Martine Aubry

Martine Aubry (døbt Martine Delors; født 8. august 1950 i 17. arrondissement i Paris) er en fransk politiker. I sin tid som minister for arbejde, sociale forhold og solidaritet (1997-2000) blev Aubry kendt for at have gennemført 35-timers arbejdsugen i Frankrig og for at have indført løn under sygdom. Hun har været borgmester i Lille siden marts 2001 og formand for Lille-områdets metropolfællesskab (Lille Métropole Communauté urbaine) siden den 18. april 2008.

Efter afstemning den 21. november og en kontroloptælling den 25. november 2008, foretaget af det franske Parti Socialistes nationalråd, blev Aubry valgt som førstesekretær for socialistpartiet med 50,04 % af stemmerne mod Ségolène Royals 49,96 %.

Livsforløb 
Aubry er datter af Marie Lephaille og Jacques Delors, der var finansminister under Mitterrand 1981-1985 og derefter formand for Europa-Kommissionen 1985-1995.

Efter at have gået i privatskole og på gymnasium (Lycée Paul-Valéry i Paris), gennemførte Martine Aubry sin administrative uddannelse først med diplom fra Institut d'études politiques de Paris i 1972 og senere som dimitteret fra École nationale d'administration i 1975. I mellemtiden (1974) var hun blevet medlem af socialistpartiet. Derefter blev hun ansat ved ministeriet for arbejde og sociale forhold. I den samme periode arbejdede hun for den faglige organisation Confédération française démocratique du travail (CFDT), og hun blev underviser ved École nationale d'administration i 1978. I perioden 1980-81 var hun tilknyttet regeringens rådgivende organ, Conseil d'État.

Efter at François Mitterrand var blevet valgt til Frankrigs præsident i 1981, havde Aubry forskellige poster i ministeriet for arbejde og sociale forhold først under Jean Auroux (hvor hun udformede de såkaldte ”Auroux-love”, der regulerer forholdene på arbejdsmarkedet) og derefter under Pierre Bérégovoy. I 1984 deltog hun især i den politiske debat omkring brugen af asbest, hvor hendes holdning var at bevare dette materiale af hensyn til beskæftigelsen.

Efter højrefløjens valgsejr ved de franske parlamentsvalg i 1986, blev hun igen ansat ved Conseil d'État, hvor hun blev udnævnt til chef for ankeinstansen i 1987. Mellem 1989 og 1991 arbejdede Aubry hos Pechiney, den franske aluminiumindustris sammenslutning, hvor hun blev vicedirektør. I den egenskab deltog hun i åbningen af en aluminiumfabrik i Dunkerque og lukningen af en anden i Noguères i Sydfrankrig.

I 1991 blev Martine Aubry minister for arbejde, beskæftigelse og erhvervsuddannelse under Édith Cresson, og hun bevarede posten under Pierre Bérégovoy indtil marts 1993. Ifølge Jean-Luc Pasquier., forsvarede hun den "kontrollerede brug" af asbest, på et tidspunkt hvor alle medlemmer af EF ret og slet ville forbyde stoffet, og hun blokerede Europakommissionens dekret om forbud mod asbest

Efter højrefløjens sejr ved parlamentsvalget i 1993 grundlagte Aubry erhvervsorganisationen Fondation Agir contre l'exclusion (FACE), der bekæmper social udstødning, og i 1995 udnævnte Pierre Mauroy hende til førsteassistent hos borgmesteren i Lille for at give hende mulighed for at skabe sig et tilhørsforhold til Nordfrankrig.

Lionel Jospin, som socialisternes partimedlemmer valgte til kandidat ved præsidentvalget i 1995, gjorde Aubry til sin talskvinde under valgkampen. Efter sit nederlag blev han valgt som partiets førstesekretær, og han tilbød Martine Aubry andenpladsen i partiet, hvad hun afviste.

Da Martine Aubry blev forelagt et ry som hård og krævende, svarede hun:

Regeringen Jospin og ministeriet for beskæftigelse og solidaritet 

Venstrefløjens sejr ved parlamentsvalget i 1997 skaffede Aubry ind som parlamentsmedlem for Département Nord, og Lionel Jospin udnævnte hende derpå til at være regeringens nummer to som minister for beskæftigelse og solidaritet. Hun gik i gang med premierministerens vigtigste løfte, kampen mod arbejdsløshed, og skabte ansættelsesmuligheder ved at igangsætte adskillige offentlige arbejder og især ved at gennemføre 35-timers arbejdsugen. Denne bestemmelse blev miskrediteret af højrefløjen og af arbejdsgiverne, den blev i det hele taget meget omdiskuteret og medførte, at Aubrys tidligere chef hos arbejdsgiverorganisationen Conseil national du patronat français, Jean Gandois, måtte træde tilbage.

Virkningerne af den nedsatte arbejdstid er stadig meget omdiskuterede. Nogle vurderinger hævder, at der blev skabt 300.000-450.000 arbejdspladser, men det står overfor de 700.000 jobs, som socialisterne mener, der blev skabt. Nogle undersøgelser påviser en øget produktivitet pr. time. Mellem 1998 og 2001 blev den effektive arbejdstid formindsket med ca. 2,6 timer.

Ved første afstemning om førstesekretærposten den 20. november 2008 fik hun stemmer nok til at deltage i anden afstemning (med 34,5 % blandt socialistpartiets medlemmer)) efter Ségolène Royal (med 42,9 %) og foran Benoît Hamon (med 22,6 %), som straks bad om, at man ville stemme på Aubry.

