kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Massakren i Novgorod

Massakren i Novgorod fandt sted i byen Novgorod i Rusland i 1570. Massakren startede den 9. januar og foregik til 12. februar.

Den klassiske version hævder, at Ivan den Grusomme var af den tro, at byens Novgorods elite planlagde at gå over til Polen, og førte den 2. januar en hær til Novgorod for at stoppe dem. Ivans soldater byggede mure omkring byen for at forhindre, at folket i byen skulle rømme. Mellem 500 og 1000 mennesker blev samlet af tropperne hver dag og blev derefter tortureret og dræbt foran Ivan og hans søn.

Enkelte forskere hævder imidlertid, at massakren faktisk ikke var politisk ladet, men at den blev udført for at forhindre, at en pestepidemi, som kom til Novgorod via Europa, skulle sprede sig til resten af Rusland.

Det officielle dødstal navngav 1.500 af Novgorods aristokrati og nævnte omtrent samme antal af andre. Nyere russisk forskning estimerer antallet af ofre til et sted mellem 2.500 og 12.000 (efter hungersnøden og epidemierne i 1560'erne var Novgorods befolkning ikke større end 10.000 - 20.000). Efter at have gransket rapporten fra opritsjnik-lederen Maljuta Skuratov og mindelister (sinodiki) anser R. Skrynnikov, at antallet af ofre var 2-3 tusinde.

Noter 

Massakrer i Rusland
Begivenheder i 1570
Velikij Novgorod
Opritsjnina

Opritjnina (, ) henviser til tiden i Ruslands historie mellem 1565 og 1572, da zar Ivan den Grusommes indenrigspolitik prægedes af politisk repression af Zar-Ruslands befolkning.

Ivan 4. oprettede et hemmeligt politi på omkring 6.000 mand (opritjniki), som udførte offentlige henrettelser og konfiskerede bojarernes ejendom for at formindske deres indflydelse. Organisationen blev kaldt opritjnina, et navn, der også blev anvendt om det landområde, som zaren direkte beherskede og indenfor hvilket hans opritjniki virkede.

Termen opritjnina, som Ivan udformede, stammer fra det russiske ord opritj (, udskille, gøre ulig, udenfor). Begrebet lever i dag på grund af forbindelsen til udøverne opritjnikerne, broderskabet, som Ivan gav opgaven at kontrollere zardømmets områder. Opritjnikerne fik frie hænder og igangsatte et terrorregime, som blandt andet fuldstændigt ødelagde den gamle handelsby Novgorod.

Opkomst 
Zar Ivan 4. erklærede Den livlandske krig i 1558, da den Livlandske konføderation nægtede at betale sin tribut til Rusland. Krigen om Livland blev udkæmpet 1558-1583 i det nuværende Estland og Letland, hvor Zar-rusland stod over for en koalition indgået mellem Danmark-Norge, Sverige og Den polsk-litauiske realunion.

Til 1578 domineredes området af Rusland med tidlige militære sejre i Dorpat (Tartu) og Narva. Ruslands opløsning af den Livlandske konføderation fik Polen-Litauen til at gå ind i konflikten, mens Sverige og Danmark gik ind mellem 1559 og 1561. Svensk Estland etableredes trods vedvarende russiske felttog i området.

Konsekvenser 
Opritjnina blev en fiasko. Krigen med nabostaterne skabte i de indledende faser urolige forhold. Som følge af terroren i områderne direkte under Ivan valgte mange bønder at flygte til andre dele af landet. Da store dele af landets bedste jord derved lå uudnyttet, steg kornpriserne til det tidobbelte med den følge, at Rusland blev endnu mere destabiliseret. Systemet var virksomt så langt, at det skræmte folket til fuld underkastelse under zaren. De økonomiske følger var imidlertid så alvorlige, at Ivan måtte opgive projektet i 1572.

Noter

Eksterne henvisninger 

Ruslands historie
Etableret i 1565
Ophørt i 1572
Kleve (Kreis Steinburg)

Kleve er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Itzehoe-Land under Kreis Steinburg. Kreis Steinburg ligger i den sydvestlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Kleve ligger omkring 8 kilometer vest for Itzehoe. Vandløbene Bekau, Mühlenbach og Igel løber gennem området.
Ud over Kleve ligger Rahde i kommunen, samt godserne Krummendiek og Kleve.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side  på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Steinburg
Mangazeja

Mangazeja (russisk: Мангазе́я) var en handelskoloni i det nordvestlige Sibirien og senere en by i 1600-tallet. Den blev oprettet i 1600 af kosakker fra Tobolsk ved floden Taz mellem hvor floderne Ob og Jenisej løber ud i Nordishavet. Navnet er afledt fra et nenetsisk etnonym, Monkansi eller Mongandi.

