kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wilhelm Dilthey

Wilhelm Dilthey (født 19. november 1833, død 1. oktober 1911) var en tysk filosof.

Dilthey virkede som professor i Basel, Kiel, Breslau og Berlin, og har særlig betydning som en af filosofiens mest fremragende historieskrivere i den nyere tid. Hans første større værk var Das Leben Schleiermachers I (1870), der viser dyb indtrængen i åndslivets historie, men som førte Dilthey til at gribe længere tilbage.

Hans Einleitung in die Geisteswissenschaft I (1883) er begyndelsen til en menneskeåndens universalhistorie, der lige så lidt som bogen om
Schleiermacher nogen sinde blev fuldført, men fandt en art fortsættelse i talrige mindre afhandlinger, hvoraf navnlig en række om filosofien i 15.-17. århundrede er af stor betydning.

Det tilsyneladende fragmentariske i Diltheys arbejde var en nødvendig følge af, at hans historiske studier spændte så vidt, og gennem alle hans skrifter går visse linjer, der viser de samme ledende synspunkter og bag brudstykkerne lader øjne en helhed; hans evne til som historiker at leve sig ind i svundne tiders tænkning grænser ikke sjældent til det geniale.

I en række af systematiske afhandlinger, navnlig fra de senere år (betydeligst: Der Aufbau der geschichtlichen Welt in den Geisteswissenschaften 1910), udformede endelig Dilthey sin historiens filosofi. Grundlaget må efter hans opfattelse være en analytisk-deskriptiv psykologi, der klarlægger de i historien virkende menneskers individuelle sjæleliv, og derefter gennem sammenligning når til opstilling af visse typer.

Overalt vil der vise sig at være en teleologisk sammenhæng, idet hver tid, hver slægt har sit bestemmende mål. De forskellige mennesketyper inden for tænkningen står som udtryk for de forskellige muligheder for en opfattelse af tilværelsen, muligheder, som står uformidlede og ligeberettigede ved siden af hinanden.

Filosofien bliver derfor skeptisk i den forstand, at den ikke opstiller et system eller en lære, og ikke prætenderer at løse livsgåderne, men bliver læren om, hvorledes mennesket i tidens løb har kæmpet med og fundet forsoning med dem. En samlet udgave af Diltheys værker blev påbegyndt efter hans død.

Kilder 

 

Filosoffer fra Tyskland
Ansatte ved Kiels Universitet
Ansatte ved Basels Universitet
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tysksprogede forfattere
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Magnús Stephensen (landshøvding)

Magnús Stephensen (18. oktober 1836 på Höfðabrekka i Skaptafells Syssel – 3. april 1917 i Reykjavík) var landshøvding over Island.

Han var søn af sysselmand Magnús Stephensen og Margrét, datter af provst Thórður Brynjólfsson. Han blev student fra Reykjavik Skole 1855 og blev juridisk kandidat 1862. Efter at have tjenestegjort i Justitsministeriet udnævntes han 1870 til assessor i den islandske Landsoverret, var tillige 1883-86 konstitueret amtmand i Syd- og Vestamtet. Kongevalgt Altingsmand havde han været siden 1877 og var fra 1903 folkevalgt medlem (indtil 1908). Han ægtede 1878 Elin, datter af sysselmand Jónas Thorstensen.

1886 udnævntes Stephensen til landshøvding over Island, hvilket han var indtil 1904. Som landets øverste embedsmand viste forretningsdygtighed forenet med kraft og bestemthed. I hans vanskelige stilling som regeringens repræsentant på Altinget gav forfatningssagens vedvarende drøftelse ham et betydeligt arbejde, som blev øget ved den livlige lovgivningsvirksomhed, siden Altinget 1874 erholdt udvidet myndighed. Om litterære interesser vidner 2 af ham i Tímarit (III og V, 1882 og 1884) offentliggjorte afhandlinger: "Lögfræðingatal" og "Um hið nýja tímatal Dr. G. Vigfussonar", hvilken sidste med dygtighed imødegår en revolutionær teori angående sagatidens kronologi.

1877 blev han Ridder af Dannebrog, 1887 Dannebrogsmand, 1891 Kommandør af 2. grad, 1901 af 1. grad og modtog ved sin afgang som landshøvding Storkorset.

Kilder 
 Kristian Kaalund, "Magnus Stephensen", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Tímarit III (1882), S. 242.
 Sunnanfari III (1893), Nr. 6.

