kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johnny Eliasen

Johnny Eliasen (født 12. juni 1949) er en dansk balletdanser og -instruktør.

Livet ved balletten startede, da Johnny Eliasen som syv-årig blev optaget på Det Kongelige Teaters Balletskole. Efter endt uddannelse var han rundt om Den Skandinaviske Ballet, inden han i 1965 blev aspirant hos Den Kongelige Ballet, hvor han i 1972 blev udnævnt til solodanser. Med sin udstråling og maskulinitet, passede han perfekt til Flemming Flindts repertoire og vakte stor opmærksomhed, da han i 1973 i Flindts opsigtsvækkende værk Felix Luna kom ned splitternøgen fra sofitterne som Leonardo da Vincis muskelmand i cirklen.

Udover moderne balletter af koreografer som Flemming Flindt, Eske Holm og Ann-Kristin Hauge dansede Johnny Eliasen et meget stort antal klassiske og neoklassiske partier i sine 20 år som solodanser, hvor han var en af Den Kgl. Ballets mest benyttede dansere. Repertoiret spændte fra Bournonville og Balanchine til Tetley, Cranko, Neumeier og van Manen.

Medvirken i to spillefilm er det også blevet til. I Violer er blå fra 1975 spillede han en ung jurist, og i 1981 kunne han opleves som Morten Lakaj i Jeppe på bjerget.

I 1987 tog Johnny Eliasen orlov for at være instruktør og lærer hos Peter Schaufuss ved English National Ballet, og i 1990 fulgte han med Schaufuss til Deutsche Oper i Berlin. Tilbage i København var han et stabilt element i Den Kgl. Ballets turbulente år, da han 1994-2000 var viceballetmester for både Peter Schaufuss, Maina Gielgud og Aage Thordal Christensen. Og da Peter Schaufuss forlod balletmesterposten reddede Johnny Eliasen situationen ved at springe ind som konstitueret balletmester 1995-97.

I 2001 besluttede Johnny Eliasen at stoppe på Det Kgl. Teater og var en kort periode, til 2004, lærer og instruktør ved Peter Schaufuss Balletten. Derpå blev han en internationalt efterspurgt balletpædagog og instruktør, der ni måneder om året rejser rundt i verden, hvor han bl.a. arbejder med Royal Ballet i London, Houston Ballet, Dallas Ballet, National Ballet of Canada, Columbus Ballet, Colorado College, Den Finske Nationalballet, Basel Ballet, The Australian Ballet og Bolsjoj Balletten.

Han har i dag sin faste base i Holstebro, hvor hustruen Theresa Jarvis Eliasen leder Det Kgl. Teaters Balletskole, og sammen har de døtrene Emily og Eloise.

Eksterne henvisninger 
 Johnny Eliasen i Den Store Danske
 

Balletdansere fra Danmark
Det Kongelige Teaters balletmestre
Personer i Kraks Blå Bog
Islands nationalteater

Islands nationalteater ( udtales [ˈθjouːðlɛikˌhuːsɪð]) i Reykjavík er det nationale teater i Island.
Det er tegnet af Guðjón Samúelsson og blev formelt åbnet 20. april 1950. Fra 2015 har den kunstneriske leder været Ari Matthíassona.

Produktioner 
Nationalteateret opsætter omkring 30 produktioner hver sæson (nye produktioner, repremierer og gæstespil), bestående af et varieret repertoire af nye Islandske værker, nye udenlandske værker, islandske og udenlandske klassikere, musicals, dansestykker og børneforestillinger. Teatret producerer omkring 10 nye produktioner hvert år og samarbejder med uafhængige teater- og dansegrupper.

Teateret har en vigtig rolle i udviklingen af nye islandske stykker og har til formål at udvikle de unges værdsættelse af teatret gennem produktioner især beregnet for børn og unge.

