kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Columbia (South Carolina)

Columbia er hovedstad i den amerikanske delstat South Carolina og er tillige administrativt centrum for det amerikanske county Richland County. Byen har  indbyggere. 

Byen er berømt for sit universitet University of South Carolina, der blev grundlagt i 1801.

Columbia var rammen om South Carolinas vedtagelse af udmeldelsen af Amerikas Forenede Stater i den 17. december 1860. Under den efterfølgende borgerkrig blev byen i 1865 erobret af Nordstaternes hær, der brændte store dele af byen ned.

Referencer

Ekstern henvisning 
 Columbias hjemmeside (engelsk)

Byer i South Carolina
Pierre (South Dakota)

Pierre er hovedstad i den amerikanske delstat South Dakota.

I 2000 havde byen 13.876 indbyggere. Byen er administrativt centrum i det amerikanske county Hughes County.

Referencer 
 

Byer i South Dakota
Nashville

Nashville er hovedstad i den amerikanske delstat Tennessee. Byen ligger ved floden Cumberlandfloden. Byen har 626.681 indbyggere (2010).

Nashville er kendt som en stor musikby med mange pladestudier. Byen er specielt kendt for sit countrymusik-miljø, hvor koncertstedet (og radioprogrammet) Grand Ole Opry spiller en væsentlig rolle.

Eksterne henvisninger

Se også 
 Slaget ved Nashville (15. - 16. december 1864)

 
Byer i Tennessee
Sprogtypologi

Sprogtypologi er en lingvistisk disciplin, der beskæftiger med at undersøge hvilke typer af sprog, der findes, og hvilke universelle træk, der er fælles for dem. 

Sprogtypologi har tre hovedbetydninger: 

 Klassifikation af sprogs strukturelle typer, hvor et sprog regnes for at tilhøre én bestemt type. Denne betydning går tilbage til det 19. århundrede, og kaldes også for typologisk klassifikation. 
 Studiet af sproglige mønstre på tværs af sprog, især mønstre, som man kun kan opdage ved at undersøge mange sprog. Dette tog sin begyndelse i 1960erne på baggrund af Joseph H. Greenberg forskning.
 En måde at dyrke lingvistisk forskning på, i modsætning til fx generativ lingvistik.

Ordstillingsparametre 

I Greenbergs banebrydende artikel Some universals of grammar with particular reference to the order of meaningful elements introducerede han nogle typologiske parametre, som man kan bruge til at måle forskellige sprogtypers hyppighed med:
GenN/NGen
Står genitiven før eller efter sin styrelse? Dansk er GenN, da det hedder mandens bog; tysk er NGen, da det hedder das Buch des Mannes.
DemN/NDem
Står demonstrativer før eller efter substantivet? Dansk er DemN, da det hedder denne bog; baskisk er NDem, da det her hedder liburu hau (ordret bog denne).
Prep/Postp
Bruger sproget præpositioner (foranstillede forholdsord) eller postpositioner (efterstillede forholdsord)? Dansk er Prep, da det hedder med kniven; japansk er Postp, da det her hedder naifu de (ordret kniv vha.).
VSO/VOS/SVO/OVS/SOV/OSV
Hvor står subjektet, objektet og verbet i forhold til hinanden? Dansk er SVO, da det normalt hedder Manden plukker roser; latin er SOV, da det normalt hedder Vir rosas carpit (ordret mand roser plukker).
NumN/NNum
Står talord før eller efter substantivet? Dansk er NumN, da det hedder tre blyanter; japansk er NNum, da det her hedder empitsu sambon (ordret blyant tre-aflange-ting).
AN/NA
Står adjektivet før eller efter substantivet? Dansk er AN, da det hedder sorte hænder; spansk er NA, da det hedder manos negras (ordret hænder sorte).
RelN/NRel
Står relativsætninger før eller efter substantivet? Dansk er NRel, da det hedder manden, som jeg gav bogen; baskisk er RelN, da det her hedder liburua eman diodan gizona (ordret bogen givet som-jeg-har-den-til-ham manden).

Universalier 

Når man undersøger sproglige mønstre på tværs af sprog, vil man ofte prøve på at opstille sproglige universalier. Disse kan opdeles i to undertyper:

 Ubegrænsede universalier er ting, som alle sprog i verden overholder. Der findes fx ingen sprog uden vokaler.
 Implikationelle universalier er regler, der siger, at hvis et sprog har ét træk, har det også nødvendigvis et andet. Det gælder for eksempel, at sprog, der har nasale vokaler, også har orale vokaler (mens det omvendte ikke gælder).

