kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
VM i svømning 2009

VM i svømning 2009 var det trettende VM i svømning og blev afholdt i Rom, Italien i perioden 17. juli – 2. august 2009. Stævnet dækkede ud over svømning (i hav og i bassin) også udspring, vandpolo og synkronsvømning.

Der deltog 2.556 sportsfolk fra 185 lande, heraf 12 fra Danmark.

Mesterskaberne blev de hidtil bedste set fra et dansk synspunkt. For første gang nogensinde lykkedes det for en dansk svømmer, Lotte Friis, at blive verdensmester på langbane. Hun vandt guld i 800 m fri og desuden sølv i 1500 m fri. Men derudover gav mesterskaberne en sand rekordregn med 34 danske rekorder, og heraf var 21 også nordiske rekorder.

De danske svømmere opnåede i alt otte finale- og elleve semifinalepladser (ikke alle discipliner afholdt semifinaler), og ud over de to medaljer blev det blandt andet til en fjerdeplads til Jakob Andkjær i 50 m fly. De vakte også opsigt, at VM-debutanten Rikke Møller Pedersen opnåede en sjetteplads i 100 m brystsvømning, og hun forbedrede i øvrigt nordiske rekorder seks gange i sine fem første starter (i det indledende heat i 100 m bryst satte hun samtidig rekord på de første 50 m, en rekord der dog senere blev slået i 50 m disciplinen). Ved siden af Friis, Andkjær og Pedersen nåede også Julie Hjorth-Hansen og Mads Glæsner finalepladser. Endvidere kan Chris Christensens præstation nævnes, idet han forbedrede den danske rekord hver gang, han var i vandet (fire starter).

Medaljeoversigt

Danske resultater

Noter

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 

2009
Sport i 2009
Johannes Heesters

Johannes Heesters, egentlig Johan Marius Nicolaas Heesters (5. december 1903 i Amersfoort – 24. december 2011 i Starnberg) var en hollandsk-østrigsk skuespiller, sanger og entertainer, der har haft en 87 år lang karriere, men næsten kun er blevet kendt i den tysktalende verden. Han regnes som verdens ældste aktive scenekunstner nogensinde.

Han var den yngste af købmanden Jacobus Heesters og hustruen Gertruida, født van der Hoevel, fire sønner. Efter at være blevet udlært som købmand, besluttede han sig på sin 16. års fødselsdag at blive skuespiller. Han fuldførte en sang og skuespilleruddannelse og fik en række af engagementer. 1921 optrådte han første gang på en teaterscene. 1924 spillede han en birolle i sin første film, den hollandske stumfilm "Cirque Hollandais".

1930 giftede han sig med den belgiske skuspillerinde Louise H. Ghijs, som han var gift med indtil hendes død 1985. Deres to døtre er, Wiesje Herold-Heesters (pianistinde i Wien) og Nicole Heesters (Skuespillerinde i Hamborg).

Han debuterede i 1934 i Wiener Volksoper med operetten "Tiggerstudenten". I 1935 flyttede Heesters til Tyskland, hvor han har boet siden. Under det tredje rige optrådte han bl.a. for Adolf Hitler og besøgte Dachau-koncentrationslejren. Han har afvist at have underholdt for SS-tropperne, men tabte i 2008 en retssag om spørgsmålet, anlagt af forfatteren Volker Kuehn.

Efter den 2. Verdenskrig fortsatte han sin karriere og sang i Wien, München og Berlin. Med greve Danilos "Da geh’ ich ins Maxim" fra operetten "Den lystige enke blev gennen Heesters et evergreen. I den rolle optrådte han over 1600 gange.

1953 blev han engagieret af Otto Preminger til Hollywood filmen "Die Jungfrau auf dem Dach. I 1960erne og 1970erne var han med i mange tyske fjernsynsfilm, teateroptagelser og fjernsyns-shows.

1978 udkom hans erindringsbog: "Es kommt auf die Sekunde an".

1992 giftede Heesters sig med den tyske skuespillerinden Simone Rethel. Fra 1996 til sommeren

2001 optrådte han 250 gange sammen med sin kone med teaterstykket "Ein gesegnetes Alter", som i 1996 også blev vist på TV . 2005 var Heesters på tourné med "Deutschen Filmorchester Babelsberg" og besøgte syv tyske storbyer.