Magnus
Storkors af Dannebrog
Jurister fra Danmark
Islændinge i 1800-tallet
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Amtmænd over Island
Faglitterære forfattere fra Island
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Altingsmedlemmer
Charles Spurgeon

Charles Haddon (C.H.) Spurgeon (19. juni 1834 – 31. januar 1892) var en britisk pastor inden for baptistkirken. Folk kender ham stadig som "Prince of Preachers" ("prins af pastorer"). I sin levetid prædikede Spurgeon for omkring 10 millioner mennesker. Spurgeon prædikede ofte 10 gange om ugen forskellige steder. Hans prædikener er blevet oversat til mange sprog. I dag er der flere skrivelser og bøger af Spurgeon end af nogen anden kristen forfatter.

Spurgeon var pastor i den presbyterianske kirke i London i 38 år.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Mere information om Charles Spurgeon 
 Spurgeon Gems – Over 2.750 af Spurgeons prædikener på moderne engelsk
 Spurgeons citater og illustrationer

Biographier 
 Spurgeons Biography – på Christian Biography Resources
 Spurgeons Audiobiografi
 "Charles Haddon Spurgeon, A Biography"  – af W. Y. Fullerton
 "The Autobiography of Charles Spurgeon", vols. 1 og 2

Religiøse ledere
Teologer fra England
Emporia Telecom

Emporia Telecom Produktions- und Vertriebs GesmbH & CoKG er en telekommunikationskoncern grundlagt i 1991 med hovedsæde i Linz, Østrig. Firmaet producerer og sælger mobiltelefoner til fortrinsvis personer over 50 år.

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside  
 
 
 

Mobiltelefonproducenter
Etableret i 1991
Elektronikvirksomheder fra Østrig
Meyers Køkken

Meyers Køkken er den danske kok Claus Meyers cateringfirma, der leverer catering og mad ud af huset til selskaber, fester og events i Danmark. Virksomheden er opkaldt efter tv-udsendelserne med Claus Meyer, der blev vist på DR i 1990'erne. Meyers Køkken laver mad med afsæt i det nye nordiske køkkens værdier og var den første af Claus Meyers mange virksomheder.

Eksterne henvisninger 
 Meyers Køkken 
 Claus Meyers personlige hjemmeside 

Catering- og foodservicevirksomheder i Danmark
Superbus

Superbus er et nederlandsk busprojekt anført af fysiker og tidligere astronaut Wubbo Ockels ved Technische Universiteit Delft. Projektet forsøger at fremstille højhastighedsbusser (150-250 km/t) Projektet påbegyndtes i 2004.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Superbus homepage

Transport i Nederlandene
Technische Universiteit Delft
Swissôtel The Stamford

Swissôtel The Stamford (kinesisk: 史丹福瑞士酒店), er et luksushotel i Singapore som hører under hotelkæden Swissôtel Hotels & Resorts. Hotellet er designet af arkitekt I.M. Pei. Bygningen er 226 meter høj, og er en af Sydøstasiens højeste hoteller. Det ligger centralt i byen og er en del af komplekset Raffles.Hotellet har 16 resturanter.

Kilder

Links 

  Swissôtel Hotels and Resorts 
 Swissôtel The Stamford 
 http://www.equinoxcomplex.com/ 

Bygninger, konstruktioner og anlæg i Singapore
Hoteller i Singapore
Etableret i 1986
Steen Giebelhausen

Steen Giebelhausen var en norsk skibsreder og gullaschbaron, der ejede mindst fem herregårde i Danmark omkring 1920:

 Valnæsgård, 1918
 Vitskøl Kloster, ca. 1918-?
 Hesbjerg, 1918-1922
 Lerbæk (Elling Sogn), 1918-1922
 Hald Hovedgård, 1919-1922

Han stammede fra Fredrikstad. Hans rigdom var bl.a. opbygget på trælasthandel i Riga, og 1. verdenskrig gav især gunstige handelsbetingelser, men han gik fallit i 1922, og ejendommene kom på tvangsauktion. På få år blev Giebelhausen kendt i det københavnske societyliv som ekstremt ødsel og som storforbruger af luksus. Han købte væddeløbsheste, automobiler etc. i stor stil.

Hans rederi A/S Perra havde hovedsæde i Kristiania.

