kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rúsdrekkasøla Landsins

Rúsdrekkasøla Landsins, eller bare Rúsan, er det færøske alkoholmonopol, som blev etableret i 1992. Der findes syv butikker på øerne, hvoraf den største ligger i hovedstaden Tórshavn. De andre fem ligger i Klaksvík, Miðvágur (Vágar), Saltangará (Eysturoy), Sandur (Sandoy), Drelnes ved Tvøroyri (Suðuroy) og Norðskáli (Eysturoy). Alle butikker har åbent alle hverdage om eftermiddagen og lørdag, men søndag er der lukket, kun butikken i hovedstaden har også åbent om formiddagen fra klokken 10. De første år var Rúsan også lukket om lørdagen, men i 2010 blev akhoholloven ændret, og siden 8. mai 2010 har Rúsan også haft åbent lørdage. Afdelingen i Tórshavn, har åbent hverdage fra 10 til 17:30 og lørdage fra 10-14. Afdelingerne i Klaksvík, Norðskáli og Saltangará (Eysturoy) åbner hverdage klokken 13, mens afdelingerne på Vågø, Sandø og Suderø først åbner klokken 14. Aldersgrænsen for at købe alkohol er 18 år.

Rúsdrekkasølan har eksisteret siden 1992. Før det var der forbud mod salg af stærkt alkohol på Færøerne, bortset fra i lukkede ølklubber. Før 1992 fik færinger fik et alkoholkort, når de fyldte 18 år, som gav dem tilladelse til at bestille 12 flasker af stærk alhohol pr. kvartal. De bestilte fra Danmark, mest fra F.W. Kattrup og Teilmann Vin. Alkoholflaskerne ankom i flamingokasser til de lokale posthuse. Færinger kaldte det at "løse ud" (loysa út), når de gik ind på posthuset for at hente brændevin, som de havde bestilt fra Danmark. Personer som skyldte skat fik ikke lov til at bestille alkohol, det var før Færøerne havde fået kildeskat.

Færøerne har det laveste alkoholforbrug blandt de nordiske lande med alkoholmonopol. Den gennemsnitlige færing over 15 år indtager 6,4 liter alkohol om året pr. 2015. Før alkoholloven af 1992 trådte i kraft drak hver færing over 15 år i gennemsnit 8,8 liter alkohol om året. Tilsvarende tal for Finland er 12,6 liter, Sverige 9,8 liter, Island 8,3 liter og Norge 8,2 liter.

Se også 
Systembolaget — Sverige
Vinmonopolet — Norge
Vínbúðin — Island
Alko – Finland
Provincial Liquor Crown Companies — Canada
Liquor Control Board of Ontario — Ontario
BC Liquor Store — British Columbia
Nova Scotia Liquor Corporation
Société des alcools du Québec — Quebec
National Alcohol Beverage Control Association — United States
Pennsylvania Liquor Control Board — Pennsylvania
Tekel — Turkey
Qatar Distribution Company - Qatar

Kilder

Noter

Eksterne links 
 Rúsdrekkasølans officielle websted

Virksomheder fra Færøerne
Monopolvirksomheder
Etableret i 1992
Alkoholbutikker
Duerne flyver

"Duerne flyver" er en dansk sang lanceret i spillefilmen Jeg er sgu min egen fra 1967. Sangen har tekst af Klaus Rifbjerg og musik af Bent Fabricius-Bjerre og blev i filmen sunget af Cæsar. Cæsar står i Slutterigade og synger op til Daimi der er i fængsel.

"Duerne flyver" er en af de 12 evergreens, der kom med i kulturkanonen.

Sangteksten 
Filmens hovedperson, Annie (Daimi), er en rebelsk ung kvinde, der har svært ved at finde sin plads i livet, men har svært ved at vælge mellem beatmusikeren Anders (Cæsar) og den rige Christian (Peter Steen). Efter mange forviklinger ender hun med at gifte sig med sidstnævnte, om ikke andet så for at få fred for myndighederne, men da hun til sidst ligger med sin mand i ægtesengen, står Anders uden for vinduet og synger lokkende om en mere fri tilværelse med "Duerne flyver". De to mænd spørger nu afslutningsvis Annie: "Hvis er du?", hvortil hun med et stort smil svarer (med henvisning til Piet Heins gruk om den lille kat på vejen, der også med sin sidste linje har leveret filmens titel): "Mjav!"