2006 var Heesters sammen med Katja Riemann solist i koncertprogrammet "Stars go swing i Admiralspalast Berlin.

I februar 2008 optrådte Heesters, efter mere end 40 år, igen i sin hollandske fødeby Amersfoort.

I juni 2009 spiillede den 105-årige i "am Alten Schauspielhaus Stuttgart" i "Jedermann die Rolle von Gott". Siden juli 2010 spillede Heesters kongen i Rolf Hochhuths "Inselkomödie“ i "Berliner Ensemble".

Som 106-årig udtalte Johannes Heesters: "Jeg holder nu op med at ryge på grund af kærlighed til min 45 år yngre kone. Hun skal have fornøjelsen af mig så længe som muligt".

Litteratur 
 Johannes Heesters (skrevet af Willibald Eser): "Es kommt auf die Sekunde an". Blanvalet-Verlag, München, 1978,

Eksterne henvisninger 
 

 
 Johannes Heesters' hjemmeside

Referencer 

Skuespillere fra Nederlandene
Sangere fra Nederlandene
Hundredårige
Daniel Day-Lewis

Sir Daniel Michael Blake Day-Lewis (født 29. april 1957) er en pensioneret engelsk skuespiller med både britisk og irsk statsborgerskab. Day-Lewis er kendt for at være yderst selektiv i sine valg af filmroller. Dette har betydet, at han har medvirket i relavtivt få film, da der ofte kan gå mange år mellem de enkelte roller. De filmroller han så endelig har valgt at påtage sig, har som regel også vist sig at være prisvindende og succesfulde.

Priser og nomineringer 
Daniel Day-Lewis har vundet tre Oscars for bedste mandlige hovedrolle (den første, der har vundet tre Oscars i denne kategori), tre BAFTA Awards, to Screen Actors Guild Awards og en Golden Globe. Derudover har han været nomineret til to Academy Awards, to BAFTA Awards og fire Golden Globe Awards.

Udvalgt filmografi 
 Gandhi (1982)
 The Bounty (1984)
 Tilværelsens ulidelige lethed (1988)
 Min venstre fod (1989)
 Den sidste mohikaner (1992)
 Uskyldens År (1993)
 I faderens navn (1993)
 The Boxer (1997)
 Gangs of New York (2002)
 There Will Be Blood (2007)
 Lincoln (2012)
 Phantom Thread (2017)

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra England
Personer fra London
Briter i 1900-tallet
Briter i 2000-tallet
Oscar for bedste mandlige hovedrolle
Hjalmar Bergman

Hjalmar Bergman (født 19. september 1883, død 1. januar 1931) var en svensk forfatter. Han boede både i Firenze i Italien, og i Berlin i Tyskland hvor han døde af en overdosis morfin og for meget alkohol.
Han debuterede som forfatter i 1905 med læsedramaet Maria, Jesu moder. Han giftede sig i 1908, og to år senere fik han et lille gennembrud med romanen Hans nåds testamente som udkom i 1910. I 1920'erne blev han kendt som en af Sveriges største epikere, med romanerne Markurells i Wadköping og Chefen fru Ingeborg, som i dag regnes som klassikere.

Bibliografi

Romaner 
 Solivro; 1906
 Blå Blommor; 1907
 Savonarola; 1909, revideret udgave 1928
 Hans nåds testamente; 1910
 Vi Bookar, Krokar och Rothar; 1912
 Loewenhistorier; 1913
 Komedier i Bergslagen I-III; 1914-1916
 I:Två släkter, 1914
 II:Dansen på Frötjärn, 1915
 III:Knutsmässo marknad; 1916
 Falska papper (føljeton i Bonniers Månedshefter); 1915
 Mor i Sutre; 1917
 En döds memoarer; 1918
 Markurells i Wadköping; 1919
 Herr von Hancken; 1920
 Farmor och Vår Herre; 1921
 Eros' Begravning; 1922
 Jag, Ljung och Medardus; 1923
 Chefen fru Ingeborg; 1924
 Flickan i frack; 1925
 Jonas och Helen; 1926
 Kerrmans i Paradiset; 1927
 Lotten Brenners ferier; 1928
 Clownen Jac; 1930

