, men andet bind blev aldrig udgivet.

 H V Bissen og hans hjem. Breve og erindringer 1857-68. Bogen blev udgivet i 1927 – altså et år efter Blochs død. Bogen rummer ikke kun en levende skildring af det hjem, Bloch kom hyppigt i som barn. Den må også betegnes som delvist selvbiografisk.

 Chirurgien er et værk i 11 bind, som blev udgivet i 1905-16, og som baserer sig på Blochs forelæsninger. Bøgerne er udstyret med talrige illustrationer. Hvert bind omhandler en specifik del af menneskets krop, men tilsammen danner de ikke et fuldstændigt menneske. Trods sin ufuldstændighed er værket værd at læse, da det ud over at give en grundig beskrivelse af de læsioner, de syge og tilskadekommende patienter har, er skrevet i et nøjagtigt og forståeligt sprog, der som altid med Bloch er velovervejet og underholdende.

Eksterne henvisninger 
 

Kirurger fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Faglitterære forfattere fra Danmark
Ansatte ved Københavns Universitet
Selvbiografer fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Oscar
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Kommandører af 1. grad af Dannebrog
Studenter fra Østre Borgerdyd Gymnasium
Jainisme

Jainisme er en indisk religion baseret på Mahavir Swamis (599-527 f.Kr.) forkyndelser. Jainismens vigtigste hellige bog er Siddhanta. De tror at alt levende har en sjæl.

Eksterne henvisninger 
 De ti vigtigste ting at vide om jainisme, religion.dk

Religion i Indien
Religioner
Emil Bloch

Harald Emil Bloch (14. december 1836 – 7. januar 1914) var en dansk kunsthistoriker og museumsdirektør.

Han blev født 1836 som søn af grosserer Jørgen Peter Bloch og Ida Emilie Ulrikke Henriette Weitzmann. Blev student i 1863 og tog Anden Eksamen året efter for at forfølge sin lyst til kunststudiet. Han dyrkede især kobberstikkerkunstens historie, som både samler og historiker. Han blev i 1870 ansat som inspektør ved Den Kongelige Malerisamling og som adjungeret inspektør ved Den Kongelige Kobberstiksamling. 1896 blev han direktør for det nyoprettede Statens Museum for Kunst, hvilket han var indtil 1911.

Han blev Ridder af Dannebrog 1885 og Dannebrogsmand 1897.

Brødre:
 Carl Bloch – maler
 Oscar Bloch – læge
 William Bloch – forfatter og teaterinstruktør

Han er begravet på Assistens Kirkegård.

Værker 
 Hollandske Kunstnere (1869) efter en mindre rejse i Holland og Belgien skrev han om de store lokale mestre i det 17. århundrede
 Albrecht Dürer (1874)
 Blade af Kobberstikkerkunstens Historie (1879)
 Katalog over den kongelige malerisamling (1896)
 Emil Blochs samling af raderinger og tegninger (1915)

Eksterne henvisninger 
 

Faglitterære forfattere fra Danmark
Kunsthistorikere fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Personer fra København
Riddere af Dannebrog
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Museumsfolk fra Danmark
Museumsdirektører fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Emil
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Biografiforfattere fra Danmark
Sic

Sic (fra latin sic, "således") er et latinsk biord (adverbium). På skrift placeres det i klammeparenteser og skrives normalt i kursiv – [sic] – for at indikere at ukorrekt eller usædvanlig stavemåde, frase, tegnsætning og/eller andet foregående citeret materiale er gengivet ordret fra det citerede originale skrift og at det ikke er en transskriberingsfejl.

Brug 
'Sic' kan bruges til at vise at et usædvanligt eller gammeldags ord gengives tro mod originalen, som for eksempel i dette citat fra den amerikanske forfatnings artikel 1, sektion 2:

"The House of Representatives shall chuse [sic] their Speaker..."

