kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Charles Gounod

Charles-François Gounod (født 17. juni 1818 i Paris, død 18. oktober 1893 i Saint-Cloud) var en fransk komponist. Han er bedst kendt for operaerne Faust og Romeo og Julie (Roméo et Juliette).

Biografi 
Gounods mor var pianist, hans far var tegner. Moren var Gounods første klaverlærer. Han blev senere optaget på konservatoriet, hvor han studerede under Fromental Halévy. I 1839 vandt Gounod Prix de Rome for sin kantate, Ferdinand. Han tog da til Italien, hvor han studerede Palestrinas musik.

I 1851 skrev Gounod sin første opera, Sappho, men den var ikke nogen stor succes. Det var med Faust fra 1859, der bygger på Goethes skuespil, at Gounod fik sit gennembrud. Faust er Gounods bedst kendte værk.

I 1867 fulgte premieren på den romantiske og melodiøse Romeo og Julie (Roméo et Juliette), der bygger på Shakespeares skuespil. Det opføres stadig.

Fra 1870 til 1875 boede Gounod i England, hvor han var chefdirigent for det der nu er Royal Choral Society. I denne periode skrev Gounod megen musik for stemmer og kor.

Senere i livet skrev Gounod mange religiøse værker. Hans "Ave Maria" er skrevet over Bachs Præludium i C-dur. Hans oratorier og kantater er for følelsesbetonede for den moderne smag. De var meget populære i det victorianske England. Han var en dygtig og særpræget harmoniker, melodiker og instrumentator.

Værkliste

Operaer 
 Sappho (1851)
 La Nonne Sanglante (1854)
 Le Medecin Malgré Lui (1858)
 Faust (1859)
 Philémon et Baucis (1860)
 La Colombe (1860)
 La Reine de Saba (1862)
 Mireille (1864)
 Romeo og Julie (Roméo et Juliette) (1867)
 Cinq-Mars (1877)
 Polyeucte (1878)
 Le Tribut de Zamora (1881)

 Orkester 

 2 Symfonier Petite Symphony Oratorier 
 Tobie (ca. 1866)
 Gallia (1871)
 Jésus sur le lac de Tibériade (1878)
 La Rédemption (18829
 Christus factus est (1883)
 Mors et Vita'' (1884)

Eksterne henvisninger 

Romantikkens komponister
Operakomponister fra Frankrig
Kirkemusikkomponister
Medlemmer af Académie des beaux-arts
Franskmænd i 1800-tallet
Personer fra Paris
Engelbert Humperdinck (komponist)

Engelbert Humperdinck (1. september 1854 – 27. september 1921) var en tysk operakomponist. Han var nært tilknyttet Richard Wagner, som han hjalp med opsætningen af Parsifal. Hans største succes var operaen Hans og Grete.

Senromantiske komponister
Operakomponister fra Tyskland
Franz Lehár

Franz Lehár (født 30. april 1870, død 24. oktober 1948) var en østrig-ungarsk komponist.
Lehár var den førende operettekomponist i det 20. århundrede. Han var i stand til at skrive underholdningsmusik af en usædvanlig høj kvalitet. Samtidig havde han en særlig evne til at tale til menneskers hjerter med sin musik. Særligt afholdt blandt hans værker er valsen fra "Den glade enke" (1905), Vilja-sangen fra "Den glade enke" (1905) samt valsen "Guld og sølv" (1899).
Lehár er mest kendt for sine operetter. Af samme grund blev han kaldt "operettekongen".

Operetter 
 Den glade enke (1905)
 Greven af Luxembourg (1909)
 Zigeunerliebe (1910) 
 Frasquita (1922) 
 Paganini (1925) 
 Zarewitsch (1927) 
 Smilets land (1929) 
 Giuditta (1934)

Eksterne henvisninger 
 
 Fokusartikel om Den glade enke 

Komponister fra Østrig
Komponister fra Ungarn
Operettekomponister
Østrigere i 1800-tallet
Østrigere i 1900-tallet
Ruggiero Leoncavallo

Ruggiero Leoncavallo (født 23. april 1857, død 9. august 1919) var en italiensk komponist.

