kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ford Maverick (Europa)

Ford Maverick var en kompakt SUV fra Ford Motor Company, som mellem starten af 1993 og midten af 2007 blev solgt i Europa. Frem til slutningen af 1998 blev bilen bygget hos Nissan Motor Ibérica i Spanien, hvorefter Ford selv byggede bilen i USA.

I sommeren 2007 blev Maverick taget af programmet i Europa, og afløst af Ford Kuga i foråret 2008.


Maverick '93 (1993−1998) 

Den første generation af Maverick kom på markedet i juni 1993 og var søstermodel til Nissan Terrano II. Begge modeller blev bygget af Nissan Motor i joint venture i Barcelona i Spanien. Maverick adskilte sig primært fra Terrano gennem mærkeemblemet. Bilen fandtes både med tre og fem døre og med en benzinmotor på 2,4 liter og dieselmotor på 2,7 liter.

I maj 1996 fik Maverick et mindre facelift, som kan kendes på de runde dobbelte forlygter og den forkromede kølergrill. Samtidig fik dieselmotoren ladeluftkøler og elektronisk motorstyring for at kunne overholde de dengang nye miljøkrav. Derved steg effekten fra 73 kW (99 hk) til 92 kW (125 hk). Desuden blev benzinmotoren neddroslet fra 91 kW (124 hk) til 87 kW (118 hk) for at kunne opfylde de nye miljøkrav.

Mens Nissan Terrano II blev kraftigt modificeret i foråret 2000, udgik Maverick allerede i december 1998.

Tekniske data

Maverick '01 (2000−2007) 

Efter en pause på næsten to år kom anden generation af Maverick på markedet i oktober 2000. Modellen var identisk med Mazda Tribute og Mercury Mariner.

For første gang blev bilen også markedsført i USA, og med mindre forskelle i forhold til den europæiske version solgt under navnet Ford Escape. I modsætning til forgængeren fandtes modellen kun med fem og ikke tre døre.

I august 2004 fik modellen et facelift, hvor den voksede i længde og højde. Samme år begyndte produktionen af Escape Hybrid, som dog kun blev solgt i Nordamerika og ikke i Europa.

Maverick udgik af produktion i juni 2007. Den i foråret 2008 introducerede Ford Kuga kan anses som sammenlignelig efterfølger.

Tekniske data

Referencer

Litteratur 
 Automobil Revue. Katalog 1996, 2001 og 2006 (på tysk og fransk).

Eksterne henvisninger 

Maverick (Europa)
SUV'er
Biler introduceret i 1993
Biler fra 1990'erne
Biler fra 2000'erne
Biler designet af I.DE.A Institute
Castrol

Castrol er en britisk virksomhed og mærke af smøremidler til industri og automobiler. Mærket har en stor række olie, fedtstoffer og andre smøremidler til de fleste smøreformål. Castrol er et datterselskab til BP med selvstændig identitet.

Produkter 

Castrol tilbyder smøremidler til automobiler (inklusive totaktsolie og olie til firetaktsmotorer til motorcykler, biler med benzin- og dieselmotorer). Produkterne inkluderer en lang række af gearolier til både manuel og automatgear, kædesmøremidler, voks, kølemidler, suspensionsvæsker, bremsevæske, smørefedt, rensemidler og vedligeholdelsesprodukter. Castrol producerer også produkter til landbrugsmaskiner, fabrikker, industriformål og marinetekniske formål.

Castrols submærker inkluderer:
 Til passagerbiler: Edge, Magnatec, Syntec og GTX; mindre ofte XL, GTD, Formula RS, Synt og SLX
 Til motorcykler: Power1, PowerRS og Act>evo; mindre ofte TT, TTS, GP, GPS og Go!
 Til tunge køretøjer: Elixion, Enduron, Hypuron, Tection, CRB og Agri
 Til skibe: Cyltech og TLX Plus
 Til industrielle formål: Hyspin (hydraulik), Aircol (kompressorer) og Alpha (industrielle gear)

Sponsorater

Motorsport 

Mærket har været involveret i Formel 1 gennem mange år og forsynet en række hold inklusiv Jaguar, Brabham og Walter Wolf Racing.

Castrol er sponsor for McLaren og Renault holdene i Formel 1 sæsonen 2017. Castrol har desuden et sving opkaldt efter sig på den østrigske Formel 1 bane.

Castrol bruges i den australske Touring Car/V8 Supercar serie. 