Noveller 
 Amourer; 1910
 Noveller; 1913-1920, bl.a. publiceret i Hvar 8 Dag og Bonniers Månadshäften
 Herr Markurells död; publiceret i Vintergatan 1922
 Loewennoveller 1915-1926
 Noveller; 1921-1930
 Den andre; 1928
 Kärlek genom ett fönster, 1929

Dramatik 
 Maria, Jesu moder; læsedrama, 1905
 Eva; 1908
 Vävaren i Bagdad, 1920-erne
 Falska papper, 1916
 Ett experiment; 1917
 Friarna på Rockesnäs; 1918
 Lodolezzi sjunger; 1918
 Sagan; 1919
 Spelhuset; slutningeb af 1910-erne
 Skandalskrivaren; 1919
 Swedenhielms; 1923
 Dollar; 1926
 Döden som läromästare; 1926
 Patrasket;
 Markurells i Wadköping; sceneudgave 1929
 Snödropparna
 Parisina
 Lönngången
 Fusk
 Porten
 Marionettspel
 Radiodramatik
 Ett proverb – B.B.-novellen
 Ett festspel
 Filmnoveller

Børne- og ungdomsbøger 
 Junker Erik; 1908
 Nya sagor; 1924
 Sagor; 1909-1927

Causerier og essays (udvalg) 
 Pavinnen Johanna, trykt i Vi och vårt, 1910. (essay)
 Örebrobekanta och bekanta örebroare trykt i Svenska Turistföreningens årsskrift i 1930. (causeri)
 Försök till förvar för villa, trykt i Risebergaboken, 1931. (essay)

Eksterne henvisninger 

 

Romanforfattere fra Sverige
Novelleforfattere fra Sverige
Essayister fra Sverige
Børnebogsforfattere fra Sverige
Svensksprogede forfattere fra Sverige
1. etape af Post Danmark Rundt 2009

Første etape af Post Danmark Rundt 2009 var en 175 km lang etape, der blev kørt onsdag 29. jul. Ruten gik fra Hirtshals til Rebild. Den afsluttedes med 3 omgange på en 13,2 km lang rundstrækning i området omkring Rebild Bakker. Dette gav i alt 4 passager på toppen af Rebild Bakker. Etapen blev vundet af Matti Breschel fra Team Saxo Bank. 

Etape: 1
Dato: 29. juli
Længde: 175 km
Gennemsnitshastighed: 41.4 km/t

Udgåede ryttere 
Der udgik ikke nogle ryttere på 1. etape.

Resultatliste

Bakke- og pointspurter

1. spurt (Tårs) 
Efter 35,0 km

2. spurt (Hjallerup) 
Efter 79,0 km

1. bakke (Helleshøj, Tornby) 
Efter 14,0 km

2. bakke (Rebild Bakker) 
Efter 146,0 km

Post Danmark Rundt 2009
Albert Calmette

Léon Charles Albert Calmette (født 12. juli 1863 i Nice, død 29. oktober 1933 i Paris) var en fransk læge og bakteriolog. 

Han var i 1890 chef for Pasteurinstituttet i Saigon, 1895 i Lille, 1917 underdirektør for Pasteurinstituttet i Paris. Han opfandt i 1890'erne et serum mod slangegift (Calmettes serum) og gjorde en betydelig indsats i bekæmpelsen af tuberkulosen ved sin deltagelse i fremstillingen af den såkaldte BCG-vaccine. Calmette indførte bl.a. vaccination af nyfødte med denne vaccine.

Eksterne henvisninger 

Bakteriologer
Tuberkulose
Personer fra Nice
Læger fra Frankrig
Søofficerer fra Frankrig
Franskmænd i 1800-tallet
Franskmænd i 1900-tallet
Pepperoni

Pepperoni er en pølse af salamitypen. Den anvendes ofte på pizza.

Pepperoni stammer fra USA, men er ligesom den danske spegepølse en lokal variant, som er opstået, da tilflyttere fra Sydeuropa bragte lignende pølser til landet.