Dagen efter, den 21. november 2008, blev Martine Aubry nr. 1 i anden afstemning, som hun vandt foran Ségolène Royal med en meget lille margen på 42 stemmer eller 50,02 % mod 49,98 %. Disse tal var dog endnu ikke blevet kontrolleret af nationalrådet., og de blev øjeblikkeligt betvivlet af Ségolène Royals støtter, som krævede en ny afstemning

Til slut blev det med en forskel på 102 stemmer, at Martine Aubry blev valgt til førstesekrætær for socialistpartier, dvs. med 67.451 stemmer mod 67.349 til Ségolène Royal eller 50,04 % mod 49,96 %.

Uddannelse 
 Skolegang på gymnasiet Notre-Dame-des-Oiseaux, hvor hun møder den fremtidige sanger og skuespiller Chantal Goya
 Privat gymnasieuddannelse, men også delvist på gymnasiet Paul-Valéry i Paris
 Videnskabelig grad i økonomi
 Bachelor fra Institut des sciences sociales du travail
 1972 : Bachelor fra Institut d'études politiques de Paris
 1973 – 1975 : Elev på École nationale d'administration .

Liste over Aubrys poster 
 1975 – 1979: Medarbejder i Ministeriet for arbejde, sociale forhold, familie og solidaritet.
 1978: Lærer ved École nationale d'administration.
 1980 – 1981: Administrationspost tilknyttet Conseil d'État
 1981: Teknisk rådgiver ved Ministeriet for arbejde, sociale forhold, familie og solidaritet.
 1983 – 1984: Projektansat ved Ministeriet for sociale forhold og national solidaritet.
 1984 – 1987: Direktør for arbejdsforhold (erhvervsuddannelse) ved Ministeriet for arbejde, sociale forhold, familie og solidaritet.
 1987: Chef for klageadgangen hos Conseil d'État.
 1989 – 1991: Vicegeneraldirektør for erhvervsgruppen Péchiney, der blev ledet af Jean Gandois, den senere præsident for arbejdsgivernes nationalråd, Conseil national du patronat français.
 Maj 1991 – marts 1993: Minister for arbejde, sociale forhold, familie og solidaritet i regeringerne Édith Cresson og Pierre Bérégovoy
 Oktober 1993 – 1997: Præsident for den nyoprettede Fond mod udstødelse, Fondation Agir contre l'exclusion
 Marts 1995 – marts 2001: Første viceborgmester i Lille og vicepræsident for Lille Métropole Communauté urbaine.
 Juni 1997 – juli 1997: Parlamentsmedlem for 5. valgkreds i Départemenet Nord
 Juni 1997 – oktober 2000: Socialminister i regeringen Lionel Jospin.
 Siden marts 2001: Borgmester i Lille, vicepræsident for Lille Métropole Communauté urbaine med arbejdsområdet økonomisk udvikling, præsident for Institut Pasteur i Lille, præsident for CHRU i Lille og præsident for Lille 2004, europæisk kulturhovedstad.
 Siden december 2000: Medlem af socialistpartiets nationalkontor (nationalsekretær for projektet fra 2000 til 2005 og derefter for sociale forhold og beskæftigelse med udløb i 2008)
 Siden april 2008: Præsident for Lille Métropole Communauté urbaine.
 Siden november 2008: Førstesekretær for socialistpartiet.

Noter

Se også 
 Lille

Eksterne henvisninger 
 Martine Aubrys hjemmeside 
 Aubrys blog 
 Aubrys personbeskrivelse hos Nationalforsamlingen

Bibliografi 
 Af Martine Aubry (i visse tilfælde sammen med flere andre)
 Pratique de la fonction personnel: le management des ressources humaines, 1982 
 Le chômage de longue durée: comprendre, agir, évaluer: actes du Colloque Agir contre le chômage de longue durée, les 18 et 19 novembre 1991 à la Maison de la chimie à Paris, 1992 
 Carnet de route d'un maire de banlieue: entre innovations et tempêtes, 1995 
 Petit dictionnaire pour lutter contre l'extrême droite, 1995 
 Il est grand temps, 1997  (2. udg. 1998 med )
 La nouvelle Grande-Bretagne: vers une société de partenaires (med Tony Blair), 1997 
 C'est quoi la solidarité? 2000 
 L'important, c'est la santé, 2003 
 La numérisation des textes et des images: techniques et réalisations: Actes des journées d'études organisées à la Maison de la Recherche les 16 et 17 janvier 2003, 2003 
 Culture toujours: et plus que jamais! 2004 
 Réduire les fractures nord/sud: Une utopie? 2004 
 Muscler sa conscience du bonheur en trente jours, 2004 
 Quel projet pour la gauche? 2004 
 Une vision pour espérer, une volonté pour transformer, 2004 
 Agir pour le Sud, maintenant ! 2005 
 Agir contre les discriminations, 2006 
 Immigration, comprendre, construire 2006 
 Et si on se retrouvait..., 2008 
 Echapées nordiques – Les maîtres scandinaves et finlandais en France 1870-1914, 2008 

 Om Martine Aubry
 Paul Burel og Natacha Tatu: Martine Aubry : enquête sur une énigme politique, 1997 
 Philippe Alexandre et Béatrix de L'Aulnoit: La dame des 35 heures, 2002 
 Isabelle Giordano: Martine : portrait intime'', 2002 

Politikere fra Frankrig
Præsidentaspiranter fra Frankrig
Personer fra Paris