Kilder 
 Nævnelse af rederi

Godsejere fra Danmark
Skibsredere fra Norge
Nordmænd i 1900-tallet
Personer fra Fredrikstad
Carl Christian Brøchner

Carl Christian Brøchner (født 22. december 1814 i Elbæk, død 12. juni 1882 i Contrexéville, Frankrig) var en dansk grosserer, godsejer og legatstifter.

Brøchner var søn af Hans Brøchner og Ane Sophie Møller. Han var købmand og byrådsmedlem i Hull i England, ejede herregården Sutton Hall, var Ridder af Dannebrog og Dannebrogsmand. 2. april 1872 købte han af konsul Frederik H. Block Folehavegård og Rungstedgård for 275.000 Rdl.

21. juli 1876 stiftede han ved testamente C.C. Brøchners Legat, hvis renter uddeles ved juletid til 3 fattige familier i Elbæk.

8. juni 1847 blev han gift i Hamborg med Bertha Juliane Marie Milberg (11. oktober 1824 – ?).

Kilder 
 C. Christensen, Hørsholms Historie fra 1305 til 1875, København: E. Jespersens Forlag 1879, s. 272.
 H.R. Hiort-Lorenzen og Ellen Rosendahl, Repertorium over Legater og milde Stiftelser i Danmark, med Færøerne, Island, Grønland og de Vestindiske Øer: Stiftede før Udgangen af Aaret 1894, København: G.E.C. Gad 1897, bind 3, s. 79.

Eksterne henvisninger 

Erhvervsfolk fra Danmark
Danskere i 1800-tallet
Legatstiftere fra Danmark
Godsejere fra Danmark
Godsejere fra England
Riddere af Dannebrog
Filantroper fra Danmark
Lettiske rubler

Den lettiske rubel () var en midlertidig valuta i Letland i perioderne 1919–22 og 1992–93. I begge perioder fandtes lettiske rubler kun som pengesedler.

I den første periode udkom der to slags lettiske rubler. Der var rubelsedler trykt af Andrievs Niedras kortlivede regering, og der var rubelsedler trykt af Kārlis Ulmanis' regering. Sidstnævnte regering anerkendte begge slags rubelsedler som gældende valuta. Den 3. august 1922 godkendte det lettiske ministerkabinet en lov om ny valuta, hvilket var begyndelsen på lats som national lettisk valuta.

I den anden periode udgav Letlands Nationalbank lettiske rubler som supplement til sovjetiske rubler, der stadig var gangbare i Letland efter den genvundne uafhængighed i 1991. I begyndelsen af 1992, i kølvandet på Sovjetunionens opløsning, blev det svært at få nye forsyninger af sovjetiske rubler. For at løse problemet indførtes en valutareform den 4. maj 1992, og med virkning fra den 7. maj 1992 blev de nye lettiske rubler (ISO 4217 kode: LVR) sendt i cirkulation til kurs pari i forhold til sovjetiske rubler. De nye lettiske rubler kaldes i folkemunde for repšiki efter Einars Repše, som på det tidspunkt var direktør for Letlands Nationalbank, og hvis underskrift findes på de lettiske rubelsedler fra denne periode. Lats som national valuta blev genintroduceret i 1993.

Eksterne henvisninger 
Den lettiske rubel kontra den russiske rubel   

Historiske møntenheder
Yanggakdo Hotel

Yanggakdo Hotel (eller Yanggakdo International Hotel) er et af de største hoteller i Nord-Korea. Hotellet ligger på Yanggakøen, to km sydøst for Pyongyangs centrum. Hotellet er 170 meter højt. På 47 etage ligger der en roterende restaurant. Ubekræftede oplysninger siger at hotellet indeholder 1000 rum og at det totale gulvareal er på  87.870 m². Bygningen blev bygget i 'erne af et fransk selskab, og åbnede i 1995. Det skulle erstatte Ryugyeong Hotel som ikke blev færdigbygget.

Hotellets reception tilbyder landets valuta til officielle priser, samt postkort og frimærker som kan sendes fra hotellet. Ved receptionen findes en lille butik som sælger varer til vestlige priser og for vestlig valuta.Den første etage har også en bar og en boghandel med et bredt udvalg af nordkoreansk litteratur, den engelsksprogede avis The Pyongyang Times, samt musik og kort.

I tillæg til restauranten på toppen, er der på anden etage fire andre restauranter, som tilbyder kinesisk, japansk og koreansk mad. I kælderen findes en bowlinghall, et svømmebassin, en barbere, et kasino og et massagerum drevet af et kinesisk firma med udelukkende kvindeligt personale.

