kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bennys badekar

Bennys badekar er en dansk tegnefilm fra 1971 med instruktion af Jannik Hastrup og Flemming Quist Møller. 

Filmen handler om Benny, der bor i en lejlighed i Høje Gladsaxe. Han flygter fra de voksnes verden til en magisk verden på bunden af sit badekar. Her møder han to sørøvere, tre havfruer, en blæksprutte og en håndfuld andre havdyr.

Handling 

Drengen Benny (stemme: Bo Jakobsen) bor i et højhus Høje Gladsaxe, en forstad, hvor der ikke er meget spændende at give sig til. Bennys mor (Jytte Hauch-Fausbøll) har ikke tid til ham, og i sin kedsomhed går han ud og finder et vandhul. Her finder han en haletudse (Jesper Klein), som han tager med hjem og installerer i badekarret. Haletudsen viser sig at være en forhekset prins, og som tak for at have reddet ham, tager prinsen Benny ned i badekarret, der nu viser sig at være et helt ocean. På turen får Benny opfyldt sit behov for spænding og oplevelser. 

Benny kommer tilbage til hverdagen, men hans forældre vinder en bil i et lotteri, og de kører en tur uden Benny, der i stedet inviterer sine kammerater ind i lejligheden, for at de også kan opleve eventyret i badekarret.

Medvirkende 
I filmen lægger følgende stemmer til figurerne:

Musik 
Musikken i filmen er skrevet af Hans-Henrik Ley og Christian Sievert. Ley skrev musikken til sangene, som Jan Bredsdorff skrev teksterne til. Blandt musikerne finder man en række kendte skikkelser fra den rytmiske musik i perioden som Bjarne Rostvold, Allan Botschinsky, Niels-Henning Ørsted Pedersen, Kenny Drew, Stig Møller foruden Sievert og Quist Møller.

Sange
 "Søhestesangen" (vokal: Bo Jakobsen og Jesper Klein)
 "Blækspruttesangen" (vokal: Peter Belli)
 "Sørøversangen" (vokal: Povl Dissing og Per Goldschmidt)
 "Havfruesangen" (vokal: Trille, Maia, Aya og Otto Brandenburg)

Baggrund og tilblivelse 
Flemming Quist Møller udgav i 1969 billedbogen af samme navn, og det er den, der er forlæg for tegnefilmen. Quist Møller og Hastrup havde nogle år før lavet nogle korte tegnefilm med satirisk og antiautoritært indhold, som ikke var så positivt modtaget, men tidsånden havde ændret sig, så Bennys badekar kom til at udtrykke de politiske og kreative tendenser i tiden. 

En række af tidens store navne som Peter Belli, Jesper Klein, Jytte Abildstrøm, Povl Dissing og Trille lægger stemme til figurerne.

Modtagelse 
Ved filmens premiere var anmelderne overvejende positive. Jyllands-Posten kaldte den en "Charmerende tegnefilm", BT kaldte den en "Sprælsk tegnefilm om Benny" og "(..) ny god dansk tegnefilm", Ekstra Bladet skrev blandt andet "En god Quist Møller er 100 gange bedre end en dårlig Disney!" og "BENNYS BADEKAR har den store fordel at være både dansk og nutidig.", mens Land og Folk skrev "Minsandten - her kommer noget så opsigtsvækkende som en dansk tegne- farve- og spillefilm, og så er den tilmed lykkedes."

Bennys badekar modtog en special-Bodil i 1971 og blev i 2006 indvalgt som en af 12 film i Kulturkanonen.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Animationsfilm fra Danmark
Danske film fra 1970
Børnefilm fra Danmark
Tegnefilm fra Danmark
Film instrueret af Jannik Hastrup
Kulturkanonen
IPsec

IPsec er en standardprotokol til sikring af IP-baseret kommunikation.

Internetteknologi
Gordon Freeman

Gordon Freeman er den tavse hovedperson i den populære Half-Life serie af first person shooter computerspil. Han er en teoretisk fysiker, der er blevet tvunget til at forsvare sig selv imod fjendtlige rumvæsener, samt andre fjender efter et mislykket eksperiment.

