kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
A.P. Ranløv

Anton Pedersen Ranløv (11. januar 1899 i Horsens – 13. august 1991) var en dansk civilingeniør og direktør.

Han var søn af overbetjent Peder P. Ranløv og hustru Anna født Justesen, blev student fra Horsens Statsskole 1917 og cand. polyt. (fabrikingeniør) 1922. Ranløv var ingeniør ved opførelsen af Den Kgl. Mønt på Amager 1922-23 (arkitekt Martin Borch) og ingeniør ved Horsens Gasværk 1923-29. Han var dernæst sekretær i Industrirådet 1929-39, blev i 1939 direktør for Foreningen af danske Handelsmøller og Handelsmøllernes Fælleskontor. Ranløv specialiserede sig i landbrugskemi, var tillige direktør for Brødkornskontoret for udenlandsk korn 1939-40, kommitteret i Brødkornskontoret for indenlandsk korn 1940-42, medlem af Handelsministeriets mel- og brødnævn 1947-49, af bestyrelsen for Nordisk Cerealkemikerforening fra 1948 og for Foreningen af danske Handelsmøller fra 1965, af Landbrugsministeriets kornnævn fra 1965. Han var vicepræsident (Scand.) Ass. International de Meuneri 1965 og blev medlem af Akademiet for de Tekniske Videnskaber 1956.

Ranløv var desuden medlem af Frederiksberg Kommunalbestyrelse (Konservative Folkeparti) 1950-54, medlem af bestyrelsen for A/S Alboats 1952, A/S Shipping Agencies 1963 m.m. Han var Ridder af 1. grad af Dannebrogordenen og bar Vasaordenen.

Ranløv blev gift 19. august 1924 med Esther Jopp (8. april ? i Horsens - ?), datter af dommerfuldmægtig Ewald Jopp og hustru Erna født Andersen.

Kilder 
 Kraks Blå Bog 1974 

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Ingeniører fra Danmark
Medlemmer af Frederiksberg Kommunalbestyrelse
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra Det Konservative Folkeparti
Riddere af 1. grad af Dannebrog
Medlemmer af Akademiet for de Tekniske Videnskaber
Danskere i 1900-tallet
Personer fra Horsens
Erhvervsfolk fra Danmark
Sturm

Sturm er et tysk efternavn, der henviser til blandt andre:

 Charles Sturm
 Christoph Christian Sturm
 Jacob Sturm
 Johannes Sturm
 Julius Sturm
 Paul Sturm

Efternavne
Carl Erik Gustav von Freiesleben

Carl-Erik Gustav von Freiesleben (født 28. april 1930 på Frederiksberg, død 24. november 2019) var dansk officer og hofembedsmand.

Han var søn af oberst og kammerherre Ernst Theodor Christian Andreas von Freiesleben (1897-1993) og Nellie født Ruben (1903-1998). Freiesleben blev major ved Den Kongelige Livgarde. 1975 blev han adjudant for H.M. Dronning Margrethe, hvilket han var, indtil han i 1986 blev sekretariatschef hos H.K.H. Kronprinsen. I 1987 blev han kammerherre.

Dekorationer 
 Ridder af 1. grad af Dannebrogordenen (26. maj 1987)
 Hæderstegnet for god tjeneste ved Hæren
 Abdul Aziz' Orden
 Adolph af Nassaus civile og militære Fortjenstorden
 Den Civile Fortjenstorden (Spanien)
 Den Islandske Falkeorden
 Finlands Løves Orden
 Forbundsrepublikken Tysklands Fortjenstorden
 Leopold den II.s Orden
 Den Militære Fortjenstorden (Serbien og Montenegro)
 Oranje-Nassau Orden
 Victoriaordenen
 Æreslegionen
 Ærestegn for Fortjenester (Østrig)

Kilder 
 Slægtsside
 Nekrolog på Altinget.dk

Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Carl Erik Gustav
Officerer fra Danmark
Kammerherrer fra Danmark
Hofembedsmænd fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Danskere i 2000-tallet
Riddere af 1. grad af Dannebrog
Personer fra Frederiksberg
Konrad Cosack

Karl Albert Konrad Cosack (født 12. marts 1855 i Königsberg, død 27. december 1933 i München) var en tysk retslærd.