Udenfor hotellet findes en 9000 m² ni hullers golfbane,samt et biografkompleks.

Hotellet er et af to (det andet er Koryo Hotel) som benyttes til at huse turister i byen.

Kilder

Links 
 foto

Pyongyang
Hoteller i Nordkorea
Coritiba Foot Ball Club

Coritiba Foot Ball Club (normalt bare kendt som Coritiba) er en brasiliansk fodboldklub fra byen Curitiba i delstaten Paraná. Klubben spiller i landets bedste liga, Série A, og har hjemmebane på Estádio Couto Pereira. Klubben blev grundlagt den 12. oktober 1909, og har siden da vundet ét brasiliansk mesterskaber, og hele 34 Paraná-statsmesterskaber.

Titler 
 Série A (1): 1985

 Paraná-statsmesterskabet (34): 1916, 1927, 1931, 1933, 1935, 1939, 1941, 1942, 1946, 1947, 1951, 1952, 1954, 1956, 1957, 1959, 1960, 1968, 1969, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1978, 1979, 1986, 1989, 1999, 2003, 2004, 2008, 2010

Hjemmebane 
 Fulde navn: Major Antônio Couto Pereira
 Kapacitet: 37,182

Kendte spillere 
  Dida
  Alex
  Rafinha
  Dadá Maravilha
  Liédson
  Henrique

Danske spillere 
  Ingen

Eksterne henvisninger 

Klubbens officielle hjemmeside 

Fodboldklubber i Brasilien
Etableret i 1909
Curitiba
Angry Birds Rio

Angry Birds Rio er et spil i Angry Birds-serien. Spillet blev lanceret i samarbejde med filmen Rio.

Spillet blev lanceret sammen med filmene Rio og Rio 2.

Forhistorie 
Fuglene passer som sædvanligt på deres æg. Men pludselig kommer en helikopter og kaster et jernbur over dem, så et træbur og efterfølgende bliver der også kastet et metalbur ned over dem. Herefter bliver de transporteret til Brasiliens kystby Rio de Janeiro. Her bliver de smidt ned i et gammelt varehus. De finder så ud af at de er blevet fanget af en dusørjæger. Fuglene er efterlyst for 100.000 $. Fuglene slipper efterfølgende ud men opdager til deres forskrækkelse hvor mange andre fugle der også er taget til fange.

Nyt 
Som noget nyt har spillet indført 3-D effekt.

Awards 
De kendte Golden eggs er blevet afskaffet og erstattet af de såkaldte Awards. Man får dem ved at skyde dem ned. Der er 15 af dem i hver verden.

Andre 
Du kan også for hver verden få et trofæ for en bedrift f.eks et gyldent fuglebur for at befri hovedpersonen i filmen Rio og hans kæreste.

Modstandere 
Også de grønne grise er blevet afskaffet, men de er blevet erstattet af forskellige missioner:

 Smugglers' den her skal du befri andre fugle som også er fanget.
 Jungle escape dusørjægeren har valgt at sende aber efter dig for at fange dig. Hvilket betyder du skal skyde aberne ned.
 Beach Volley du skal stadig skyde aberne ned.
 Carnival Unpheaval din mission er stadig at skyde aber ned.
 Airfield Chase her skal du igen befri fugle.

Kilder

Eksterne henvisninger 
 

Computerspil fra 2011
IOS-spil
Windows Phone-spil
Mac OS X-spil
Windows-spil
Adolf Bernhard Marx

Adolf Bernhard Marx (født 15. maj 1795, død 17. maj 1866) var en tysk musikforfatter.

Marx var oprindelig juridisk embedsmand, men helligede sig allerede tidligt til musikken, hvis teori han studerede under Türk og senere under Zelter. I Berlin grundlagde Marx Allgemeine Musikalische Zeitung (1824—30) og holdt foredrag ved universitetet, fra 1830 som fast ansat professor i musikhistorie, og var fra 1832 tillige universitets musikdirektør.

I 1850 deltog han i grundlæggelsen af det Sternske konservatorium, men trak sig allerede 1856 tilbage igen for at leve som privat musiklærer, i hvilken egenskab Marx uddannede en mængde elever, ligesom han i det hele indtog en fremskudt og anset, om end ikke ubestridt stilling i Berlins musikliv.

