kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Benedikt Stilling

Benedikt Stilling (født den 22. februar 1810 i Kirchhain, Kurfyrstendømmet Hessen, død den 28. januar 1879 i Kassel, Hessen-Nassau) var en tysk anatom, og far til oftalmologen Jakob Stilling.
Stilling blev 1832 doktor i medicin i Marburg og bosatte sig senere i Kassel, hvor den akademiske bane var afskåret, fordi han var jøde. Som kirurg var han meget fremstående, og i en årrække var han i Tyskland den eneste, der udførte ovariotomi; hans første operation af denne slags var i 1837. År 1840 offentliggjorde Stilling sit berømte værk Physiologisch-pathologische und medizinisch-praktische Untersuchungen über die Spinalirritation, hvor der for første gang tales om "vasomotoriske" nerver.

Mest betydende er dog de indlæg, som Stilling gjorde i forbindelse med centralnervesystemets anatomi, et studieområde, som han i næsten 40 år med storartet fremgang tilegnede sine bedste kræfter. De vigtigste af Stillings arbejder på dette område er Über die Textur des Rückenmarkes (med B.F. Wallach, 1842); Die medulla oblongata (1843); Über den Bau und die Verrichtungen des Gehirns (1840); Neue untersuchungen über den Bau des Rückenmarkes (1857-59) og Über den Bau des kleinen Gehirns (1864-78).

Kilder 
 

Tyskere i 1800-tallet
Anatomer fra Tyskland
Kirurger fra Tyskland
Vi önska nu vår brudgum och brud

Vi önska nu vår brudgum och brud er en svensk bryllupssalme skrevet af Petrus Johannis Rudbeckius 1622, bearbejdet af Jesper Swedberg 1694 til en salme med fire vers og af Svante Alin 1908 til tre vers. 

Salmen indledtes 1695 med ordene:
 Wij önske nu wår brudgum och brudh
 Gudz Faders ewiga nåde
Melodien er en tonsætning fra 1697.

Publiceret som 
 Nr. 328 i 1695 års psalmbok under overskriften "Psalmer angående thet H. Ächtenskaps ståndet"
 Nr. 571 i Nya psalmer 1921, tillægget til 1819 års psalmbok under overskriften "Kyrkan och nådemedlen: Ordets ämbete och församlingslivet: Vid brudvigsel".
 Nr. 232 i 1937 års psalmbok under overskriften "Vigsel".

Salmer
Sange fra Sverige
Vinnuháskúlin

Vinnuháskúlin (Erhvervshøjskolen) er en videregående uddannelsesinstitution i Tórshavn på Færøerne. Skolen har uddannelser til skippere, navigatører og maskinmester, og disse opfylder internationale standarder, som STCW. Vinnuháskúlin har rødder tilbage til skipperskolerne i slutningen af 1800-tallet, men skolen blev i sin nuværende form oprettet 1. januar 2005 af Færøernes kulturministerium.

Eksterne henvisningΙer 
 Vinnuháskúlin 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Tórshavn
Skoler på Færøerne
Amt Jevenstedt

Amt Jevenstedt er et amt i det nordlige Tyskland, beliggende i den vestlige/centrale del af Kreis Rendsburg-Eckernförde. Kreis Rendsburg-Eckernförde ligger i den centrale del af delstaten Slesvig-Holsten, og amtets administration er beliggende i byen Jevenstedt, men det har også kontorer i Westerrönfeld. Amt Jevenstedt ligger syd for Rendsborg ved Kielerkanalen.

Kommuner i amtet 
 Brinjahe
 Embühren
 Haale
 Hamweddel
 Hörsten
 Jevenstedt
 Luhnstedt
 Schülp b. Rendsburg
 Stafstedt
 Westerrönfeld

Historie 
Amtsbezirk Jevenstedt blev dannet 1. april 1889 af kommunerne Altenkattbek, Hörsten, Jevenstedt, Nienkattbek, Schülp b. Rendsburg, Schwabe og Westerrönfeld samt dele af Forstgutbezirks Rendsburg, dele af Stadtbezirk Rendsburg og et stykke af Wilden Moores. I 1928 blev dele af Westerrönfelds indlemmet i byen Rendsburg. Fra 1966 dannede Amt Jevenstedt et forvaltningsfællesskab med naboamtet Luhnstedt, med kommunerne Brinjahe, Embühren, Hamweddel, Luhnstedt og Stafstedt.