Turnéer 
Teateret rejser også på turné i Island med sine produktioner, og i de senere år har man også turneret i udlandet, herunder:

  'Køkken efter mål'  (Kitchen by Measure) på det Kongelige Teater (2006)
  'Gerpla'  ved "Festspillene i Bergen" (2010)
  'Shimmer sølvfisken'  (Shimmer the Silver Fish) på internationale børnefestivaler i Sverige og Rusland (2010-2011)
  'Havmuseet'  ved Centrum Dramatique National d'Orléans og Théâtre de Paris i Frankrig (2009-2010)
  'Peer Gynt'  på Ibsen Festival i Oslo (2006), Barbican Arts Centre i London (2007)
  'Bozar'  i Bruxelles (2008)
  'Det Grønne Hus'  på Færøerne (2006)

Kunstnerisk ledelse af teatret

Eksterne henvisninger 

 Teatrets hjemmeside, med billede (en.)
 Flere billeder af teatret (Guðjón Samúelsson har endnu ikke været død i 70 år)



Teatre
Nationalteater
Etableret i 1950
Skálholtsbók

Skálholtsbók (Skálholtsbogen), Reykjavík, AM 557 4to er et islandsk sagamanuskript. Den bevarede version er i fragmenter: tre samlinger af otte sider og tyve individuelle sider er gået tabt, og kun 48 sider er tilbage. Ikke desto mindre indeholder det hele Valdimars saga, Gunnlaugs Ormstunges saga, Hallfreðar saga vandræðaskálds, Hrafns saga Sveinbjarnarsonar, Eiríks saga rauða (komplet), Rögnvalds þáttur og Rauðs (komplet), Dámusta saga, Hróa þáttur heimska, Eiríks saga víðförla, Stúfs saga (komplet), Karls þáttur vesæla (komplet) og Sveinka þáttur. Den er givetvis skrevet af Ólafur Loftsson (død ca. 1458), søn af Loftur ríki Guttormsson, i den nordlige del af Island omkring 1420.

Referencer 

Nordiske sagaer
Litteratur fra Island
Nuwara Eliya

Nuwara Eliya (, ; kaldes også "Lille England") er en by i det centrale Sri Lanka, med et indbyggertal (pr. 2011) på cirka 27.500.
Byen er hovedstad i distriktet af samme navn. Nuwara Eliya ligger omkring 166 km fra Colombo, og er berømt for sin te produktion.

De mest talte sprog i Nuwara Eliya er Singalesisk og Tamil, men engelsk er også meget udbredt.

Eksterne henvisinger

Sril.dk - Nuwara Eliya

Byer i Sri Lanka
Michael Matthews

Michael Matthews er en australsk cykelrytter, der cykler for UCI ProTeam . Fra 2012 til 2016 kørte han for  .

Resultater 

2010
4. etape, Tour of Wellington
1. og 3. etape, Tour de Langkawi
1. etape, Tour of Japan 
2. og 3. etape, Ringerike GP
Verdensmester i landevejscykling (U23)
2011
2. etape, Jayco Bay Cycling Classic
3. etape, Tour Down Under
1. etape, Vuelta Ciclista a Murcia
Rund um Köln
2012
Clasica de Almeria
2013
2. og 4. etape, Tour of Utah
5. og 21. etape, Vuelta a España
2014
Vuelta a La Rioja
3. etape, Baskerlandet Rundt
6. etape, Giro d'Italia
1. etape, Tour de Slovénie
3. etape, Vuelta a España
2015
3. etape, Paris-Nice
1. etape, Baskerlandet Rundt
3. etape, Giro d'Italia
4. etape, Tour de Suisse
2. etape, Tour of Alberta
2016
Prologen og 2. etape, Paris-Nice
10. etape, Tour de France
2017
1. etape, Baskerlandet Rundt
3. etape, Tour de Suisse
Tour de France:
14. etape
16. etape
 Pointtrøjen
2018
Grand Prix Cycliste de Québec
Grand Prix Cycliste de Montréal
Prologen, Romandiet Rundt
2019
Grand Prix Cycliste de Québec
Catalonien Rundt:
2. etape
6. etape
 Pointtrøjen
2020
Bretagne Classic Ouest-France
2022
Catalonien Rundt:
1. etape
14. etape, Tour de France

Grand Tour resultater

Referencer

Eksterne henvisninger 

 

Mandlige cykelryttere fra Australien
Personer fra Canberra
Valby Tingsted

Valby Tingsted er en gade mellem Valby Langgade og Rughavevej i Valby i København samt en plads ved hjørnet af Valby Langgade. Gaden og pladsen ligger i det der var midten af Valby, dengang denne københavnske bydel var en landsby udenfor København, idet pladsen ligger der hvor landsbyens mødested med tingsten i sin tid lå. Navnet kom til i 1929 i forbindelse med gadeomlægninger og erstattede Lille Skolegade (indtil 1914 Asylgade), der gik langs pladsens nuværende sydside, og Sankt Jørgens Gade, der var navnet på gaden ned til Rughavevej.