Se også 
Latinske ord og vendinger
Sic semper tyrannis
Sic transit gloria mundi
SiC

Referencer 

Latinske vendinger
S.G. Møller

Søren Georg Møller (14. januar 1834 – 24. december 1890) skolemand, blev født i Bogense 1834. Han var søn af bager Niels Hendrik Møller og Elisabeth f. Hansen. Han forsøgte først at gå i faderens fodspor med at lære bagerhåndværket. Fik dog andre interesser, og i 1858 blev han polyteknisk kandidat. Var derefter lærer først ved Blaagaard Seminarium og 1866-75 ved Opfostringshuset. Samtidig underviste han også i andre skoler, deriblandt Borgerdydskolen i København. I 1868, da professor Kristen Rovsing trådte tilbage fra skolen, overtog først professor Jean Pio og derpå fra 1875 Søren Georg Møller dens ledelse i forening med professor Pio. De sad på posten indtil Pios død i 1884, hvor Møller så forsatte sammen med dr.phil. J.L. Heiberg. Det var under deres fælles bestyrelse at skolen voksede op til at blive hovedstadens største latinskole. Ved dens hundredårsjubilæum 1887 fik han professortitlen.

Han var også formand for Pædagogisk Selskab i København og deltog i ledelsen af alle nordiske skolemøder i årene 1870-90. Han ægtede 27. marts 1863 Elise Marie Richardine Preisler.

Skolefolk fra Danmark
Personer fra Bogense
Rektorer fra Østre Borgerdyd Gymnasium
Jean Pio

Jean Frédéric Guillaume Emile Pio (1. juli 1833 – 12. januar 1884) var skolemand. Han blev født i Toksværd på Sjælland som søn af kaptajn Vilhelm Emil Laurent Pio og Anna Marie (født Brix). Familien stammede oprindelig fra Frankrig. 

Som 17-årig blev han student fra Roskilde Katedralskole. Han påbegyndte sit filologiske studium på universitetet med det samme, men måtte af helbredshensyn holde en pause og var i en tid huslærer på landet. I 1857 færdiggjorde han sit studium og blev filologisk kandidat. Han blev derefter ansat som lærer ved en række københavnske skoler, heriblandt Borgerdydskolen i København, og som leder af et privat artiumskursus. Han foretog i 1864-65 en rejse til Athen og ventede at få et lektorat i græsk ved Københavns Universitet efter hjemkomsten. Han fik det dog ikke og takkede i stedet ja til en huslærerstilling hos grev Frijs-Frijsenborg, hvor han var indtil 1868. Samme år i juli blev han udnævnt til Borgerdydskolens bestyrer efter professor K. Rovsing, først alene, siden i fællesskab med S.G. Møller. Skolen trivedes vel under hans ledelse, og han fandt tid til også at sætte sig et spor i den danske folkeskoles historie. Sin store interesse for opdragelse og undervisning kom bl.a. til udtryk i hans arbejde i:

 Pædagogisk Selskabs bestyrelse,
 Oprettelsen af tidsskriftet Vor Ungdom, som han 1881-83 redigerede med H. Trier og P. Voss, 
 Udgivelsen af en række meget anvendte skolebøger.

Pio ægtede 23. december 1868 komtesse Elisabeth Susanne Sophie Sponneck (født 24. juni 1846), datter af gehejmeråd W.C.E. Sponneck (finansminister) og Antionette Siegfriede (født von Lowzow). I 1875 fik Pio titel af professor. 12. januar 1884 døde han efter kun få dages sygdom. 

Han var bror til socialistordføreren Louis Pio

Værker 

 Contes populaires Grecs (1879), 
 Oversættelse af H.C. Andersens Historien om en Moder til femten sprog (1875) med Vilh. Thomsen 
 Adskillige tidsskriftafhandlinger

Eksterne henvisninger 
 

Filologer fra Danmark
Universitetslektorer fra Danmark
Titulære professorer fra Danmark
Rektorer fra Østre Borgerdyd Gymnasium
Sarit-Sarak

Sarit-Sarak er en våbenløs kampkunst fra Manipur-provinsen i Øst-Indien. Den hænger tæt sammen med Thang-ta, idet de oftest dyrkes samtidigt.