Ved områdereformen i 1970 blev amterne Jevenstedt og Luhnstedt lagt sammen. Dertil kom kommunen Haale fra Amt Lütjenwestedt. I 1974 blev kommunerne Gemeinden Altenkattbek, Nienkattbek og Schwabe lagt sammen med Jevenstedt. 1. januar 2001 genindtrådte kommunen Westerrönfeld i amtet.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Amt Jevenstedts websted

Jevenstedt
Simmentalkvæg

Simmental kvæg (i nogle lande kaldet for Fleckvieh) er en alsidig kvægrace, der stammer fra dalen Simme i Berner Oberland i det vestlige Schweiz.

Racen kan spores tilbage til Middelalderen. Kvægracen er med omkring 41 mio. stk. kvæg i dag verdens 3.-4. mest udbredte kvægrace. I Danmark er det den 3.-4. mest udbredte kødkvægsrace.

Simmental kvæg har historisk set været brugt som malkekvæg og kødkvæg. De er værdsatte for deres hurtige tilvækst 1,2 kg dagligt (op til 2 kg dagligt) når de er tilstrækkeligt fodret. Simmental køer producerer meget mælk.

Kilder

Eksterne henvisninger 
Official website of the Danish Simmental Cattle Society
Official website of the Canadian Simmental Association
American Simmental Association – Official website of the American Simmental Association
Simmental New Zealand – Official website of the New Zealand Simmental Cattle Breeders Association
Simmental Breed Information – Cattle.com
A History of the Simmental Breed – Oklahoma State University
; Official website of the Simmentaler in Southern Africa

Kvægracer
Kødkvæg
Malkekvæg
Wilhelm Grube

Wilhelm Grube (født den 17. august 1855 i Sankt Petersburg, død den 2. juli 1908 i Berlin) var en tysk sinolog.

År 1880 blev han dr.phil. i Leipzig. Han arbejdede siden som konservator og museumsmand i Sankt Petersburg og Berlin, hvor han 1892 blev ekstraordinær professor i kinesisk og manchuisk grammatik. 

Gruber offentliggjorde blandt andet Die sprachgeschichtliche Stellung des Chinesischen (1881), Die Sprache und Schrift der Jucen (1896), Pekinger Totengebräuche (1898), Zur Pekinger Volkskunde (1901), Geschichte der chinesischen Litteratur (1902).

Kilder 
 

Personer fra Sankt Petersborg
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Simmental

Simmental er en alpedal i Berner Oberland i det vestlige Schweiz. Den breder sig stort set fra Lenk til Boltigen i retningen syd-nord fra Obersimmental til Wimmis nær Spiez. Dalen består af kommunerne Lenk, St. Stephan, Zweisimmen, Boltigen, Oberwil, Därstetten, Erlenbach, Diemtigen og Wimmis. Floden Simme, som dalen er opkaldt efter, går gennem dalen.

Nogle landsbyer har betydning for vinterturisme i Bern-regionen, såsom Lenk og Zweisimmen. Fra Zweisimmen kan skisportsstederne Gstaad og Château-d'Œx nås.

Længere oppe findes Jaunpasset, som går fra Bulle til Fribourg og Hahnenmoos, som forbinder Lenk med Adelboden.

Kvægracen Simmental stammer fra Simmental.

Dale i Alperne
Schweiz' geografi
Pinsebevægelsen på Færøerne

Pinsebevægelsen på Færøyene er en sammenslutning af fire selvstændige menigheder på Færøerne, to i Tórshavn og to i hhv. Skopun og Vestmanna. Menighederne deler lære og fællesskab med den nordiske og internationale pinsebevægelse.

Pinsevækkelsen kom først til Færøerne via Petra Andersen, som havde boet i Norge og deltaget i pinsebevægelsens møder der. Hun kom tilbage til Færøerne sommeren 1924, og begyndte at holde bønnesamlinger med sine venner i sit eget hjem. Ved et sådant bønnemøde 2. juledag 1924 blev hun og nogle af hendes venner åndsdøbt og begyndte at tale i tunger.