Liv og værk 
Han vandt verdensberømmelse med sin opera Pagliacci (Bajadser) fra 1892.
 
Han havde også en vis succes med sin La Bohème, der dog ikke kunne klare sig over for Giacomo Puccinis opera over samme emne. 

I foråret 1892 mødtes Puccini og Leoncavallo i den lille schweiziske landsby Vacallo. Leoncavallo tilbød Puccini en tekst som han havde skrevet efter Henri Murgers roman Scènes de la Vie de Bohème. Puccini afslog tilbuddet, men har formodentlig været lidt mistænksom ved tilbuddet, der måske skyldtes, at Leoncavallo ikke anså teksten for særlig værdifuld og ikke selv havde lyst til at komponere den.

Året efter mødtes de to ved et selskab, hvor Puccini fortalte Leoncavallo, at han var i gang med at komponere en opera over Murgers roman. Leoncavallo blev rasende, for han var selv i gang med at komponere en opera over samme roman. 

Puccinis udgave blev en stor succes, mens Leoncavallos var dødsdømt på forhånd og knap er spillet siden. Han skrev også operetter og sange, hvoraf La Mattinata er blevet populær.

Komponister fra Italien
Giacomo Meyerbeer

Giacomo Meyerbeer Jacob (født 5. september 1791, død 2. maj 1864) var tysk komponist.
Hed egentlig Jacob Liebmann Beer, navnet Meyer tog han efter sin arveonkel og Giacomo (den italienske form for Jacob) efter studier i Italien.
Virksom i Italien på opfordring af Salieri og fra 1826 især i Paris. 
Han var en af sin tids største operakomponister; en af hans mest kendte operaer er Afrikanerinden.

Værkliste

Operaer 
 Jephtas Gelübde (1812)
 Wirth und Gast, oder Aus Scherz Ernst (1813)
 Romilda e Costanza (1817)
 Semiramide riconosciuta (1819)
 Emma de Resburgo (1819)
 Margherita d'Anjou (1820)
 L'esule di Granata (1822)
 Il Crociato in Egitto (1824)
 Robert af Normandiet (Robert le Diable) (1831)
 Hugenotterne (Les Huguenots) (1836)
 Ein Feldlager in Schlesien (1844)
 Le Prophète (Der Prophet) (1849)
 L'étoile du Nord (revision af Ein Feldlager in Schlesien) (1854)
 Dinorah ou le pardon de Ploërmel (1859)
 Afrikanerinden (L'Africaine) (1865, posthumt)

Komponister fra Tyskland
Jøder fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Nothing Else Matters

Nothing Else Matters er en af metal-bandet Metallicas mest populære sange. Sangen kommer fra deres bedstsælgende album Metallica også kaldet The Black Album. Den handler om kærlighed til dem man holder mest af. Sangen var oprindeligt baseret på en af James Hetfields eks-kærester.

Metallica-sange
Sange fra 1991
Pablo Sarasate

Pablo Sarasate (10. marts 1844 – 20. september 1908) var en spansk komponist. Hed egentlig Navascuéz Martin Melitón.

Han var også violinist; I hans kompositioner var der indlant meget spansk folkemusik, og spanske danse, hvilket gjorde, at hans musik var meget populær.

Komponister fra Spanien
Violinister
Robert Schumann

Robert Schumann (født 8. juni 1810 i Zwickau, død 29. juli 1856 i Endenich ved Bonn) var en tysk pianist, forfatter og komponist.
Han var gift med pianisten og komponisten Clara Schumann.

Hans klaverstykker og sange hører til de mest opfindsomme og poetiske fra den tid.
Efter et nervesammenbrud i 1851 komponerede han kun lidt, og han døde som sindssyg.

Han skrev klaverværker: Arabeske, Papillons, Kreisleriana, Faschingsschwank aus Wien, Carnaval (op. 9) (1839), Abegg Variationen, Kinderszenen (op. 15) 1838, Albums für die Jugend og Davidsbündlertänze. 