Litteratur 

Der findes endnu ikke nogen grundbog i sprogtypologi på dansk. Gode indføringer på engelsk er fx:

 Bernard Comrie (1989): Language Universals and Linguistic Typology, 2nd edition.
 William Croft (2002): Typology and Universals, 2nd edition.

Sprogforskning
EF

EF har flere betydninger:
 Det Europæiske Fællesskab
 EF Sprogrejser
 EF Education First – internationalt hovedfirma for EF Sprogrejser
Joseph H. Greenberg

Joseph Harold Greenberg (28. maj 1915 – 7. maj 2001) var en betydningsfuld amerikansk lingvist, kendt for sit arbejde inden for typologi og universalier og sprogklassifikation. Han blev født i Brooklyn, New York, USA og var i mange år ansat ved Stanford Universitet.

Lingvister fra USA
Personer fra New York
Tobak

Tobak (Nicotiana) er en planteslægt med omkring 70 arter udbredt i Australien, Polynesien og især i Sydamerika. Det er urter eller buske med store, spredte, hele blade. Blomsterne sidder i toppe med tragtformede eller fladkravede kroner. Planterne indeholder nikotin. Ordet "tobak" kommer fra guarani (Paraguay) eller taino-arawakisk (Haiti) og betyder 'tobakspibe', eller 'rulletobaksblade'. De tørrede blade af tobaksplanten laves til tobaksvarer.

Her nævnes kun de arter, som har betydning i Danmark.

Vækstforhold 

Tobaksplanten kan gro mange steder. Den tåler både stærk varme og meget lidt nedbør. Det forklarer, at den kan gro i Afrika. Dyrkningen stiller heller ikke de store krav til jordbunden. Tobak trives bedst i det subtropiske og det tropiske klimabælte.

Dyrkningsforløbet 
Tobaksfrøene plantes i overfladen af jorden. I starten af vækstforløbet kræver planterne ganske meget gødning, da de har det med at udpine jorden. Længere henne i vækstforløbet sulter man planten for nitrogen for at få bedre smag. Når planterne har nået en bestemt højde, plantes de ud. Her gror de skud, som bliver til blade. Tobakshøst er arbejdskrævende, da de øverste og nederste blade ikke bliver modne på samme tid. Tit bliver tobakken høstet ved håndkraft, men man kan også bruge en ”tobakshøster”, som er en vogn, der bliver trukket efter en traktor.

Plante til produkt 
Kort efter høsten hænges bladene til tørring i en ”tobakslade”. Der anvendes ildtørring, røgtørring og lufttørring. Hver metode giver sin smag og aroma. Efter tørring lagres tobaksbladene og sorteres efter kvalitet, inden de sendes på tobaksauktion. Den rå tobak forarbejdes til cigaretter, cigarer og andre produkter.

Efterbehandling 
Fælles for alle tobaksprodukter er deres indhold af stoffer, som ved indtagelse kan være farlig for mennesker, eksempelvis tjære og nikotin; sidstnævnte er stærkt vanedannende.

 Almindelig tobak (Nicotiana tabacum).
 Bondetobak (Nicotiana rustica).
 Prydobak (Nicotiana alata).

Nytteplanter fra Amerika
 

nv:Nátʼoh (chʼil)
Løvspring

Løvspringet er den proces, som dækker de løvfældende planter med nye blade i løbet af nogle få uger af foråret. Processen indledes med, at vinterdvalen bliver afbrudt ved en enzymstyret nedbrydning af hæmmende stoffer i planten. De forskellige arter har forskellige, udløsende faktorer for dvaleafslutningen. Det kan være lysmængden, det kan være temperaturen eller det kan være kombinationer af disse forhold.

Når vinterdvalen er afbrudt, flyttes der sukker fra lagrene i veddet ud i cellerne bag knopperne. Her opbygges der efterhånden et stigende overtryk (turgortryk), som presser de sarte, sammenfoldede blade og skud frem mellem knopskællene. Så snart bladene modtager lys, går de i gang med fotosyntesen og bidrager dermed til ernæring af planten. Det er dog konstateret, at de første 5 blade på skuddet dannes alene ud fra den oplagrede næring.