Marx' hovedværk er den omfangsrige Lehre der musikalischen Komposition (4. bind, 1837—47), der delvis indførte nye synspunkter for
teoriundervisningen og blev forbilledet for flere lignende musikpædagogiske værker (Lobe, Sechter); endvidere udgav Marx Allgemeine Musiklehre (1839, senere talrige oplag), Die Musik des 19. Jahrhunderts und ihre Pflege (1855).

I disse og andre skrifter samt i sin musiktidende kæmpede Marx for klassikernes, navnlig for Bachs og Händels rette pleje. Endelig forfattede han Ludwig van Beethovens Leben und Werke (1858, ofte oplagt, 6. oplag 1911, bearbejdet af Gustav Behncke), Gluck und die Oper (1863) og Erinnerungen aus meinem Leben (1855).

Kilder 

 

Musikforskere fra Tyskland
Musikteoretikere
Musikhistorikere fra Tyskland
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Jøder fra Tyskland
Personer der er konverteret til kristendommen
Tyskere i 1800-tallet
Salmonsens
Gianluca Rocchi

Gianluca Rocchi (født 25. august 1973) er en italiensk fodbolddommer. Han har dømt internationalt under det internationale fodboldforbund FIFA siden 2008, hvor han er placeret i den europæiske dommergruppe som Elite Category-dommer, der er det højeste niveau for internationale dommere.

Kampe med danske hold 
 Den 17. august 2010: Kvalifikation til Champions League: Rosenborg – FC København 2-1.
 Den 26. marts 2011: Kvalifikation til EM 2012:  –  1-1.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Kampoversigt 

Fodbolddommere fra Italien
Fodbolddommere under sommer-OL 2012
Irbestrædet

Irbestrædet udgør hovedfarvandet der forbinder Rigabugten med Østersøen mellem Sõrvehalvøen, der er den sydlige spids af øen Saaremaa i Estland, og Kurland i Letland. Strædet er 27 kilometer på sit smalleste sted, og en sejlrende er blevet udgravet langs den sydlige kyst til større skibes sejlads. Der ligger stadig mange miner i Irbestrædet der blev udlagt under både 1. verdenskrig og 2. verdenskrig. I 2010 blev et 178.563 hektar stort område langs den liviske kyst vest for Domesnæs gjort til beskyttet havområde af Letlands Naturbeskyttelses Administration ().

Kildehenvisninger 

Østersøen
Letlands geografi
Stræder (farvand)
Kabul Serena Hotel

Kabul Serena Hotel er et femstjernet luksushotel i det centrale Kabul i Afghanistan. Det ligger i en have med en udsigt over byens berømte park Zarnegar Park. Hotellet blev oprindeligt bygget i 1945 og har været fuldstændigt renoveret og genåbnet det senere år senest i 2005. Den nye bygning er tegnet af en gruppe arkitekter fra Montreal og siden åbningen i 2005 har hotellet været brugt af medier og politiker. Hotellet huser Australiens ambassade i Afghanistan. To gange har hotellet været udsat for terrorangreb; første gang i januar 2008 og anden gang i marts 2014.

Hotellet har 177 værelser og suiter. Hotellet har også flere resturanter som omfatter bl.a Café Zarnegar som server mad fra det afghanske køkken og Silk Route fine-dining som serverer mad fra det sydøstasiatiske køkken og Serena konditoriet som serverer hjemmebagt brød kager og bageværk og resturanten Char Chata Lounge.

Kilder 

Hoteller i Afghanistan
Kabul
Etableret i 1945
Honky Château

Honky Château er det femte studiealbum af Elton John, udgivet i 1972. I 2003 blev albummet placeret som nummer 357 på Rolling Stones liste over de 500 bedste album til alle tider. Albummet var også det første med Dee Murray på basguitar og Nigel Olsson på trommer, sammen med nye medlem Davey Johnstone på guitar.

Honky Château blev et af de første af Elton Johns album til at nå førstepladsen på Billboard 200 i USA. Albummet blev certificeret guld den 24. juli 1972 og platin den 11. oktober 1995 af Recording Industry Association of America.

Sporliste 
Alle sange er skrevet af Elton John og Bernie Taupin.