I Nordamerika har Castrol været aktiv sponsor for NHRA dragracing. Castrol har sponsoreret John Force Racing under GTX-mærket siden 1987. På nuværende tidspunkt er Castrol sponsor for både John Force og Ashley Force Hood. Castrol er navnesponsor for Edmonton, Albertas Castrol Raceway, en motorsports multibane. Castrol er sponsor for D.J. Kennington i NASCAR Canadian Tire Series.

Øvrige sponsorater 
I 2011 blev Castrol Edge den officielle motorolie i NFL. Castrol Edge var en af hovedsponsorerne ved Europamesterskabet i fodbold 2012.

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Official Site – Castrol Motor Oil
 BP buys Burmah Castrol report on BBC News
 Castrol Liquid Engineering Crew 

Multinationale virksomheder
Olieselskaber fra Storbritannien
Etableret i 1899
BP
Leverandører til Det Kongelige Danske Hof
Kongelige hofleverandører
Liverpool
Motorolier
Renault Messenger

Renault Messenger, oprindeligt solgt som Renault B-serie, var en let lastbil bygget af Renault Trucks. Modellen afløste Renault Super Goélette SG2. Chassiset og komponenterne var bygget på en fast chassisramme, hvorpå kabinen fra Renault Master I var bygget. Modellen havde som udgangspunkt baghjulstræk, men kunne også fås med firehjulstræk. Modellen blev fra oktober 1982 bygget i Batilly.

Modellen fandtes som ladvogn med enkelt- eller dobbeltkabine, kassevogn med 12 m³ lastrum og som chassis til opbygning. Den tilladte totalvægt lå alt efter version mellem 3,5 og 6,5 ton. Modellen fandtes med en 2,0-liters benzinmotor med 59 kW (80 hk) og en 2,5-liters dieselmotor fra Sofim med 53 kW (72 hk).

Både foran og bagpå havde modellen stiv aksel med bladfjedre og hydrauliske støddæmpere. Modellen havde ventilerede skivebremser på forhjulene og tromlebremser på baghjulene.

Fra 1986 fandtes benzinmotoren også med turbolader, hvorved effekten steg til 68 kW (92 hk), som i 1990 blev øget til 78 kW (106 hk). I 1992 fik motoren intercooler og 85 kW (116 hk).

I 1993 fik modellen en ny kølergrill, og i 1996 fik turbomotoren 90 kW (122 hk).

Modellen blev i 1999 afløst af Renault Mascott.

Messenger
Baghjulstrukne biler
Biler introduceret i 1982
Biler fra 1980'erne
Biler fra 1990'erne
Anders Lysgaard

Anders Lysgaard (15. august 1756 i Biri – 24. maj 1827) var en norsk bonde og politiker.

Han var som repræsentant for Christians Amt medlem af Rigsforsamlingen på Ejdsvold og af det overordentlige Storting i 1814; af Henrik Wergeland er han der karakteriseret som "en ægte Bondemagnat". Han sluttede sig til Selvstændighedspartiet.

Slægten stammer fra gården Lysgaard i Fåberg ved Lillehammer; Lysgaard selv boede på den store gård Svenæs i Biri, i hvilket præstegæld han var lensmand. Ved sin omhu for vejarbejdet, der i hans tid tog et stærkt opsving, indlagde han sig store fortjenester af sit specielle distrikt. Han påskønnedes herfor med en af staten skænket sølvkande og blev Dannebrogsmand. Han døde 24. maj 1827.

Kilder 
 Yngvar Nielsen, "Anders Lysgaard", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Nicolay Nicolaysen, Norske Stiftelser III.

Eksterne henvisninger 

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Landmænd fra Norge
Dannebrogsmænd
Eidsvollmænd
Stortingsrepræsentanter
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Nordmænd i 1800-tallet
Gustav von Schmoller

Gustav von Schmoller (født 24. juni 1838 i Heilbronn, død 27. juni 1917 i Harzburg) var en tysk socialøkonom og -historiker.

Von Schmoller blev 1864 professor i Halle, 1872 i Strasbourg, 1882 i Berlin. Han blev 1884 medlem af det preussiske statsråd, fra 1899 Berlins Universitets repræsentant i det preussiske herrehus. Von Schmoller deltog 1872 i Stiftelsen af "Verein für Sozialpolitik" og blev som så mange andre af den grund benævnt katedersocialist, en for von Schmoller meget vildledende betegnelse, da han både som økonom og som politiker nærmest var konservativ, men med afsky for alle yderligheder forenede han dyb interesse og forståelse af det sociale spørgsmåls betydning og rækkevidde.