Russiske nybyggere fra Ruslands Hvidehavskyst (Pomorere) havde fundet en sørute langs kysten af Nordishavet til Arkhangelsk for at handle varer med norske, engelske og nederlandske købmænd. Mangazeja opsamlede gennem året skind og hvalrostænder som kunne udskibes i sommerperioden. Der var også handelsruter som fulgte de sibiriske floder. Det blev et Sibiriens "Bagdad", en bystat som var stort set uafhængig af det Russiske Kejserrige med sin velstand og isolation.

Den nordlige sørute blev forbudt i 1619 under dødsstraf og byen lukket for udefrakommende. Navigationsmærker blev fjernet, poster oprettet til opfange personer som forsøgte at nå frem til byen, og kort blev forfalskede. Staten var ikke i stand til at opkræve skatter, og man frygtede engelsk indtrængning i Sibirien. Desuden var konkurrencen fra Mangazeya ikke velset blandt indlandske købmænd som arbejdede ud fra Ural, Tjumen og Tobolsk.

Beliggenheden af det oprindelige Mangazeja og pomorernes nordlige sørute var blevet glemt frem til 1900-tallet, da arkæologer opdagede levninger af en fæstning lavet af tømmer og en markedsplads.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Mangazeya:A 16th Century Arctic Trading City in Siberia 

Sibirien
Etableret i 1601
Jermak Timofeevitj

Jermak Timofeevitsj (, ; født 1532, død 6. august 1585), var en kosak-leder og udforsker af Sibirien. Hans udforsking af Sibirien markerede begyndelsen på Ruslands ekspansion mod denne region og dens kolonisation..

I 1558 modtog Stroganov-familien sin første bevilling for kolonisering af "det righoldige område langs floden Kama", og i 1574 også for landområder over Uralbjergene langs floderne Tura og Tobol. De fik også tilladelse til at bygge flere forter langs floderne Ob og Irtysj. Omkring 1577 hyrede Stroganoverne kosak-lederen Jermak for at beskytte sine landområder mod angreb fra den sibirske khan Kutsjum. 

I 1579 eller 1581 begyndte Jermak sin rejse ind i Sibirien. Efter nogen få sejre over khanens arme, slog Jermaks folk Kutsjums hovedstyrke ved slaget ved Tsjuvasjneset, et tre dage langt slag (23. -25. oktober 1582) ved bredden af Irtysj. Resterne af khanens armé trak sig tilbage til stepperne. Den 26. oktober erobrede Jermak Qashliq, hovedstaden i Sibir-khanatet, 17 km fra byen Tobolsk). Kutsjum havde fortsat nok styrker til at kæmpe imod, og angreb pludselig Jermak midt om natten den 6. august 1585, og dræbte størstedelen af hans folk. Jermak blev såret og prøvede at svømme over floden Wagaj (Irtysj' biflod), men druknede under vægten af sin egen ringbrynje. Resterne af Jermaks styrker, under M. Mestsjerjaks kommando, trak sig tilbage fra Qashliq. 

Jermaks udforsking af Sibirien er gengivet i de såkaldte Sibir-krøniker. Hans liv og død har været genstand for talrige russiske sange, bøger og malerier siden 1500-tallet.

Eksterne henvisninger 

 Jermak Timofejevitsj

Noter 

Kosakker
Sejlsport under sommer-OL 2016 – 49erFX

Sejladsen i 49erFX under Sommer-OL 2016 fandt sted i perioden 12. august - 18. august 2016.

Medaljefordeling

Turneringsformat 
Der var kvalificeret 20 nationer til konkurrencen, der blev afviklet med tolv indledende sejladser efterfulgt af en medaljesejlads for de ti bedst placerede både.