Musikere 
 Elton John – piano, orgel
 Davey Johnstone – guitar, banjo, mandolin
 Dee Murray – basguitar
 Nigel Olsson – trommer, conga, tamburin

Hitlister

Certificeringer

Referencer 

Elton John-album
Album fra 1972
Domesnæs

Domesnæs eller Cape Kolka () er et næs i Letland øst for den liviske kyst, som udgør Kurlands nordligste punkt, hvor Østersøen via Irbestrædet møder Rigabugten. Ikke langt fra Domesnæs ligger landsbyen Kolka. Fra Domesnæs fortsætter Domesnæsrevet i nordøstlig retning, og først efter tre sømil fra land findes sejldybde. For enden af revet ligger Domesnæs Fyr, som er opført på en kunstig ø og afmærker Irbestrædets østligste punkt.

Eksterne henvisninger 
 Hjemmeside om Domesnæs

Kildehenvisninger 

Letlands geografi
Friedrich Gernsheim

Friedrich  Gernsheim (født 17. juli 1839 i Worms, død 10. september 1916 i Berlin) var en tysk komponist. 

Efter at have studeret i Leipzig og Paris virkede Gernsheim forskellige steder navnlig som klaverlærer, indtil han i 1874 blev direktør for konservatoriet i Rotterdam.

Denne stilling opgav Gernsheim i 1890 for at overtage ledelsen af den Sternske sangforening i Berlin; i 1901 blev han kaldet til leder af det kongelige akademis Meisterschule für Komposition. 

Gernsheim, der var fremragende som lærer, har komponeret nogle symfonier og korværker samt en del kammermusik, hvilket sidste felt han særlig dyrkede med talent.

Kilder 

  

Komponister fra Tyskland
Dirigenter fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Personer fra Worms
Ferdinand Hiller

Ferdinand Hiller (24. oktober 1811 i Frankfurt a.M. – 11. maj 1885) var en tysk komponist.

Hiller var blandt andet elev af Hummel, med hvem han besøgte Beethoven i Wien 1827, et besøg, han har beskrevet i sine bøger Ludwig van Beethoven (1871) og Aus dem Tonleben (1868—71). Hiller, der alt forinden var optrådt som klaverspiller og havde begyndt at komponere, tog 1828 ophold i Paris, i hvis musikliv han kom til at spille en rolle, idet han udbredte kendskabet til tysk musik (han var den første, der spillede Beethovens Es-Dur-koncert i Paris), og i hvis kunstnerkredse han var en velset gæst, en ven af mænd som Cherubini, Rossini, Chopin, Berlioz, Heine og mange andre, bekendtskaber, der ligeledes har givet stof til hans litterære frembringelser. 

Efter et ophold i Italien, hvor hans opera Romilda spilledes i La Scala i Milano 1839, kaldtes Hiller af Mendelssohn-Bartholdy til Leipzig, hvor sidstnævnte opførte Hillers oratorium Die Zerstörung Jerusalems (1840). Efter et nyt besøg i Italien og efter en sæson at have dirigeret Gewandhaus-koncerterne i Leipzig i Mendelssohns fraværelse fik Hiller 1850 ansættelse som stadskapelmester i Köln og leder af byens konservatorium. I denne dobbelte stilling og som leder af de rhinske musikfester opåede Hiller et højt anset navn, og han betragtedes, uagtet han som komponist ikke var særlig fremragende, indtil 1884, da han opgav sine stillinger, som en af spidserne i datidens tyske musikliv. 

Hiller, der var en udmærket klaverspiller og en dygtig lærer, har i sine kompositioner nærmest sluttet sig til klassiske forbilleder eller til den Mendelssohn-Schumannske retning; mest vellykkede er hans arbejder i små former som klaversager og sangkompositioner (lieder, duetter, mandskor etc.), men hans righoldige produktion, omtrent 200 opus, omfatter også operaer, oratorier, kantater, salmer og motetter, større kammermusikværker og en klaverkoncert. 

Som skribent vandt Hiller megen yndest ved underholdende, kundskabsrige og livlig skrevne bøger, som Musikalisches und Persönliches (1876), Felix Mendelssohn-Bartholdy (1874), Künstlerleben (1880), Wie hören wir Musik (1881), Erinnerungsblätter (1884) etc. samt Übungen zum Studium der Harmonie und des Kontrapunkts (16. oplag 1897). Af kunstanskuelse var Hiller væsentlig konservativ og optrådte som Richard Wagners erklærede modstander.

Kilder 

 

Komponister fra Tyskland
Dirigenter fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Personer fra Frankfurt am Main
Salmonsens