Cosack blev privatdocent 1882 i Berlin, ekstraordinær professor sammesteds 1885, ordentlig professor i Giessen 1889, i Freiburg i. B. 1893, i Bonn 1896, tillige medlem af landretten og formand for handelskammeret sammesteds. 
Cosack, en selvstændig, skarp og praktisk tænker, i sin tid anset som en af Tysklands største autoriteter på handelsrettens område, har blandt andet skrevet Der Besitz des Erben (1877), Das Anfechtungsrecht der Gläubiger eines zahlungsunfähigen Schuldners innerhalb und auszerhalb des Konkurses nach deutschem Reichsrecht (1884), Die Eidhelfer des Beklagten nach ältestem deutschem Recht (1885), Lehrbuch des Handelsrechts (1888, 7. oplag 1910), Das Staatsrecht des Groszherzogthums Hessen (Marquardsens "Handbuch", 1894), og Lehrbuch des bürgerlichen Rechts auf der Grundlage des bürgerlichen Gesetzbuchs für das deutsche Reich (I, 1897, II, 1900, 6. oplag med noget ændret titel 1913). Cosack, der har bearbejdet 17. oplag af Karl von Gerbers berømte System des deutschen Privatrechts (1895), er tillige optrådt som skønlitterær forfatter; under pseudonymet Konrad Berthold har han således udgivet novellerne: Die Bilder des Meister Eltz, Ein Sommernachtstraum (1905) og Die Rose von Jericho. Eine Idylle (1906), under eget navn fortællingerne Burg Hoym (1914).

Kilder 

 

Jurister fra Tyskland
Ansatte ved Humboldt-Universität zu Berlin
Ansatte ved Giessens Universitet
Ansatte ved Freiburgs Universitet
Ansatte ved Bonns Universitet
Faglitterære forfattere fra Tyskland
Novelleforfattere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Salmonsens
Personer fra Königsberg
Den britiske minearbejderstrejke 1984-85

Minearbejderstrejken var en strejke i Storbritannien fra den 5. marts 1984 og frem til den 3. marts 1985. 10 personer omkom under strejken.

Strejken blev udløst, da den britiske regering ledet af Premierminister Margaret Thatcher besluttede, at stoppe subsidierne til de britiske statsejede kulminer, der blev drevet med underskud. Ophøret af subsidierne indebar, at mange miner måtte lukke, og ca. 20.000 minearbejdere ville miste deres arbejde. Minerne var oftest beliggende i områder, hvor det var vanskeligt at finde andet arbejde. 

Det engelske minearbejderforbund protesterede kraftigt mod lukningerne af minene, og der blev iværksat strejker. Strejkerne var langvarige, men førte ikke til ændring af beslutningen om lukning af de urentable kulminer.

Strejker
Minearbejderstrejke 1984-85
Mig og min familie (tv-serie)

Mig og min familie (originaltitel: My family) er en britisk sitcom som sendes på BBC One og, i Skandinavien, på BBC Entertainment. Serien havde premiere 19. september 2000 i Storbritannien, og sluttede 11. september 2011, også i Storbritannien. Den er instrueret af Baz Taylor, Jay Sandrich, Dewi Humphreys, Nic Phillips og Ed Bye, og er produceret af John Bartlett. Tv-serien er efter idé af Fred Barron.

Handling

Serien handler om engelske familien Harper. Familiemedlemmerne er far og tandlæge Ben, moren Susan, den ældste søn, Nick, midterbarnet Janey og den yngste bror, Michael. Gennem serien følger man familiens liv, problemer og gode stunder. Oftest er hver episode opbygget med flere forløb, hvor man følger f.eks. forældrene i ét og en af børnene i et andet. Der opstilles så et problem og til sidst en løsning. Det er en komedieserie, og er således fuld af meget karakteristisk engelsk humor.