Tidsplan 
Nedenstående tabel viser tidsplanen for afvikling af konkurrencen:

Resultater 

Bemærkninger til sejladserne:
 1. sejlads: Fire både var diskvalificeret for tyvstart. Dette var Danmark, Tyskland, Japan og Holland. 
 5. sejlads: Den finske båd blev diskvalificeret. 
 9. sejlads: Den japanske båd blev diskvalificeret for tyvstart.
 Medalje sejlads: De 10 bedst placerede både efter de første 10 sejladser mødes i medaljesejladsen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 http://jsaf-osc.jp/_userdata/2016_RioOlympic_qualification_system.pdf  
 http://doc.rero.ch/record/256687/files/Olympic_Sport_Explanatory_Guide_Sailing.pdf 
 http://www.sailing.org/olympics/rio2016/qualification/sailors.php#.V4muojPr0s0  
 http://www.sailing.org/tools/documents/201506Rio2016QualificationSystemFINALSailingEN-%5B18947%5D.pdf
 http://www.sailing.org/olympics/rio2016/results_centre.php 

49erFX
Lohbarbek

Lohbarbek er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Itzehoe-Land under Kreis Steinburg. Kreis Steinburg ligger i den sydvestlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Lohbarbek strækker sig fra den sydlige udkant af Hohenlockstedt i nord til floden Stör mod syd, omkring 7 kilometer nordvest for Itzehoe. Bundesstraße B206 går gennem kommunen.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side  på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Steinburg
Andrusovo-traktaten

Andrusovo-traktaten (,  (Andrusovskoje peremirie), , (Andrusivske peremirja) var en våbenhvile på 13 og et halvt år, undertegnet i 1667 mellem Storfyrstedømmet Moskva og Det polsk-litauiske Realunion som en afslutning på en krig, som havde pågået siden 1658 over områderne, som dækker dagens Ukraine og Hviderusland. I praksis blev traktaten en opsummering af udfallet af krigene fra 1654 efter Perejaslav-traktaten, i og med at Niemież-traktaten fra 1656 var kun af midlertidig karakter. Den var også knyttet til Sveriges militære successer i Karl Gustav-krigene, som udgjorde en trussel mod begge nationer.

Traktaten blev undertegnet den 30. januar 1667 i landsbyen Andrusovo, nær Smolensk, fra russisk side underskrev diplomaten og statsmanden Afanasij Ordin-Nasjtsjokin mens Jerzy Chlebowicz underskrev for Den polsk-litauiske Realunion. Polen-Litauen godtog at afstå Smolensk og Tsjernihiv voivodskap og accepterede russisk kontrol over Ukraine øst for Dnepr. Områderne vest for Dnepr og Hviderusland skulle fortsat være under polsk-litauisk styre. Byen Kiev skulle kun ligge under Rusland til 1669, men Rusland formåede at beholde byen ved at undertegne Den evige fredstraktat med Polen-Litauen i 1686, som også stabiliserede den østlige grænse mellem de to nationer i næsten 100 år, frem til Polens første deling i 1772. Området Zaporizjzja skulle være under fælles styre, mens de to lande skulle samarbejde om at forsvare sig mod Det osmanniske rige.

Traktaten medførte store territoriale tab for Polen-Litauen og blev en endelig stopper for unionens aktive politik i øst. Til trods for indre konflikter formåede Rusland, takket være ydre forhold som Khmelnytskyj-opstanden og den såkaldte Syndflod, at overvinde Storhertugdømmets næsten 100-årige dominans og gik over til offensiv politik, ligesom der derved lagdes grunden for den senere ekspansion, som gav Rusland status som europæisk stormagt.

I Rusland blev aftalen stort set lovprist og set som et vigtigt skridt for at slå sammen tre øst-slaviske nationaliteter; ukrainere, hviderussere og russere inden for en stat, Det russiske kejserrige. I Ukraine bliver traktaten ofte set som et led i delingen af Ukraine mellem dets mægtige naboer.

Rusland i 1600-tallet
Polens historie
Ukraines historie
Bogdan Khmelnytskij

Bogdan Zinovij Mikhajlovitsj Khmelnitskij (eller Khmelnytskyj, russisk: Богдан Зиновий Михайлович Хмельницький, ukrainsk: Богдан Зиновій Михайлович Хмельницький – Bohdan Zynovij Mykhajlovytsj Khmelnytskyj; født ca. 1595 formodentlig i Tjigirin, død 6. august 1657) var en kosakleder (hétman), som ledede en opstand mod Polen-Litauen i 1648–1654. Han stod bag Perejaslav-traktaten i 1654, som forenede Rusland og Ukraine.

Khmelnitskij var oprindelig i polsk tjeneste, men efter den såkaldte Czapliński-affære, hvor en lokal adelsmand blandt andet beslaglagde hans ejendom og piskede sønnen til døde, blev han en indbidt modstander af polakkerne. I løbet af 1647 rejste han rundt i Ukraine og samlede støtte blandt kosakkerne, og i løbet af 1648 fik han erobret Kijev og etableret en de facto uafhængig ukrainsk stat.

