kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maurizio Pollini

Maurizio Pollini (født 5. januar 1942 i Milano) er en italiensk pianist og dirigent.

Liv og karriere 
Maurizio Pollini er søn af den italienske arkitekt Gino Pollini. Han debuterede som pianist i ni-års alderen. Frem til han var 13 år studerede han hos Carlo Lonati, derefter hos Carlo Vidusso til 18 års alderen. Senere fik han undervisning af den berømte pianist Arturo Benedetti Michelangeli.

Ved den internationale pianistkonkurrence i Genève i 1957 vandt Pollini andenpladsen (ingen førstepris blev uddelt det år). I 1959 vandt han Ettore-Pozzoli-konkurrencen og året efter den Internationale Chopin Konkurrence i Warszawa. Efter det trådte han ind på den internationale koncertscene.

Pollini dirigerer blandt andet ved Rossini-Festivalen i Pesaro.

I 1996 fik han Ernst von Siemens musikpris, i 2000 Den Italienske Republiks fortjenstorden, i 2002 ECHO Klassik for sit livsværk og i 2007 en Grammy Award som årets instrumentalist. I 2009 blev han tildelt Ehrenzeichen für Verdienste um das Land Wien. Han blev tildelt Praemium Imperiale af den japanske kejserfamilie i 2010 og i 2012 blev han optaget i magasinet Grammophones Hall of Fame

Repertoire 

Pollini blev først kendt for sine dynamske og fyrige fortolkninger af Chopins værker; allerede i Milano i 1957 vakte han opsigt ved sine fremførelser af Chopin-etuder.

Hans repertoire er fokuseret på Chopin, Beethoven og Schuberts værker, men han spiller også musik fra 1900-tallet; Berg, Webern og Schönberg, desuden også avantgardistisk samtidsmusik som Boulez, Berio og Nono. I forbindelse med Schönbergs 100-års fødselsdag opførte Pollini samtlige hans klaverværker i flere byer.

Referencer

Eksterne henvisninger 

Pianister fra Italien
Personer fra Milano
Memorial Day

Memorial Day er en helligdag i USA, hvor man mindes dem, som er faldet under tjeneste i landets væbnede styrker. Helligdagen afholdes hvert år den sidste mandag i maj. Mange mindes også bare dem man har mistet gennem tiden, som ikke nødvendigvis døde under krigen.

Dagen stammer fra Decoration Day, som opstod efter Den Amerikanske borgerkrig i 1868, da Grand Army of the Republic (en organisation af nordstatsveteraner, der blev grundlagt i Decatur, Illinois), etablerede den som en dag, hvor nationen kunne udsmykke krigsgravene med blomster. I Nord- og Sydstaterne havde man oprindeligt forskellige dage til at mindes de faldne, men i 1900-tallet smeltede disse dage sammen, og Memorial Day blev efterhånden udvidet til at omfatte alle amerikanere, der er døde i militærtjeneste.

Dagen markerer sædvanligvis begyndelsen på sommerferieperioden, mens Labor Day markerer dens afslutning.

Mange mennesker besøger kirkegårde og mindesmærker, navnlig for at ære dem, som er faldet i militærtjeneste. Mange frivillige placerer et amerikansk flag på hver grav på de nationale kirkegårde.

Memorial Day er en offentlig helligdag, og skoler, offentlige kontorer samt mange private virksomheder holder lukket.