Dette spørgsmål er for von Schmoller ikke et problem, der specifikt er knyttet til samtidens industri, men det har bestået, så længe man har kendt arbejdsdeling og privat ejendomsret til jord og kapital, hvoraf følger samfundsklassemodsætning, — for så vidt er for von Schmoller som for Marx historien først og fremmest læren om klassekampene. Fra 1881 udgav von Schmoller, først alene, senere sammen med Sering, "Jahrbücher für Gesetzgebung und Verwaltung", hvori von Schmoller selv har offentliggjort en række navnlig socialhistoriske afhandlinger. 

Medens von Schmoller var professor i Strasbourg, fordybede han sig blandt andet i denne bys økonomiske historie og har herved indgående studeret laugsvæsenets historie: Die Strassburger Tucher- und Weberzunft (i 13.-17. århundrede, 1879). En del af von Schmollers talrige økonomisk-historiske afhandlinger er samlede i de 4 værker: Zur Litteraturgeschichte der Staats- und Sozialwissenschaften (1888), Zur Sozial- und Gewerbepolitik der Gegenwart (1890), Umrisse und Untersuchungen zur Verfassungs-, Verwaltungs- und Wirtschaftsgeschichte (1898) og Über einige Grundfragen der Sozialpolitik und der Volkswirtschaftslehre (1898). 

Navnlig har von Schmoller dog fået internationalt ry for sit Grundriss der allgemeinen Volkswirtschaftslehre (2 bind, 1900—04), der er udkommet i en række oplag almindelige teoretiske udviklinger findes der kun lidt af i dette Grundrids på 1200 sider, derimod en fylde af enkeltheder, der gør værket til en håndbog, som man ikke søger forgæves, og som gennem sin ordning giver læseren et vidt udsyn og et klart overblik over de samfundsmæssige forholds sammenhæng og udvikling. 

Efter von Schmollers død er ved Duncker und Humblot udgivet det sociologiske værk: Soziale Frage (1918) og en samling af von Schmollers indlæg i døgnets spørgsmål: Zwanzig Jahre deutscher Politik (1920), i hvilken sidste von Schmoller hævder fordelen for de sociale reformer ved det oplyste monarki med en dygtig embedsstand, stående udenfor partierne og udenfor de kæmpende befolkningsmasser. von Schmoller var medlem af en række lærde selskaber, deriblandt fra 1898 af Det kongelige danske Videnskabernes Selskab.

Kilder 

 

Nationaløkonomer fra Tyskland
Socialhistorie
Ansatte ved Strasbourgs Universitet
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Medlemmer af Videnskabernes Selskab
Salmonsens
Europamesterskabet i fodbold 1964 - Finalen

Finalen om Europamesterskabet i fodbold 1964 var den 2. finale siden turneringens etablering i 1960. Den blev spillet den 21. juni 1964 på Santiago Bernabéu i Spaniens hovedstad Madrid, og skulle finde vinderen af Europamesterskabet i fodbold 1964. De deltagende hold var værtsnationen  og de regerende mestre fra . Spanien vandt 2-1.

Det var Spaniens første EM-finale. Sovjetunionen havde ved turneringen i 1960 også spillet sig frem til finalen, hvor de vandt over . Spanien havde kvalificeret sig til finalen med en 2-1 sejr over  i semifinalen, der først blev besejret efter forlænget spilletid, da den ordinære kamp var endt 1-1. Sovjet var kommet i finalen efter en sejr over  på 3-0.

Kampen blev ledet af den engelske dommer Arthur Holland.

Kampen

Detaljer 

{| width=92% |
|-

Eksterne henvisninger 
 Europamesterskabet 1964  på UEFAs hjemmeside

Referencer 

Finalen
1964 - Finalen
Spaniens fodboldlandshold
Sovjetunionens fodboldlandshold
Sport i Madrid
Hans Lønborg

Hans Lønborg (døbt 16. september 1742 i København – 27. august 1802) var en dansk officer.