Khmelnitskij var oprindelig allieret med Krim-khanatet, men da disse svigtede ham, gik polakkerne i offensiven. Han måtte da se sig om efter nye allierede, og i 1653 accepterede han den russiske zars overherredømme. Dette førte til unionen mellem Ukraine og Rusland, hvilket kom til at permanent ændre magtbalancen i Østeuropa i Ruslands favør.

Eksterne henvisninger 
 Biografi i Encyclopedia of Ukraine

Personer i Ukraines historie
Hetmaner
Personer fra Tsjerkasy oblast
Bovense Kirke

Bovense Kirke ligger i landsbyen Bovense og er sognekirke for Bovense Sogn i Nyborg Kommune. Indtil 1970 lå kirken i Vindinge Herred, Svendborg Amt.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Bovense Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Nyborg Kommune
Kirker i Fyens Stift
Kirker i Svendborg Amt
Theofilos af Pskov

Theofilos af Pskov (eller Filofei) var en munk og Hegumen (abbed) ved Jeleazarovskij-klosteret i Pskov i 1500-tallet. Han er kendt for Legenden om den hvide hætte og profetien om Moskva som "det tredje Rom" efter Konstantinopel, som blev erobret af Det osmanniske rige i 1453. Teorien om Moskva som det tredje Rom vandt betydelig tilslutning som ideologi for russificering og statsekspansion fra 1500-tallet.

Referencer 

Russere i 1400-tallet
Gejstlige fra middelalderen
Russere i 1500-tallet
Nogajhorden

Nogaj-horden (også stavet Nohaj) var en konføderation bestående af omtrent atten tyrkiske og mongolske stammer på Den pontisk-kaspiske steppe fra omkring år 1500 til de blev drevet vest over af kalmukkerne og syd af russerne i det 17. århundrede. Mongolstammen kaldet manghiterne udgjorde kernen i Nogaj-horden. 

I det 13. århundrede dannede Nogaj Khan - en direkte efterkommer af Djengis Khan gennem hans søn Dzjosjy - en manghit-hær samt andre tyrkiske stammer. Et århundrede senere var nogajerne ledet af Edigu, en leder med både manghit-aner og slægtskab til Dzjosjy - som dannet Nogaj-dynastiet.

Nogaj-horden dukkede op mellem 1391 og 1399 i magtvakuummet efter Den Gyldne Hordes opløsning.

Noter 

Ruslands historie
Ophørt i 1634
Aleksandar Jovanović

Aleksandar Jovanović (serbisk: Александар Јовановић; født 6. november 1992) er en serbisk fodboldspiller, der er målmand for serbiske FK Partizan.

Tidligere spillede han i flere spanske klubber samt i AGF og før det i FK Radnički Niš; han har desuden været udtaget til det serbiske landshold, dog uden at få debut.

Klubkarriere

Radnički Niš 
Efter en kort periode i Donji Srem, skiftede Jovanović til Radnički Niš i sommeren 2015 som erstatning for Milan Borjan. Han skrev under på en toårig kontrakt i klubben, hvor han også tilbragte sin ungdomskarriere. Efter kun at have lukket otte mål ind i 18 kampe udtrykte FK Partizan interesse i målmanden.

AGF 
Han var udset til at overtage målmandsposten i AGF efter den mangeårige faste førstemålmand, Steffen Rasmussen, og han fik debut i den første kamp i Superligaen 2016-17, hvor han dog ikke kunne forhindre et mål mod slutningen fra SønderjyskE; AGF vandt kampen 2-1. Han blev en populær skikkelse i den aarhusianske klub, men han havde selv ambitioner om at prøve sig selv af på et højere niveau.

Huesca 
I sommeren 2018 fortsatte Jovanović karrieren i den nyoprykkede La Liga-)klub SD Huesca. I sin første sæson fik han 2 kampe, og da klubben derpå rykkede ud af den spanske liga igen, udtrykte Jovanović ønske om at komme videre.

Retur til AGF 
Muligheden viste sig midlertidigt, da den nye førstemålmand i hans forrige klub AGF, William Eskelinen, lige inden afslutningen af sommerens transfervindue blev skadet. Klubben reagerede ved at leje Jovanović for resten af efterårssæsonen.

Deportivo La Coruña 
Efter at være vendt tilbage fra AGF blev Jovanović udlejet igen, denne gang til Deportivo La Coruña, hvor det blev til en enkelt kamp.