Eksterne henvisninger 

Svinekød
Pølser
Emil Wiinblad

Eduard Emil Wiinblad (ved dåben: Windblad) (15. maj 1854 i København – 22. december 1935 samme sted) var en dansk chefredaktør, typograf og politiker.

Familie og baggrund 
Hans fader var en fattig skræddersvend indvandret fra Sverige, Bernt Eduard Olof Wiinblad (1833-80), og moderen var en syerske fra Nyboder, Amalie Kerstine Olsen. Han blev gift 7. marts 1880 med Olga Ludowica Kamilla Ludwig, født 5. november 1853 i København, og de fik 6 børn, heriblandt Eduard, der blev teateranmelder og kulturskribent, Georg, som blev forfatter og den yngste, Otto, der blev typograf og politiker i Landstinget som sin far. Otto blev fader til Bjørn Wiinblad.

Emil Wiinblad blev udlært som typograf i 1873 og arbejdede en kort periode i London og derefter i Svendborg, hvor han blev formand for typografernes fagforening. Politisk var han fra 1871 blev aktiv i Internationale. Det fulgte derfor naturligt, at han i 1876 blev ansat ved Social-Demokraten – først som typograf, men efterhånden begyndte han at skrive til avisen. For at spare tid satte han sine artikler direkte fra sættekassen. Han blev avisens redaktør i 1881 og udviklede den fra at være en lille, agiterende avis med et smalt publikum til gennem en satsning på nyheds- såvel som opinionsstoffet at blive et organ for den danske arbejderbevægelse. Avisens tone blev i disse år skærpet, hvilket afstedkom at Wiinblad røg i fængsel for injurier i 1892 og 1894. Han fortsatte som avisens redaktør frem til 1911. Under hans ledelse voksede oplaget fra 2.000 til 60.000. Sammen med Alsing Andersen skrev han i 1921 Arbejderbevægelsens Historie.

Wiinblad var medlem af Folketinget 1895-1928 og af Landstinget fra 1928 til 1934.

Han er begravet på Bispebjerg Kirkegård.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Chefredaktører fra Danmark
Tidligere folketingsmedlemmer fra Socialdemokraterne
Folketingsmedlemmer i 1890'erne
Folketingsmedlemmer i 1900'erne
Folketingsmedlemmer i 1910'erne
Folketingsmedlemmer i 1920'erne
Landstingsmedlemmer i 1920'erne
Landstingsmedlemmer i 1930'erne
Fagforeningsfolk fra Danmark
Personer fra København
Injuriedømte
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Typografer fra Danmark
Landstingsmedlemmer fra Socialdemokratiet
Salami

Salami (af italiensk salare; at salte), i dansk sammenhæng undertiden også betegnet spegepølse, er en fællesbetegnelse for lufttørrede, saltede og krydrede pølser, der serveres i tynde skiver som pålæg eller som forret, men som i ophavslandene Italien, Ungarn og Spanien også anvendes i varme retter, eksempelvis med pasta eller i suppe.

Salami fremstilles som regel af svinekød og spæk, men man kan også få salami fremstillet af oksekød, kalkun, kylling, hest eller lam. Kødet glaseres med en sukkeropløsning og lufttørres derefter. Alt efter type er salamien krydret med peber, paprika, hvidløg, koriander og husholdningssalt.

Udtrykket salamitaktik er en metafor, der refererer til skiveskåret salami.

Se også 
 Spegepølse
 Pepperoni

Pølser
World Outgames

World Outgames, også omtalt som Homo-OL, er en international sports- og kulturbegivenhed, under GLISA, Gay & Lesbian International Sports Association og arrangeres af det homoseksuelle miljø i den pågældende værtsby og begivenheden finder sted hvert 4. år. 

World Outgames er åben for alle der ønsker at deltage, uden hensyntagen til seksuelle præferencer. Det første World Outgames blev afholdt i Montreal, Canada i 2006 og var med sine over 12.000 deltagende den største internationale begivenhed i byen siden Sommer-OL 1976. 

Efter at Københavns Kommune havde ansøgt om det, blev København tildelt værtskabet for det andet World Outgames, der løb af stablen 25. juli til 2. august 2009. Åbningsceremonien fandt sted på Rådhuspladsen. I forbindelse med Outgames blev der desuden afholdt en international konference om homo-, bi- og transseksuelles rettigheder. Chefen for World Outgames 2009 er Uffe Elbæk.