I 1936 mellemlandede den norske forkynder Thomas Ball Barratt på Færøerne undervejs fra Norge til Island, og under hans besøg blev den første pinsemenighed på Færøerne grundlagt med 21 medlemmer. Ved hjælp af tilrejsende prædikanter fra Norge og Danmark voksede vækkelsen, og det første menighedshus, Evangeliihúsið, blev bygget umiddelbart efter.

I 1972 blev menigheden i Tórshavn splittet, og den nye menighed "Filadelfia" grundlagt.

Pinsebevægelsen er det tredje største trossamfund på Færøerne efter Fólkakirkjan og Brøðrasamkoman, men talte i 1991 alligevel bare 1,5 % af øernes infbyggere.

Referencer

Litteratur 
 Johansen, Oddvar; Hagen, Kjell; Nyen, Astrid Neema; Kolbjørnsrud, Paul og Filberg, Trond. 2010. I all verden. Pinsemisjon i 100 år. PYM 100 år 1910-2010 (jubilæumsskrift) De norske pinsemenigheders ydremission (PYM).

Religion på Færøerne
Pinsekirker i Danmark
Roskildevej (Gørløse)

Roskildevej  også kaldes Gørløse Omfartsvej er en 2-sporet omfartsvej, der går øst om Gørløse. Vejen er en del af primærrute 6 og primærrute 53 og blev åbnet for trafik den 20. august 2011. 

Omfartsvejen blev lavet for at få den tunge trafik, der kørte på den gamle hovedvej, uden om Gørløse, så byen ikke blev belastet af denne trafik.
Vejen forbinder Roskildevej i syd med Roskildevej i nord og har forbindelse til Hovedvejen, Borupvej og Egholm.

Kilder 

Gørløse
Omfartsveje i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Hillerød Kommune
Ámundur Ólavsson

Ámundur Ólavsson, eller Amund Olufsson, var en katolsk præst. Han var den sidste katolske biskop i Kirkjubøur bispedømme på Færøerne. Ólavsson afløste Killianus som biskop i 1532 og fik af Frederik 1.. lovning på embedet på livstid året efter, men blev afsat ved reformationen, og trak sig fra embedet i 1538. Danskeren Jens Gregoriussen Riber blev indsat som hans lutherske efterfølger i 1540. Bispedømmet blev nedlagt i 1557. 

Ólavsson blev den sidste katolske biskop på Færøerne, da den katolske kirke på øerne i dag er underlagt Københavns katolske bispedømme, men i 1990 genoprettede Folkekirken Færøerne som eget stift, og Hans Jacob Joensen blev den første færøske biskop i 433 år.

Katolske biskopper fra Færøerne
Kirkjubøur
Personer i 1500-tallet
Chinkultic

Chinkultic er en præcolumbiansk arkæologisk fundplads i den mexikanske delstat Chiapas. Stedet ligger omkring 56 kilometer fra Comitán. Den præcolumbianske by blev bygget af mayakulturen og blomstrede i den klassiske periode mellem 200-tallet og 800-tallet. De fleste skulpturer på stedet blev skabt i de sidste 300 år af æraen, med mayaskriftens glyffer, som dateres til mellem 591 og 897. Chinkultic var beboet frem til 1200-tallet da den blev opgivet.

Stedet ligger inden for nationalparken Lagunas de Montbello.

Etymologi 
Chinkultic betyder "trappefoemet cenote" på mayasproget. I præcolumbiansk tid var det oprindelige navn på byen Zapaluta (som på náhuatl betyder dværges veje).

Beskrivelse 
På stedet findes nogle trappetrinspyramider og omkring 200 mindre bygninger, mestendels uudgravede ruinhøje. I Chinkultic findes steler som skildrar stedets herskere. Det findes også en arena for mesoamerikansk boldspil, hvad der vises af en markør fra 21. maj 591.

Arkæologiske undersøgelser 
Den første publicerede beskrivelse af stedet blev udført af Edward Seler i slutningen af 1800-tallet. En detaljeret beskrivelse blev skrevet af Enrique Juan Palacios i 1926. De første arkæologiske undersøgelser blev gennemført i 1966 under ledelse af Stephan F. de Borhegyi fra statsmuseet i Milwaukee, Wisconsin.