Karakterer

Ben Harper (Robert Lindsay) er faren. Han arbejder som tandlæge, og har somme tider klienter som har forbindelse til problemstillingen. Han er lidt kikset men vil gerne belære sine børn. Tit viser hans teorier sig at være forkerte, og da det tit er den yngste søn, Michael, som han vil belære, bruger han udtrykket "Mikey, Mikey, Mikey, Mikey", når han har skabt problemer.

Susan Harper (Zoë Wanamaker) er moren. Hun er en klog kvinde, og fremstilles som overhovedet i familien da hun både er mere overbevisende, har mere selvtillid og sjældnere begår fejl. Hun er meget bevidst om denne rolle, og bruger den tit til at gøre alvorlige situationer.

Michael Harper (Gabriel Thomson) er den yngste søn. Han er klog og lidt nørdet, og bruger ofte sin viden for at genere sin far. Han er ofte den der får familien ud af problemerne. Han hopper tit ind i billedet og bruger sin overlegenhed til at få personer der er i problemer, til at se endnu dummere ud.

Janey Harper (Daniela Denby-Ashe) er midterbarnet. Hun er en vild og eksperimenterende teenager som bruger det meste af sin tid på at skifte kærester, shoppe eller tigge sin far om penge til at shoppe. Efter at hun blev mor til Kenzo Harper under sin  universitetstid, er hun dog blevet mere moden og ansvarsfuld. Hun er den eneste der kan give sin lillebror, Michael, modstand.

Nick Harper (Kris Marshall) er den ældste bror. Men trods det faktum, er han også den mest barnlige, uintelligente og ansvarsfulde. Han skifter konstant job, også meget drastisk, og det fører ham tit ud i problemer. Han optræder sidste gang da han flytter til sin egen lejlighed, og derefter kun i telefonsamtaler med sine forældre hvoraf det fremgår at han lever selv og har det godt.

Sitcoms
Butterfly (sløjfe)

En butterfly er en beklædningsgenstand: et smalt stykke stof om halsen bundet i en sløjfe. Butterfly bliver sædvanligvis båret af mænd til smoking og bindes rundt om skjortekraven som et slips.

Til white tie (kjole og hvidt) bæres en hvid butterfly i piquévævet bomuldsstof, mens der til black tie (smoking) bæres en sort butterfly, typisk af silke.

Historie 
Beau Brummell genskabte den før 1840. Honoré de Balzac skrev om slipsenes betydning i Traité de la Cravate (1830). Udformingen af skjortekraverne gjorde båndene tyndere og smallere.

Se også 
 Kalvekrøs
 Kravat
 Slips

Eksterne henvisninger 

Beklædningsgenstande
Spørg bare

Spørg bare var et radioprogram på DR P3. 

Progammet blev begyndt i 1969 af Kaj Bruun, og det første panel bestod af Cleo, Simon Spies, Erhard Jacobsen og John Price og var i årevis med Jørgen Ifversen som vært et af DRs absolut populæreste radioprogrammer. 

I 1969 havde hvert program omkring 1,5 millioner lyttere. Programmets panel besvarede og diskuterede lytternes spørgsmål og dilemmaer. 

Programmet blev nedlagt 2001, men genopstod  senere i 2003 først under navnet Mads og Monopolet og senere som Sara og Monopolet.

Kilder og henvisninger

DR-programmer
Etableret i 1969
Hebron (flertydig)

Hebron har flere betydninger:
 Hebron - palæstinensisk by
 Hebron, Nebraska – by i staten Nebraska
 Hebron, Labrador
 Hebron, New Brunswick
 Hebron, Nova Scotia
 Hebron, Prince Edward Island
 Hebron, Californien
Georg Poulsen

Georg Viggo Poulsen (født 27. oktober 1929 i Helsingør, død 23. juli 2014 i Klampenborg) var en dansk fagforeningsleder, der var formand for Dansk Metalarbejderforbund 1978-1991.

