kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Niels Skave

Niels Skave (død november 1500) var biskop i Roskilde Stift.

Han var en søn af Hr. Niels Jensen Skave til Eskildstrup og Dorothea Herlufsdatter (Snekken). I 1470 forekommer han som kannik i Roskilde, og i 1483 blev han provst i Viborg; måske allerede i det sidstnævnte år, men i alt fald 1484 og 1485 var han kongens kansler. I 1485 blev han valgt til biskop i Roskilde; det siges, at valget skyldtes kongens indflydelse og ikke skete med kapitlets fri vilje. Allerede 1486 finder man ham imidlertid i strid med enkedronning Dorothea (der optrådte som kronens repræsentant) om omfanget af bispestolens fjerding i Roskilde by og om bispens rettigheder her. I 1487 havde Niels Skave deltaget i de fleste andre rigsråders valg af Christian 2. til Kong Hans' eventuelle efterfølger; men mærkelig nok er han 4 år senere den eneste rigsråd, af hvem der vides at være blevet forlangt et nyt løfte om at hjælpe Christian til at blive konge efter faderens død. Og fra 1493 indvikles bispen i nye stridigheder med kronen, som trække ud gjennem adskillige år: bispestolen rejser atter sit gamle krav på København, uden dog at opnå noget herved; modsat fordrer kongen erstatning, fordi et pantelen i Ods Herred, som bispedømmet i lang tid havde haft af kronen, var blevet forringet i værdi, og virkelig måtte Niels Skave finde sig i en betydelig nedsættelse af den sum, hvorfor dette len var pantsat. Også med hofmesteren Poul Laxmand kom bispen i strid og ligeså med Sorø Kloster; i det hele synes han at have været en ret stridbar natur. Han døde år 1500 (15. eller måske 12. november) og blev begravet i Roskilde Domkirke, hvor han havde stiftet et Vor Frue alter.

Kilder 
  Biografi af William Christensen, der angiver nedenstående kilde:
 Danske Magazin 4. R. II, 60 ff.; 5. R. III, 356 ff.

Biskopper over Roskilde Stift
Førreformatoriske katolske biskopper fra Danmark
Danskere i 1400-tallet
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Artikler fra 1. udgave af Dansk biografisk leksikon
Kongens kanslere fra Danmark
Ellen Price

Ellen Juliette Collin Price, gift de Plane (21. juni 1878 i Snekkersten – 4. marts 1968 i Brøndby) var en dansk solodanser og skuespiller. Hun regnes for at være en af de mest betydningsfulde danserinder i sin tid. 

Ellen Price var datter af balletdanser og skuespiller Andreas Nicolai Carl Price (1839-1909) og Helga Collin ((1841-1918) og barnebarn af Jonas Collin)). Hun blev optaget på Det Kongelige Teaters Balletskole i 1885, hvor hun først modtog undervisning af sin fars fætter, Waldemar Price, og senere af Hans Beck.

Karriere 
Price debuterede i pas de trois'en i August Bournonvilles ballet La Ventana i 1895. I årene omkring århundredeskiftet dansede hun ofte med Gustav Uhlendorff, den senere balletmester. Efter at have danset titelpartiet i Sylfiden blev hun i 1903 forfremmet til solodanser. Som forberedelse til Sylfiden søgte hun vejledning hos faderens kusine, Juliette Price (1831-1906), der selv havde danset partiet i Bournonvilles tid. Juliettes mundtlige vejledning: "En Sylfide dør ikke som et Menneske, men som en Blomst, som en Sommerfugl, der faar strøget Støvet af Vingerne" gav Ellen Price videre til næste generations sylfider, deriblandt Margrethe Schanne og Elsa Marianne von Rosen. Ellen Prices fortolkning af titelpartiet i Den lille Havfrue gjorde også stort indtryk i samtiden. Carl Jacobsen blev så inspireret af Prices dans, at han bestilte skulpturen, Den lille Havfrue hos billedhuggeren Edvard Eriksen. Som forberedelse overværede Eriksen flere gange balletten. Det var hans ønske, at Ellen Price skulle sidde model, men det ville hun ikke. Hun udtalte senere: "En kongelig solodanserinde sidder ikke model for en kunstner."
 