Referencer 

USA's historie
Død
Mindedage
Battlefield 1

Battlefield 1 er et first-person shooter udviklet af EA DICE og udgivet af Electronic Arts. Det er det femtende spil i Battlefield-serien, det første i hovedserien siden Battlefield 4 (2013), og første gang Electronic Arts udgiver et  første-verdenskrigs-spil siden Wings of Glory fra 1994. Spillet udkom til Microsoft Windows, PlayStation 4 og Xbox One den 21. oktober 2016. Spillet kunne dog spilles 14. oktober, 2016 på Origin for betalende medlemmer, og 21. for alle som har købt spillet

Game modes 
Conquest: En standard mode inden for Battlefield-serien, hvor to hold skal kontrollere kontrolpunkter over hele kortet.
Domination: En version af Conquest med et mindre kort og færre kontrolpunkter.
Rush: To hold skifter mellem at angribe og forsvare, det angribende hold får et begrænset antal respawns, hvori de skal forsøge at plante bomber ved telegrafstationer. Det andet hold skal forsvare stationerne og deaktivere de plantede bomber.
Operations: Er en af de nye modes, der foregår over flere kort, og skal simulere en kampagne i den rigtige krig. Et hold skal forsvare mens det andet hold angriber, hvis angriberne vinder forsætter de over til et andet kort, men hvis angriberne taber så stopper moden og forsvarerne vinder.
Team Deathmatch: To hold prøver at få så mange points som muligt inden tiden løber ud, holdet med de fleste points vinder.
War Pigeons: Er en af de nye modes, der fungerer som en capture-the-flag mode. To hold skal prøve at fange en brevdue, der bliver brugt til at signalere til artilleriet. Når man har fanget duen skal man forsvare den i et stykke tid, og bagefter slippe den fri. Når  den prøver at flyve væk, skal modstanderen prøve at skyde duen ned.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Computerspil fra 2016
1
Windows-spil
PlayStation 4-spil
Xbox One-spil
Sinsenlinjen

Sinsenlinjen er en del af Oslos sporveje, der går fra Jernbanetorget gennem kvarteret Sinsen til Grefsen Station. Den betjenes af linje 17, der kører mellem Rikshospitalet og Grefsen Station.

Det første stykke fra Jernbanetorget til Nybrua er fælles med Grünerløkka–Torshov-linjen. Herefter går Sinsenlinjen ad Trondheimsveien forbi Carl Berners plass til Sinsenkrysset, krydser under Ring 3 og følger Storoveiens nordside til Grefsen Station, hvor den møder Grünerløkka–Torshov-linjen igen.

Ved Carl Berners plass og Sinsenkrysset kan der skiftes til T-bane og ved Grefsen Station til Gjøvikbanen.

Historie 
Sinsenlinjen blev anlagt i etaper. Den første delstrækning blev åbnet 27. marts 1900 som Rodeløkkalinjen mellem Nybrua og Dælenenggata i Rodeløkka. Den blev drevet af Kristiania Kommunale Sporveie (Rødtrikken) med en linje, der gik mellem Egertorget og Rodeløkka. Linjeføringen var Trondheimsveien–Helgesens gate–Rathkes gate–Verksgata (gennem den nuværende Freiaparken)–Københavngata-Dælenenggata. 

Sinsenlinjen selv blev åbnet 1. februar 1923 som en sidelinje til Rodeløkkalinjen, med endestation lidt nord for Carl Berners plass. 19. februar 1939 blev den forlænget til Sinsen af Oslo Sporveier. 6. februar 1949 blev Rodeløkkalinjen fra Helgesens gate nedlagt og erstattet med bus. 2. januar 1955 blev der åbnet en ny sidelinje til Rodeløkka, denne gang fra Carl Berners plass til Dælenenggata og videre i en sløjfe gennem Dælenengata–Fagerheimgata–Marstrandgata–Københavngata–Dælenengata. 3. november 1957 blev sporvejen forlænget fra Sinsen til Grefsen, hvor den blev forbundet med Grünerløkka-Torshov-linjen. 23. april 1961 blev sidelinjen til Rodeløkka nedlagt igen.

Det er blevet foreslået at bygge en afgrening fra Sinsen terrasse ad Trondheimsveien forbi Aker sykehus, i en nedgravet tunnel videre til Bjerke, og via Årvoll til Tonsenhagen.