Gadens bebyggelse er af blandet karakter med mindre villaer, toetages bygninger og en enkelt etageejendom. Nr. 3 er daginstitutionen Valby Børneasyl fra 1874. Ved pladsen ligger desuden en mindre del af indkøbscentret Spinderiet, der er adskilt fra den primære del lidt sydvest herfor på den anden side af Annexstræde. På selve pladsen står Hanne Varmings skulptur Konen med Hundene, der blev opsat 7. maj 2013.

I en årrække indtil 1969 kørte der sporvogne på vej til og fra drift ad Valby Tingsted som en del af vejen mellem endestationen på Toftegårds Plads og Valby Remise ved Valby Langgade.

Eksterne henvisninger

Noter 

Gader i København
Torve og pladser i København
Tingsted
Hammoor

Hammoor er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Bargteheide-Land under Kreis Stormarn. Kreis Stormarn ligger i den sydøstlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Hammoor ligger øst for Bargteheide ca. 25 nordøst for Hamborg. Autobahnkreuz Bargteheide hvor motorvejene A1 (Heiligenhafen - Saarbrücken) og A21 (Stolpe - Bargteheide), ligger i den østlige del af kommunen. Også Bundesstraße 404 (Kiel - Lüneburg) fortsætter mod syd fra krydset.

Eksterne kilder/henvisninger 

  
 Kommunens side  på amtets websted
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Stormarn
Japan Karate Association

Japan Karate Association (jap.: Nihon Karate Kyokai; 日本 空手 協会), forkortet JKA, er en japansk organisation, der organiserer kampsporten Shotokan karatedo.

JKA udbreder konkurrencer inden for Japan Karate Association og organiserede det første japanske karatemesterskab i 1957.

Historie 
I 1949 blev JKA dannet med Funakoshi Gichin som hovedinstruktør. Efter Funakoshis død den 26. april 1957, blev organisationen spittet op i henholdsvis 'Shotokan' og 'Shotokai' grundet politiske omstændigheder, hvor Shotokan karatedo stadigvæk bliver organiseret af JKA.

Nationale forbund

Danmark 
Japan Karate Association i Danmark (forkortet JKA Danmark) er en stilartsorganisation med hovedsæde i København. Stifter og chefinstruktør Bura Sensei, en af verdens højest graduerede ikke-japankse instruktører i JKA Shotokan Karate-Do, nemlig 8. Dan JKA.

Organisationen er opbygget med et teknisk råd, Shihankai, som består af de 26 højest graduerede instruktører fra 4. dan og opefter. Den daglige drift varetages af forretningsudvalget.

JKA Danmark har forskellige udvalg, bl.a. instruktør-, graduerings- og dommerudvalg.

JKA Danmark er ansvarlig for uddannelse af instruktører, eksaminatorer og dommere. På JKA Danmarks Honbu Dojo (hovedcenter for alle klubber i JKA Danmark) trænes dagligt instruktører og kenshusei (instruktørlærling).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Den officielle hjemmeside for Japan Karate Association (JKA)
 Den officielle hjemmeside for Japan Karate Association Danmark

Karate Association
Karate
Etableret i 1949
Jan Thiele

Jan Thiele (født 1957) er en dansk krimiforfatter. Han er matematisk student fra Aurehøj Statsgymnasium 1976 og uddannet cand.jur. fra Københavns Universitet 1982. Jan Thiele har forfattet serien om ad hoc-detektiven Frants Hjejle, krimierne Mord i Rio og Falddato, romanen Luftindånderne samt en lille snes digte, optrykt i Hvedekorn fra 1986-94.

Bibliografi 
 Dårlig smag (Døden har en dårlig smag) (1993)
 Mord i Rio (1994)
 Sort som sne (Døden er sort som sne) (1994)
 Længe leve (Døden længe leve) (1995)
 Hit (Døden kom som en ven) (1997)
 Blackjack (Døden nederst i billedet) (1998)
 Luftindånderne (2006)
 Vejen derhen (Døden på vej derhen) (2014)
 Den hvide by (Døden i Den hvide by) (2016)
Falddato (2017)
Jeg testamenterer (2019)

Eksterne henvisninger 
 

Krimiforfattere fra Danmark
French Open 2017

French Open 2017 var en tennisturnering, der blev spillet udendørs på grusbaner i perioden 28. maj - 11. juni 2017 på Stade Roland Garros i Paris, Frankrig. Det var den 116. udgave af mesterskabet og den anden grand slam-turnering i 2017.