Da hendes helbred på grund af en formodet hjertefejl ikke længere tillod, at hun dansede, helligede hun sig i skuespillet i stedet. Først var hun tilknyttet Aarhus Teater, men flyttede senere til Bornholm og optrådte der. Efter sin skilsmisse flyttede hun tilbage til København, hvor hun etablerede egen balletskole.

Ægteskaber 
Ellen Price blev i 1902 gift med journalist Xavier de Plane (1880-1945). Parret blev skilt, og hun giftede sig i 1919 med skuespilleren Aage Colding, der døde allerede i 1921. I 1932 giftede hun sig atter med sin første mand. 

Hun er begravet på Gudhjem ældre Kirkegård.

Fodnoter

Eksterne henvisninger 

 KVINFO: Ellen Price  i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
 
 Slægten Price 
 

Skuespillere fra Danmark
Ballerinaer fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Danskere i 1800-tallet
Danskere i 1900-tallet
Ellen
Balletdansere fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Dansere fra Den Kongelige Ballet
Kvinde tilbagelænet

Kvinde tilbagelænet (fransk: Femme couchée) er et oliemaleri fra 1865-66 af den franske maler Gustave Courbet.

Kvinde tilbagelænet afspejler kunstnerens tvivl, om han skulle følge tidens romantisk inspirerede malertraditioner eller følge sine egne realisme-nyskabelser. Han valgte det sidste, men i dette maleri har han dog gjort nogle indrømmelser til tidens forestillinger om god kunst.

Kvinde tilbagelænet var indtil slutningen af Anden verdenskrig i en samling ejet af Bernhard Koehler i Berlin, hvorefter det blev ført til Sovjetunionen. Det er udstillet på Eremitagen i Sankt Petersborg.

Referencer 
 Kvinde tilbagelænet på Eremitagen	

Malerier af Gustave Courbet
Malerier fra 1866
Café Sommersko

Café Sommersko var den første café i Norden af parisisk karakter. Den var beliggende i Kronprinsensgade i Indre By, København. 

Caféen der åbnede 11. juni 1976 blev stiftet af kunstneren Kenn André Stilling, samt brødrene Jørgen og Søren Bro. De mente, at der manglede et mødested for kunstnere i byen. Den blev dog hurtigt et mødested for københavnere i almindelighed. Cafeen er renoveret, men fremstår  stort set som dengang; karakteristisk er blandt andet det røde nappabetræk på stolene. Menukortet er overvejende inspireret af det franske køkken.

Navnet "Sommersko" havde brødrene taget med fra Søndervig hvor de i start 70'erne havde et diskotek af samme navn i tilknytning til deres fars badehotel: "Søndervig Vesterhavsbad".

Brødrene Bro købte i 1980'erne Stilling ud af Café Victor. I 1988 døde Søren Bro og i 2003 døde Jørgen Bro.

I efteråret 2010 gik selskabet bag cafeen konkurs, og nye ejere overtog stedet.
Den er nu ejet af Bahram Sari Beliverdi gennem investeringsselskabet Property And Restaurant Group Invest ApS. Caféen lukkede i august 2017 og blev solgt til restauratøren Anders Jørgensen, der ønskede at omdanne den til en gourmet-fastfood-restaurant, med navnet Mät 99.

Referencer

Eksterne henvisninger 

 Café Sommerskos hjemmeside

Etableret i 1976
Ophørt i 2017
Værtshuse og spisesteder i København
Indre By (København)
Israels Plads

Israels Plads er en plads mellem Frederiksborggade, Rømersgade, Vendersgade og Linnésgade tæt ved Nørreport Station i Indre By i København. Pladsen hed tidligere Linnés Torv.