Sangens tekstsstruktur er ret uregelmæssig, og det kan være svært at tale om vers og omkvæd. Man kan overordnet opdele den i tre afsnit, hvor A-stykket består af 3 linjepar, der hver indledes med "Duerne flyver", med et trelinjers indskud mellem de to første og det sidste linjepar. B-stykket består af en serie korte  sætninger (6 stavelser hver og to ekstra stavelser til sidst), der hænger sammen i et langt manende udsagn, inden det korte C-stykke på et linjepar svarende til de tre i A-stykket runder sangen af. Det er karakteristisk, at sangen er helt urimet.

Indholdsmæssigt introducerer A-stykket duerne som de frie fugle, de er, som man ikke rigtigt ved, hvor man har, hvilket lægger op til en tilsvarende følelse hos tilhøreren (Annie), der også kan have lyst til at gøre som duerne, inden C-stykket sår en lille tvivl igen.

Melodi 
Bent Fabricius-Bjerres melodi er holdt i en mol-baseret tone, der understreger den let melankolske tekst. Mol glider dog ind imellem over i dur, fx for at understrege pointen, når teksten fortæller om solens fremkomst. Melodien går i en relativt hurtig (allegretto) 3/4-takt.

Den originale udgave 

I filmudgaven af sangen ser man blot Cæsar stå med sin akustiske guitar og spille og synge sangen, der varer under to minutter. I den tilhørende pladeudgave akkompagneres sangen af to akustiske guitarer, der desuden er udvidet med et strygermellemspil, hvorved den varer henimod tre minutter.

Andre versioner  
"Duerne flyver" er fortolket i andre udgaver. Mest kendt er nok Grethe og Jørgen Ingmanns version, der blev et pænt hit for parret.  Derudover har trompetisten  Per Nielsen indspillet en instrumentalversion af nummeret på albummet Danske toner (2009), mens Janne Lærkedahl indsang den på albummet Hver aften henad otte (2010). Der findes også andre versioner, både instrumentale og fx korindspilninger af nummeret.

Referencer 

Sange fra Danmark
Sange fra 1967
Kulturkanonen
Raka'ah

Raka'ah er når muslimer bøjer sig, når de beder.
Ved forskellige tidebønner (Salah), skal de bøje sig et forskelligt antal gange.

Islam
Arabiske ord
Osdorf

Osdorf (tysk) eller Ostorp (dansk) er en kommune og en by i det nordlige Tyskland, beliggende i Amt Dänischer Wohld i den nordøstlige del af Kreis Rendsborg-Egernførde. Kreis Rendsborg-Egernførde ligger i den centrale del af delstaten Slesvig-Holsten. Kommunen ligger på halvøen Jernved i det sydøstlige Sydslesvig.

Geografi 
Osdorf ligger omkring 22 km øst for Egernførde i landlige omgivelser. Mod sydvest løber Bundesstraße 76 fra Egernførde mod Kiel.

Ud over Osdorf ligger landsbyerne Austerlitz, Borghorsterhütten og Stubbendorf i kommunen.

Eksterne kilder/henvisninger 

 Kommunens websted.
 Statistikamt Nord – Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2013 (XLSX-Data) (Fortschreibung auf Basis des Zensus 2011)

Kommuner i Slesvig-Holsten
Byer i Slesvig-Holsten
Byer i Kreis Rendsborg-Egernførde
Catherine Hall

Catherine Hall (født 1946 i Northamptonshire) er professor i moderne britisk social- og kulturhistorie ved University College London.

Catherine Hall forsker i det britiske imperium i atten- og nittenhundredetalet og specielt relationerne mellem metropol (imperiets centrum) og koloni. I en række værker har hun udforsket hvordan imperiet påvirkede livet i metropolen; hvordan imperiet påvirkede samfundet "hjemme" og hvordan engelske identiteter, kvindelige som mandlige, blev konstrueret i relation til flere "others" inden for imperiets grænser. 'Civilising Subjects', Halls måske mest kendte værk, tager netop udgangspunkt i identitetsskabelsesprocessen for kolonisator og de koloniserede i England og Jamaica i perioden 1830-1860.