Historie 

Freeman og hans kollegaer udfører et eksperiment på et tidspunktet mellem 2000 og 2009, der går ubegribeligt galt (måske var det intensionen, at det skulle ske). Det resulterede i at fremmede livsformer kunne komme ind i Black Mesa, og straks går de i gang med at slå alle mennesker ihjel.

Gordon finder sig selv med to grupper af fjender. Dels de fremmede væsner, men samtidig militæret, der er kommet for at "rydde op," og pænt fortalt sætte mundkurv på de fremmede og alt Black Mesa-personale. Ved at dræbe dem.

Mod alle odds, formår den utrænede teoretiske fysiker at overleve de kaotiske begivenheder. Samtidig bliver han en af militærets primære mål.

Efter mange eventyr, bliver Freeman transporteret til de fremmedes overlappende dimension Xen, af overlevende Lambda Team-videnskabsfolk. Her formår han at eliminere Nihilianth, de fremmedes leder.

Efter dette opstår, bliver han afslutningsvist konfronteret af G-Man, der på afstand hele tiden har holdt øje med Freeman. Han stiller Freeman et ultimatum: Enten vælger han at samarbejde med G-Man, eller han bliver efterladt på Xen uden våben og håb. At dømme ud fra Half-Life 2, har Gordon valgt at samarbejde. (I slutningen af Half-Life 2 fortæller G-Man Gordon om "illusionen i det frie valg". Det refererer til at Gordon Freemans ultimatum I Half-Life har været et Hobson's Choice).

Teorier blandt fans forlyder, at G-Man gennem hele spillet har holdt øje med Freeman, og måske iscenesatte hele "uheldet". Beviser på dette, er bl.a. de tekster der dukker, bl.a. "subject Freeman," og "who failed evaluation". Ydermere er den sample de skulle benytte til eksperimentet beskrevet som "netop blevet afleveret her til morgen." Det er dog ikke endeligt bekræftet i spillet, og det er op til spilleren at fortage sig denne antagelse.

Gordon Freeman bliver, på grund af sine bedrifter i Black Mesa og på Xen, betragtet som en helt igennem hele Half-Life 2, og over alt på sin vej får han hjælp af frihedskæmpere, der kæmper for at opløse Combine-imperiets kontrol over jorden.

Referencer 

Figurer fra Half-Life
Frank Guldbæk Jensen

Frank Guldbæk Jensen (født 5. oktober 1959) er forsanger og bassist i Charlie Dee & The Twisters. Var i 1979 medstifter af bandet, og er det eneste nuværende bandmedlem fra den originale besætning. Er desuden aktiv i flere århusianske bands, bl.a. det legendariske kultorkester Hjorting Jam.
Grundlægger af countryrock bandet Lonerock, der siden 2006 har spillet egne kompositioner indenfor moderne countrymusik.

Sangere fra Danmark
Bassister fra Danmark
Litteratursiden.dk

Litteratursiden.dk er en dansk hjemmeside med fokus på litteratur. Siden drives af Foreningen Litteratursiden, en forening af danske biblioteker.

Ideen til Litteratursiden opstod i foråret 2000 i Århus. Baggrunden var, at flere folkebiblioteker var begyndt at samle og formidle litteratur via forskellige nettjenester. Man ønskede at udbrede og styrke formidlingen af skønlitteraturen i Danmark ved at forene kræfterne i ét fælles netmagasin. Siden gik i luften i 2001.

Alle danske biblioteker kan deltage i samarbejdet, og der er fra 2007 ikke produktionskrav for medlemsbibliotekerne. Litteratursiden.dk er finansieret af Kulturstyrelsen, og desuden betaler medlemsbibliotekerne et årligt kontingent for medlemskab. 

I 2009 blev Litteratursiden.dk kåret som Årets Bibliotek af Danmarks Biblioteksforening. Siden havde i 2012 1,2 millioner besøgende.