Pladsen blev navngivet den 11. november 1968 for at markere 25 årsdagen for redningen af de danske jøder. I dagbladet Politikens reportage står bl.a. ”Navngivningen havde foranlediget et stort og imponerende fremmøde. For navngivningen var, som borgmester Wassard Jørgensen forklarede, byen Københavns markering af 25-året for de jødiske danskeres transport fra det nazibesatte Danmark til det frie Sverige."

I Israel indviedes en uges tid efter Danmarks Pladsen i Jerusalem-forstaden Bet Hakerem under en Danmarks Uge der også skulle markere redningen af Jøderne.

Pladsen fungerede fra 1889 til 1958 som Københavns grønttorv. Senere flyttede grønttorvet til Valby, Pladsen blev uofficielt kaldt Grønttorvet, også efter at Københavns Grønttorv flyttede, idet der stadig var mange frugt- og grøntboder på stedet, ligesom også Københavns Loppetorv holdt til her.

Fra 2009 til 2011 blev pladsen renoveret for ca. 60 mio. kr. finansieret af Oticon Fonden og Københavns Kommune. Projektteamet bestod af Birk Nielsens Landskabsarkitekter, Cobe, billedhuggeren Morten Stræde og konsulent- og ingeniørfirmaet Niras. Projektet indebar bl.a., at der etableredes torvehaller på stedet, tegnet af Arkitekturværkstedet ApS ved arkitekt Hans Peter Hagens.

Torvehallerne 

Torvehallerne, der er placeret på en 7000 m² stor granitbelagt torveplads, åbnede den 2. september 2011. Hovedsaligt indendørs i de to søjlebårne overdækkede torvehaller, men også udendørs, findes over 60 såkaldte stader, der først og fremmest sælger madvarer af ofte høj kvalitet. Det være sig bagerier, osterier, fiskehandlere, frugt- og grøntboder, slagtere og forskellige andre delikatesse-stader med for eksempel tapas, smørrebrød og græske specialiteter. Flere stader serverer på stedet og en enkelt restaurant, et italiensk rotisserie, er etableret ved siden af hallerne.

Noter

Eksterne henvisninger 

 Sådan skal Israels Plads se ud fremover Berlingske Tidende 18. marts 2008
 Torvehallerne
 

Gader i Indre By (København)
Torve og pladser i København
Etableret i 1968
William Demant Fonden

William Demant Fonden er en dansk erhvervsdrivende fond, der er hovedaktionær i William Demant Holding A/S.

Fonden blev grundlagt som  i 1957 og har som hovedformål at sikre og udbygge koncernens aktiviteter samt at støtte erhvervsmæssige og velgørende, almennyttige formål. Som eksempel på det sidste finansierede fonden 2009-2011 en del af renoveringen af Israels Plads. Fonden er gennem sine vedtægter desuden forpligtet til at støtte hørehæmmedes behov.

William Demant Fonden ejer bl.a. cirka 58 procent af aktiekapitalen i Demant A/S og ca. 42% af Jeudan A/S, der begge er noteret på Københavns Fondsbørs.

Lars Nørby Johansen er pr. 2019 formand for fonden.

Navn 
Fonds navn var ved stiftelsen William Demants og Hustru Ida Emilies Fond og havde som sin væsentligste aktivtet at eje aktier i høreapparatvirksomheden Oticon, og fonden blev i daglig tale benævnt Oticon Fonden. Fonden ændrede på et tidspunkt navn til det officielle WILLIAM DEMANTS OG HUSTRU IDA EMILIES (MILLAS) FOND - KALDET OTICON-FONDEN,men ændrede i 2019 officielt navnet til det nuværende.

Referencer

Eksterne henvisninger 
 William Demant Fondens hjemmeside

Etableret i 1957
Fonde fra Danmark
William Demant Holding
Kvinde med papegøje

Kvinde med papegøje (fransk: La Femme au perroquet) er et oliemaleri fra 1866 af den franske maler Gustave Courbet.