Bibliografi 
 Civilising Subjects: Metropole And Colony In The English Imagination, 1830-1867 (2002)
 Cultures Of Empire: Colonisers In Britain And The Empire In Nineteenth And Twentieth Centuries (2000, red.)
 Defining The Victorian Nation: Class, Race, Gender And The British Reform Act Of 1867 (2000, red. sammen med Keith McClelland og Jane Rendall)
 Family Fortunes: Men and Women of the English Middle Class 1780-1850 (1987, ny utgåva 2002,tillsammans med Leonore Davidoff)
 Gendered Nations: Nationalisms And Gender Order In The Long Nineteenth Century (2000 red. tillsammans med Ida Blom och Karen Hagemann)
 White, Male And Middle-Class: Explorations In Feminism And History (1992)

Eksterne links 
 om Catherine Hall på universitets website 

Historikere fra Storbritannien
Anne Vig

Anne Vig (født 3. juni 1972 i Roskilde) er en dansk journalist.

Anne Vig blev optaget på filmvidenskab på Københavns Universitet i 1993. Hun blev senere optaget på Danmarks Radios talenthold som radiovært på undomsprogrammet P4 i P1, hvor hun også var vært på musikprogrammet Det Elektriske Barometer.  I 1998 flyttede hun til det tidligere TV-Byen og var en årrække vært på ungdomsprogrammet Supergeil på DR1. Hun blev senere tilknyttet DR2, blandt andet som vært på det eksperimenterende ungdomsprogram Plan B. I flere sæsoner var hun udgående reportervært på tv-programmet Sporløs på DR1. Hun var i 2002 med til at etablere P3 Nyheder under Radioavisen og var i en årrække vært samme sted. 

Siden 2006 har hun været ansat hos TV 2, først som politisk reporter på TV 2's Christiansborg-redaktion, senere som redaktionsleder samme sted. Hun har siden 2012 været studievært på TV 2 News og er fast vært på det politiske magasin Tirsdagsanalysen med de politiske kommentatorer Peter Mogensen og Michael Kristiansen.

Eksterne henvisninger 
 

Journalister fra Danmark
Heksedansen

"Heksedansen" (også kendt som "Her kommer mutter med kost og spand") er en dansk schlager fra 1960, der blevet stort hit for Raquel Rastenni. Sangen har dansk tekst af Peter Mynte (pseudonym for Thøger Olesen) efter den norske vise af samme navn fra samme år med tekst og musik af Vidar Sandbeck og indspillet i en norsk udgave af sangskriveren selv.

"Heksedansen" er en af de 12 evergreens, der kom med i kulturkanonen.

Sangteksten 
Sangen har fem vers à ti linjer, hvoraf de to sidste er omkvæd og enslydende i alle vers. De første otte linjer består af to grupper à hver fire linjer med henholdsvis 10-10-12-12 stavelser. Der er almindeligt parvist enderim på nabolinjer gennem hele sangen, bortset fra linje 7-8 i hvert vers.

Indholdsmæssigt er sangen på den ene side en hyldest til husmoderen og hendes tidstypiske trang til at passe huset, og på den anden side en mild opfordring til at huske på resten af livet med omkvædets "Men tiden går, og det ku' hænde / hun kom for sent, for sent til verdens ende". Thøger Olesens danske tekst er en ganske tro oversættelse af den originale norske udgave.

Melodi 
Vidar Sandbeck var en populær norsk visesanger, og melodien er en livlig vise i 2/4-takt i dur. Der anvendes i overvejende grad ottendedels-og sekstendedelsnoder, indtil der i de to sidste linjer i hvert vers bruges lidt længere noder som understøttelse af tekstens mere eftertænksomme omkvæd.

Den originale danske udgave 
Raquel Rastennis indspilning af sangen akkompagneres af stort orkester, der også får lov til at udfolde sig lidt med for- og mellemspil. Men ellers er det Rastennis markante alt, der meget tydeligt synger den hurtige sang, så hvert ord alligevel høres klart og tydeligt.

Andre versioner 
"Heksedansen" findes tilsyneladende ikke i ret mange andre udgaver på dansk. En undtagelse er Dorthe Kollo, der har den med på sit album Dorthe synger Raquel (2008).

Referencer 

Sange fra Danmark
Sange fra 1960
Kulturkanonen
Magni Laksáfoss

Magni Laksáfoss (født 3. december 1969) er en færøsk samfundsøkonom, demograf og politiker (SB).