Herresinglefinalen blev vundet af spanieren Rafael Nadal, der med finalesejren over Stan Wawrinka på 6-2, 6-3, 6-1 tog sintiende sejr i turneringen. Damesinglerækken blev vundet af den useedede lette Jeļena Ostapenko, der finalebesejrede Simona Halep med 4-6, 6-4, 6-3.

Mixed double-titlen blev vundet af Gabriela Dabrowski og Rohan Bopanna, som i finalen besejrede Anna-Lena Grönefeld og Robert Farah med 2−6, 6−2, [12−10], og både Dabrowski og Bopanna vandt dermed en grand slam-titel for første gang i deres respektive karrierer.

Præmier 

Den samlede præmiesum for French Open 2017 andrager € 36.000.000, hvilket var en stigning på ca. 12,4 % i forhold til året før. I mesterskabsrækkerne er pengepræmierne fordelt som vist nedenfor.

Pengepræmier i rækkerne for kørestolstennis androg € 217.000 og fordelte sig som angivet nedenfor.

Pengepræmierne i opvisningsturneringerne med deltagelse af tidligere stjerner samt per diem-udbetalinger androg € ?.

Resultater 

Resultaterne fra ottendedelsfinalerne og frem i singlerækkerne og fra kvartfinalerne og frem i doublerækkerne vises nedenfor. For komplette resultater henvises til de uddybende artikler.

Herresingle

Damesingle

Herredouble

Damedouble

Mixed double 

Mesterskabet blev vundet af Gabriela Dabrowski og Rohan Bopanna, som i finalen besejrede Anna-Lena Grönefeld og Robert Farah med 2−6, 6−2, [12−10], og både Dabrowski og Bopanna vandt dermed en grand slam-titel for første gang i deres respektive karrierer. Begge var i en grand slam-finale i mixed double for første gang, mens inderen tidligere havde været i en grand slam-finale i herredouble (US Open 2010). Gabriela Dabrowski blev endvidere den første canadiske vinder af French Open-mesterskabet i mixed double, mens det var fjerde gang, at vinderparret i mixed double havde indisk islæt.

Juniorer 

Finalerne i juniorrækkerne fik følgende resultater.

Kørestolstennis 

Finalerne i rækkerne for kørestolstennis fik følgende resultater.

Legender 

Finalerne i invitationsturneringen for tidligere topspillere, "legender", fik følgende resultater.

Eksterne henvisninger 
 Roland Garros

Noter 

 
WTA Tour 2017
ATP World Tour 2017
Fyllokinon

Fyllokinon, også Vitamin K1, er en polycyklisk aromatisk keton, baseret på 2-methyl-1,4-naphthoquinone, med en 3-fytyl substituent.

Det er et fedtopløseligt vitamin, som er stabilt overfor luft og fugt, men nedbrydes i direkte sollys. Det findes naturligt i en lang række grønne planter, særligt blade, siden det fungerer som en elektronacceptor under fotosyntese, og danner en del af elektrontransportkæden i Fotosystem I.

Det er på World Health Organization's List of Essential Medicines, en liste over den vigtigste medicin der kræves i et grundlæggende sundhedssystem.

Terminologi 
Det kaldes ofte vitamin K, phytomenadione eller phytonadione. Somme tider skelnes mellem fyllokinon, der betragtes som naturligt, og fytonadion som betragtes som syntetisk.

Et stereoisomer af fyllokinon kaldes vitamin k1 (med lille bogstav).

Fodnoter 

Aromatiske forbindelser
Ketoner
Vitaminer
Fritz Geissler

Fritz Geissler (født 16. september 1921 i Wurzen, Sachsen - død 11. januar 1984 i Brandenburg, Tyskland) var en tysk komponist, professor, lærer og violinist.

Geissler studerede komposition og violin på College of Music at Berlin-Charlottenburg hos bl.a. Boris Blacher.