World Outgames

Noter

Eksterne henvisninger 
 World Outgames' hjemmeside 
 Hjemmeside for World Outgames 2009 i København 

Sportsarrangementer
LGBT-sport
† (album)

†, alternativt også kaldet Cross, er debutalbummet fra den franske musikduo Justice fra 2007. Albummet indeholder tidligere udgivne singler fra gruppen samt nye numre.

Skabelsesproces 
Om baggrunden og konceptet for albummet har Xavier de Rosnay udtalt at de har arbejdet ud fra et "opera disko" koncept og at man, hvis man lytter videre bag forvrængningen, let kan genkende disko-indflydelsen. 

Kun tre samples er krediteret i albummets liner notes og de er "You Make Me Wanna Wiggle" af The Brothers Johnson (anvendt på Newjack), "Tenebre (main theme)" af Goblin (anvendt på Phantom og Phantom Pt. II samt "Night on Disco Mountain" af David Shire (anvendt på Stress). Gruppen fastholder dog selv at over 400 samples, deriblandt såkaldte microsamples, er blevet anvendt på albummet. Disse microsamples kaldes således på grund af deres næsten totale uigenkendelighed. Som eksempel nævner de Rosnay deres brug af en sample fra 50 Cents hit In Da Club, hvor de har løftet et klap fra til brug på åbningsnummeret Genesis. 

Adskillige singles blev udgivet forud for albummet. Således udkom Waters of Nazareth i 2005, to år før udgivelsen af †, der havde Let There Be Light som en af B-siderne. Phantom blev udgivet som en limited edition promo i 2007 med en 27-sekunders bid af Michael Jackson hyldesten D.A.N.C.E. med. Netop D.A.N.C.E. blev gruppens næste, og til dato mest populære, single. Denne kom på flere hitlister og toppede på #48 i Storbritannien, #41 i Italien samt #11 i Frankrig. Singlen blev nomineret til en Grammy Award for bedste Dance udgivelse og musikvideoen til en Grammy for bedste short form musikvideo. Senere blev også DVNO udgivet som single.

Selve albummet undgik da heller ikke Grammy-uddelingens søgelys, da det blev nomineret indenfor bedste electronic/dance album, men tabte her til The Chemical Brothers.

Trackliste 
 "Genesis" – 3:54
 "Let There Be Light" – 4:55
 "D.A.N.C.E." – 4:02
 "Newjack" – 3:36
 "Phantom" – 4:22
 "Phantom Pt. II" – 3:20
 "Valentine" – 2:56
 "Tthhee Ppaarrttyy" (m. Uffie) – 3:46
 "DVNO" (m. Mehdi Pinson) – 3:56
 "Stress" – 4:58
 "Waters of Nazareth" – 4:25
 "One Minute to Midnight" – 3:40

Referencer

Eksterne henvisninger 
Justice på Discogs.

Album fra 2007
Icod de los Vinos

Icod de los Vinos er en by og et distrikt på nordkysten af Tenerife i de Kanariske Øer, Spanien. Distriktet har en befolkning på 24.179 (2006) og ligger på en skråning fra vulkanen Teide og de store skove af kanariefyr (Pinus canariensis) ned til en frugtbar dal nær kysten, hvor byen er beliggende. I dalen findes mange frugtplantager, heriblandt bananpalmer, samt vingårde, og distriktets økonomi er meget baseret herpå.

Byen Icod de los Vinos blev grundlagt i 1501 og har mange gamle bygninger, og midt i byen står et ældgammelt drageblodstræ (Dracaena draco) som byens vartegn. Den befinder sig i nærheden af San Marcos-kirken i et område med torve og små parker.

Eksterne henvisninger 

Byer i Kanariske Øer
Tenerife
Todbjerg Kirke

Todbjerg Kirke er en kirke i landsbyen Todbjerg, beliggende i Todbjerg Sogn ca. 12 kilometer nord for Aarhus C.