Han er uddannet cand.polit. i samfundsøkonomi fra Fróðskaparsetur Føroya, hvor han også har forelæst i økonomisk historie. Han tog samfundsøkonomisk uddannelse ved Københavns Universitet med økonometriske modeller, statistik og demografi som specialeområde. I 2007 tog Laksáfoss doktorgraden, efter at have disputeret på en afhandling om langtidsforholdet mellem demografi og økonomisk udvikling. Han har været tilknyttet Nordisk Atlantersamarbejde (NORA) som forsker og Fróðskaparsetur Føroya som gæsteforsker.

Han var finansminister i Jóannes Eidesgaards første regering 2007–2008 og blev valgt til Lagtinget 2008–2011. I perioden 2008–2011 var han både formand i Lagtingets kulturudvalg og medlem af Lagtingets finansudvalg. Laksáfoss kom med tiden i konflikt med sit eget parti, og advarede imod regeringsflertallets politiske kurs, som han mente ville få alvorlige udslag på sigt. I 2011 stillede han ikke op til genvalg til Lagtinget.

I 2015 stillede han igen op til lagtingsvalg for Sambandsflokkurin og blev valgt.

Referencer 

Finansministre fra Færøerne
Lagtingsmedlemmer fra Færøerne
Politikere fra Sambandsflokkurin
Æggedeler

En æggedeler er et køkkenredskab som kan skære hårdkogte æg i stykker (typisk i skiver). Redskabet kan også anvendes til at skive andre bløde råvarer så som svampe eller jordbær.

Køkkenredskaber
Kingman Reef

Kingman Reef (Kingman Reef Territory) er et område inden for USA's ydre småøer og har tilhørt USA siden 18. august 1856. Revet ligger cirka halvvejs mellem Hawaii og Amerikansk Samoa.

Geografi 
Kingman Reef er et koralrev blandt Linje-øerne i det centrale Stillehav og har et areal på 1,1 km² (cirka som Romsø eller Peberholm). Til tider kan kystlinjen være tre kilometer lang, men revets højeste punkt er kun 1 meter over havet, så revet oversvømmes ofte, hvad der gør Kingman Reef til en fare for søfarten. Revet er ubeboet og forvaltes direkte fra Washington af den amerikanske flåde og er lukket for almenheden.

Historie 
Området blev opdaget 14. juni 1798 af kaptajn Edmund Fanning fra USA, som døbte det Dangerous Reef men fik sit nuværende navn  29. november 1853, da kaptajn W.E. Kingman genopdagede det.

Revet omgiver en dyb lagune som anvendtes som halvvejsstation mellem Hawaii og Amerikansk Samoa af Pan American Airways' flyvebåde mellem 1937 og 1938.

Eksterne links 
 om Kingmanrevet 

Øer i Stillehavet
Øer i USA
Henschel-BBC DE2500

Henschel-BBC DE2500 var en serie på tre prototypelokomotiver, som blev afprøvet af Deutsche Bahn i begyndelsen af 1980'erne, Lokomotiverne, der fik typebetegnelsen DB 202, var dieselelektriske, men med den væsentlige forskel, at de ikke havde banemotorer til jævnstrøm, men i stedet brugte 3-fasede asynkrone vekselstrømsmotorer som banemotorer. 

Lokomotiverne var de første til at anvende denne type motor, hvilket skyldes at reguleringen af motoren er en del mere kompliceret end ved andre motortyper. Men med udviklingen af halvledere i 1970'erne blev man i stand til at regulere på denne motortype, og dermed blev man i stand til at anvende den til formål som kræver variable omdrejningstal, herunder lokomotiver. 
Motortypen har flere fordele, især vejer og fylde den kun cirka det halve af f.eks. en jævnstrømsmotor med samme ydelse, ligesom den mekanisk set er mindre kompliceret og har færre sliddele. 

Disse fordele ville man gerne have bevist under rigtige driftsforhold, så derfor valgte man hos Henschel at bygge tre prototyper, som Deutsche Bahn afprøvede med betegnelsen 202. Udover Deutsche Bahn blev lokomotiverne også afprøvet af DSB, NSB og NS (Nederlandske Statsbaner), og dette førte direkte til udviklingen af det danske lokomotiv af Litra ME og det norske Di4. Desuden blev en af prototyperne ombygget til kørsel på jævnstrøm fra køretråd, uden at det dog førte til en bestilling, ligesom at DB aldrig bestilte nogen lokomotiver af denne type, fordi man havde tilstrækkeligt med diesellokomotiver.