Se også 

Kampsport
Friedrich Engels

Friedrich Engels (født 28. november 1820, død 5. august 1895) var en tysk socialistisk teoretiker. Sammen med Karl Marx var han med til at forme marxismen. Sammen udgav de i 1848 det Kommunistiske Manifest og efter Marx' død redigerede og udgav Engels andet og tredje bind af Kapitalen. Gennem mange år støttede Engels Marx økonomisk, så denne kunne koncentrere sig om arbejdet, der førte til Kapitalen.

Hans eget selvstændige hovedværk var Familiens, Statens og Privatejendommens Oprindelse, der udkom 3. oktober 1884 i Schweiz og blev oversat til dansk første gang i 1888.

Værker 
 Briefe aus dem Wuppertal, 1839
 Umrisse zu einer Kritik der Nationalökonomie, 1844
 Arbeiderklassens forhold i England i 1844 (1845)
 Der deutsche Bauernkrieg, 1850
 Dialektik der Natur
 Anteil der Arbeit an der Menschwerdung des Affen, 1876
 Anti-Dühring, 1878
 Die Entwicklung des Sozialismus von der Utopie zur Wissenschaft, 1880
 Ursprung der Familie, des Privateigentum und des Staates, 1884
 Ludwig Feuerbach und der Ausgang der klassischen deutschen Philosophie, 1886
 Karl Marx – Friedrich Engels Werke''. Dietz Verlag. Berlin.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Friedrich Engels  ved leksikon.org
 Marxistiske klassikere  Tekster af Friedrich Engels på dansk.
 Familiens, Statens og Privatejendommens Oprindelse  Originaludgaven af Gerson Triers oversættelse fra 1888 online

Filosoffer fra Tyskland
Kommunister fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Dhimmi

Dhimmi ("beskyttede folk" efter det arabiske ord dhimma, der betyder "pagt", "forpligtelse" eller "aftale") er en historisk betegnelse for ikke-muslimske borgere i et muslimsk styret samfund. Status som dhimma blev givet til bogens folk, som indbefattede jøder, kristne, sabæere og sommetider zoroastrianere og hinduer. Den gav ret til beskyttelse, lokalt selvstyre og opretholdelse af egne religiøse og juridiske traditioner til gengæld for betaling af en særlig skat (jizya). Sommetider var den ledsaget af særlige regler mht. påklædning, beskæftigelse og bopæl. 

Det menes, at den første egentlige dhimmi-lovgivning blev indført under Umar ibn al-Khattab, den anden kalif. Det skete i forbindelse med, at de muslimske erobringer i 600-tallet af stadig større landområder og deres befolkninger skabte et stigende behov for at regulere forholdet mellem de muslimske herskere og deres ikke-muslimske undersåtter. 

Systemet indebar en diskriminerende særstatus for de berørte befolkningsgrupper, der på flere måder lignede jødernes status i Europa før emancipationen i 1800-tallet. Det blev afskaffet i løbet af 1800-tallet som en del af Tanzimat-reformerne. I 1839 udstedte den osmanniske sultan et dekret, der proklamerede, at alle indbyggere i det osmanniske rige var lige uanset deres religion. Dekretet blev fulgt op af nye bestemmelser i 1856, der afskaffede jizya-skatten og gav ikkemuslimer adgang til hæren. I moderne muslimske stater anvender retsvæsenet ikke begrebet.

Kilder 

Islam
Arabiske ord
But Marma Atti

But Marma Atti er en syd-indisk kampkunst fra Travancore. Kampteknikkerne går mod nervepunkter.

Kunsten er opstået omkring 12. århundrede. Marma Atti betyder "den hemmelige lære".

 

Kampsport
Iolanda Balaș

Iolanda Balaş (12. december 1936 i Timişoara, Rumænien - 11. marts 2016 i Bukarest, Rumænien) var en rumænsk højdespringer.

Hun var olympisk mester 1960 og 1964 og verdens højest springende kvinde i årene 1958-1964. Hun satte 14 verdensrekorder i sin karriere og var første kvinde over såvel 1,80 meter som 1,90 meter.