Maleriet blev præsenteret i Parisersalonen i 1866 og blev ikke vel modtaget. Det blev kritiseret for både mangel på smag såvel og kvindens skandaløse positur og pjuskede hår. Mange senere kunstnere deler ikke denne holdning, lige som nogle samtidige lod sig inspirerer af det. Paul Cézanne bar et fotografi af det i sin pung, og samme år som billedet blev udstillet malede Édouard Manet et billede med samme titel: en anerkendelse af Courbets talent, omend Manets kvinde var fuldt påklædt.

Modellen er ukendt, men hun stod også model til Den unge badende (La jeune baigneuse – 1866) og Kvinden i bølgerne (La Femme dans les vagues – 1868).

Kvinde med papegøje er udstillet på Metropolitan Museum of Art  i New York.

Referencer 
 Kvinde med papegøje på Metropolitan Museum

Malerier af Gustave Courbet
Malerier fra 1866
De sovende

De sovende (fransk: Le Sommeil: søvnen) er et oliemaleri fra 1866 af den franske maler Gustave Courbet. Det kaldes også De to veninder (Les Deux Amies) og Ladhed og Nydelsessyge (Paresse et Luxure).

Maleriet fremstiller to nøgne sovende kvinder liggende sammenflettet i omfavnelse på en seng. I baggrunden et mørkeblåt velourgardin og et bord med en vase med blomster. I forgrunden et lille træbord med blomstermotiver på bordpladen, en karaffel og et bæger.

Den ene af de sovende kvinder er blond, den anden brunette. Også deres hudfarve er markant forskellig. Ved farvekontrasten accentuerer Courbet de sammenflettede kvinders kurver. På sengen ligger en itureven perlekæde med nogle af perlerne spredt og en hårkam. Kvinderne kan repræsentere et uskyldigt venskab eller et erotisk forhold. Den iturevne perlekæde og kammen peger på det sidste.

Courbets signatur "G. Courbet, 66" ses i nederste højre hjørne.

Lige som Verdens oprindelse var De sovende et bestillingsarbejde af den ægyptisk-tyrkiske diplomat og kunstsamler Khalil Bey, som holdt det skjult bag et grønt gardin på sit badeværelse, til han blev tvunget til at sælge hele sin kunstsamling for at betale sin spillegæld.

En af modellerne kan være den unge irske Joanna ”Jo” Hiffernan, som også figurerer på flere andre af Courbets malerier som det berømte Verdens oprindelse. De sovende er udstillet på Musée d'Orsay , men hører egentlig til på Petit Palais i Paris.

Malerier af Gustave Courbet
Malerier fra 1866
Café Ketchup (Pilestræde)

Café Ketchup var en café i Pilestræde i Indre By, København. 

Caféen blev etableret i oktober 2000 af Peter Asschenfeldt og Torben Olsen i lokaler, der tidligere husede restaurant Capo. Ketchup blev hurtigt en institution i det københavnske jetset-miljø. Caféens menukort var præget af samtidens fusionskøkken. 

I 2002 nikkede landsholdsspiller Stig Tøfting caféens bestyrer en skalle, hvilket resulterede i en voldsdom. Fødevaremyndighederne lukkede caféen i en periode i 2007 på grund af spor efter rotter, det kom også frem, at caféen benyttede sort arbejdskraft og i 2008 lukkede caféen endeligt som følge af økonomiske problemer. 

I dag ligger Madklubben Steak på stedet.

Referencer

Eksterne henvisninger
 Om Café Ketchup  på Alt om København

Etableret i 2000
Ophørt i 2008
Værtshuse og spisesteder i København
Indre By (København)
Pilestræde (København)

Pilestræde er en gade i Købmagergade-kvarteret i Indre By, København. Gaden strækker sig over ca. 500 m fra Østergade til Landemærket, hvor den fortsætter som Suhmsgade.

Gadenavnet kendes fra 1446 og dækker formentlig over de pilekrat og haver, der lå her sammen med Pilegården. Gaden blev først fuldt udbygget under renæssancen, hvor også Pilegården blev udstykket i parceller. Prioren ved Antonii Kloster i Præstø ejede desuden en gård i Lille Pilestræde, som han i 1536 frasolgte. Siden 1765 har Berlingske Tidende haft til huse i gaden.