Karriere 
Han var søn af karakteriseret konduktør ved den danske Fortifikationsetat, sekondløjtnant ved det sjællandske hvervede infanteriregiment Frederik Hansen Lønborg (1706-1754) og Anna Magdalene f. Fischer (1710-1780). 22. juni 1757 udnævntes han til værkbas ved den danske Fortifikationsetat, ved hvilken han i 1759 forfremmedes til virkelig underkonduktør og i 1763 erholdt karakter som konduktør. Ved Ingeniørkorpsets oprettelse 29. december 1763 ved samling af den danske, den holstenske og den norske Fortifikationsetat overgik han til dette, blev 1765 virkelig konduktør, 1768 virkelig overkonduktør, 1774 efter organisationsforandringen af 20. januar samme år, ved hvilken konduktørklassen hævedes, virkelig ingeniørkaptajn og 1796 virkelig ingeniørmajor, den højeste charge i korpset efter chefen. Samtidig erholdt han karakter i 1789 som oberstløjtnant af infanteriet, i 1793 som oberst af infanteriet og i 1802 som generalmajor af infanteriet. Han døde 27. august 1802.

Virkefelt 
Lønborg virkede i hele sin tjenestetid ved fæstnings- og bygningstjenesten i Danmark, og det overdroges ham således i 1792 at føre tilsynet med opførelsen af kasernen for Livgarden til Hest i København (Hestgardekasernen ved Frederiksholms Kanal), hvilken kaserne i øvrigt ødelagdes ved
en ildsvåde i 1797, men straks genopførtes. Fra 1797 og til sin død stod han direkte under Ingeniørkorpsets chef, general Heinrich Wilhelm von Huth, der da var over 80 år gammel, som en slags stabschef, i hvilken stilling han afløste generalmajor Ernst Peymann. Lønborg skrev flere artikler, især vedrørende fæstningskrig, i tidsskriftet Det danske Krigsbibliothek.

Han ægtede 20. maj 1774 Catharina Maria Sundorph (27. november 1742 – 1. april 1810), datter af tøjmester i artilleriet Martin Sundorph og Magdalene f. Galschiøt.

Kilder 
 V.E. Tychsen, "Hans Lønborg", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Rasmus Nyerup, Lit. Lex.
 V.E. Tychsen, Fortifikations-Etaterne og Ingenieurkorpset 1684-1893.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Generalmajorer fra Danmark
Ingeniørofficerer fra Danmark
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Personer fra København
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Herkules Christian Vilhelm Løwe

Herkules Christian Vilhelm Løwe (26. februar 1827 i Vejle – 23. juli 1879) var en dansk handelsgartner.

Han var født i Vejle, hvor hans fader, justitsråd Andreas Løwe (død 1864), var toldkasserer. 1842 kom han i lære hos gartner Kjærbølling på Snoghøj, tog gartnereksamen 1849 og deltog i Treårskrigen 1848-50 som menig i Jægerkorpset. Efter krigen blev han medhjælper og senere bestyrer hos handelsgartner Danckert på Østerbro, og i 1858 etablerede han sig som handelsgartner i ejendommen på Østerbrogade nr. 92-96. I den første tid var det væsentlig køkkenurter og blomster, der blev lagt vind på, men senere udvidedes gartneriet til også at omfatte planteskole og frøhandel. Løwe døde 23. juli 1879.

Han var gift med Erica Petræa Cathrine f. Petersen (30. juni 1837 – 27. april 1876), datter af sognepræst Fr. Chr. Joh. Petersen i Stouby.

Kilder 
 Leopold Helweg, "Herkules Christian Vilhelm Løwe", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer fra Vejle
Danskere i 1800-tallet
Gartnere fra Danmark
Hortonomer fra Danmark
Personer i Treårskrigen fra Danmark
Erhvervsfolk fra Danmark
Johan Henrik Lützow

Johan Henrik Lützow (27. marts 1747 – 20. marts 1794) var en dansk søofficer, bror til Anton Frederik Lützow.

Han var søn af kommandør Adam Frederik Lützow og hustru Sara von Suckow (1719-1791), blev sekondløjtnant i Marinen 1763, premierløjtnant 1769, kaptajnløjtnant 1776 og kaptajn 1781. Lützow deltog 1770 om bord i orlogsskibet Grønland i admiral Frederik Christian Kaas' mislykkede ekspedition til Algier, var derefter nogle år chef for mindre fartøjer, der bragte depecher og tropper til Norge, blev 1779 interimsundertøjmester ved Søartilleriet, 1788 interimstøjmester og året efter virkelig tøjmester samt medlem af Konstruktions- og Regleringskommissionen, hvilke stillinger han beklædte indtil sin død. Han har gjort sig fordelagtig bekendt som en flittig og pålidelig historisk samler, der bl.a. har udgivet Historiske Efterretninger om danske Søofficerer i. D. i. H. (1788) og Admiral H. Spans Levned (1792).