Apollon Limassol 
I september 2020 købte Apollon Limassol Jovanović af Huesca.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Fodboldspillere fra Serbien
Fodboldspillere fra AGF
Fodboldspillere fra Deportivo La Coruña
Fodboldspillere fra Apollon Limassol FC
Folkeafstemningen om salg af Sankt Thomas og Sankt Jan

Den 24. oktober 1867 blev der underskrevet en konvention om salg af to af de dansk vestindiske øer til USA, nemlig Sankt Thomas og Sankt Jan. Den tilbudte afståelsessum var 7,5 millioner amerikanske dollars.

I aftalen forudsattes det, at den lokale befolkning tillige skulle have tilkendegivet deres mening om salget ved en folkeafstemning, inden salget kunne finde sted.

Folkeafstemningen på de to øer blev afholdt d. 9. januar 1868, hvor 1.244 stemte for et salg, og 22 stemte imod.

Selvom formalia omkring salget således var på plads, trak amerikanerne sagen i langdrag. Medvirkende til den ændrede amerikanske holdning var dels en række voldsomme naturbegivenheder på øerne, der havde forringet øernes salgsværdi, men især, at USA med den nye præsident Ulysses S. Grant havde fået en præsident, der ikke delte sin forgængers syn på købet af disse danske øer. I 1870 konkluderedes det endeligt, at salget alligevel ikke blev til noget.

Henvisninger 

Dansk Vestindien
Salg af Sankt Thomas og Sankt Jan
Sekundærrute 207

Sekundærrute 207 er en rutenummereret landevej på Sjælland.

Ruten strækker sig fra Rungsted til Hundested.

Rute 207 har en længde på ca. 56 km.

Kilder 

207
Skanderborg-Odder Center for Uddannelse

SCU – flere ungdomsuddannelser under samme tag

SCU står for Skanderborg-Odder Center for Uddannelse. SCU har områdets største samlede udbud af ungdomsuddannelser: Handelsgymnasiet HHX, den gymnasiale erhvervsuddannelse EUD/EUX Business, 2-årig HF, HF-enkeltfag, VUC og AVU. I alt går omkring 1.000 elever på SCU. Skolens direktør er Pia Marlo.

På SCU er der fokus på trivsel og tryghed, og det gode studiemiljø og elevindflydelse vægtes meget høj. SCU er en innovativ, dynamisk og ambitiøs uddannelsesinstitution og drives ud fra fællesværdierne: Respekt, Nysgerrighed, Dannelse, Engagement og Fællesskab.
 Højere Handelseksamen (HHX)
 Teknisk Gymnasium, Højere teknisk eksamen (HTX)
 Højere forberedelseseksamen (HF)
 10. klasse

Kilder og henvisninger 

 scu.dk

Uddannelsesinstitutioner i Skanderborg
Copenhagen Towers - North Tower

Copenhagen Towers North Tower er et kontorhøjhus beliggende i Ørestad på Vestamager i København. Bygningen er en del af komplekset Copenhagen Towers, som strækker sig fra Øresundsmotorvejen i nord til Hannemanns Allé i syd, og stod færdig i februar 2016.

Bygningen er designet af arkitektfirmaet Foster & Partners og er lige som Crowne Plaza Copenhagen Towers 85 meter høj og integreret med hotelbygningen via et 1.400 m² atrium i stueplan. Den adskiller sig fra hotellet ved at have en lettere buet facade mod nord og syd og ved at være opbygget omkring en støbt betonkerne med bærende betonsøjler integreret i facaderne. Således er vinduespartierne monteret efter curtain wall-systemet, som man kender det fra mange skyskrabere.

Bygningen rummer 20 etager med hver ca. 1.250 m² kontorareal. Der er derudover to kælderetager, og det samlede etageareal udgør i alt 28.000 m².

I gadeplan er der reception og café, mens der på den øverste etage er indrettet restaurant.

Ørestad
Etableret i 2016
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Københavns Kommune
Madagaskaribis

Madagaskaribis () er en storkefugl, der lever på Aldabra og Madagaskar.

Noter 
 Avibase - the world bird database

Eksterne henvisninger 

Ibisser
Ibis
Mærsk Tårnet

Mærsk Tårnet (tidligere Mærsk Bygningen) er en 15 etager høj tilbygning til Panum-bygningen på Nørrebro i København, der indviedes den 18. januar 2017 af Dronning Margrethe II.