I 1970-1971 blev Pilestræde rettet ud for at skabe plads til den store udvidelse af Gutenberghuskomplekset ved arkitekterne Preben Hansen, Alf og Søren Cock-Clausen, og i den forbindelse der blev revet flere gamle bygninger ned. Det var en af de sidste store nedrivninger i Indre By, idet kommunen snart efter ændrede politik, da den indså, at store virksomheders ekspansionsbehov ikke kunne imødekommes inden for voldgaderne. En plads der opstod i forbindelsen med omlægningen fik navnet Nina Bangs Plads i 1990. Pilestræde er ført henover pladsen i en brolagt S-kurve.

Pilestrædet er en af de centrale handlingssteder i første del af Johannes V. Jensens roman Kongens Fald: Her bor den jødiske kvinde Susanna, der er mål for hovedpersonen Mikkel Thøgersens interesse.

Noter

Eksterne henvisninger 

Gader i Indre By (København)
Spøg og skæmt

Spøg og skæmt-produkter er sådanne produkter, der indgår i harmløse practical jokes, f.eks. i forbindelse med løsslupne nytårsselskaber, og kan købes i butikkerne, eventuelt butikker, der har specialiseret sig i spøg-og-skæmt-artikler. Der kan f.eks. være tale om følgende:

 Pruttepuder
 Hundelorte lavet af plastic 
 Slanger af gummi
 Behårede fugleedderkopper
 Kalejdoskoper, der er sværtet, så man får et blåt øje, hvis man kigger i dem
 Tændstikker, der ikke kan gå ild i
 Blyanter, der ikke kan skrive
 Store sorte plamager af noget spildt, der kan løftes af
 Pruttepulver
 Falske uhyggelige bandager og sår
 Falsk blod
 Sæbe man bliver mere beskidt af
 Gennemborende søm o.l.

En særlig raffineret spøg-og-skæmt artikel indgik i en Smil du er på-udesendelse vist i dansk TV for nogle år siden. Den bestod i en klassisk liggestol til at klappe sammen, der var konstrueret sådan, at den ikke kunne slås op, så man kunne sidde i den. I sketchen stod en ung smuk pige ved en strand instrueret til at fumle fortvivlet med liggestolen. Galante fyre meldte sig på stribe for at ville hjælpe staklen – hvilket de altså af gode grunde ikke kunne!

Humor
Kardemomme

Kardemomme (af græsk: kardamomon) er en flerårig urt i ingefær-familien. Med kardemomme menes som regel grøn kardemomme (Elettaria cardamomum), som er et kraftfuldt aromatisk krydderi, der botanisk hører hjemme i plantefamilien Zingiberaceae. Planten, der er en staude, kan blive fra to til fire meter høj. Bladene er placeret i to rækker, bliver 40-60 cm lange og har spidse ender. Blomsterne er hvide til svagt lilla og sidder i løse 30-60 cm lange klaser. Frugten er en tresidet 1-2 cm lang gulgrøn frøkapsel, mens selve frøene er sorte.

Frøkapslerne tørres og de få, store frø anvendes enten hele eller malede. Krydderiet er vigtigt i det indiske køkken (og i det asiatiske) og udgør i malet hovedingrediensen i karry. I Mellemøsten anvendes kardemomme i kaffe, mens den f.eks. i Iran anvendes som smagstilsætning til te. Kardemomme er også ingrediens i chai-te fra Indien. Smagen er stærk og duften kan minden om eukalyptus.

Kardemomme har været brugt siden omkring år 700 f.Kr. Den blev importeret til Europa første gang omkring 1200-tallet. I dag dyrkes planten i Indien, Nepal, Sri Lanka, Thailand og i Centralamerika, hvor Guatemala er det førende producentland. Efter safran og vanilje er det det dyreste krydderi.

I Indien, hvor planten stammer fra, kaldes krydderiet også elaichi. Der findes også en beslægtet art ved navn sort kardemomme. Kardemomme bør imidlertid ikke forveksles med arabisk kardemomme, der har en anden smag og duft.