Referencer

Ekstern henvisning 
 Litteratursiden.dk

Siden.dk
Nettidsskrifter fra Danmark
Etableret i 2001
Peter Plys

Peter Plys er det danske navn på den fiktive bjørn, Winnie the Pooh, som er hovedperson i den engelske forfatter A. A. Milnes klassiske børnebøger om dyrene i Hundredmeterskoven. Både Milnes første bog Winnie-the-Pooh (1926) og fortsættelsen The House at Pooh Corner (1928) er illustreret af E.H. Shepard. Bøgerne udkom i dansk oversættelse ved Else Heise som hhv. Peter Plys (1930) og Peter Plys og hans venner (1931). De mange små vers i bøgerne er oversat af Tom Kristensen. Bøgerne er opdelt i korte fortællinger om Plys' eventyr i Hundredmeterskoven, hvor han bor ligesom sin bedste ven Grisling, samt Tigerdyret, Æsel, Ninka Ninus, Ugle, Kængu og Kængubarnet. Hundredmeterskoven er muligvis også hjemsted for de mystiske elefantdyr (eng. "heffalumps").

Milne skrev oprindeligt fortællingerne om Plys til sin søn, Christopher Robin, som også optræder i det fiktive univers (på dansk under navnet Jakob). Dyrene i historierne er hovedsagelig baseret på sønnens forskellige tøjdyr, som Milne udviklede hver sin særlige personlighed til. Peter Plys var sønnens første bamse og er opkaldt efter en canadisk bjørn ved navn Winnipeg, som far og søn havde set i Londons zoologiske have. Plys og hans venner optræder desuden i Milnes to digtsamlinger for børn, When We Were Very Young (1924) og Now We Are Six (1927).

Fortællingerne om Peter Plys fik uoverskuelige konsekvenser for Milne-familien, idet de førte til, at sønnen blev mobbet i skolen og kom til at hade såvel bamsen som sin far.

Den 18. januar, som er A. A. Milnes fødselsdag, fejres som Peter Plys-dag. 

Studiet af Peter Plys kaldes (halvt spøgende) plysologi (eng. Poohology).

Rettighederne 
A. A. Milne solgte i 1930 rettighederne for 1.000 dollars til litteraturagenten Stephen Slesinger. I 1966 købte Disney-koncernen rettighederne til både Milnes fortællinger og til Shepards tegninger som de nu tjener 6 milliarder dollars om året på.

The Many Adventures of Winnie the Pooh - på dansk slet og ret Peter Plys, den første tegnefilm i spillefilmslængde om Plys og hans venner, havde premiere i 1977. Disney indførte her en ny figur i universet, Max Muldjord, som ikke findes i Milnes bøger.

I Disneys tegnefilm om den verdenskendte plysbjørn, er det på dansk skuespilleren John Hahn-Petersen, der har lagt sin stemme til, dog ikke i den første biograffilm der havde premiere i 1977 (Louis Miehe-Renard). I dag er det Donald Andersen der lægger stemme til Peter Plys.

Kilder 

 
Børnebøger
Fiktive bjørne
Peter Plys-figurer
Apollo 13 (film)

Apollo 13 er en film fra 1995, instrueret af Ron Howard. Den handler om den uheldsramte og mislykkede Apollo 13 månemission i 1970. Filmens manuskript, skrevet af William Broyles Jr. og Al Reinert, er baseret på bogen Lost Moon af James Lovell, i filmen Jim Lovell og Jeffrey Kluger.

Hovedrollerne spilles af Tom Hanks, Bill Paxton og Kevin Bacon, mens bl.a. Gary Sinise og Ed Harris har nogle store biroller.

Eksterne henvisninger 
 

Amerikanske film fra 1995
Dramafilm fra USA
Film baseret på virkelige begivenheder
Film instrueret af Ron Howard
Litteraturmagasinet Standart

Standart er et litterært magasin med tilknytning til Aarhus Universitet. Siden første nummer af bladet udkom i september 1987, har Standart beskæftiget sig med anmeldelser, diskussion og omtale af nyudkommen litteratur. Både lyrik, prosa og kritik fra ind- og udland anmeldes i Standart, som i dag er Danmarks ældste anmelderblad. Bladet udkommer 4 gange årligt og hvert nummer indeholder en særlig temasektion, "Stand in", hvor forskellige emner omkring litteratur og kritik diskuteres. 