Balas satte sin første verdensrekord den 14. juli 1956, hvor hun i Bukarest klarede højden 1,75 meter. Fem år efter sin første verdensrekord, den 16. juli 1961 satte hun med 1,91 meter sin sidste verdensrekord – en rekord, der skulle stå i mere end ti år. Rekorden indebar ydermere, at Balas havde sprunget syv centimeter højere end nogen anden kvinde nogensinde havde gjort – en rekord i sig selv.

Efter sin femteplads ved OL 1956 i Melbourne vandt Balas i perioden 1956-1966 150 konkurrencer, heraf 80 på resultater højere end nogen anden kvinde gennem tiderne havde formået at springe. I juni 1967 led hun det første nederlag i 11 år efter at have præsteret verdens længste ubrudte sejrsrække i atletik.

Balas var 1,85 meter høj og havde usædvanligt lange ben. Hendes usædvanlige statur betød, at hun ikke formåede at lære datidens mest populære højdespringsteknikker: Western Roll og væltespring.

Eksterne henvisninger 
 

Højdespringere fra Rumænien
Personer fra Timișoara
Olympiske mestre fra Rumænien
Medaljevindere ved sommer-OL 1960
Medaljevindere ved sommer-OL 1964
Samuel Johnson

Samuel Johnson (født 18. september 1709, død 13. december 1784) eller dr. Johnson var en indflydelsesrig engelsk kritiker, digter, leksikograf og forfatter.

Han blev født i byen Lichfield i Staffordshire. Han blev gift den 9. juli 1735 i St Werburgh's Church i Derby med Elizabeth Porter (1689 – 1752) og flyttede i 1737 til London sammen med vennen, skuespilleren David Garrick. Fra 1750 til 1752 udgav Johnson ugemagasinet The Rambler, som primært bestod af hans egne essays om religiøse og moralske emner. I 1755 udkom hans største værk og det, som han er kendt for, A Dictionary of the English Language. Det var den første og meget afgørende ordbog over det engelske sprog. I 1758 begyndte han en ny essay-serie, The Idler, som udkom hver uge til 1760.

I 1763 mødte Johnson den unge James Boswell, som hurtigt blev en af hans nærmeste venner og senere hans biograf. Boswells The Life Of Samuel Johnson var dels med til at sikre kendskabet til Johnson for eftertiden, dels et stort litterært værk i sig selv. Det betragtes som en af de fineste biografier på engelsk.

I 1773 rejste de rundt på øerne vest for Skotland, A Journey to the Western Islands of Scotland.

Johnson var en af sin tids kendteste melankolikere. "Den, der forvandler sig til et dyr, slipper for plagen ved at være menneske," udtalte han. Eftertiden har tillagt ham forskellige diagnoser som schizofreni, Tourettes syndrom og depression. Selv opfattede han sig som en melankoliker af hypokondrisk type, med angsten i kroppen. Han kaldte selv sin melankoli "morbid", og han blev opfattet som yderst bizar. Han skar uafladeligt ansigt, havde spasmer og tics, mumlede, tyggede, gav smaske-, grynte- og klukkelyde fra sig, og på gaden foretog han pludselige piruetter og pillede manisk ved alt, han passerede. Lord Chesterfield beskrev ham som "en respektabel hottentot". Johnson kunne kun gå over en dørtærskel i en bestemt skridt-rækkefølge, og hans humør svingede mellem det maniske og det letargiske, så han lå livløs i sin seng til langt ud på eftermiddagen. Han var besat af døden, men ikke nedtrykt, og som skribent var han yderst produktiv. 

Johnson døde i 1784 og ligger begravet i Westminster Abbey.

Litteratur 
 A Dictionary of the English Language ved Samuel Johnson, tilgængelig på Internet Archive.
 James Boswell: The Life of Samuel Johnnson. London: Penguin Classics, 2008 (1791). .
 Crystal, David (red). Dr Johnson's Dictionary, udvalg af 4000 ord. London: Penguin Classics, 2005. .
 Knudsen, Mogens. Dr Johnson & hans England. København: Gyldendals Uglebøger, 1964 (1945).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Personer fra England
Litteraturhistorikere fra England
Personer i oplysningstiden
Boris Jeltsin

Boris Nikolajevitj Jeltsin () (født 1. februar 1931 i Jekaterinburg (tidl. Sverdlovsk) i Sovjetunionen, død 23. april 2007 i Moskva) var Den Russiske Føderations første præsident fra 10. juli 1991 til 31. december 1999.