Georg Poulsen blev efter syv års skolegang maskinarbejderlærling på Helsingør Skibsværft og Maskinbyggeri og blev udlært i 1949. På værftet blev han tillidsmand i 1958 og var 1960-1963 fællestillidsmand, og fra 1963 var han formand for metalarbejderne i Helsingør. Han kom 1969 i Dansk Metalarbejderforbunds hovedbestyrelse, i 1973 ansat i forbundet, og blev valgt som forbundssekretær og leder af forbundets forhandlingsafdeling i 1974. Han valgtes i 1978 til forbundsformand, da Paulus Andersen trak sig tilbage på grund af sygdom. Posten som formand bestred han til 1991.

Georg Poulsen begyndte sin politiske bane som ung med at være aktiv inden for DKP. Herfra gik han over i SF og var 1966-1970 partiets repræsentant i Helsingør byråd. Han brød med SF, og efter ansættelsen i Dansk Metalarbejderforbund gik han over i Socialdemokratiet, hvor han var en af fagbevægelsens repræsentanter i forretningsudvalget.

Georg Poulsen havde mange bestyrelseshverv bl.a. i broselskaberne på A/S Storebæltsforbindelsen og A/S Øresund, ISS, Asea Brown Boveri og Aarhus Flydedok A/S. Han var engageret i AIDS-Fondets arbejde og medlem af præsidiet. Han blevet tildelt Erhvervslivets debatpris 1987, Den berlingske fonds hæderspris 1997 og blev 2010 hædret med Helsingør-medaljen.

Georg Poulsen har skrevet bøgerne Et jern af en smed (1994) og sammen med Knud Henning Pedersen Højre og Venstre om Georg (1991).

Georg Poulsen vandt 1949-1951 tre danske mesterskaber i 4 x 1500 meterløb med Helsingør IF. Han var bror til OL-deltageren i atletik Aage Poulsen.

Som dreng kom Georg Poulsen tilfældigt med i filmen Natekspressen (P. 903) (1942). Sammen med sin far, Harald Poulsen, der var chauffør for en kolonialhandler, kom han forbi Kvistgaard Kro, hvor instruktøren Svend Methling spurgte "om han lige måtte låne den unge mand". Som skomagerdreng skulle han i filmen komme med mordbeviset.

Georg Poulsen deltog i radioprogrammet ”Spørg bare”, der blev sendt på P4 lørdag formiddag 1992-1999.

Kilder 
 Biografi i Dansk Biografisk Leksikon, 3. udgave

Eksterne henvisninger 
 

Formænd for Dansk Metal
Personer fra Helsingør
Atleter fra Helsingør IF
Mellemdistanceløbere fra Danmark
Danskere i 1900-tallet
Politikere fra DKP
Kommunalbestyrelsesmedlemmer fra SF
Socialdemokrater fra Danmark
Personer i Dansk Biografisk Leksikon
Personer i Kraks Blå Bog (afdøde)
Medlemmer af Helsingør Byråd
Selvbiografer fra Danmark
Helsingør-medaljen

Helsingør-medaljen er en udmærkelse som gives en særlig anerkendelse til personer, der for byen har øvet en fremragende gerning eller som ved deres arbejde eller indsats har medvirket til at give Helsingør By anseelse eller fremgang. 

Medaljen indstiftedes 18. maj 1953 af Helsingørs byråd efter forslag fra borgmesteren Sigurd Schytz.

 

Medaljen
Hædersbevisninger fra Danmark
Walter William Skeat

Walter William Skeat (21. november 1835 i London - 6. oktober 1912) var en engelsk sprogforsker.

Han var først præst og en kort tid docent i matematik, men blev 1878 professor i angelsachsisk ved Universitetet i Cambridge. Skeat har arbejdet med utrættelig iver for at udbrede og uddybe kendskabet til ældre engelsk sprog og litteratur, blandt andet ved talrige udgaver af ældre skrifter, for eksempel The Vision of William concerning Piers the Plowman (1867—84), Havelok the Dane (1868, 1903), John Barbours Bruce (1870—89), Ælfric’s Lives of Saints (1882—98), The Kings Quair, by King James I (1884), og den monumentale udgave af Chaucers Complete Works (6 bind, 1894, med et tillægsbind Chaucerian Pieces, 1897). Desuden har han indlagt sig store fortjenester ved undersøgelser om engelsk etymologi, se navnlig hans store Etymological Dictionary of the English Language (1881, 3. udgave 1902), Principles of English Etymology (2 bind, 1887 og 1891), A Student’s Pastime (1896), Notes on English Etymology (1901). I slutningen af sit liv gav han sig særligt af med stednavnsforskning og skrev om stednavnene i flere engelske grevskaber, Cambridgeshire, Huntingdonshire, Hertfordshire, Bedfordshire og Berkshire.