I 2009 blev Standart relanceret i sin nuværende form. I 2011 blev Standart udnævnt til Årets Kulturtidsskrift af Foreningen af Danske Kulturtidsskrifter, og i 2012 blev Standart udnævnt til Årets Nordiske Kulturtidsskrift af de nordiske kulturtidsskriftsforeninger. 

I 2017 tildeltes Standart Georg Brandes-prisen.

Kilder og  henvisninger 

 Litteraturmagasinet Standart
 Standart på facebook

Tidsskrifter om litteratur
Tidsskrifter fra Danmark
Aarhus Universitet
Buskmænd

Buskmænd (også san, sho, baroa, basarwa eller khwe) er sydafrikanske naturfolk fra Kalahari-ørkenen og den nordvestlige Kapprovins, der taler san-sprog.

Kalahari-ørkenen er et stort tørt til halvtørt, sandet område i det sydlige Afrika, som dækker ca. 500.000 km². Ørkenen dækker ca. 70 % af Botswana og dele af Zimbabwe, Namibia og Sydafrika.

Der har boet lyse buskmænd i Kalahari i ca. 20.000 år – længe før de sorte bantufolk trængte ind.

Det er ikke afgjort, hvor mange buskmennesker der er tilbage. Nogle kilder mener, at der er 50.000 tilbage, og andre mener, at der er op mod 100.000 tilbage.

Det er Afrikas ældste kultur. De har levet i små familier sammen som jægere og samlere, i det mændene har jaget antiloper og kvinderne samlet rødder i det samme område år efter år.

I 1963 oprettede den engelske kolonimagt et naturreservat uden at have spurgt sig til råds hos buskmændene.
Nu er den gamle måde at leve på forbi. Før fik de vand fra regn og fra jorden. I dag er der blevet foretaget vandboringer, så de kan hente vand fra en vandhane.

Regeringen mener, at buskmændene skal være rigtige borgere i staten Botswana, hvorfor regeringen har givet dem geder og æsler. Botswana styres af sorte og hvide storfarmere, da de anser et liv uden husdyr for primitivt.

Se også 
 Hottentotter.

Folkeslag i Afrika
Urfolk
Folkeslag i Botswana
Folkeslag i Zimbabwe
Folkeslag i Namibia
Folkeslag i Sydafrika
Spydkast (atletik)

Spydkast er en atletikdisciplin, hvori udøveren kaster et spyd, så langt som muligt. Spyddets vægt varierer efter kasterens alder og køn, og vejer enten 400 gram, 500 gram 600 gram, 700 gram eller 800 gram.

Af hensyn til sikkerheden er reglerne for spydkast blevet ændret flere gange. Første gang da IAAF (Det internationale atletik forbund) forbød en speciel rotationsteknik, udført af Felix Erausquin fra Spanien i 1966, hvor han kastede over 100 meter. Da 100 meter-grænsen igen blev brudt i 1984 af østtyskeren Uwe Hohn, blev specifikationerne for spyddet igen ændret.

Se også 

Atletikdiscipliner
Kastesport (atletik)
A.A. Milne

Alan Alexander Milne (født 18. januar 1882, død 31. januar 1956) var en engelsk digter, dramatiker, essayist og forfatter. Milne var bl.a. assisterende redaktør og bidragyder til Punch, men er mest kendt for børnebøgerne om Peter Plys, den fantastiske bjørn, og hans venner i Hundredmeterskoven, først og fremmest i Peter Plys (1926, da. 1930) og Peter Plys og hans venner (1928, da. 1931).

Digtere fra England
Børnebogsforfattere fra Storbritannien
Digtere fra Storbritannien
Dramatikere fra Storbritannien
Dramatikere fra England
Peter Plys
Personer fra London
Ophelia (maleri)

Ophelia er et oliemaleri af John Everett Millais fra 1852.