Fire symfonier: Symfoni nr. 1 opus 38 "Forårssymfonien" (1841), Nr 5: Ouverture, Scherzo og Finale. Introduktion og Allegro. Opera: Genoveva. Märchenbilder, Scener fra Goethes Faust, Requiem für Mignon, Das Paradies und die Peri, Der Rose Pilgerfahrt. Romancer 
og ballader. 250 sange: Dichterliebe opus 48, Frauenliebe und Leben, Widmung opus 25 nr. 1 (1840). Liederkreis. Klaverkoncert opus 54 (1841/45). 
Hans violinkoncert fra 1853 blev først opført i 1937.

 Robert og Clara Schumann og deres lærer, Johann Sebastian Bach

Eksterne henvisninger 
 

Komponister fra Tyskland
Romantikkens komponister
Pianister fra Tyskland
Christian Sinding

Christian Sinding (født 11. januar 1856, død 3. december 1941 i Norge) var en norsk komponist. Stod fra 1890'erne og frem til 1920'erne ved siden af Edvard Grieg og Johan Svendsen centralt i europæisk musikliv.

Har skrevet fire symfonier, tre violinkoncerter og en klaverkoncert, har også skrevet klaver- og strygekvintetter, samt nogle små klaverstykker. 

Hans ca. 250 sange indtager en central plads i den nordiske romancelitteratur. Hans bedst kendte værk er Frühlingsrauschen for klaver.

Liv og virke 
Sinding blev født i Kongsberg, og studerede først musik i Oslo, før han flyttede til Tyskland og studerede under Salomon Jadassohn ved Landeskonservatorium der Musik zu Leipzig. Han boede det meste af sit liv i Tyskland, men fik regelmæssig økonomisk støtte fra Norge. I 1920 og 1921 var han i USA for at undervise i komposition ved Eastman School of Music i Rochester, New York.

Sinding og konen Augustas første faste bopæl var Statens æresbolig Grotten, hvor de flyttede ind i 1924.

Hans mange lyriske pianostykker og sange, fik mange til at anse Sinding som Edvard Griegs efterfølger. Sinding huskes i dag bedst for et af disse stykker, Frühlingsrauschen (norsk: Vårbrus) fra 1896. Blandt hans andre værker er fire symfonier, tre violinkoncerter, en pianokoncert, kammermusik og en opera, Det hellige Bjerg fra 1914.

Sinding modtog flere udmærkelser. Han blev blandt andet udnævnt til ridder af 1. kl. af St. Olavs Orden i 1899 og modtog storkors af samme orden i 1938. Han blev indmeldt i Nasjonal Samling efter den tyske invasion i Norge i 1940.

Den norske sanger Per Vollestad tog i 2002 doktorgraden ved Norges musikkhøgskole på Christian Sindings værker. Han har udgivet flere cd-er med Sindings sange, og har også udgivet to bøger om Sinding.

Værker

Priser og hædersbevisninger 
 1905 – Medlem af det svenske Kungliga Musikaliska Akademien
 1905 – Kommandør af Vasaordenen
 1909 – Æresmedlem i Königliche Akademie der Künste i Berlin
 1910 – Tildelt komponistgage fra den norske stat
 1916 – Kommandør af St. Olavs Orden
 1921 – Tildelt æresløn fra Stortinget
 1921 – Tildelt Grotten som æresbolig
 1938 – Storkorset af St. Olavs Orden

Litteratur 
 Kortsen, Bjarne: Sindings vokalsonate «Efteraar»; notater fra en brevveksling mellem Sinding og Grieg, i: Norsk musikktidsskrift 1965:2, s. 81-83
 Vollestad, Per: Jeg bærer min hatt som jeg vil! Christian Sinding – en komponist og hans sanger Avhandling for doktorgraden ved Norges musikkhøgskole. Utgitt som NMH 2002:5. (2002)
 Vollestad, Per: Christian Sinding 1856-1941, Solum forlag (2005).