Kilder 

 

Filologer fra Storbritannien
Ansatte ved University of Cambridge
Faglitterære forfattere fra England
Briter i 1800-tallet
Briter i 1900-tallet
Personer fra London
Salmonsens
Paul Sturm

Paul Sturm (1. april 1859 i Leipzig - 21. december 1936 i Jena) var en tysk billedhugger.

Sturm var elev af akademierne i Lyon og Leipzig. Han har vundet navn ved sine bronzer, plaketter og medailler (Richard Wagner, Julius Blüthner etc.), hvoraf blandt andet Leipzigs Kunstindustrimuseum, Berlins Møntkabinet og Dresdens Albertinum ejer prøver. 1906 blev han professor, og 1908 blev han kaldet til mønten i Berlin. Til Ny Carlsberg Glyptotek kom medaillen for arkæologen Georg Treu.

Kilder 

 

Billedhuggere fra Tyskland
Tyskere i 1800-tallet
Tyskere i 1900-tallet
Salmonsens
Johannes Sturm

Johannes Sturm (født 1. oktober 1507 i Schleiden i bjergkæden Eifel, død 3. marts 1589 i Strasbourg) var en tysk humanist og skolemand.

Efter at have studeret i Louvain holdt han en tid forelæsninger i Paris, men kom 1537 til Strasbourg, hvor han blev rektor ved et gymnasium, en stilling, som han beklædte til 1581, da han blev afskediget på grund af en strid, som han, der var kalvinist, havde med lutheranerne.

Den undervisningsplan, han gennemførte i Strasbourg, hvorved der lagdes en overmåde stor vægt på den formelt-retoriske uddannelse i det latinske sprog, har fået stor betydning for den højere undervisning i Tyskland igennem lange tider.

Kilder

Eksterne henvisninger 

Humanister (humaniora)
Skolefolk fra Tyskland
Tyskere i 1500-tallet
Jacob Sturm von Sturmeck

Jacob Sturm (von Sturmeck) (født 10. august 1489, død 3. oktober 1553) var en tysk politiker og reformator.

Sturm virkede især i Strasbourg, hvor han sad i rådet. Han talte med stor kraft evangeliets og samvittighedsfrihedens sag og arbejdede for enheden mellem reformatorerne. På rigsdagen i Augsburg 1530 var han med til at fremlægge Confessio Tetrapolitana.

Kilder 

 

Reformatorer
Tyskere i 1500-tallet
Personer fra Strasbourg
Venice Simplon-Orient-Express

Venice Simplon-Orient-Express (forkortet VSOE) er et privatejet luksustog, der normalt kører mellem London og Venedig, og som populært kaldes for Orientekspressen – ligesom dets historiske sidestykke.

Det oprindelige selskab blev etableret 1982 af James Sherwood fra Kentucky i USA; fem år tidligere, i 1977, havde han købt to af de oprindelige togvogne ved en auktion efter Compagnie Internationale des Wagons-Lits havde trukket sig fra driften af Orientekspressen, og overgav strækningen til de nationale jernbaneselskaber i Frankrig, Tyskland og Østrig. I løbet af de næste få år brugte Sherwood 16 millioner amerikanske dollars på at købe 35 sove-, spise- og salonvogne. Den 25. maj 1982 kørte det første tog mellem London og Venedig.

I dag ejes strækningen af Orient-Express Hotels. Selskabet ejer 50 luksushoteller, restauranter, turisttog og flodbåde i 24 lande.