John Everett Millais var maler og illustrator og en af de engelske prærafaelitter. Han har malet Ophelia (1852), som hænger på Tate Britain i London. Motivet er hentet fra Shakespeares tragedie Hamlet (4. akt), hvor Ofelias død beskrives af Hamlets mor Gertrude, som fortæller, at Ofelia druknede i et vandløb – syngende og grebet af vanvid. 
Ofelias poetiske vanvid har vakt mange kunstneres interesse. Den sarte kvindelige skønhed i det mørke vand er et morbidt scenarie og et eksempel på victoriatidens fascination af en smuk kvindes død. Forfatteren Edgar Allan Poe skrev, at det mest poetiske tema er en smuk kvindes død: The death of a beautiful woman, is unquestionably the most poetical topic in the world. Modellen til Millais´ Ophelia er kunstneren Elisabeth Siddal, som var indbegrebet af det prærafaelittiske skrøbelige kvindeideal: resigneret seksualitet.

Bemærk det tætte indkapslede løvhang med den minutiøse botaniske korrekthed. 
Millais og de andre prærafaelitter brugte flittigt blomsterne og naturens metaforik i deres værker, og i maleriet Ophelia flyder Ofelia under grædepile og er omgivet af violer, der symboliserer troskab og den røde valmue, der symboliserer søvn og død.(Shakespeare nævner ikke valmuen). Ofelia er fåmælt, men hun blomstrer  bogstavelig talt sprogligt i sit vanvid. I 4. akt scene V taler hun mere end i resten af stykket: 
"There´s rosemary, that´s for remembrance; pray, love, remember: and there is pansies, that´s for thoughts. There´s fennel for you, and columbines: – there´s rue for you and here´s some for me: – we may call it herb-grace o´ sundays: – O, you must wear your rue with a difference. – There´s a daisy: I would give you some violets, but they withered all when my father died: – they say, he made a good end." Der er ikke noget at sige til, at præ-rafaeliterne sværmede for Ofelia. Hendes sørgelige skæbne og poetiske optagethed af botanik var et passende motiv for dem. 

Maleriet har en kvalitet og foruroligende effekt, som gør, at det næppe bliver opfattet som kitsch.

Eksterne henvisninger 

Malerier fra 1852
Malerier fra England
Kata

Kata (型 eller 形,"form"), er et japansk ord for formaliseret bevægelsesmønster.

Kata 
Kata trænes enten mod imaginær(e) person(er) eller med opponent(er).

Denne form for træning er meget udbredt inden for kampkunst og kampsport.

Kata kan skrives med to forskellige kanji:
 型 betyder støbeform, model eller stil
 形 betyder form, figur eller type.

Kata inden for japanske kampsystemer

Iaido 

En iaido kata er typisk ret kort, så de er delt ind i serier. Inden for en stilart har man ofte niveauer af serier, typiskt 3 niveauer.
 Shoden (初伝) første niveau.
 Chūden (中伝) mellemste niveau
 Okuden (奥伝) hemmeligt eller skjult niveau

Det er tradition mange steder at referere til de enkelte kata, ved deres nummer i serien. På japansk bruger man tælleren hon me (本目) for nummer i en serie. Her er de 10 første numre på japansk.
 Ippon me
 Nihon me
 Sambon me
 Yonhon me
 Gohon me
 Roppon me
 Nanahon me
 Hachihon me
 Kūhon me
 Jūhon me

Judo 

Kata trænes med partner og mange af dem stammer fra traditionel ju-jutsu. Der er stor forskel på hvor meget vægt der bliver lagt på kata træningen i de enkelte klubber. Her er de 8 kataer i Kodokan judo.
 Nage no kata (投の形) serie med kast.
 Katame no kata (固の形) serie med holdegreb.
 Kime no kata (極の形) serie om afgørelse.
 Jū no kata (柔の形) serie om blødhed.
 Kodokan goshin-jutsu no kata (講道館護身術の形) serie med selvforsvar.
 Itsusu no kata (五つの形) serie af "5".
 Koshiki no kata (古式の形) antikke serier.
 Seiryoku zenyō kokumin taiiku no kata (精力善用国民体育の形) "bedste brug af energi" national gymnastik.