Eksterne henvisninger 
 Iver Holter: "Sinding, Christian" i: Salmonsens Konversationsleksikon, 2. udgave, bind XXI, København 1926; s. 439-440
 Om Christian Sinding i Store norske leksikon
 Om Christian Sinding  på sangeren Per Vollestads hjemmeside
 Eastman School of Music

Komponister fra Norge
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Senromantiske komponister
Wilhelm Stenhammar

Carl Wilhelm Eugen Stenhammar (7. februar 1871 i Stockholm – 20. november 1927 i Jonsered, Västergötland) var en svensk komponist, pianist og dirigent.

Fra 1907 til 1922 var han kunstnerisk leder af Gøteborg symfoniorkester, der var Sveriges første professionelle orkester. I Stenhammars tid spillede orkestret ofte musik af hans personlige venner som Jean Sibelius og Carl Nielsen. Han har skrevet 3 symfonier, (hvoraf nr. 3 er kun er et fragment), orkesterværker, kammermusik, 2 klaverkoncerter, 6 strygekvartetter etc.

Udvalgte værker  

 Symfoni nr. 1 (i F-dur) (1902–1903) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (i G-mol) (1911–1915) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (i C-dur) (1918) (fragment) - for orkester
 2 Klaverkoncerter (1893, 1904-1907) - for klaver og orkester

Eksterne henvisninger 
 

Komponister fra Sverige
Personer fra Stockholm
Arthur Sullivan

Sir Arthur Seymour Sullivan, MVO (født 13. maj 1842, død 22. november 1900) var en engelsk komponist, mest kendt gennem sit samarbejde med tekstforfatteren W.S. Gilbert, med hvem han udgjorde makkerparret Gilbert og Sullivan, der skabte en række populære operetter i slutningen af 1800-tallet.

Han komponerede orkesterværker, 1 symfoni, oratorier, kantater og operaer, men hans mest kendte værker er operetten H.M.S. Pinafore, hvori den kendte "When I Was a Lad" (på dansk "Admiralens vise"), samt Mikadoen og Pirates of Penzance, hvor "Major-General's Song" synges.

Udvalgte værker  

 Symfoni (i E-dur) "irsk" (1866) - for orkester
 "HMS Pinafore" (1878) (komisk opera i to akter) 
 "Mikadoen" (1885) (komisk opera)
 ''Piraterne fra Penzance" (1879)  (komisk opera)
 Cellokoncert (1866) - for cello og orkester
 Overture (i C-dur) "Til minde" (1866) - for orkester

Eksterne henvisninger 

 
 
 
 

Komponister fra England
Operettekomponister
Operakomponister fra England
Kirkemusikkomponister
Æresdoktorer ved University of Cambridge
Æresdoktorer ved University of Oxford
Riddere af Æreslegionen
Briter i 1800-tallet
Romantikkens komponister
Charles-Marie Widor

Charles-Marie Widor (24. februar 1844 – 12. marts 1937) var en fransk komponist, organist og musiklærer.

Hans produktion omfatter værker inden for scenisk genre, 2 symfonier (for orkester), 10 symfonier for soloorgel, orkesterværker, vokalmusik, kammermusik og klavermusik.

I dag huskes han dog mest for sine orgelværker. Især Toccata-satsen fra hans orgelsymfoni nr. 5 er blevet populær og bruges ofte som udgangsmusik ved bryllupper.

Udvalgte værker  

 Symfoni nr. 1 (1870) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1882) - for orkester
 Symfoni Koncertante (1894) - for orgel og orkester
 Sacre Symfoni (1908) - for orgel og orkester
 Symfoni "Antik" (1911) - for orgel og orkester
 10 Symfonier (1872-1900) - for solo orgel
 2 Klaverkoncerter (1876, 1906) - for klaver og orkester
 Violinkoncert (1877) - for violin og orkester
 Cellokoncert (1882) - for cello og orkester

Eksterne henvisninger 

Komponister fra Frankrig
Orgelkomponister
Romantikkens komponister
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Franskmænd i 1800-tallet
Franskmænd i 1900-tallet
Organister fra Frankrig
Kirkemusikkomponister
Ernest Bloch

Ernest Bloch (født 24. juni 1880 i Genéve, Schweiz død 15. juni 1959 i Portland, USA) var en schweizisk/amerikansk komponist og dirigent.