Lützow blev 1770 gift med Charlotte Amalie Lützow (1748-1817), datter af oberstløjtnant Otto Lützow, og døde 20. marts 1794.

Kilder 
 C. With, "Johan Henrik Lützow", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.
 Rasmus Nyerup, Lit. Lex.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Søofficerer fra Danmark
Johan Henrik
Danskere i 1700-tallet
Militærhistorikere fra Danmark
Biografiforfattere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Europamesterskabet i fodbold 1980 - Finalen

Finalen om Europamesterskabet i fodbold 1980 var den 6. finale siden turneringens etablering i 1960. Den blev spillet den 22. juni 1980 på Stadio Olimpico i Italiens hovedstad Rom, og skulle finde vinderen af Europamesterskabet i fodbold 1980. De deltagende hold var  og . Tyskerne vandt 2-1.

Det var Belgiens første EM-finale. Vesttyskland skulle spille deres tredje finale i træk, da de også i 1972 og 1976 havde spillet sig frem til den afgørende kamp. Det var blevet til sejr i 1972 over , mens  sejrede fire år efter.

Kampen blev ledet af den rumænske dommer Nicolae Rainea.

Kampen

Detaljer

Eksterne henvisninger 
 Europamesterskabet 1980  på UEFAs hjemmeside

Referencer 

Finalen
1980 - Finalen
Tysklands fodboldlandshold
Belgiens fodboldlandshold
Sport i Rom
James Maslow

James David Maslow (født 16. juli 1990) er en amerikansk skuespiller som blandt andet er kendt for sin rolle i Nickelodens ''Big Time Rush. James Maslow er også selv med i Big Time Rush bandet. Han spiller i bandet sammen med : Logan Henderson, Carlos Pena og Kendall Schmidt. Bandet bliver også kaldet BTR.
Bandet stoppede i slutningen af efteråret i 2013. Fordi de besluttede alle 4 at komme videre i deres karriere.

Solo karriere 
I 2015 udgiver James Maslow sin første single, som solo artist, sangen hedder "Lies". 

Senere samme år bliver singlen Circles.

I 2017 udgiver James Maslow sit debutalbum, med navnet "How I Like It". Den første single for albummet hedder Cry, hvor den canadiske rapper CIty Fidelia.

Eksterne henvisninger 

 

Filmskuespillere fra USA
Robert Olsen

Robert Olsen (født 7. april 1960) er en dansk socialarbejder og foredragsholder, der i 18 år var forstander for Mændenes Hjem i Istedgade på Vesterbro i København, og siden 1. november 2011 er forstander for Kofoeds Skole. Herudover har han i perioder været konstitueret forstander for andre botilbud til hjemløse, blandt andet KFUMs kollegium på Amager og Gaderummet på Nørrebro.

Som bestyrelsesformand for Hus Forbi var han med til at mangedoble oplaget af avisen fra 10.000 eksemplarer, der udkom 4 gange årligt til et oplag på omkring 60.000 eksemplarer og 12 numre pr. år. I 2009 var Robert Olsen med til at rekonstruere avisen.

Fra d. 23. marts 2012 har han været formand for Socialpolitisk Forening. En forening som blev oprettet i 1898 for at fremme social retfærdig og debat om sociale spørgsmål i samfundet.

Robert Olsen har deltaget i mange udvalg i forskellige ministerier f.eks. narkotikarådet, Kokainekspert udvalget, Alkoholpolitisk kontaktudvalg. og i Københavns kommune f.eks. hjemløsestrategien, strukturreform, stofindtagelsesrum.

Robert Olsen er medforfatter til "Mens baggårdskattene forsvandt

- historier fra Mændenes Hjem og Vesterbro" af Merete Rostrup Fleischer & Robert Olsen

Kildehenvisninger 

Skolefolk fra Danmark
Foreningsformænd fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Ford Maverick

Ford Maverick er en modelbetegnelse for flere forskellige bilmodeller fra Ford Motor Company:
 Ford Maverick (Europa) − en SUV bygget mellem 1993 og 2007
 Ford Maverick (Nordamerika) − en mellemklassebil bygget mellem 1969 og 1979
 En omdøbt version af Nissan Patrol, solgt i Australien mellem 1988 og 1998
Europamesterskabet i fodbold 1972 - Finalen

Finalen om Europamesterskabet i fodbold 1972 var den 4. finale siden turneringens etablering i 1960. Den blev spillet den 18. juni 1972 på Heysel Stadion i Bruxelles, og skulle finde vinderen af Europamesterskabet i fodbold 1972. De deltagende hold var  og . Tyskerne vandt 3-0.