Det betyder til gengæld, at planterne er helt udtømt for oplagsnæring under løvspringet. Det er med andre ord den mest sårbare periode i de løvfældende planters årscyklus. Det er velkendt, gammel erfaring, at planterne hverken tåler beskæring eller omplantning under løvspringet, og forklaringen skal altså søges i denne totale udmattelse.

Se også 

Botanik
Anaerob respiration

Anaerob respiration er en nedbrydning af organisk stof uden forbrug af ilt. Processen er ikke det samme som gæring.

Anaerob respiration sker ved hjælp af en anden elektronacceptorer end ilt. Processen bruger stadig en respiratorisk elektron transportkæde. For at få elektron transportkæden til at fungere, skal en udefrakommende sidste elektron acceptor være til stede for at tillade elektroner at passere gennem systemet. I aerobe organismer, er denne sidste elektron acceptor ilt. Ved anaerob oxidation anvendes i stedet mindre oxiderende stoffer som sulfat (SO42-), nitrat (NO3-), eller svovl (S). Disse terminale elektronacceptorer har mindre reduktionspotentiale end ilt, hvilket betyder, at mindre energi frigives ved processerne. Anaerob respiration er derfor mindre effektiv end aerob respiration.

Anaerob respiration spiller en væsentlig rolle i de globale kvælstof-og svovlcykler. Denitrifikation er den vigtigste rute, ad hvilken kvælstof vender tilbage til atmosfæren som molekylær nitrogen gas. Hydrogensulfid, et produkt af sulfat respiration, er en potent nervegift og ansvarlig for den karakteristiske lugt af 'rådne æg' i brakvand og sumpe.

Se også 
 Respiration
 Gæring
 Anaerob

Økologi
Mikrobiologi
Biokemi
Boghandlerforeningen

Boghandlerforeningen () er en dansk brancheforening for boghandlere.

Foreningen har 220 medlemmer og blev stiftet i 1837 af ni boghandlere: H.J. Bing, Jacob Deichmann, A.F. Høst, H.C. Klein, B.S. Langhoff, P.G. Philipsen, C.A. Reitzel, A.Th. Speer og Christian Steen.

Mange af medlemmerne er i dag organiseret i kæder som Kon-tur, BOGhandleren, samt Bog & idé.

Formænd 

 1837-1837 Jacob Deichmann (½ år)
 1837-1837 C.A. Reitzel (½ år)
 1838-1838 B.S. Langhoff (½ år)
 1838-1839 Christian Steen (1½ år)
 1840-1841 C.A. Reitzel
 1842-1843 B.S. Langhoff
 1845-1845 Christian Steen
 1846-1846 B.S. Langhoff
 1847-1848 Christian Steen
 1849-1849 B.S. Langhoff
 1850-1851 Frederik V. Hegel
 1852-1852 Christian Steen
 1853-1854 O.H. Delbanco
 1855-1867 A.F. Høst
 1868-1869 Theodor Reitzel
 1870-1887 A.F. Høst
 1888-1896 Theodor Reitzel
 1897-1902 G.E.C. Gad
 1903-1910 Vilhelm Tryde
 1910-1918 Johan Frimodt
 1918-1929 Frederik Gad
 1929-1940 Halfdan Jespersen

Litteratur 
 O.H. Delbanco: Boghandlerforeningens Festskrift, 1887.
 Arthur G. Hassø: Den danske Boghandlerforenings Historie, 1937.

Kilder 
 Andreas Dolleris, Danmarks Boghandlere: En Personalhistorisk Haandbog, 2. udgave, Odense: Milo's Bogtrykkeri 1906, s. 344.

Eksterne henvisninger 
 Boghandlerforeningens hjemmeside 

Etableret i 1837
Boghandlerforening
Bogmarkedet
Troels Andersen (kunsthistoriker)

Troels Andersen (født 27. februar 1940 i København, død 31. august 2021) var en dansk kunsthistoriker, forfatter og medstifter af Den eksperimenterende Kunstskole i København (1961). Han var formand for Foreningen af Danske Kunstmuseer (1978-84), medlem af Statens Humanistiske Forskningsråd (1981-85), næstformand for Statens Museumsnævn (1985-89), formand for Kunstmuseernes Fælleskonservering, i dag Kunstkonserveringen (1991-93), og for Institutionen Weilbachs Kunstnerleksikon og Arkiv (1998-2004). Desuden var han medlem af bestyrelsen for fonden Victor Petersens Willumsen-samling (siden 2004), Kandinsky Fonden, Anna Klindt Sørensens Fond og kunstneren Leif Lages Fond. Fra 1973-2004 var han leder af Silkeborg Kunstmuseum ( i dag Museum Jorn, Silkeborg). 