Han hører til en af datidens DDRs betydningsfulde komponister. Underviste i teori og komposition på Institute for Musical Education og University of Leipzig. Han blev senere professor i komposition på forskellige Musikkonservatorier i Dresden og Leipzig.

Geissler har skrevet 11 symfonier, 2 kammersymfonier, orkesterværker, operaer, kammermusik, balletmusik, kantater, oratorier, koncerter etc.

Udvalgte værker 

 Symfoni nr. 1 "Symfonisk suite" (1964-1965) - for orkester
 Symfoni nr. 2 (1962-1964) - for orkester
 Symfoni nr. 3 (1965-1966) - for orkester
 Symfoni nr. 4 (1967) - for orkester
 Symfoni nr. 5 (1968-1969) - for orkester
 Symfoni nr. 6 "Symfoni Koncertante" (1971) - for blæserkvintet og strygeorkester
 Symfoni nr. 7 (1972) - for orkester
 Symfoni nr. 8 (1974) - for solister, kor og orkester
 Symfoni nr. 9 (1974-1978) - for orkester
 Symfoni nr. 10 (1978) - for orkester
 Symfoni nr. 11 (1984) - for alt, mezzosopran og orkester
 Kammersymfoni nr. 1 (1954) - for orkester
 Kammersymfoni nr. 2 (1970) - for kammerorkester

Kilde 
 Om Fritz Geissler på musicweb-international.com

Komponister fra Tyskland
Violinister fra Tyskland
Lærere fra Tyskland
Professorer fra Tyskland
Marib

Den gamle by Marib er beliggende i den østlige del af Yemen, som grænser til den store ørken Rub al-Khali. Man tror, at den oprettedes en gang i det 2. årtusinde f.Kr. Den havde en strategisk beliggenhed ved den gamle karavanevej for røgelse og krydderier, Røgelsesvejen, som førte fra kysten ved det Arabiske Hav via Hadhramaut nordpå mod Middelhavet. Marib var under flere århundreder hovedstaden i kongeriget Saba frem til 500-tallet e.Kr.

Byer i Yemen
Neoekspressionisme

Neoekspressionisme eller nyekspressionisme var en kunstbevægelse, der dominerede kunstmarkedet i Europa og USA fra slutningen af 1970'erne til midten af 1980'erne. Den stod for en genoplivning af det ekspressionistiske maleri. Bevægelsen bestod overvejende af unge kunstnere, der oftest malede figurativt og undertiden abstrakt. Bevægelsen var en reaktion mod de intellektuelle bevægelser som minimalistisk og konceptuel kunst, som havde forsømt kunstens evne til at aktivere fantasien, opfinde myter og give afløb for menneskelige følelser. Kunstnerne vendte i stedet tilbage til de romantiske motiver.

Stil 
Malerierne var ofte figurative og farverige. Bevægelsen fornægtede de traditionelle standarder for sammensætning og design; en ambivalent følelse i malerierne afbildede byliv og dets værdier. Billederne var ikke-idealiserede og farverne var ofte livlige og ikke altid harmoniske. Ord, der kan anvendes om et neoekspressionistiskt maleri, er uro, spænding, fremmedgørelse og tvetydighed.

Kunstmarkedet 
1980-tallet var en tid med overflod og forbrug. Kunstmarkedet i New York voksede stærkt og priserne på moderne kunst  nåede absurde højder. Neoekspressionistiske kunstnere som Julian Schnabel og Jean-Michel Basquiat kunne udnytte tidsånden og få høje priser for deres værker. Kunsthandlere og galleristers aggressive metoder og medieopmærksomhed spillede en vigtig rolle i kunstmarkernes udvikling.

USA 
I USA omtaltes neoekspressionismen også som "new fauvism", "punk art" og "bad painting". "Bad painting" var et ord, der blev benyttet af kunstkritikerne, der ofte beskrev de neoekspressionistiske værker som uforløste og grimme. Ifølge kritikkerne savnede kunstnernes viden om traditionel maleteknik og farvesammensætning.