Fra 1970 gennemførte arkæologer udgravninger og restaureringer af nogle bygninger, ligesom de fiskede nogle artefakter ud af pladsens naturlige vandkilde Agua Azul (blåt vand).

Se også 
 Mayaruiner

Kilder

Noter

Trykte værker 
 Roberto Gallegos Ruiz; Chinkultic, Una ciudad Maya

Eksterne links 

 Chinkultic på Mexicos regerings websites 
 Chinkultic på ecoturismolatino.com 

Mesoamerika
Ruiner
Præcolumbianske kulturer
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Mexico
Overdrevsvejen (Hillerød)

Overdrevsvejen  eller  Ring 2 er en tosporet omfartsvej syd om Hillerød. Vejen er en del af primærrute 6 og primærrute O2. 
Omfartsvejen blev lavet for at få tung trafik på den gamle hovedvej uden om Hillerød, så byen ikke blev belastet.

Vejen går også forbi det kommende Nyt Hospital Nordsjælland, der skal ligge i udkanten af det sydlige Hillerød. Supersygehuset skal stå færdig i 2020. 

Vejen forbinder Hillerødmotorvejens forlængelse. I vest med Isterødvejen i øst og med forbindelse til Roskildevej, Hestehavevej, Københavnsvej og Kongens Vænge.

Kilder 

Transport i Hillerød
Omfartsveje i Danmark
Gulak Jacobsen

Gulak Jacobsen (født 1870 i Kirkja på Fugloy, død 1953) var en færøsk præst i Folkekirken.  Han er bedst kendt som forfatter og digter, og skrev for eksempel den nationalromantiske sang Langt burt frá øðrum londum. Jacobsen var midlertidig provst på Færøerne i en periode under besættelsen af Færøerne, og i denne stilling indviede han Hovs kirkja i 1943.

Han var søn af kongsbonden Jacob Poulsen og Malene Olavsdatter på Fugloy. Læreren på øen, Símun Mikal Zachariasen, lagde mærke til drengens evner, og gav ham privatundervisning. Han begyndte på lærerseminaret i Tórshavn og blev hjælpelærer for C.L. Johannesen. Efter lærerprøven fik han en lærerstilling i Kirkjubøur. Senere drog han til Danmark, hvor han tog studentereksamen og i 1908 teologisk embedseksamen ved Københavns  universitet. 

I 1901 var Jacobsen, A.C. Evensen, Jákup Dahl og J.H.O. Djurhuus blandt de færøske studenter som stiftede litteraturforeningen Grani.

Gulak Jacobsen var kapellan hos provst Fríðrikur Petersen i Nes på Eysturoy , mens  Petersen var landstingsmand, før han i 1911 blev sognepræst i Hvalba, hvor han giftede sig i 1912 med Maren Johannesen. Han var også konstitueret som provst på Færøerne fra juni 1944 til oktober 1946. Han beherskede engelsk og prædikede for de britiske okkupationsstyrker på Færøerne flere gange under krigen. Gulak Jacobsen tog afsked som sognepræst i 1947.

Han blev udnævnt til ridder af Dannebrogordenen og tildelt Dannebrogordenens Hæderstegn.

Referencer 

Præster fra Færøerne
Provster fra Færøerne
Digtere fra Færøerne
Personer fra Norderøerne
Radiyya Begum

Radiyya Begum (Razia Sultan, oprindelig Razia al-Din) var en af få kvindelige monarker i det muslimske Indiens historie. Hun indtog sultanens trone i Delhi 1236 efter at hendes far Iltutmish var død samme år. Faderen udpegede Radiyya som tronfølger før hendes fire brødre. Dog usurperede broderen Rukn-ud-din Firuz tronen i 7 måneder efter faderens død.

Radiyya skal have opretholdt lov og orden inden for Delhisultanatet og gennemført reformer, eksempelvis afskaffelse af hijab for kvinder. Selv optrådte hun i officielle sammenhænge klædt som en mand.