Etymologi 
Ordet "kardemomme" er afledt af , som er en latinisering af  (kardámomon), der er sammensat af  (kárdamon), "karse" og ἄμωμον (ámomon), som formentlig var navnet på en indisk krydderurt.

Referencer 

Krydderier
Blå blomster
Gule blomster
Mette Wier

Mette Wier (født 20. maj 1961) er en dansk økonom og er siden 2018 direktør for Institut for Teknologi, Ledelse og Økonomi på DTU.

Hun er uddannet cand.polit. og ph.d. fra Københavns Universitet. I 2014 blev hun prodekan på Københavns Universitets Samfundsvidenskabelige Fakultet. Hun har tidligere være professor ved Københavns Universitet og Roskilde Universitet og direktør i Anvendt KommunalForskning (AKF). Mette Wier var formand for Forebyggelseskommissionen og medlem af Natur- og Landbrugskommissionen samt Klimakommissionen.

Kilder 
 Mette Wiers CV hos Forebyggelseskommissionen

Ekstern henvisning 
 Kvinfo om Mette Wier

Embedsmænd fra Danmark
Ansatte ved Københavns Universitet
Økonomer fra Danmark
Personer i Kraks Blå Bog
Camel

Camel har flere betydninger:
 Camel (band)
 Camel (cigaretmærke)

Se også
Camelus - en dyreslægt, der hedder Camels på engelsk.
Camel (cigaretmærke)

Camel er et cigaretmærke som ejes af R. J. Reynolds Tobacco Company. Camel er kendt for sine cigaretpakker med et billede af en dromedar. Studerer man billedet nøje, ser man forskellige billeder i dromedarens mønster, blandt andet Manneken Pis.

I og med forbuddet mod reklamer for tobaksvarer har Camel også lanceret andet produkter, blandt andet sko, hvilket man i stedet gjorde reklame for.

Kilder og eksterne henvisninger 

Cigaretmærker
Henrik Horn

Henrik Horn er navnet på flere personer:

 Henrik Horn (1512-1595)
 Henrik Horn (1578-1618)
 Henrik Horn (1618-1693)
Henrik Horn (1512-1595)

Henrik Horn til Kankas (født 1512, død 21. juni 1595) var en svensk kriger og adelsmand, far til Karl Henriksson Horn.

Horn deltog i Gustav I’s russiske krig, var senere hertug Johans nærmeste rådgiver, men overgik ved hans fald 1563 til Erik XIV.

Under Johan III´s regering kæmpede han mod Rusland i de baltiske provinser og havde for en stor del fortjenesten af, at Sveriges magt her opretholdtes. Efter et mislykket forsøg på at erobre Narva faldt han i unåde hos Johan.

Kilder 

 

Militærfolk fra Sverige
Henrik
Svenskere i 1500-tallet
Salmonsens
Personer i Den Livlandske Krig
Junior Eurovision Song Contest 2010

Junior Eurovision Song Contest 2010 var den ottende udgave af Junior Eurovision Song Contest, og fandt sted i Minsk, Hviderusland den 20 november 2010.  Konkurrencen blev vundet af Armenien.

Deltagere

Noter

Eksterne henvisninger 

2010
Musik i 2010
Henrik Horn (1578-1618)

Henrik Horn (1578—1618), var en svensk adelsmand og diplomat, søn af Karl Henriksson Horn, far til Henrik Horn (1618-1693).

Horn var guvernør for Gustav Adolf og dennes broder Karl Filip. 

Horn anvendtes i diplomatiske missioner til Danmark og Nederlandene og var sammen med Axel Oxenstierna underhandler på fredskongressen i Knærød 1613 samt underhandler ved Stolbova-freden 1617.

Kilder 

 

Diplomater fra Sverige
Rigsmarskaller fra Sverige
Henrik
Svenskere i 1500-tallet
Svenskere i 1600-tallet
Salmonsens
Advarselstekster på tobaksprodukter

Advarselstekster på tobaksprodukter er sundhedsmæssige advarsler, som gengives på emballagen til cigaretter og andre tobaksprodukter. Det gennemføres i et forsøg på at styrke den offentlige kundskab om faren ved tobaksrygning. 