Eksterne henvisninger 
 Officiel hjemmeside 

Jernbaneselskaber i Storbritannien
Etableret i 1982
Alessandro Moreschi

Alessandro Moreschi (11. november 1858 i landsbyen Monte Compatri - 21. april 1922) var en italiensk kastratsanger i bel canto-traditionen. Han var den eneste kastratsanger, der levede længe nok til at få sin stemme foreviget på lydoptagelser. En repræsentant fra Gramophone & Typewriter Company - forgænger til His Master’s Voice - blev sendt til Rom for at gøre optagelser af koret og pave Leo 13.s stemme, men blev fascineret af de ulige solostemmer. I årene 1902-04 indspillede Moreschi 18 numre, både som solist og korsang.

Moreschi blev vistnok først kastreret som 7-årig efter at have pådraget sig brok. I folketroen kunne kastration bøde på ulige sygdomme.

I 1871 blev han sendt til Rom for at gå i en skole for kordrenge ved kirken San Salvatore in Lauro på Marsmarken. Den 13-årige Moreschi var skolens eneste kastrat, og må have følt sig meget forskellig fra de andre elever, selv om de fysiske tegn på kastration - fedtpuder over hofter og bryst - ikke var udprægede hos ham. Kastration af mennesker blev forbudt i Italien i 1870, og mangelen på kastratsangere skaffede Moreschi en kometkarriere ved Vatikanet. Hans stemmepragt gav ham tilnavnet l’Angelo di Roma ("Englen fra Rom").

Da Moreschi blev optaget ved Det sixtinske kapels kor, var der kun seks andre kastratsangere i koret; de var alle ældre end ham, og ingen andre mestrede den krævende sopranstemme i Miserere, der fremføres årligt i den hellige uge. En ulempe var dog at Moreschi, der havde fået smagen på berømmelse under sekulære forestillinger, havde lagt sig nogle diva-nykker til. Efter en koncert kunne han finde på at spankulere rundt i mængden "som en påfugl" for at modtage hyldesten.

I 1902 fik korets leder, Lorenzo Perosi, overtalt pave Leo 13. til ikke at tage flere kastratsangere ind. Perosi kaldte dem "abnorme mænd". Det var derfor overraskende, at netop Perosi holdt messen ved Moreschis begravelse i kirken San Lorenzo in Damaso i Rom.

Moreschi er stedt til hvile på Roms kirkegård Cimitero del Verano, hvor han deler grav med en anden kastratsanger, sin ven og kollega contralto'en Domenico Salvatori (1855-1910).

Noter

Eksterne henvisninger 

Operasangere fra Italien
Jomfruland fyr

Jomfruland fyr er et kystfyr som ligger på øen Jomfruland ud for Kragerø i Vestfold og Telemark fylke i Norge.

Jomfruland fyrstation har to fyrtårne. Det ældste blev bygget i tegl i 1838 og sat i drift året efter. Fyret er 22 meter højt. Lygtehuset er fjernet. Nutidens fyr er et 31 meter højt støbejernstårn fra 1938 med 2. ordens linseapparat. Fyret ligger midt idne på øen og rager 48 moh.

Fyrstationen består i ud over de to tårne af assistentbolig samt andre boliger og udhuse grupperet i et tun. Det er muligt at gå op i det ældste tårn i ferieperionden.
Der er en tyskproduceret militærkikkert på toppen. Kikkerten blev brugt af tyske styrker til at rekognoscere i Kragerøskærgården og ud mod Oslofjorden. Kikkerten er krigsbytte fra anden verdenskrig.

Jomfruland fyr er fredet etter lov om kulturminner er motiv på et norsk frimærke (NK 1581) udgivet 1. september 2005.

Se også 
 Norske fyr

Eksterne kilder og henvisninger 

 
 Norsk fyrliste 2012, Kystverket
 Jomfruland fyrstasjon Norsk Fyrhistorisk Forening

Fyr i Vestfold og Telemark
Kragerø
Russisk skilla

Russisk skilla (Scilla sibirica) er en lav, flerårig løgplante med blå blomster. Den blomstrer i det tidlige forår og dyrkes i mange haver og parker.