Den hører under Københavns Universitets sundhedsvidenskabelige fakultet, beliggende på Blegdamsvej 3B, og er opført som et internationalt center for forskning og undervisning i sundhed og livsstilssygdomme.

Bygningen udgør 42.700 etagemeter, og for at gøre plads til byggeriet blev der revet 7.700 m² ned af den oprindelige Panum-bygning. Af det samlede etageareal optager laboratorier, kontorer og fællesfaciliteter 24.700 m². Den samlede byggesum udgør 1,5 mia. kr., hvoraf A.P. Møllerfonden bidrager med 600 mio. kr. plus 125 mio. kr. til inventar.

Bygningen er tegnet af Arkitektfirmaet C. F. Møller, som også var totalrådgiver på projektet. Basen for højhuset består af fire lave bygninger, som sammen danner en stjernekomposition. I disse bygninger er indrettet auditorier, undervisningslokaler, kantine, konferencerum, café og boghandel. Facaden er bygget op som en grid-struktur af etagehøje vinduesskår, som fremhæver bygningens organiske form. Ingeniør på byggeriet var Rambøll. I sin positive anmeldelse af byggeriet skriver Politikens arkitekturkritiker Karsten R. S. Ifversen bl.a. "Man kan se den langt væk, og den er med sit dybe relief, afrundede hjørner og trekantede grundplan blevet et ret visuelt indtagende fikspunkt at bevæge sig omkring".

Omkring bygningskomplekset har SLA Landskabsarkitekter skabt et parkanlæg med gang- og cykelstier, en boldbane, haverum og siddemuligheder.

På 15. etage er der et offentligt tilgængeligt udsigtsområde.

Bygningens navn er et eksempel på særskrivning.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Københavns Universitets side om Mærsk Bygningen 

Nørrebro
Københavns Universitet
Etableret i 2017
Mehlbek

Mehlbek er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Itzehoe-Land under Kreis Steinburg. Kreis Steinburg ligger i den sydvestlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Mehlbek ligger omkring 8 km nord for Itzehoe. Motorvejen A23 går gennem kommunene. Vandløbene Mühlenau (Stegau) og Pöschendorfer Graben løber i kommunen. Den tidligere lergrav Tongrube Muldsberg er efter indstilling af driften i 2004, blevet til en sø og et rekreativt område.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side  på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Steinburg
Moorhusen (Wilstermarsch)

Moorhusen er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Itzehoe-Land under Kreis Steinburg. Kreis Steinburg ligger i den sydvestlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Moorhusen ligger omkring 10 kilomeer nordvest for Itzehoe på grænsen mellem marsk og geest. I den nordlige del af kommunen ligger et hjørne af naturschutzgebietet Herrenmoor.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens side  på amtets websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Steinburg
Michael Zacho

Michael Zacho Jørgensen (født 11. november 1996 i Aarhus) er en dansk fodboldspiller, der som midtbanespiller har været på kontrakt i AGF.

Klubkarriere 
Zacho startede sin karriere i Idrætsklubben Skovbakken og Hjortshøj-Egå Idrætsforening (HEI), inden han skiftede fra HEI til AGF i en alder af 12 år.

AGF 
Zacho var som ganske ung så stort et talent, at storklubben Liverpool F.C. hentede ham til prøvetræning et par gange, da han var 14 år. Dette kastede dog ikke mere af sig på det tidspunkt, og i stedet fortsatte Zacho op gennem ungdomsrækkerne i AGF. Han skrev i november 2011 under på en ungdomskontrakt gældende frem til slutningen af 2013. Han blev sidenhen delt topscorer sammen med FC Midtjyllands Mikkel Duelund i U/19 Ligaen 2014-15 med 15 mål i 22 kampe.

Han fik som U/19-spiller sin førsteholdsdebut for klubben i 1. division, da han blev skiftet ind i slutningen af kampen mod Lyngby BK 30. maj 2015. Han skrev i juni samme år under på en etårig forlængelse af kontrakten, som klubben benævnte som en lærlingekontrakt, hvor han skulle veksle mellem U/19 og førsteholdsfodbold.

Efter flere skadespauser havde Zacho svært ved at få spilletid, og han var i foråret 2018 udlejet til Brabrand IF. I sommeren samme år var han blandt de AGF-spillere, der ikke fik forlænget kontrakten.

Landsholdskarriere 
Han har spillet kampe på nogle af de danske ungdomslandshold.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Spillerprofil på agf.dk  
 

Fodboldspillere fra Danmark
Fodboldspillere fra AGF
Fodboldspillere fra Brabrand IF