Andersen var cand phil. i russisk og studerede kunsthistorie og russisk sprog, litteratur og kunst på Københavns Universitet (1961-66). Han havde studieophold i Moskva og Leningrad 1960-61, 1963, 1971, og Amsterdam 1968. Han var undervisningsassistent og ekstern lektor ved Universiteterne i København og Aarhus (1966-76). Desuden var han kunstkritiker ved Information (1963-66) og redaktør af tidsskrifterne Cras (1980-93) og Billedkunst (1966-69 og 1993-2009).

Troels Andersen udgav flere biografier og værkkataloger over danske og internationale kunstnere fra det 20. århundrede, bl.a. om Asger Jorn, Sonja Ferlov Mancoba, Franciska Clausen og Kazimir Malevich.

Han fik tildelt Høyen Medaljen i 1996.

Publikationer af Troels Andersen 
 Moderne Russisk Kunst (1967)
 Malevich. A Catalogue Raisonné (Amsterdam 1970)
 Set er Sket (1972)
 Franciska Clausen (s.m. Gynther Hansen, 1974)
 Albert Gottschalk. En Biografi og en Billedfortegnelse (1977, 2. udg. 2013)
 Sonja Ferlov-Mancoba (1979)
 Jens Adolf Jerichau (1983)
 Asger Jorn, Oeuvrefortegnelse I-III samt Supplement (1968-2006, s.m. dr. G Atkins)
 Eksempler og Motiver (1988)
 Asger Jorn, en Biografi, Bind I (1994, 2. udg. 2011), Bind II (1997, 2011) (I-II tysk udg. 2001)
 Aksel Jørgensen – Liv og Kunst (2002)
 Jorn i Havana (2005, 2. udg.2011)
 Boris Gurvich ( Moskva 2006)
 Silkeborg Kunstmuseums historie 1940-2005 (2008)
 Gennadij Aigi: Om dette. Digte 1958-2005 (2009)
 Ex-skolen. Eksperiment – kunst – skole 1961-69 (2010)
 K S Malevich – The Leporskaya Archive (2011)
 Ude af øje, erindringer (2014)
 K.S. Malevich The Black Cross. (2016 s.m. Bent Hacke)
 Erik Nyholm – Keramiske billeder (2017).

Referencer

Eksterne henvisninger 
 

Kunsthistorikere fra Danmark
Faglitterære forfattere fra Danmark
Biografiforfattere fra Danmark
Museumsfolk fra Danmark
Personer fra København
Dansksprogede forfattere fra Danmark
Melbolle

Melboller er en del af varme og kolde supper. Fx i hønse- eller oksekødssupper, og de optræder hyppigt sammen med kødboller. De kan også bruges i kolde frugtsupper eller bollemælk (varm mælk med store faste melboller), der næppe er udbredt i dag. De laves af en opbagning af hvedemel, fedtstof, vand og æg.

Melet røres med smeltet fedtstof, og der tilsættes kogende vand. Når dejen er afkølet, røres der æg i, melbollerne formes og koges i kort tid.

Se også 
 Smørbolle - bruges til at jævne sovs.

Kildehenvisninger 

Madretter
Supper
Wilhelm Furtwängler

Wilhelm Furtwängler (født 25. januar 1886, død 30. november 1954) var en tysk dirigent og anses i almindelighed for en af de betydeligste dirigenter i det 20. århundrede. 

Furtwängler var chefdirigent for flere af Tysklands og Østrigs førende symfoniorkestre. Han var en af de førende musikere, der blev i Tyskland under nazismen, men hans allerede betydende position som dirigent, bl.a. for Berliner Filharmonikerne, var med til at sikre, at han kunne hjælpe en række jødiske kolleger og kunne undgå medlemskab af nazistpartiet. Hans forbliven betød, at han efter 2. verdenskrig ikke kunne dirigere, før han i 1947 var blevet frikendt af en afnazificeringsdomstol takket være hjælp fra jøder, han havde frelst. Han var til 1931 gift med den danske Zitla Lund. Han havde fire børn uden for ægteskab og en søn født i ægteskab.