Det var Vesttyskernes første EM-finale. Sovjetunionen havde ved turneringerne i 1960 og 1964 også spillet sig frem til finalen, med en sejr i 1960 over  som bedste resultat. Sovjetunionen havde kvalificeret sig til finalen med en 1-0 sejr over  i semifinalen. Tyskerne var kommet i finalen efter en sejr over  på 2-1.

Kampen blev ledet af den østrigske dommer Ferdinand Marschall.

Kampen

Detaljer 

{| width=92% |
|-

Eksterne henvisninger 
 Europamesterskabet 1972  på UEFAs hjemmeside

Referencer 

Finalen
1972 - Finalen
Tysklands fodboldlandshold
Sovjetunionens fodboldlandshold
Bruxelles
Hans Gudewerdt

Hans Gudewerdt er navnet på flere personer:

 Hans Gudewerdt den ældre (før 1560-ca. 1640) – dansk billedskærer, far til
 Hans Gudewerdt den yngre (1593/1603-1671) – dansk billedskærer, far til
 Hans Gudewerdt den yngste (ca. 1640-efter 1709) – dansk billedskærer
Saint-Jean-Lasseille

Saint-Jean-Lasseille (på Catalansk: Sant Joan la Cella) er en by og kommune i departementet Pyrénées-Orientales i Sydfrankrig.

Geografi 
Saint-Jean-Lasseille ligger på Roussillon-sletten 16 km syd for Perpignan. Saint-Jean-Laseille grænser op til kommunerne Villemolaque, Brouilla og Banyuls-dels-Aspres.

Demografi

Udvikling i folketal

Kilder

Eksterne henvisninger 

 Les Pyrénées Catalanes 

Byer i Pyrénées-Orientales
Christoph Marquard von Lützow

Christoph Marquard von Lützow (1738 – 8. september 1809 i Rendsborg) var en dansk officer, far til Gotthard Lützow.

Karriere 
Han hørte til linjen Pritzier-Schwechow af den mecklenborgske slægt Lützow og var søn af Henning Friedrich von Lützow og dennes 2. hustru, der var født von Zülow. Lützow var kaptajn i kejserlig tjeneste, da han 1769 blev dansk oberstløjtnant og kort efter fik kompagni i Møenske Infanteriregiment. 1772 blev han forsat til 2. slesvig-holstenske bataljon og året efter til Holstenske Infanteriregiment, hvor han 1777 blev oberst. 1779 blev han regimentschef, først ved 2. Vesterlenske og 1782 ved Riberske Infanteriregiment (2. jyske), hvor han 1787 blev generalmajor, 1793 Dannebrogsridder og 1802 generalløjtnant.

Napoleonskrigene 
1803 blev han chef for Slesvigske Infanteriregiment, hvilket han 1807 ombyttede med fynske, samtidig med at han blev kommandant i Fredericia. Under troppesamlingerne i Holsten 1803 og 1805 førte Lützow brigade, og efter det engelske overfald 1807, da kronprinsen rejste til København og overgav befalingen over den i Holsten samlede hær til prins Frederik af Hessen, fik Lützow kommando over Danmarks vigtige våbenplads mod syd, fæstningen Rendsborg, hvis kommandant han blev 1808, samtidig med at han blev general. Lützow, der naturaliseredes som dansk adelsmand 1776, døde 8. september 1809 i Rendsborg.

Familie 
Gift 1. (1780) med Maria Sophia Dorothea Höwell (1753 – 17. marts 1786), datter af en landråd i Hannover; 2. (1787) med Vilhelmine Marie Andreetta von Scholten, datter af generalmajor Jobst Gerhard von Scholten (1723-1786) og Adelgunde Elisabeth Amalie f. von Kleist (død 1778); 3. (1790) med sin 1. hustrus søster Sophie Cathrine Louise Christine Höwell, der døde 18. maj 1829.

Kilder 
 Johan Lesser, "Christoph Marquard von Lützow", i: C.F. Bricka (red.), Dansk Biografisk Lexikon, København: Gyldendal 1887-1905.

Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Generaler fra Danmark
Personer i Napoleonskrigene fra Danmark-Norge
Riddere af Dannebrog (1671-1808)
Tyskere i 1700-tallet
Danskere i 1700-tallet
Danskere i 1800-tallet
Officerer fra Tyskland
Christoph Marquard