Eksterne henvisninger

Noter 

Oslos sporveje
Etableret i 1939
Skøyenlinjen

Skøyenlinjen er en del af Oslos sporveje, der går mellem Slottsparken og Skøyen. Den blev åbnet i 1894 som en sidelinje til Briskebylinjen (Blåtrikken) mellem Slottsparken og Skarpsno. I 1903 blev den forlænget til Skøyen og i 1910 fik den linjenummer 3.

På stykket fra Solli plass til Thune går Skøyenlinjen ad Drammensveien, og alle stoppesteder den har for sig selv ligger på denne gade.

I dag (2016) trafikeres Skøyenlinjen stort set som oprindeligt, nu bare af linje 13 der går mellem Bekkestua Station og Skøyen Station.

Eksterne henvisninger 

Oslos sporveje
Etableret i 1894
Kristiania Kommunale Sporveie

Kristiania Kommunale Sporveie (KKS), populært kaldet Rødtrikken, var et kommunalt ejet selskab, der drev dele af Oslos sporveje fra 1899 til 1905. KKS byggede og drev tre linjer, Sagene ring, Rodeløkkalinjen og Vippetangenlinjen. De tre linjer passerede ikke hinanden men var forbundet via spor tilhørende byens to andre sporvejsselskaber, Kristiania Sporveisselskab (KSS) og Kristiania Elektriske Sporvei (KES). KKS anskaffede 20 motorvogne fra Schuckert & Co. og 12 bivogne, der fik betegnelsen type S. Der blev desuden bygget to remiser i Sagene og Rodeløkka.

Selskabet blev etableret efter et politisk skifte, hvorefter byrådet besluttede sig for selv at drive sporveje. Selskabet var imidlertid ikke rentabelt, og efter endnu et politisk skifte ved byrådsvalget i 1904 blev det i maj 1905 vedtaget at sælge det til KSS, efter at byrådet havde afslået at overtage netop dette selskab.

Umiddelbart efter at KSS overtog det kommunale selskab, blev remisen i Rodeløkka lukket, da man ikke havde brug for den. Type S-vognene var i brug som sådan til 1918, men mange af dem blev ombygget og var i brug indtil 1966. De tre linjer fulgte med, da KSS og KES i 1924 blev overtaget af kommunen og slået sammen som Kristiania Sporveier, fra 1925 Oslo Sporveier, efter at deres koncessioner udløb. Rodeløkkalinjen blev lukket i 1949, idet den sydlige del dog stadig eksisterer som en del af Sinsenlinjen. Sagene ring lukkede i 1961 og Vippetangenlinjen i 1967.

Kilder

Noter 

Oslos sporveje
Trafikselskaber i Norge
Etableret i 1899
Ophørt i 1905
EgyptAir Flight 804

EgyptAir Flight 804 (MS804/MSR804) var en international passagerflyvning fra Charles de Gaulle Airport til Cairo International Airport, fløjet af EgyptAir, der forsvandt fra radaren, mens flyet befandt sig over Middelhavet den 19. maj 2016 kl. 02:45 lokal tid (UTC+2).

Der var 66 personer om bord: 56 passagerer, 7 besætningsmedlemmer og 3 sikkerhedsvagter. Alle ombordværende er omkommet.

Ifølge græsk militærradar, afveg Flight 804 fra den lagte kurs kort efter flyet nåede den overvågningszone, der er undergivet egyptisk flykontrol (FIR). I en højde af 11.000 m (37.000 fod) foretog flyet en 90-grader drejning mod venstre, efterfulgt af en fuld 360 grader drejning mod højre, hvorefter flyet tabte højde. Radarkontakt blev tabt i en højde på ca. 3.000 m (10.000 fod). Oplysningerne om flyets bratte drejninger umiddelbart inden flyets forsvinden fra radaren blev imidlertid afvist af egyptiske myndigheder den 23. maj.

Efterforskning 
En international eftersøgningsindsats pågår.