Eksterne henvisninger 
 

Dirigenter fra Tyskland
Sejlsportsfolk

Sejlsportsfolk

Brasilien

Danmark
Dorte O. Jensen – europajolle, matchrace, yngling
Jesper Bank – drage, soling, matchrace, h-båd
Jonas Høgh-Christensen – finnjolle, yngling
Jørgen Bojsen-Møller – flying dutchman, 505
Jørgen Lindhardtsen – ok-jolle, finnjolle
Kristine Roug – europajolle, laser radial
Lasse Hjortnæs – finnjolle, laser standard
Paul Elvstrøm – tornado
Søren Johnson – europajolle
Helle Jespersen – Matchrace, yngling
Jes Lyhne Bonde – Optimistjolle

England
Briggs Swift Cunningham II
Ellen MacArthur
Ben Ainslie – laser standard, finnjolle

Finland

Frankrig

Holland

Indonesien

Island

Italien

Kina

Malaysia

New Zealand
Chris Timms – tornado

Norge
Siren Sundby – europajolle

Polen

Skotland
Shirley Robertson – europajolle, yngling

Spanien

Sverige

Tyskland

USA

Østrig
Tenzing Norgay

Tenzing Norgay (født 29. maj 1914 i Kharta-Dalen, Nepal, død 9. maj 1986 i Darjeeling, Indien) var en bjergbestiger og sherpa i Nepal. Sammen med Edmund Hillary nåede han som de første toppen af Mount Everest 29. maj 1953. Tenzing efterlod en plade chokolade, en pakke kiks og nogle bolsjer som en gave til guderne.

Tenzing kom fra en bondefamilie fra Khumbu i Nepal, tæt ved Mount Everest, som sherpaene kalder for Chomolungma. På det tidspunkt, hvor Tenzing besteg Mount Everest, var det den generelle opfattelse, at han var født og opvokset i Khumbu; men senere (engang i 1990'erne) blev det opklaret, at han faktisk var født og opvokset i Kharta-Dalen i Tibet, øst for Mount Everest, men at dette blev holdt skjult af politiske årsager.

Tenzings nøjagtige fødselsdato er ikke kendt, men han vidste med rimelig sikkerhed, at det var i maj, baseret på vejrforhold og landbrugsaktiviteter. Efter at han nåede op på toppen af Everest den 29. maj, besluttede han sig for fremover at fejre sin fødselsdag på denne dag.

Flere pandabjørne er opkaldt efter ham, også en panda San Franciscos dyrehave.

Noter 

 

Bjergbestigere fra Nepal
Klatrere, der har besteget Mount Everest
Ordener og dekorationer

Ordener og dekorationer tildeles personer, som har udført ekstraordinære ydelser, være sig civilt, politisk eller militært.

Civile ordener og dekorationer bevilges i forbindelse med blandt andet: lang og tro tjeneste, ekstraordinært videnskabeligt arbejde, fremragende forfatterskab, menneskelige præstationer ud over det sædvanlige, politiske karrierer samt til ledende statsmænd osv., medens militære ordner og dekorationer tildeles for anciennitet, mod og styrke under krigshandlinger, tjenestegøring i krigs- og besatte områder etc.

Se også 
 Dannebrogordenen
 Den russiske føderations fortjenstorden (ru)
 Elefantordenen
 Bundesverdienstkreuz = Verdienstorden der Bundesrepublik Deutschland (de)  
 Hosebåndsordenen (uk)
 Légion d'honneur (= Æreslegionen, fr)
 Legion of Merit (us)
 Nordstjerneordenen (sv)
 Sankt Olavs Orden (no)
 Serafimerordenen (sv)
 Vasaordenen (sv)
 Leninordenen (su)
 Jernkorset (de)
 Pour le Mérite, Blauer Max (de)
Order of the British Empire

The Most Excellent Order of the British Empire (Den ypperligste orden af det Britiske Imperium) er en britisk orden, hvori der bliver optaget folk som har repræsenteret deres land på værdig vis.

Ordenen blev oprettet den 4. juni 1917 af George 5. af Storbritannien.