Kendo 

Afhængig af hvilken reference den pågældende Kendo gruppe) har til oprindelsen for kata og budo-systemet, praktiseres de specikke kata i overensstemmelse med disse referencer.

Kata inden for Kendo kan foregå med våbene katana, bokuto, bō, etc. Den ene person kaldes for uchidachi (打太刀?,うちだち), mens den anden person kaldes for shidachi (仕太刀?,しだち).

Den klassiske form for Kendo 
Den klassiske form for Kendo praktiseres efter budo-systemet, ko-budo, hvor følgende kata-systemer indgår i pensum:
 Ko-kata med bokken (kata før å 1868) 
 Iai-jutsu kata

Ko-kata og bokken kihon kata udføres med opponent(er), mens iai-jutsu kata udføres mod imaginær person(er).

Den moderne form for Kendo 
Den moderne form for Kendo trænes efter budo-systemet, shin-budo/gendai-budo, hvor følgende kata-system indgår i pensum:
 All-Japan Kendo Kata (kata skabt mellem år 1912-1933).

Kendo kata udførers med en enkelt opponent.

Karate-do 

Der er forskel på hvilke kata der trænes i de forskellige stilarter.

Shotokan

Heian Shodan
Heian Nidan
Heian Sandan
Heian Yondan
Heian Godan
Tekki Shodan
Tekki Nidan
Tekki Sandan
Bassai Dai
Bassai Sho
Kanku Dai
Kanku Sho
Nijushiho
Enpi
Hangetsu
Jion
Gangaku
Jion
Jiin
Sochin
Unsu
Chinte
Meikyo
Wankan
Gojushiho Sho
Gojushiho Dai

Uchinadi

Sanchin
Tai Sabaki
Chokyu (Gekkisai)
Kume Hakutsuru
Yara Kusanku
Naihanchin (Tekki)
Nanshu
Happoren (Paipuren)
Nepai (Nipaipo)
Matsumura Bassai
Rakan-ken
Ryushan
Aragaki Niseishi (Nijushiho)
Aragaki Seisan
Aragaki Sochin
Aragaki Unshu
Wando (Wanduan)

Kata inden for øvrige asiasiske kampsystemer

Referencer 

Japansk kampsport
Herning Kirke

Herning Kirke er sognekirken i Herning Sogn i Herning. Kirken blev indviet første søndag i advent, 1. december 1889. Kirken afløste en gammel middelalderkirke, der lå udenfor byen.

Kirken er tegnet af arkitekt Claudius August Wiinholt fra Viborg. For at indpasse kirken på byens torv og i bybilledet er der brudt med traditionen for, at kirkens kor vender mod øst. Således vender koret mod nord og tårnet mod syd.

Kirkens første alter og altertavle er af keramik. Det er modelleret og dekoreret af Th. Bindesbøll (tegnet sammen med H.B. Storck) og udført hos Herman A. Kähler i 1889.  Keramikaltret står i dag i kirkens sakristi. Det blev i 1915  afløst af et større alter og altertavle malet af Joakim Skovgaard. Ved kirkens 100 års jubilæum i 1989 fik den et krucifiks udført af Erik Heide. Ligeledes indviedes et klokkespil med 48 klokker støbt i Frankrig.

Kirkens nuværende orgel er bygget af Marcussen og Søn og har 33 stemmer. Det er placeret på et stort orgelpulpitur over våbenhuset nederst i tårnet. Her har også Herning Kirkes Drengekor plads under gudstjenesterne.

Galleri

Referencer

Eksterne kilder og henvisninger 
 Herning Kirke
 Herning Kirke 100 år. Bendt Thuesens Forlag 1989. 
 Herning Kirke hos KortTilKirken.dk

Kirker i Viborg Stift
Kirker i Ringkøbing Amt
Kirke
Inverclyde

Inverclyde er en af Skotlands kommuner. Den grænser opmod Renfrewshire og North Ayrshire.

Kommunen ligger i grevskabet Renfrewshire.