Efter at Radiyya gjorde en etiopisk slave til sin nærmeste fortrolige begyndte det tyrkiske hofparti at intrigere mod hende. Da hun 1240 befandt sig i Bathinda for at slå et oprør ned, gennemførtes en paladsrevolution og broderen Bahram blev udråbt til ny sultan. Radiyya svarede med straks at gifte sig med Malik Altuniya, den oprørske guvernør i Bathinda, og søgte at genindtage sin trone. Bahram, støttet af det tyrkiske hofparti, besejrede dog Radiyya, som blev dræbt, da hun flygtede fra slagmarken.

Sultaner
Personer i 1200-tallet
Indiens historie
Jens Christian Evensen

Jens Christian Evensen (født 21. maj 1840 i Hvalba, død 27. juli 1904) var en færøsk præst i Folkekirken.

Han tog examen artium i 1860 og blev cand.theol. fi 1869. Han var først lærer ved realskolen i Tórshavn 1870–1871, og derefter præst i Viðareiði 1871–1877, Hvalba 1877–1885, Nes 1885–1900 (og da samtidig Færøernes provst) og sluttelig i Bregninge og Bjergsted på Vestsjælland i Danmark 1901–1904. Evensen var som øernes provst selvskrevent medlem af Lagtinget 1885–1900.

Han var far til Andrias Christian Evensen.

Referencer 
 Løgtingið 150 – Hátíðarrit, bind 2 (2002), s. 278. (PDF )

Provster fra Færøerne
Lærere fra Færøerne
Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Provster fra Danmark
Personer fra Suderø
Delhi Cantonment

Delhis garnisonsby, officielt Delhi Cantonment, er en by som står under militær administration i det indiske unionsterritorium National Capital Territory of Delhi. Byen er beliggende i distriktet New Delhi og er en forstad til Delhi. Garnisonsbyen havde 110.351 indbyggere ved folketællingen 2011.

Kilder 

Indiens geografi
Hans Jacob Joensen

Hans Jacob Djones Debes Joensen (født 10. november 1938 i Gjógv på Eysturoy, død 12. december 2021 i Birkerød) var en tidligere færøsk præst i Folkekirken, der blev øernes første lutherske biskop.

Joensen voksede op i en fiskerfamilie i bygden Gjógv og giftede sig med bankassistent Lisbeth Andersen i 1968. Joensen tog studentereksamen ved Føroya Studentaskúli og HF-skeið i Tórshavn i 1958 og teologisk embedseksamen fra Københavns Universitet i 1968, hvorefter han blev ordineret som præst ved Anna Kirke på Nørrebro i København. Joensen var residerende kapellan ved Risbjerg Kirke i Hvidovre 1970–1975, derefter i Suðurstreymoy på Færøyene 1975–1978. Ved delingen af præstegældet i 1978 blev Joensen sognepræst i det østlige Suðurstreymoy. I 1990 blev Færøerne udskilt fra Københavns Stift som eget bispedømme, og Joensen blev indsat som biskop. Han afgik med pension, da Fólkakirkjan blev udskilt fra den danske Folkekirke som særskilt trossamfund i 2007, og flyttede  sammen med sin hustru til Birkerød ved København.

Han blev udnævnt til ridder af Dannebrogordenen i 1992

Eksterne henvisninger 
 www.kristeligt-dagblad.dk 
 www.berlingske.dk

Referencer 

}
Biskopper fra Færøerne
Præster fra Danmark
Personer fra Østerø
Pride (film fra 2014)

Pride er en britisk comedy-dramafilm fra 2014, instrueret af Matthew Warchus og skrevet af Stephen Beresford.

Filmen er baseret på virkelige begivenheder og handler om en gruppe af homoseksuelle aktivister i Margaret Thatchers Storbritannien, der under den britiske minearbejderstrejke beslutter sig for at indsamle penge til at hjælpe minearbejderne og deres familier.

Stephen Beresford og David Livingstone modtog en BAFTA for bedste debut af britisk forfatter, instruktør eller producer. Filmen blev nomineret til en Golden Globe i kategorien bedste film - musical eller komedie, en BAFTA i kategorien bedste britiske film og bedste kvindelige birolle til Imelda Staunton.