Påbuddet indførtes i Danmark pr. 31. december 1991. Bekendtgørelsen er senest blevet revideret den 2. oktober 2003, hvor der samtidig indførtes forbud mod ordene "light" og "mild" på cigaretpakker.

Mærkningen skal være anført på en tredjedel af den mest synlige side af pakken.

Eksempler på mærkninger 
 "Rygning kan dræbe"
 "Rygning er yderst skadelig for dig og dine omgivelser"
 "Rygning nedsætter levealderen"
 "Rygning medfører åreforkalkning og forårsager hjerteanfald og slagtilfælde"
 "Rygning forårsager dødelig lungekræft"
 "Hvis du er gravid, skader rygning dit barns sundhed"
 "Beskyt børn mod tobaksrøg − de har ret til selv at vælge"
 "Din læge eller din apoteker kan hjælpe dig med at holde op med at ryge"
 "Rygning er stærkt vanedannende: lad være med at begynde"
 "Hold op med at ryge, hvis du vil nedsætte risikoen for dødelige hjerte- og lungesygdomme"
 "Rygning kan medføre en langsom og smertefuld død"
 "Få hjælp til at holde op med at ryge: Tlf.nr. 80313131"
 "Rygning kan nedsætte blodgennemstrømningen og medfører impotens"
 "Rygning ælder huden"
 "Rygning kan beskadige sæden og nedsætter frugtbarheden"
 "Røg indeholder benzen, nitrosaminer, formaldehyd og cyanbrinte"

For røgfri tobak anvendes ovenstående mærkninger ikke, hvorimod mærkningen "Denne tobaksvare kan være sundhedsskadelig og er afhængighedsskabende" altid anvendes for sådanne produkter.

Kilder og eksterne henvisninger 

Bekendtgørelse nr. 817 af 2. oktober 2003 om grænseværdier, målemetoder, mærkning, varebetegnelser m.v. for tobaksvarer

Se også
Neutrale cigaretpakker

Tobaksvarer
Sikkerhed
Henrik Horn (1618-1693)

Henrik Horn, til Marienborg i Livland, (22. maj 1618 – 22. februar
1693 i Stade) var en svensk kriger og adelsmand, søn af Henrik Horn (1578-1618).

Horn udmærkede sig i Karl Gustavs polske krig og ledede, om end forgæves, forsvaret af Bremen i 1676. 

Horn blev, skønt han var landkriger og uden forudsætninger for at føre kommando til søs, i 1677 generaladmiral, men led over for Niels Juel et stort nederlag i Slaget i Køge Bugt 1. juli samme år. 

Horn ledede senere et mislykket indfald til lands i Norge og var befalingshavende for ekspeditionen mod Østpreussen 1678—79, hvilken også forløb uheldigt for svenskerne. 

I 1680 overtog Horn stillingen som generalguvernør over Bremen-Verden.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Admiraler fra Sverige
Henrik
Friherrer fra Sverige
Svenskere i 1600-tallet
Salmonsens
Karl Henriksson Horn

Karl Henriksson Horn til Kankas (1550-1601) var en svensk kriger og adelsmand, søn af Henrik Horn (1512-1595).

Horn deltog med stor udmærkelse i krigen i de baltiske provinser henimod 16. århundredes slutning, eksempelvis i forsvaret af Reval 1570—71.

Horn forsvarede Narva 1590; men da han samtidig havde afstået andre pladser, Koporja og Ivangorod, til tsaren, blev han anklaget og dømt til døden, men benådedes på retterstedet.

Horn deltog i mødet i Upsala 1593 og fulgte 1600 Karl IX i den livlandske krig.

Horn var fader til de berømte feltherrer Evert og Gustaf Horn og til Henrik Horn (1578-1618).

Kilder 

 

Generaler fra Sverige
Karl Henriksson
Svenskere i 1500-tallet
Salmonsens