Byer og landsbyer 

 Gourock
 Greenock
 Inverkip
 Kilmacolm
 Port Glasgow
 Wemyss Bay

Seværdigheder 
 Ardgowan Estate
 The Bogal Stone
 Cappielow
 Castle Levan
 Clyde Muirshiel Regional Park
 Greenock Cut Visitor Centre
 Custom House Quay and Museum
 Duchal House
 Finlaystone House
 Gourock Outdoor Pool
 Granny Kempock Stone
 Loch Thom
 Lunderston Bay
 McLean Museum and Art Gallery
 Newark Castle
 Waterfront Leisure Complex

Referencer

Eksterne henvisninger 

Kommuner i Skotland
Renfrewshire

Renfrewshire er en af Skotlands kommuner. Den grænser op mod North Ayrshire, East Renfrewshire, Glasgow, Inverclyde og West Dunbartonshire. Administrationsbyen er Paisley.

Grevskabet Renfrewshire dækker et større område og inkluderer steder som i dag er del af Inverclyde og East Renfrewshire, samt steder der er blevet indlemmet i Glasgow.

Mellem 1975 og 1996 dækkede kommunen et noget større område. Da kommunen Strathclyde blev opløst i 1996, blev Barrhead, Neilston og Uplawmoor dog overført til den nye kommune East Renfrewshire.

Byer og landsbyer 

 Bishopton, Bridge of Weir, Brookfield
 Craigends, Crosslee
 Elderslie, Erskine
 Houston, Howwood
 Inchinnan
 Johnstone
 Kilbarchan
 Linwood, Lochwinnoch
 Paisley
 Ralston, Ranfurly, Renfrew

Referencer 

Kommuner i Skotland
West Dunbartonshire

West Dunbartonshire er en af Skotlands kommuner. Den grænser op mod Argyll and Bute, Stirling, East Dunbartonshire, Glasgow og Renfrewshire. Da den blev oprettet hed den Dumbarton and Clydebank, efter de to distrikter som blev slået sammen. Kommunen dækker det meste af disse to områder.

Administrationsbyen er Dumbarton. Det skaber ofte forvirring at dette navn skrive med et m, mens kommunenavnet Dunbartonshire skrives med n. Årsagen er at begge navne er anglificeringer af gæliske navne, Dùn Breatainn (Dumbarton) og Siorrachd Dhùn Bhreatainn (Dunbartonshire), og forskellen i bøjningsformer er kommet med over i de engelske navne.

Kommunen består af tre hoveddele: Dumbarton, Clydebank, som er den største by, og Vale of Leven.

Søen Loch Lomond ligger i West Dunbartonshire.

Byer og landsbyer 
 Alexandria
 Balloch
 Bonhill
 Bowling
 Clydebank
 Dalmuir
 Drumry
 Dumbarton
 Duntocher
 Faifley
 Gartocharn
 Hardgate
 Jamestown
 Linnvale
 Milton
 Old Kilpatrick
 Renton
 Whitecrook

Seværdigheder 
 Erskine Bridge
 Dumbarton Castle
 Inchmurrin, the largest freshwater island in the British Isles
 Kilpatrick Hills
 Loch Lomond
 Loch Lomond and the Trossachs National Park
 Overtoun Bridge, a location known for  a high number of dog deaths and at least one human death
 River Leven

Kommuner i Skotland
Glasgow Kommune

Glasgow Kommune er den af de 32 skotske kommuner, der geografisk omfatter det meste af byen Glasgow.

Glasgow Kommune ledes af et byråd med 79 medlemmer, der vælges efter Single Transferable Vote-metoden. Det nuværende byråd består af 46 medlemmer fra Labour (et af dem valgt på Solidarity-listen), 22 fra Scottish National Party, 5 fra De Grønne, 5 fra Liberal Democrats og 1 konservativ.

Glasgow Kommune har ansvar for mange områder, bl.a. parker, renovation, skoler, museer og biblioteker.

Kommuner ledes af en borgmester, på engelsk Lord Provost.

Kommuner i Skotland