Medvirkende 

 Ben Schnetzer som Mark Ashton
 Joe Gilgun som Mike Jackson
 Faye Marsay som Stephanie Chambers
 Dominic West som Jonathan Blake
 Andrew Scott som Gethin Roberts
 Freddie Fox som Jeff Cole
 Chris Overton som Reggie Blennerhassett
 Joshua Hill som Ray Aller
 George MacKay som Joe "Bromley" Cooper
 Imelda Staunton som Hefina Headon
 Jessica Gunning som Siân James
 Liz White som Margaret Donovan
 Nia Gwynne som Gail Pritchard
 Menna Trussler som Gwen
 Lisa Palfrey som Maureen Barry
 Bill Nighy som Cliff Barry
 Paddy Considine som Dai Donovan
 Rhodri Meilir som Martin James
 Karina Fernandez som Stella
 Jessie Cave som Zoe
 Monica Dolan som Marion Cooper, Bromleys mor
 Matthew Flynn som Tony Cooper, Bromleys far
 Olwen Medi som Gethins mor
 Kyle Rees som Carl Evans
 Jack Baggs som Gary

Referencer

Eksterne henvisninger 
 
 

Britiske film fra 2014
Dramafilm fra Storbritannien
Komediefilm fra Storbritannien
Film baseret på virkelige begivenheder
LGBT-relaterede film fra Storbritannien
Engelsksprogede film
Lothar Oppermann

Lothar Oppermann (6. maj 1939 i Eutin, Slesvig-Holsten - 10. november 1994 i København) var tysk-dansk tegner, grafiker og maler, bosat i København fra 1973.

Uddannelse og karriere 
Uddannet på vesttysklands betydeligste akademi, Hochschule für bildende Künstler, i Hamburg. Første separatudstilling 1961 med skulpturer og grafiske arbejder på Gallerie Tillybs, Hamburg. 
1964 docent i grafik på Werkkunstschule i Hamburg; 
1965 docent i farvelære samme sted. 1966: Udsmykning af Deutsche Lufthansas ankomsthal i Frankfurt am Main (relieffer og farvesætning af hal og hangarer). 
1966: Farvesætning af Kodak-centret i Stuttgart. 
1966: Vandt 1. prisen i en konkurrence om konstruktion af lys-objekt til Verdensudstillingen i Osaka, Japan. 

I årene fra 1967-1971 udførte han en lang række portrætter af verdenskunstnere til Deutsche Grammophon Gesellschaft, dels portrætter til udsmykning af selskabets lokaler, dels til LP-covere med bl.a. Herbert von Karajan, Karl Böhm og Wilhelm Kempff. 
 
Efter et studieår i London og Paris kom Lothar Oppermann i 1973 til København, hvor han blev ansat som anatomisk tegner ved Københavns Amtssygehus i Gentofte og Herlev. Han skabte bl.a. en dias-film, der vandt 1. pris i Cannes i 1976. Herefter slog Lothar sig permanent ned som "fri kunstner" i København; første separatudstillinger i Galleri Helliggejst, Galleri Arnesen og Forum Artis i 1978; samme år deltog han i en gruppeudstilling på Charlottenborg. Adskillige københavnske gallerier har siden præsenteret Lothar Oppermanns billeder, tegninger, plakater og grafik, ligesom han har udsmykket flere restauranter, samt en gavlmur i Krystalgade og en portvæg i Pilestræde. Lothar fik konstateret lymfekræft i 1993 og døde året efter.

Hovedværker 
Ved Restaurant Skindbuksens 250 års jubelfest i 1978 afsløredes på hovedvæggen et stort anlagt maleri, i folkemunde kaldt "Nadverbilledet", hvor et udsnit af stedets trofaste gæster, bl.a. den lyse digter Jens August Schade og livskunstneren Svend Aage Tauscher, ses i en festlig hverdagsstund. Andetsteds i lokalet ses et dobbeltportræt fra 1984 af Schade og Mogens Gottlieb.

"Heksesøen", et godt 5m² stort triptykon malt over Per Nørgårds 4. symfoni. Maleriet er tilegnet Per Nørgård og blev udstillet ved den danske uropførelse i Radiohusets Koncertsal (1982). Privateje.