Oprindeligt var det en trækirke, som i 1100-tallet blev erstattet af en stenkirke. Dennes ældste dele, skib og kor, er fra 1100-tallet, men er stærkt ændrede siden dengang. Hvælvinger og våbenhus er fra 1400-tallet, og det lille klokketårn er fra 1772.

Eksterne kilder og henvisninger 

 En rundvisning i Todbjerg kirke 
 Todbjerg Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Aarhus Kommune
Kirker i Århus Stift
Kirker i Randers Amt
Maurice Chevalier

Maurice Chevalier (født 12. september 1888 i Paris, død 1. januar 1972 i Paris) var en fransk skuespiller. Nogle af Chevaliers mest kendte sange er Louise, Mimi og Valentine. Hans varemærke var stråhatten han altid brugte, når han stod på scenen.

Chevaliers far var maler. Som 13-årig begyndte Chevalier i 1901 for alvor inden for showbusiness. Han sang gratis på en café da en mand fra teaterindustrien opdagede ham og foreslog, at han skulle prøve at få en rolle i en musicalopsætning. Chevalier fik rollen.

I 1909 dannede han par med den største kvindelige sanger i Frankrig, Fréhel. Men på grund af hendes alkohol- og narkotikaproblemer varede forholdet kun til 1911. Chevalier indledte så et forhold med den 23-årige Mistinguett ved Folies Bergère. Han har fået en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Han var god ven med Osvald Helmuth.

Filmografi (udvalg) 
 1929 – The Love Parade
 1958 – Gigi

Eksterne henvisninger 

 

Skuespillere fra Frankrig
Personer fra Paris
Franskmænd i 1800-tallet
Franskmænd i 1900-tallet
Hollywood Walk of Fame
Disney Legends
Ærescesar
Cecil B. DeMille Award
Modtagere af Æreslegionen
Oscar-nominerede skuespillere
Personer døde af hjertestop
Paul Claudel

Paul Claudel (født 6. august 1868 i Villeneuve-sur-Fère i Aisne i Frankrig, død 23. februar 1955 i Paris) var en fransk forfatter og diplomat. Han var bror til skulptøren Camille Claudel.

Han debuterede i 1882 med L'endormie ('Den sovende'). Under en vesper i Notre Dame de Paris den 25. december 1886 gennemgik han en religiøs omvendelse og blev en brændende katolik.

Han skrev dramaer og lyrik præget af religiøs mystik, og han var influeret af symbolismen. Blandt hans værker kan fremhæves dramaerne L'Annonce faite à Marie (1912) og Le Soulier de Satin (1929), som udspiller sig i 1500-tallets Spanien, samt lyrikværket Cinq Grandes Odes (1910). Han havde en lang karriere i den franske udenrigstjeneste og var bl.a. stationeret i København i 1920, hvor han var Frankrigs repræsentant i den internationale komite, som skulle overvåge afstemningen om Nordslesvigs tilknytning til Danmark.

Eksterne henvisninger 

 
 Impossible de ne pas mentionner l'ouvrage d'Anatoly Livry, enseignant à l'Université de Nice – Sophia Antipolis et enseignant de Claudel, sur Tête d'Or : http://www.enquete-debat.fr/archives/paul-claudel-et-le-dieu-mithra-ou-les-%C2%AB-professeurs-ordures-%C2%BB-en-action-63001  

Dramatikere fra Frankrig
Digtere fra Frankrig
Katolikker
Franskmænd i 1800-tallet
Franskmænd i 1900-tallet
Pauly-Wissowa

Pauly-Wissowa er det navn som sædvanligvis bruges om Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft, en tysk encyklopædi over den klassiske verden fra 1894. Med supplementsbind udgør den over hundrede bind og er et af de vigtigste klassiske opslagsværker.

Det første bind blev publiceret af August Friedrich Pauly i 1839. Pauly døde i 1845, mens værket var ufærdigt. Christian Waltz og Wilhelm Teuffel fuldendte det i 1852. Den første udgave bestod af seks bind. En anden udgave blev udarbejdet mellem 1861 og 1866, men aldrig udgivet.

I 1890 begyndte Georg Wissowa arbejdet med en ny og mere ambitiøs udgave. Han regnede med at fuldføre værket i løbet af ti år, men det sidste af de 78 bind udkom først i 1978 og et indexbind i 1980.