Der blev først fundet vragdele nær den græske ø Karpathos, men disse havde ikke forbindelse til det forsvundne fly. Den 20. maj 2016 meddelte det egyptiske militær, at vraget var lokaliseret på en position ca. 290 km nord for Alexandria.

Den 20. maj 2016 offentliggjorde websitet Aviation Herald, at flyets sensorer umiddelbart inden styrtet havde rapporteret om røgudvikling i flyet og brand flere steder i flyets elektriske systemer, der styrer flyets avionik.

Bjærgning af flyets sorte bokse
Den 1. juni 2016 blev opfanget signaler fra én af flyets to sorte bokse, hvorefter eftersøgningsfartøjet John Lethbridge blev dirigeret til området med henblik på lokalisering af vraget og dets sorte bokse og efterfølgende bjærgning.. Den 15. juni blev flere vragdele lokalisereet på havbunden, og den 16. juni lykkedes det efter flere forsøg at bjærge den ene af de to sorte bokse. Den bjærgede boks, indeholdende optagelse af kommunikationen i cockpittet, var stærkt beskadiget og i flere dele, men det lykkedes at få bjærget den del, der indeholder lydoptagelserne. Dagen efter, den 17. juni, blev flyets anden sorte boks lokaliseret, og det lykkedes at bjærge hukommelsesmodulet indeholdende data om flyvningen. Enhederne er stærkt beskadigede, og der forventes at gå nogle uger, inden der kan aflæses data fra de to bokse. Boksene er blevet beskadiget i en sådan grad, at de første forsøg på at downloade data fra hukommelsesmodulerne mislykkedes, hvorfor boksene er sendt til Paris for nærmere analyse.

Noter 

Flyulykker og -hændelser i 2016
Flyulykker og -hændelser i Egypten
Feldhorst

Feldhorst er en by og kommune i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Nordstormarn under Kreis Stormarn. Kreis Stormarn ligger i den sydøstlige del af delstaten Slesvig-Holsten.

Geografi 
Kommunen ligger i den nordlige del af Kreis Stormarn, ca. 18 km vest for Lübeck. Mod nord grænser Feldhorst til Kreis Segeberg med kommunerne Wakendorf I, Bahrenhof og Bühnsdorf. Mod øst ligger kommunen Rehhorst og byen Reinfeld (Holsten), mod syd ligger danner floden Trave grænse til kommunen Meddewade.
Mod vest grænser Feldhorst til byen Bad Oldesloe.
I kommunen ligger landsbyerne og bebyggelserne Altenweide, Buurdiek, Havighorst, Hohenkamp, Niendeel, Rögen, Schüttenkaten, Steinfeld, Steinfelder Heckkaten, Steinfelder Hude og Steinfelderwohld.

Eksterne kilder/henvisninger 

  
 Kommunens side  på amtets websted
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2014  (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Stormarn
Baltic Gate Terminal

Baltic Gate Terminal  er en foreslået containerhavn, der skulle have ligget på Stigsnæs ved Stigsnæsværkets Havn, Stigsnæsværket og Stigsnæs Gulfhavn Olie Terminal i Sydvestsjælland.

Havnen blev foreslået da Stigsnæs ligger ud til den internationale sørute Tango, som går fra Østersøen og op gennem Storebælt, Kattegat og ud til Nordsøen, hvor den giver adgang til verdenshavene.

Den foreslåede containerhavn, ville med sine 18 meters dybde være blevet den dybeste havn i Danmark, og en af de eneste der kunne tage store containerskibe med fuld last.

Containerhavnen blev droppet fordi den oprindeligt skulle laves på en forurenet grund, men det modsatte miljøministeren Connie Hedegaard fra de konservative sig, så derfor skulle den laves på oppumpet sand fra havet, Men det ville blive ca. 500 millioner kr dyrere, og kunne ikke betale sig.