Emigrerede til Amerika i 1916 og blev amerikansk statsborger i 1924. 

En ikke ringe del af hans produktion særlig fra omkring 1915 til 1930 er knyttet til jødisk tradition.

Han har komponeret 8 symfonier, orkesterværker, koncerter for mange instrumenter etc.

Bloch hører til de vigtigste schweiziske komponister i det 20. århundrede.

Udvalgte værker  
  ""Begravelsessymfoni"  (nr. 1)(1895) (ikke orkestreret) - for orkester
  "Orientalsk" Symfoni (nr. 2) (1896) - for orkester
 Symfoni (i Cis-mol) (nr. 3) (1901-1902) - for orkester
 Israel Symfoni (nr. 4) (1912-1916) - for 2 sopraner, 2 kontraalter, bas og orkester
 "Amerika" Symfoni (nr. 5) (1926) - for kor og orkester
 "Lille" Symfoni (nr. 6) (1952) - for kammerorkester
 Trombonesymfoni (nr. 7) (1954) - for trombone og orkester
 Symfoni (i Eb) (nr. 8) (1954-1955) - for orkester
 "Schelomo" Hebraisk rapsodi  (1916) - for cello og orkester
 "Hebraisk" suite (1923) - for violin og klaver
 "En stemme i vildmarken" (1937) (Symfonisk digtning) - for cello og orkester
 "Avodat Hakodesh synagoge" (1934) - for blandet kor og orkester

Kilde
  Om Ernst Bloch på musicweb-international.com 

Komponister fra Schweiz
Komponister fra USA
Dirigenter fra Schweiz
Dirigenter fra USA
Engelbert Humperdinck

Engelbert Humperdinck kan henvise til flere personer:
 Engelbert Humperdinck (komponist) – en tysk operakomponist (1854 – 1921)
 Engelbert Humperdinck (sanger) – en sanger (født 1936) der i virkeligheden hedder Arnold George Dorsey
 :en:Engelbert Humperdinck (album)
Kalfatrekølle

Kalfatrekølle er en kølle af træ med en diameter på ca. 6 cm. Den er drejet af pukkenholt, forstærket med jernringe ved banerne og forsynet med et rundt skaft; den anvendes af bådebyggere med klamajjern til kalfatring.

R.A. Salaman nævner, at kalfatrekøllens hoved ofte er forsynet med et par slidser, der strækker sig på begge sider af skafthullet. Dels skulle de bevirke en vis fjedring i slaget, der derfor ikke forplanter sig så hårdt til brugerens håndled, dels skulle det give en karakteristisk fløjtende lyd, der kan høres langt bort. Sådanne fløjtekøller med slidser synes at være ukendte i Danmark; men en tysk bådebygger, der arbejdede på Frederikssund Bådeværft, kendte denne udformning, muligvis fra Tyskland.

Klamajhammer og Klamajslag er en stor tung tohåndsmukkert, der bruges til at klamaje med. Et rigtigt stort klamajslag kaldes kongeslag

Ekstern henvisning 
 
 http://www.baskholm.dk/haandbog/haandbog.html 

Impulsoverførende værktøj
Alfred Schnittke

Alfred Schnittke (  ; født 24. november 1934 i Engels ved Volga i den autonome tyske Volgarepublik under RSFSR, Sovjetunionen, død 3. august 1998 i Hamborg) var en russisk - tysk komponist og pianist. Schnittke  startede sin musikalske uddannelse i 1946 i Wien, hvor hans far var udstationeret som krigskorrespondent. I 1948 rejste familien til Moskva, hvor  Schnittke fortsatte sin musikalske uddannelse, bl.a. på Moskva musikkonservatorium fra 1953 - 1958 og hvor han også senere virkede som underviste. Schnittke markerede sig som en af de absolut væsentligste russiske komponister i generationen efter Dmitrij Sjostakovitj, sammen med bl.a. Sofija Gubajdulina og Edison Denisov. Hans værker viser stor lyst til eksperimentere (heraf den ofte sete karakterisering af dem som "polystilistiske").