Kendte amerikanske neoekspressionister er
 Philip Guston
 Julian Schnabel
Jean Michel Basquiat

Europa 
I Europa havde neoekspressionister andre betegnelser. I Italien kaldtes bevægelsen bl.a. transavantgarde og i Tyskland for "die Neuen Wilden"  ("de nye vilde", en henvisning til fauvismen). I Frankrig dannede unge kunstnere en neoexpressionistisk gruppe "Figuration Libre". 
Blandt de mest kendte kunstnere fra Europa er 
 Christopher Smile Brun
 Paula Rego
 Anselm Kiefer
 Georg Baselitz
 Sandro Chia
 Francesco Clemente
 Robert Combas
 Remi Blanchard
 Francois Boisrond
 Herve de Rosa

Noter 

Ekspressionisme
Kunsthistorie
Rub al-Khali

Rub al-Khali (الربع الخالي, ar-Rubʿ al-Khālī), "den tomme fjerdedel", er den største sandørken i verden, henved 1000 kilometer lang og 500 kilometer bred, beliggende på den Arabiske halvøs sydlige del og omfattende det sydlige Saudi-Arabien samt dele af Yemen, Oman og Forenede Arabiske Emirater.

Den næsten ubeboede ørken består overvejende af sandklitter, som kan nå en højde på 300 meter. Nedbørsmængden er mindre end 50 millimeter per år, og temperaturen varierer mellem under frysepunktet og +51o Celsius. Trods dette lever her og der nogle hårdføre planter, men føde for kamelerne findes kun tilgængeligt i udkanterne af ørkenen.

Rub al Khali er et af de mest ugæstvenlige områder på jorden. Til og med beduinerne opholder sig kun i randområderne. Trods dette er turistbureauer nu begyndt at arrangere GPS-forsynede udflugter ind i ørkenen. De første vesterlændinge, som gennemrejste ørkenen, var briterne Bertram Thomas (1931) og John Philby (1932).

Geologisk set er Rub al Khali en af de olierigeste steder på jorden. Enorme oliereserver er blevet opdaget under sandet. Sheyba er en olieproducerende lokalitet midt i ørkenen, og Ghawar-feltet, verdens største oliefelt, strækker sig syd på ind i det nordlige Rub al Khali.

Etymologi 
Transkriberingen af beduinernes arabiske navn på ørkenen er "rub al-khali" eller "al rabba al khali", som betyder "de øde lande", "tomheden". 

Det på dansk anvendte udtryk "den tomme fjerdedel", er en oversættelse fra det engelske navn "the empty quarter" hvor "quarter" ganske vist kan oversættes med fjerdedel, men på engelsk også kan betyde region, territorium, distrikt, lokalitet.

Noter

Eksterne henvisninger 
 Wild World. World Wildlife Fund.

Ørkener
Saudi-Arabiens geografi
Yemens geografi
Omans geografi
Forenede Arabiske Emiraters geografi
Justinus 1.

Justinus I (født ca. 450, død 1. august 527) var byzantinsk kejser fra 518 til sin død. Justinus voksede op under enkle forhold, hans fader var bonde i den illyriske provins Dardania. Justinus tog i tidlig alder hvervning i Konstantinopel og havnede der i kejserens livvagt. Efter at være blevet livvagtens overbefalende under kejser Anastasios I udråbtes han selv til kejser i 518, då Anstasios I døde. Justinus orienterede det byzantinske rige med vest og byen Rom, formodentlig på råd af hans søsters søn Justinian I, som havde en stærk indflydelse på hans styre og udsås til medkejser. Justinian I beholdt selv magten efter, at hans morbroder Justinus I døde. Han var gift med Eufemia.

Østromerske Kejserdømme
Eufemia (kejserinde)

Eufemia (født i 400-talet, død 523 eller 524, var en byzantinsk kejserinde, gift med kejser Justinus I.

Hun skal oprindelig have været en slave og konkubine for sin ejer. Hun hed tidligere Lupicina, hvilket betyder hunulv, Lupae, og var et andet navn for gadeprostituerede. Da hun blev kejserinde, byttede hun til samme navn som Sankt Eufemia, som hun ska have været interesseret af. Til trods for, at hun ikke siges at have haft nogen indflydelse på politikken, skal hun ifølge kirken have forvaltet den del af statens anliggender, som angik religionen. Hun modsatte sig ægteskabet mellem Justinian og Theodora. Det var dem forbudt at gifte sig ifølge loven, som ikke tillod ægteskab mellem samfundsklasserne. Først efter hendes død kunne ægtefællen ændre loven og gøre det muligt for parret at blive gift.

Østromerske Kejserdømme
Kejserinder