Hver artikel blev skrevet af en anerkendt specialist inden for det relevante fagområde, men ikke overraskende for et værk, som spænder over tre generationer, kan de underliggende antagelser variere betydeligt. De fleste biografier blev skrevet af Friedrich Münzer (1868-1942).

Både prisen og størrelsen på Pauly-Wissowa har altid gjort værket vanskeligt tilgængeligt, så mellem 1964 og 1975 udgav Metzler Verlag Der Kleine Pauly i fem bind.

En opdateret udgave kaldet Der Neue Pauly, bestående af 15 bind og et index, udkom mellem 1996 og 2003.

Bibliografi 
 August Pauly, Georg Wissowa, Wilhelm Kroll, Kurt Witte, Karl Mittelhaus, Konrat Ziegler (red.): Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft: neue Bearbeitung, Stuttgart: J. B. Metzler, 1894-1980.
 Hubert Cancik, Helmuth Schneider (red.): Der neue Pauly. Enzyklopädie der Antike. Das klassische Altertum und seine Rezeptionsgeschichte, Stuttgart: J.B. Metzler, 2003, 11611 s. .

Eksterne henvisninger 
 Information om Der Neue Pauly 

Opslagsværker
Antikken
Pierre Corneille

Pierre Corneille (født 6. juni 1606 i Rouen, død 1. oktober 1684 i Paris) var en fransk dramatiker. Han regnes som ophavsmanden til den klassiske franske tragedie. Hans måske mest fremstående værk er dramaet Le Cid fra 1636.

Corneille var jurist og arbejdede som embedsmand i Rouen til 1662, da han flyttede til Paris. I 1647 blev han medlem af Académie française.

Han begyndte som dramatiker med en serie komedier; den første, Melite blev opført i 1629. I valg af temaer skiller han sig ikke særligt fra sine forgængere, men udmærker sig frem for dem med en mere sindrigt spundet intrige.

Han var inspireret af spansk dramatisk litteratur. Hans drama Le Cid fra 1636 er inspireret af et værk af Guillén de Castro, og blev epokegørende for udviklingen af det franske drama. Det blev godt modtaget af publikum, men blev mødt af en vis kritik fra det nyligt (1635) stiftede Académie française. I årene som fulgte skrev Corneille det ene mesterværk efter det andet: tragedierne Horace (1639), Cinna (samme år) og Polyeucte (1640) samt komedien Le menteur (1642).

Litteratur 
 Ebbe Spang-Hanssen, Corneilles livsfilosofi, 1964. (Studier fra sprog- og oldtidsforskning, 255).
 Valdemar Vedel, Corneille og hans Samtid. Gyldendals Boghandel/Nordisk Forlag, København 1927

Eksterne henvisninger 

 "Corneille tar revansch på Racine", Lena Kåreland, Under Strecket, Svenska Dagbladet, 15. juni 2006.

Dramatikere fra Frankrig
Personer fra Rouen
Franskmænd i 1600-tallet
Forsvarsstaben

Forsvarsstaben (FST) er en overordnet kommandomyndighed i Danmarks forsvar, der er sammensat af personel fra både Hæren, Søværnet og Flyvevåbnet. Forsvarsstaben indgår som en del af Forsvarskommandoen og har til at opgave at bistå forsvarschefen med operativ ledelse og forvaltning af forsvaret. Opgaverne er fordelt på en Operationsstab, en Planlægnings- og Driftsstab, en Økonomistab og en Strategi- og Koordinationsstab, der bl.a. indeholder et Ledelsessekretariat og et Kommunikationssekretariat.

Chefen for Forsvarsstaben refererer direkte til forsvarschefen og er dennes stedfortræder. Vedkommende er desuden ansvarlig for, at forsvarets ressourcer udnyttes optimalt, således at forsvarets opgaver løses bedst muligt. Chefen for Forsvarsstaben udgør sammen med forsvarschefen forsvarets øverste ledelse. 

Forsvarsstaben blev oprettet i 1950 og har til huse på Holmen i København.

Chef for Forsvarsstaben

Referencer 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 Forsvarsstabens organisation

Danmarks militær