De omfatter en række interessante koncerter for soloinstrument og orkester, heriblandt violin (4 koncerter), cello (2 koncerter), bratsch (4 koncerterende værker), klaver (5 koncerterende værker), obo og harpe, samt serien af 6 "Concerti Grossi" for flere instrumenter og orkester.
Hertil i alt 10 symfonier (inklusive en tidlig, kaldet "nr. 0"). Symfoni nr. 5 er samtidig også betitlet "Concerto Grosso nr. 4".

Symfoni nr. 1 (1969-74) er et væsentligt værk - en enorm, forbløffende collage af musikhistoriske citater og fremgangsmåder, iblandet teatralske virkemidler, som musikerne også benytter sig af. Den rummer således visse ligheder med den italienske komponist Luciano Berios "Sinfonia" (1968). Schnittkes kontroversielle værk uropførtes i byen Gorkij, langt fra de traditionelle musikalske centre Moskva og Leningrad.

Symfoni nr. 2 og Symfoni nr. 4 benytter også vokalsolister. Symfoni nr. 9 fuldendtes af Gennadij Nikolajevitj Rosjdestvenskij og Alekandr Mikhajlovitj Raskatov efter komponistens svært læselige partitur, skrevet under eftervirkningerne af flere hjerneblødninger.

Schnittke har også skrevet kammermusik, herunder 4 strygekvartetter; operaer; balletter; filmmusik og klavermusik, herunder et par klaversonater.

Langt de fleste af Schnittkes værker er efterhånden blevet indspillet på CD og LP.

Kilder/henvisninger 
 
 en biografi
 Universitetsspeciale med analyser af symfonier

Operakomponister fra Rusland
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Anton Webern

Anton Friedrich Ernst von Webern (født 3. december 1883, død 15. september 1945) var en østrigsk komponist og dirigent. Han var ved siden af Alban Berg den vigtigste elev af Arnold Schönberg i Den Anden Wienerskole.

Webern begyndte at komponere som 16-årig og havde ved sin død mere end 100 værker bag sig. Hans tidligste kompositioner er senromantiske, f.eks. orkesterværket Im Sommerwind, men derefter skrev han i en atonal, ekspressionistisk stil. Fra 1924 benyttede han den af Schönberg udviklede tolvtoneteknik. Hans værker er gerne meget korte og koncentrerede, og stilen kan ses som en forløber for serialismen. Han skrev også en symfoni  Op. 21 i (1927-1928). 

Kort efter 2. verdenskrig blev Webern dræbt af en amerikansk soldat i en vådeskudsulykke. Soldaten troede at han så ild fra et våben, men i virkeligheden så han blot Webern tænde sin pibe.

Eksterne henvisning 

Komponister fra Østrig
Ekspressionistiske komponister
Komponister af tolvtonemusik
Klassiske komponister fra det 20. århundrede
Østrigere i 1800-tallet
Østrigere i 1900-tallet
Personer fra Wien
Segl (redskab)

Seglen er et af de ældste redskaber i landbruget. Allerede de første landbrugskulturer (som Jeriko) brugte tildannede flintredskaber, der skar kornakset fra strået.

Først i Middelalderen blev seglen erstattet af leen, der var udviklet til slåning af enghø.