Kilder 

Havne i Danmark
Bygninger, konstruktioner og anlæg i Slagelse Kommune
Karetteskildpadde

Karettehavskildpadden (Eretmochelys imbricata) er en truet havskildpadde, der tilhører familien Cheloniidae. Det er den eneste nulevende art i slægten Eretmochelys. Arten har en verdensomspændende udbredelse med en atlantisk underart, E. i. imbricata, og en underart i det Indiske Ocean og Stillehavet, E. i. bissa.

Karettehavskildpadden minder meget om andre havskildpadder. Generelt har den en fladtrykt kropsform, et beskyttende skjold, og finnelignende arme, der er tilpasset svømning i åbent hav. E. imbricata er let at skelne fra andre havskildpadder på grund af dens kraftige og krumme næb med fremtrædende tomium og savtakkede udseende af skjoldets kanter. Karetteskildpaddens skjold ændrer lidt farver afhængigt af vandets temperatur. Den lever en del af sit liv i det åbne ocean, men tilbringer mere tid i lavvandede laguner og ved koralrev. Mange skildpadder mister livet, fordi de bliver filtret ind i erhvervsfiskernes drivgarn. The World Conservation Union klassificerer karetten som kritisk truet. Karetteskildpaddens skjold har været anvendt til dekorative formål. Washingtonkonventionen forbyder indfangning og handel med karettehavskildpadder og afledte produkter.

Karettehavskildpadder måler op til 1 meter og vejer typisk omkring 80 kilo. Den tungeste karette, man kender til, vejede 127 kilo. skildpaddens skjold, eller rygskjold, har en gul baggrund mønstret med en uregelmæssig kombination af lys og mørke striber, med overvejende sorte og spraglede brune farver, der stråler ud til siderne.

Udbredelse 
Karettehavskildpadder lever især omkring tropiske koralrev i det Indiske Ocean, Stillehavet og Atlanterhavet og især i varme tropiske farvande. Man skelner mellem to store underpopulationer: Den Atlantiske og den Indo-Pacificke.

References 

IUCN Rødliste - kritisk truede arter
Krybdyr fra Indien
Havskildpadder
Fender Jaguar

Fender Jaguar er en elektrisk guitar introduceret i 1962 af Fender som Fenders top-model med en række moderne feutures, der skulle trække kunder fra konkurrenten Gibson. Guitaren blev udviklet på grundlag fra Fender Jazzmaster-guitaren, og blev meget anvendt i 1960'erne til  surfemusik. Da surfbølgen døde ud faldt salgstallene, og guitaren blev taget ud af produktion i 1975. 

Fender Jaguar blev atter populær i 1980'erne, hvor en række guitarister indenfor alternativ rock og indie rock benyttede guitaren. I 1999 blev produktionen genoptaget. Fender havde dog forinden produceret Jaguar i bl.a. Mexico og i Japan. 

Fender Jaguar blev tillige fremstillet som en el-bas.

Guitarister der har benyttet Fender Jaguar 

 Kurt Cobain (Nirvana). Fender fremstiller en signaturmodel opkaldt efter Kurt Cobain.
 Thurston Moore (Sonic Youth)
 Lee Ranaldo (Sonic Youth)
 Kevin Shields (My Bloody Valentine)
 Robert Smith (The Cure)
 Tom Verlaine (Television)
 John Frusciante (Red Hot Chili Peppers)

Eksterne henvisninger 

 Fenders hjemmeside  om Jaguar
 ''The Story of the Fender Jaguar  på reverb.com

Guitarmodeller
Etableret i 1962
Hylliebadet

Hylliebadet er Malmøs største indendørs badeanlæg og ligger i bydelen Hyllie. Det blev åbnet 15. august 2015.

Svømmehallen, der har et areal på 11.500 m2, har et 50 meter-bassin, to lege/træningsbassiner, to vandrutsjebaner, en familieafdeling og en afslapningsafdeling med sauna, varmtvandsbassin, koldtvandsbassin og et udendørsbassin. Derudover findes der en fitnessafdeling.