Eksterne henvisninger 
 

Kunstnere fra Tyskland
Kunstnere fra Danmark
Kirkjubøur bispedømme

Kirkjubø bispedømme var et katolsk bispedømme som omfattede Færøerne. Det blev løsrevet fra Bjørgvin bispedømme sent i 1000-tallet eller tidligt i 1100-tallet, og lå først under Hamborg-Bremen ærkebispedømme. Senere blev det underlagt Lund- (fra 1104) og Nidaros ærkebispedømme (fra 1152). Bispedømmet havde fast sæde i Kirkjubøur på Streymoy fra biskop Orms tiltrædelse i 1138. Domkirken var fra 1200-tallet Olavskirken, selv om biskop Erlendur påbegyndte bygningen af Magnuskatedralen (der aldrig blev færdig). Det katolske bispedømme blev i praksis nedlagt ved reformationen, og den sidste biskop Ámundur Ólavsson måtte overlade styringen til danskeren Jens Gregoriussen Riber, der var luthersk superintendent 1540-56. I 1557 blev Færøerne lagt ind under Bergen Stift.

Katolicisme på Færøerne efter bispedømmets ophævelse 
Med den sidste katolske biskops afgang i 1538 regnede den katolske kirke bispedømmet som ophævet. Færøerne blev 1667 i lighed med resten af Norden tilsluttet Det apostoliske vikariat i nord. I 1855 kom Færøerne (sammen med Island og Grønland) ind under Nordpolsmissionen, der ophævedes 1869. Det apostoliske præfektur Danmark var året inden blevet udskilt fra Det apostoliske vikariat i nord som selvstændig enhed, og Færøerne og Grønland blev indlemmet i dette nye præfektur. Det apostoliske præfektur Danmark blev i 1892 ophøjet til apostolisk vikariat og i 1953 til Københavns bispedømme.

På Færøerne har der igen været en katolsk menighed siden 1931. Dens nuværende kirke er Mariukirkjan, som blev indviet i 1987. I dag bor der ca. 130 katolikker på Færøerne, de fleste af disse er udlændinge.

 Færøsk kirkehistorie
 Katolske kirke på Færøerne

Eksterne henvisninger 
 Den katolske kirke på Færøerne (færøsk, dansk og engelsk)
 «Giga-Catholic Information» om Færøerne (engelsk)

Færøernes historie
Religion på Færøerne
Kirkjubøur
Peter Hentze

Peter Matthiesen Hentze (født 22. oktober 1753 i Horsens, død 25. juni 1843 på Sandur på Færøerne) var en dansk luthersk præst.

Han var søn af murermester og gipser Mathias Hensel fra Sachsen og Amalia Elisabeth Kyhn fra Horsens. Efter latinskolen i Horsens i 1772 tog han teologisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1782. Han studerede sideløbende hermed medicinske fag.

Hentze blev udnævnt til kapellan på Sandoy på Færøyene i 1782 og til sognepræst året efter. Han var også viceprovst 1807–1814 og provst på Færøerne 1814–1829, såvel som vikarierende sognepræst på Suðurstreymoy, Vágar og Eysturoy. I 1837 tog han sin afsked som sognepræst, men beholdt anneksgården på Sandur. Hentzes personlige journaler er et værdifuldt bidrag til Færøernes historie. Hans optegnelser af færøske kvad er bevaret og udgivet. Hans medicinske kundskaber bidrog til mange fortællinger om overnaturlige evner. Hentze var også en notorisk modstander af folkeskoler og en afholdt prædikant.

Han blev i 1783 gift med Maren Christine Eisenberg, datter af tidligere provst og sognepræst Jacob Frederiksen Eisenberg på Sandur. Af deres efterslægt kan nævnes sønnen sysselmanden Johan Michael Hentze, sønnesønnen lagtingsmand Jóan Petur Hentze, oldebarnet lagtingsmand Jóhan Michael Hentze d.y., tipoldebarnet sagfører Gregers Johan Hentze og tiptipoldebarnet advokat, lagtingsmand og minister Demmus Hentze.

Peter Hentze ligger begravet på kirkegården ved Sands kirkja.

Referencer 

Præster fra Færøerne
Teologer fra Danmark
Provster
Selvbiografer fra Danmark
Personer fra Horsens
Dansksprogede forfattere fra Færøerne