Se også 
 Frugtbare halvmåne
 Yngre stenalder
 Mohenjo-Daro

Landbrugsredskaber
Landbrugshistorie
Andromedagalaksen

Andromedagalaksen (af og til kaldet Andromedatågen) – M31 (objekt nr. 31 i Messiers katalog), NGC 224 (objekt nr. 224 i New General Catalogue) – er den største galakse i den lokale galaksehob og med en afstand på 2,3 mio. lysår samtidig det fjerneste himmellegeme, der kan ses med det blotte øje (der er lidt uenighed om denne afstand, idet forskellige kilder oplyser forskellige afstande; fra 2,2 til 2,9 mio. lysår). På en mørk, måneløs nat (og et sted med lidt eller ingen lysforurening) kan Andromedagalaksen ses uden brug af kikkert som en uklar, oval plet i stjernebilledet Andromeda. Med store teleskoper opløses galaksen i enkeltstjerner hvis antal er estimeret til 1 billion (1000 milliarder).
Andromedagalaksen er – som Mælkevejen – en spiralgalakse og har en anslået diameter på mellem 100.000 og 200.000 lysår og kan derfor være helt op til dobbelt så stor som vor egen galakse, Mælkevejen. Nye data tyder dog på, at Mælkevejen har en større masse og dermed en større tæthed end Andromedagalaksen.

Andromedagalaksen og Mælkevejen bevæger sig mod hinanden med en hastighed på 110 km pr. sekund. Deres kollision om ca. 3 mia. år vil formentlig resultere i en elliptisk kæmpegalakse.

Se også 
 Sammenstødet mellem Andromedagalaksen og Mælkevejen

Eksterne links 

 Hubbles bestemmelse af afstanden til Andromedagalaksen. Rummet.dk 
 Mælkevejen på kollisionskurs. Videnskab.dk
 Trove of Black Holes Discovered in Andromeda Galaxy. Livescience

   

Den lokale galaksegruppe
Individuelle galakser
Messier objekter
Steen Rasmussen

Steen Rasmussen (født 9. august 1949 i Rødovre) er en dansk skuespiller og instruktør – og den ene halvdel af Wikke & Rasmussen.

Før sit samarbejde med Michael Wikke var han forsanger i Hvalsøspillemændene. Ramussen er opvokset i Kirke Hyllinge.

Filmografi

Som skuespiller

Bag kameraet

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Filminstruktører fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Michael Wikke

Michael Wikke (født 22. juni 1959 i København) er en dansk skuespiller og instruktør – og den ene halvdel af Wikke & Rasmussen. Michael Wikke blev for alvor kendt, da han sammen med Hans Henrik Bærentsen på DR lavede Robin Hat i 1983. Det var en del af programmet Tak Fordi Vi Kom, som var en speciel crazykomik og meta-tv, idet illusionen blev brudt gang på gang. Det var også inspireret af bl.a. Kaptajn Klyde og Monty Python.
Michael Wikke og Steen Rasmussen var begge i starten af 80'erne på B&U i DR, og de faldt i snak og i hak ved en julefrokost. Trods ti års aldersforskel kom det til et samarbejde, der nu har varet i over 30 år.

Filmografi 
Gooseboy (2019)

Eksterne henvisninger 
 

Skuespillere fra Danmark
Filminstruktører fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Erwin Schrödinger

Erwin Rudolf Josef Alexander Schrödinger (født 12. august 1887, død 4. januar 1961) var en østrigsk fysiker, der blev berømt for sine bidrag til kvantemekanikken, særligt Schrödingers ligning, som han fik Nobelprisen for i 1933. Han er populært kendt for Schrödingers kat, som er et absurditetsargument mod kvantemekanikken.

Schrödinger led af tuberkulose og havde i 1920'erne flere gange opholdt sig på et sanatorium i Arosa, Schweiz. Det var her han fandt på sin ligning.

Trivia 
Et stort nedslagskrater på Månens bagside er opkaldt efter Schrödinger. Den blev benyttet i den finsk-tysk-australsk science fiction-komediefilm fra 2012, Iron Sky.

Kilder og henvisninger

Eksterne henvisninger 

 Schrödingers biografi på nobelprize.org 

Personer fra Wien
Fysikere fra Østrig
Nobelprismodtagere i fysik
Nobelprismodtagere fra Østrig
Østrigere i 1800-tallet
Østrigere i 1900-tallet
Medlemmer af Royal Society