Med blandt andet 700 m2 solcellepaneler på taget og energibesparende løsninger, er anlægget selvforsørgende med energi. Bygningen er tegnet af PP Arkitekter og bygget af NCC.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Hylliebadet 

Svømmehaller i Sverige
Malmø
Etableret i 2015
Louise Hart

Louise Hartvigsen, kendt under kunstnernavnet Louise Hart (født 9. maj 1979 i Holstebro, død 8. november 2018) var en dansk musiker, sangerinde, autodidakt skuespiller samt radio- og tv-vært.

Hun slog igennem som sangerinde og blev senere kendt igennem børne-tv, hvor hun bl.a. medvirkede i DRs tv-program Hulter til Bulter på DR Ramasjang (med Sebastian Klein). Indtil sin død var hun vært på natradioprogrammet Nattevagten på Radio24syv.

Som sangerinde udgav hun to albums og spillede desuden på en række festivaler i 2010'erne. I 2013 medvirkede hun i musicalen Come Together på The Royal Carré Theater i Amsterdam og i 2014 i den dansk opsatte Mozart Teaterkoncert. Som skuespiller medvirkede Louise Hart i en række teaterforestillinger i Sverige.

Louise Hart døde pludselig den 8. november 2018. Hun var i kemobehandling i 2016, og hun bloggede om sygdomsforløbet og medicinsk behandling. Da hendes død var uventet, stoppede hendes radioprogram øjeblikkeligt med dags varsel.

Filmografi 
 Children's Hospital (1998, 1 episode)
 Uden for kærligheden (2007)
 Yallahrup Færgeby (2007)
 Hulter til Bulter (2016)
 Hart - kræft, kemo og kærelighed (2020)

Diskografi 
 Louise Hart - 2002
 Velvet - 2008
 Ramasjang julehits - 2011
 Velvet - 2011

Noter

Eksterne henvisninger 
 
 Ramasjang julesangen (Fuld slæde),Louise Hart
 
 Louise Hart på Discogs

Tv-værter fra Danmark
Radioværter fra Danmark
Personer fra København
Personer fra Holstebro
Ansatte i DR
Sangere fra Danmark
Skuespillere fra Danmark
Personer døde af kræft
Oxford Biscuits

Oxford Biscuits er en dansk fødevarevirksomhed beliggende i Svendborg, der producerer kiks.

Historie 
Virksomheden har rødder helt tilbage til 1922, hvor Oxford første gang så dagens lys i Hjørring. Ejeren dengang hed Jørgen Storm. Han hyrede en svensk kiksemester, Eric R. Anderson, til at stå for produktionen. Desværre døde Jørgen Storm i 1934, og hans søster og svogers tre børn overtog Oxford biscuits. Det var en svær opgave, men det lykkedes faktisk at skabe fremgang de følgende år – selv under anden verdenskrig. Et enkelt år slog hvedehøsten fuldstændig fejl, og Oxford biscuits måtte klare sig med rugmel. Alligevel kom virksomheden økonomisk igennem krigen, og efterfølgende steg omsætningen, og man etablerede lagerbygning i København og begyndte at bruge reklame som salgsværktøj. Inden længe fik svenskerne også glæde af Oxfords sprøde kiks – og senere endda også Afrika og Asien. Oxford biscuits havde efterhånden opnået størrelse og volumen, og det blev bemærket vidt omkring. Således besøgte Kong Frederik 9. og Dronning Ingrid fabrikken i Hjørring i juli 1951. Det var en stor dag, som blev fejret.

Oxford biscuits var i årene efter 1950'erne og frem igennem mange skift med blandt andet nye ejere – og også udenlandske ejere. I september 2004 lukkede ejerne, Kelsen-Bisca, fabrikken i Hjørring, og brandet Oxford biscuits blev solgt til internationale spillere, som senere udfasede det. 