Fra 1961 til juli 1990 var Jeltsin aktiv i SUKP og var bl.a. førstesekretær for SUKP i Moskva () for Moskva i perioden 1985-1987. I 1989 blev han valgt til Sovjetunionens Øverste Sovjet som oppositionskandidat, og i 1990 valgtes han til republikken Ruslands øverste sovjet, som umiddelbart efter udpegede ham til formand for samme. I juni 1991 erklærede republikken Rusland sig uafhængig af Sovjetunionen, og Jeltsin blev ved det efterfølgende præsidentvalg valgt med 57 % af stemmerne.

Jeltsins farverige præsidentperiode omfattede flere offentlige skandaler som følge af alkoholindtag, invasionen af Tjetjenien i 1994, fire større udrensninger i hans regeringer samt utallige sammenstød med det russiske parlament. Den 31. december 1999 trådte Jeltsin tilbage og udnævnte Vladimir Putin til midlertidig præsident, indtil et valg kunne afholdes, hvilket skete 26. marts 2000.

Desuden fik Boris Jeltsin også et våben opkaldt efter sig. Der var tale om en AK-Jeltsin.

Jeltsins død 
Jeltsin havde i længere tid haft komplikationer i hjertet, og fik i 1996 en femdobbelt bypassoperation. Et hjertetilfælde var dødsårsagen.

Jeltsin døde 23. april 2007. Ved hans begravelse var tusinder af russere, den russiske præsident Vladimir Putin, den tidl. amerikanske præsident Bill Clinton og Sovjetunionens sidste generalsekretær Michail Gorbatjov mødt frem for at tage den sidste afsked med Jeltsin. Verden over dækkedes nyheden i diverse massemedier og skabte stor opmærksomhed.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Ruslands præsidenter
Ruslands premierministre
Personer fra Sverdlovsk oblast
Politikere fra Rusland
Digraf

En digraf er to bogstaver, der repræsenterer én lyd. En digraf er ikke det samme som en ligatur. Eksempler: "hj" og "hv" i "hjælp", "hvis" og "hvordan", eller "ph" i engelsk "phone".

Fonetik
Kapitæl

Kapitæl kan have flere betydninger eller specialiseringer:
 Kapitæl (typografi) – en klasse af bogstaver
 Kapitæl (arkitektur) – et søjlehoved
 Kapitæl (bogbinderi) – tøjstykker foroven og forneden ved ryggen på et bogbind til forstærkning og pynt
Kapitæl (typografi)

En kapitæl er et stort bogstav (majuskel) skrevet i samme højde som et lille bogstav (minuskel) har i den aktuelle skrifttype. Kaldes også 'x-højden' ud fra højden på bogstavet x.

Oprindelse
Blev indført af Aldus Manutius i 1501 og er lidt unuanceret sagt versaler i x-højde. På moderne elektronisk tekstbehandling genereres kapitæler næsten altid ud fra skriften man skriver med. Således konverteres de oprindelige minuskler egentlig blot til formindskede versaler. De store bogstaver (f.eks. i et personnavn) forbliver i den oprindelige størrelse. Det er ikke helt korrekt at danne kapitæler på denne måde. 

Oprindeligt var kapitæler specielt tegnede bogstaver, og altså ikke blot en formindskning af versalerne. Ved formindskningen kan man opnå den uheldige effekt, at de oprindelige minuskler bliver mere tyndbenede end de store begyndelsesbogstaver. Dette sker netop fordi hele bogstavet og dermed også stregerne formindskes. I mindre skrifttyper kan det som regel gå, i større bør man lade være eller anskaffe sig en specialtegnet kapitælskrift. 

Til højre er et eksempel på uægte kapitæler, der dog kan gå an, fordi størrelsen er forholdsvis lille.