Ordenens motto er For God and the Empire (For Gud og imperiet).

Kategorier 
Denne orden er opdelt i kategorier efter senioritet:
 Knight Grand Cross eller Dame Grand Cross (GBE)
 Knight Commander (KBE) eller Dame Commander (DBE)
 Commander (CBE)
 Officer (OBE)
 Member (MBE)

Kun de to øverste kategorier medfører ridderskab.

Danske modtagere 
 Anders Bjørnvad (MBE)
 Jørgen Bladt (MBE)
 Jutta Graae (MBE)
 Rasmus Andreasen Hansen (MBE)
 Arne Jacques Hermann (MBE)
 Jørgen Hæstrup (OBE)
 Flemming Juncker (MBE)
 Svend Aage Lyck (MBE)
 Arnold Mærsk Mc-Kinney Møller (KBE)
 Ole Rønnest (MBE)
 Peter Schmeichel (MBE)
 Erik Seidenfaden (MBE)
 Jens Toldstrup (MBE)
 Erik Østergaard (OBE)
Pia Wilkes (CBE)
Lauge Poulsen (OBE)

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Liste over ordner og link til søgning på modtagere publiceret på London Gazettes hjemmeside.

Ordener, dekorationer og medaljer fra Storbritannien
Britiske imperium
 
Etableret i 1917
Faya

 
Faya (Morella faya) er et stedsegrønt træ eller busk, som efterhånden bliver bredt forgrenet fra jorden. Han- og hunblomster findes på forskellige individer. Den kan udvikle sig til ukrudt under egnede forhold, hvilket f.eks. er sket på Hawaii. Frugterne er spiselige.

Beskrivelse 
Barken er først olivengrøn, men senere bliver den rødbrun. Til sidst er den mørkegrå og furet. Bladene er duftende og sidder spredt med en tilbøjelighed til at danne tætte bundter ved skudspidsen. De er omvendt ægformede, men smalle, og randen er bølget og tandet. 

Blomstringen sker i marts-april. Blomsterne sidder i bladhjørnerne, med hanblomsterne i brunlige og hunblomsterne i rødlige rakler. Frugterne sidder i kugleagtige, kødfarvede hoveder, som dog bliver næsten sorte ved modenhed. Frøene modner kun under subtropiske forhold.
 
Planten lever i symbiose med strålesvampe, sådan at den er selvforsynende med kvælstof. Rodnettet er højtliggende og fint forgrenet. 

Højde x bredde og årlig tilvækst: 10 x 6 m (30 x 30 cm/år).

Hjemsted 
Faya er en makaronesisk-iberisk art, som hører hjemme på Acorerne, Madeira, de kanariske øer og i Portugal. Arten kræver et mildt og fugtigt klima, og den var engang den dominerende art i de laveste skove på øerne (fra kysten og op til 600 meter over havet).

I den 4.000 ha store nationalpark, Garajonay, på Gomera i øgruppen de Kanariske øer, vokser arten sammen med bl.a. Arbutus canariensis (en art af Jordbærtræ), Ilex canariensis (en art af Kristtorn), Laurus azorica (en art af Laurbær), 
Myrica faya (en art af Pors), Persea indica (en art af Avocado-slægten), Rhamnus glandulosa (en art af Korsved), Stinktræ og Træ-Lyng

Anvendelse 
På Acorerne har den tidligere været brugt som læhegnsplante omkring appelsinplantagerne. I dag trues arten i sit eget område af Klæbefrø (Pittosporum undulatum) og er i vidt omfang blevet fortrængt af den, men Faya kan dog ofte ses på øerne.

Note

Eksterne links 
 Billeder af Faya fra Acorernes universitet 

Stedsegrønne
Træer
Vokspors
Iridoid

Iridoider er glykosider, som er derivater af cyclopentenoide monoterpener. Glykosidet forekommer ofte i iltet form på C-1 placeringen. De er fundet i op mod 60 plantefamilier, og man har beskrevet flere end 600 forskellige iridoider.

Ofte er stofferne meget giftige, og der er talrige eksempler på, at insektlarver oplagrer iridoider i kroppen, sådan at de bliver uspiselige for eventuelle rovdyr.

Iridoide glycosider 
 agnosid
 aucubin
 catalpol
 harpagosid
 jioglutin
 leonurid
 rehmaglutin
 tannin

Organiske forbindelser