I 2016 kommer Oxford biscuits igen på danske hænder, da Lasse Vinderslev genopliver brandet i Svendborg. 

Oxford biscuits producerer i dag blandt andet mariekiks, digestive og havrekiks samt nye produkter såsom Nordisk tapas.

Eksterne henvisninger 
 Oxford biscuits vender hjem til Nordjylland Hjørring Avis, 29. april 2016
 

Konfekturevirksomheder i Danmark
Hjørring
Bagerier i Danmark
Etableret i 1922
Svendborg
Jerry Goldsmith

Jerrald King "Jerry" Goldsmith (født 10. Februar, 1929, død 21. Juli, 2004) var en amerikansk filmkomponist og dirigent, mest kendt for sit arbejde med spillefilm. Han har komponeret musik til mange kendte Hollywood film, blandt andet for Chinatown, Sidste udkald, Rambo-filmene, Basic Instinct, Star Trek, Gremlins, Air Force One, LA Confidential, The Mummy, Logans Run, Abernes Planet og mange flere. Han har arbejdet med instruktører som Ridley Scott, Roman Polanski og Steven Spielberg. Han er blevet nomineret for 18 Oscars og vandt en i 1976 for filmen, The Omen.

Opvækst og karriere 
Goldsmith, blev født d.10 February 1929 i Los Angeles, California. Hans mor var skolelærer og hans far ingeniør. Han begyndte at spille klaver i seksårsalderen, og tog det for alvor seriøst fra 11-13 års alderen.

Han har studeret på University of Southern California samt Los Angeles City College, hvor han fik mulighed for at dirigere et symfoniorkester for første gang.

Hans første job var i en CBS radioproduktionsafdeling, hvor han blandt andet fik muligheden for at skrive musik til ‘The Twilight Zone’ selvom han kun var ansat som kontorassistent. Han fortsatte sin karriere hos MGM og begyndte i 1960erne at komponere musik til spillefilm. Det var cowboyfilmen, ‘Lonely Are The Brave’ der for første gang gjorde hans navn som komponist bemærket. Han blev nomineret til sin første Oscar allerede i 1962 for musikken til filmen ‘Sigmund Freud’. Gennem Tresserne komponerede han musik til flere spillefilm, især Abernes Planet blev kendt som et nyskabende avantgarde score, med innovativ brug af effektmaskiner og lydeffekter. Og han blev endnu engang nomineret til en Oscar. I 1974 blev han hyret til at afløse en anden komponist på filmen Chinatown. Han havde kun 10 dage til at komponere musikken, men han blev på trods af den korte tid, stadig nomineret til en Oscar for endnu engang at gå nye veje i hans indspilningsprocess, denne gang ved at bruge et helt nyt ensemble setup, af klassiske instrumenter som klaver og harpe kombineret med jazz inspirererede akkordprogressioner. I 1976 vandt han endelig en Oscar, som skulle blive hans eneste, for filmen The Omen. Her brugte han for første gang et klassisk kor til at kreere et helt nyt og tidligere uhørt avantgarde stiliseret arrangement. I 1979 blev han hyret af Ridley Scott til at komponere musikken til den første Alien film. Musikken blev redigeret en del i klipningen af filmen, men han vandt dog alligevel en Golden Globe for bedste originale musik. I 1992 scorede han hit filmen Basic Instinct med Michael Douglas og Sharon Stone. Goldsmith har også komponeret rene orkesterværker.

Privatliv 
Han har været gift to gange og hans ældste søn Joel Goldsmith (1957-2012) var også komponist.

Jerry Goldsmith er kendt for sin innovation og nytænkning, og hans originale stil er blevet kopieret et utal af gange af andre komponister. Han har nydt stor respekt fra sine kolleger, der anser ham som værende en af de mest innovative komponister for sin tid, i Hollywoods historie.

Eksterne henvisninger 
 

Komponister fra USA
Filmkomponister fra USA
Personer døde af kræft