Kapitæler kan med held bruges i visse forkortelser, hvor bogstaverne normalt står med versaler, f.eks. NASA eller DSB.

Kilde
Typografisk ordbog

Trykning og typografi
Typografi
Serif

Seriffer er små grafiske tilføjelser til bogstavets krop. Et eksempel på en skrifttype med seriffer er Times New Roman. På dansk beskrives seriffer ofte som "fødder". 

Seriffer findes på antikva-skrifttyper og forbedrer læsbarheden ved at skabe en sammenhæng mellem bogstaverne, men gør skriften svær at læse, hvis den er meget lille. Skrifttyper uden disse tilføjelser, såkaldte sans-serif-fonte (sans=uden) kaldes oprindelig groteske. 

llustrationen viser brugen af seriffer:

Trykning og typografi
Typografi
Grotesk (typografi)

Grotesk (eng.: sans serif) er en skrifttype uden seriffer. De nok mest kendte groteske skrifttyper er Helvetica og Arial.

Groteske skrifttyper bruges ofte til brugergrænseflader i computere, da de her, særligt på skærme med en opløsning under 320 ppi, fremtræder mere klart end antikva-skrifttyper.

Trykning og typografi
Typografi
Buddha

Buddha, fra sanskrit budh – oplyst, kan henvise til den historiske Buddha Siddharta Gautama eller til andre, der har opnået den samme grad af oplysning.

Buddha er et æresnavn, der på sanskrit betyder 'den opvakte' eller 'den oplyste'. Navnet sigter til den åndelige erkendelse, som Siddhartha Gautama opnåede som 35-årig efter at have levet seks år som omvandrende asket.

Gautama Buddha er altid afbildet tynd. Billeder og figurer af ham er populære, og den klassiske, feminine udstråling har betydet, at nogle fejlagtigt har troet, at der er tale om en kvindelig Buddha. 

Den "tykke mand" som oftest antages for at være en Buddha, hedder faktisk Budai (kinesisk) eller Hotei (japansk) og var en kinesisk munk, der var kendt for sit gode humør. Hans navn betyder "Stofsæk" og henviser til den sæk, han altid har med sig.

Se også 
 Bodhisattva
 Buddhisme
 Dzogchen
 Nirvana
 Årsagskæden
 Betinget samopståen
 Arhat
 Samsara
 Siddharta Gautama
 Livshjulet
 Karma

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Egely Kloster Taikyoji 
 Tendai Vajrayana Buddhisme Danmark
 Eksempler på 28 håndmalede buddhistiske figurer fra begyndelsen af 1900-tallet , Det Kongelige Biblioteks hjemmeside

Buddhisme
Atlas

Atlas har flere betydninger:
 Atlas (stof) – også kaldet atlask
 Atlas (græsk mytologi)
 Atlas (kartografi)
 Atlas (anatomi)
 Atlas (måne)
 Atlas (topologi)
 ATLAS Magasin
 Atlasraket
 Atlasbjergene
 ATLAS (programbibliotek)
 Atlas (virksomhed)
 Atlas (månekrater) – et fremtrædende nedslagskrater på Månen
 Atlas (spillested) – en scene under spillestedet VoxHall i Aarhus
 Atlas (album) - et album af gruppen Parkway Drive
 ATLAS-eksperimentet

Transport
Atlas Air - et amerikansk flyselskab
Atlasjet - et tyrkisk baseret flyselskab
AeroVelo Atlas - en menneskedrevet helikopter
Josef 1. (Tysk-romerske rige)

Josef 1. (født 26. juli 1678, død 17. april 1711), kejser af det Tysk-romerske rige 1705-1711 , konge af Ungarn og Böhmen og ærkehertug af Østrig. Han var den ældste søn af kejser Leopold 1.

Se også 

 Tidslinje over nogle europæiske regenter i det 17. århundrede

Referencer 

|-

|-

Tysk-romerske kejsere
Huset Habsburg
Konger af Ungarn
Konger af Bøhmen
Østrigere i 1700-tallet
Kurfyrster af Bøhmen
Konger af Kroatien