Kendetegn 

Russisk skilla er en løvfældende, flerårig løgplante, der danner 2-4 oprette til opstigende, linjeformede blade med hel rand, parallelle bladribber og bådformet spids. Begge sider er græsgrønne og svagt blåduggede. Blomstringen foregår i marts-april, hvor blomsterne sidder i 1-3 tallige, endestillede stande på en bladløs stængel. De enkelte blomster er 3-tallige, regelmæssige og nikkende med blå blosterblade. Frugten er en kapsel, der bliver violet ved modning. Frøene er brune.

Rodsystemet består af grove trævlerødder, der alle udgår fra løgets underside.

Russisk skilla når en højde på ca. 20 cm og en bredde på ca. 5 cm.

Udbredelse 
Russisk skilla har sin naturlige udbredelse i Lilleasien, Kaukasus, Iran, Irak samt Europæisk Rusland og Ukraine. Den findes i åbne skovstepper, hvor jordbunden er fugtig og muldrig. I det østlige Ukraine findes åbne skove, domineret af  stilkeg. Her er russisk skilla en karateristisk skovbundsplante, og den vokser sammen med bl.a. avnbøg, hasselurt, fembladet springklap, fingerstar, fuglekirsebær, gul anemone, hvas randfrø, kantet konval, kirsebærkornel, nikkende flitteraks, russisk løn, skovviol, skvalderkål, sort druemunke, spidsløn, stilkeg, sød astragel, Tulipa quercetorum (en art af tulipan), vorterod og vårfladbælg

Note 

Blå blomster
Haveplanter
Løg- og knoldvækster
Sad Songs (Say So Much)

"Sad Songs (Say So Much)" er en sang af den britiske sanger Elton John fra albummet Breaking Hearts (1984). Sangen er den siste på sporlisten og er skrevet af Elton John og Bernie Taupin.

Udgivelse og indspilning 
Sangen blev indspillet i december 1983 og udgivet som albummets første single i maj 1984. Teksten beskriver hvordan man nogle gange nødt til at lytte til gamle klassiske sange på radio når man er følelse ned eller når nogen elskede har forladt dig. I USA nåede sangen nummer fem på Billboard Hot 100 og i Storbritannien nummer syv på UK Singles Chart.

Hitlister

Musikere 
Elton John – piano, keyboard, vokal
Davey Johnstone – guitar, baggrundsvokal
Dee Murray – basguitar, baggrundsvokal
Nigel Olsson – trommer, baggrundsvokal

Referencer

Eksterne henvisninger 
Sad Songs (Say So Much) på Allmusic
Officiel tekst

Elton John-sange
Singler fra 1984
Gedebolle

En gedebolle (latin Aegagropila linnaei), kaldet algekugle eller moskugle blandt hobbyister, er en algeart, der vokser mange sammen i kugleformede klumper.

I naturen findes den i større omfang i Japan og på flere steder i Nordeuropa, men algen er sart over for mængden af næringsstoffer i vandet og derfor har deres antal faldet. I Danmark findes gedebolle kun naturligt i Sorø Sø.

Gedebollen vokser kun 5 mm pr. år. De største gedeboller findes i Japan, hvor de kan blive op til 30 cm i diameter. Gedebollen er grøn over det hele, hvilket gør det muligt for algen at lave fotosyntese lige meget, hvilken side der vender nedad. Den formerer sig ved deling.

Anvendelse 
Gedebollen er meget populær i akvarier, da den flyder rundt i vandet på grund af akvariepumpen og dens flydeevne.

Kilder/referencer 

Grønalger
Mixtune for Cully

Mixtune for Cully er et aarhusiansk baseret pop-ensemble, der primært opererer i det musikalske område mellem indie og sing-songwriter-rock. Den primære kraft i bandet er sangskriver og sanger Aage Hedensted, der tidligere også har formet det mere rockede Yellowish. Mixtune for Cully debuterede 6. oktober 2008 med albummet We Know Where the Aircrafts Hide, der fik pæne anmeldelser med på den efterfølgende tour.

Diskografi 
 We Know Where the Aircrafts Hide (6. okt. 2008) Good Tape Records
 Season of Silence (8. okt. 2012) Good Tape Records

Eksterne henvisninger 
 
 GAFFA om We Know Where the Aircrafts Hide 

Musikgrupper fra Danmark
Musikgrupper fra 2008