Men selvom lokomotivet ikke blev bestilt i større antal hos DB, så var man dog her så imponeret af den asynkrone teknik, at man fik udviklet et elektrisk lokomotiv som type 120, og dettes elektriske udstyr var i vid udstrækning baseret på DE2500. Og sidenhen er type 120 blevet kaldt en art "stamfar" for moderne elektriske lokomotiver, bl.a. det danske Litra EA, det norske EL17 og motorvognene til første og anden generation, såvel som prototypen af det tyske hurtigtog ICE er rent teknisk baseret på type 120.

Et kendetegn ved lokomotivet var, at hovedparten af den tekniske udrustning var placeret i moduler som let og hurtigt kunne udskiftes. Samme princip er siden anvendt af andre lokomotiver.

Referencer 

Lokomotiver
LGBT Føroyar

LGBT Føroyar (LGBT Færøerne) er en bevægelse som varetager interesser der angår homoseksuelle, biseksuelle og transkønnede personer på Færøerne. Bevægelsen blev etableret i Thorshavn den på generalforsamling den 1. juni 2011. Bogstaverne LGBT står for Lesbians, Gays, Bisexual, and Transgender – på dansk lesbiske, bøsser, biseksuelle og transpersoner. Forkortelsen LGBT bruges også i andre lande.

Historie 
Før LGBT Føroyar blev etableret, var en anden interesseorganisation, som havde samme formål, denne blev etableret i 2003 og fik først navnet Ælabogin, som er det færøske ord for Regnbuen, men et messingband for psykisk handikappede personer fandtes allerede med navnet Ælabogin, og folkene bag bandet protesterede imod at den nye bevægelse brugte deres navn. De som stod bag etableringen af organisationen for folk med anden seksuel orientering end heteroseksuel, ændrede derfor navnet til Friðagbogin, som kan oversættes til Fredsbuen. I 2011 var den nye interesseorganisation LGBT Føroyar etableret.

Bestyrelsen 

Ved generalforsamlingen i marts 2014 blev disse personer valgt i bestyrelsen:
Medlemmer:
Eiler Fagraklett
Høgni Miné
Katrin W. Bærentsen
Line Fuglsbjerg
Símun Nolsøe

Vicemedlemmer: 
Barbara Christophersen
Marita Thomsen
Jóan M. S. Høgnesen
Rógvi Kruse
Oda Ellingsgaard.

Referencer 

Foreninger fra Færøerne
Etableret i 2011
LGBT-organisationer
Anna Kashfi

Anna Kashfi (født Joan O'Callaghan; 30. september 1934, død 21. august 2015) var en Britisk filmskuespiller. Hun havde en kort Hollywood-karriere i 1950'erne. Hun er bedst kendt for at have giftet sig med Marlon Brando. Hendes første film var The Mountain fra 1956.

Kashfi døde den 21. august 2015 i Woodland, Washington; hun blev 80 år gammel.

Filmografi 
 The Mountain (1956)
 Battle Hymn (1957)
 Cowboy (1958)
 Night of the Quarter Moon (1959)

Referencer

Eksterne henvisninger 
 Anna Kashfi bio 
 Anna Kashfi 'cried tears of rage' upon hearing of Marlon Brando's death
 

Skuespillere fra USA
K-54

K-54 (frem til 1977 var navnet K-33) var en sovjetisk atomdrevet undervandsbåd af typen Projekt 658 (NATO-rapporteringsnavn "Hotel II"). Skibet var tilknyttet Nordflåden og havde pennantnummereret 921. 
K-54 blev bygget på Fabrik nummer 902 i Severodvinsk i Sovjetunionen som en Hotel I-klasse undervandsbåd. Undervandsbåden blev søsat den 6. august 1960 og hejste kommando den 5. juli 1961. I 1964 undergik K-54 en modernisering og blev derefter betegnet som projekt "658M" (Hotel II). Den primære opgradering af undervandsbåden bestod i installationen af et nyt missilsystem, der gjorde undervandsbåden i stand til at affyre sine missiler, mens den var neddykket. Skibet udgik fra tjeneste i 1990. 
I sin karriere var undervandsbåden en del af to forskellige kontroversielle episoder.

Kattegatepisoden 

Den 12. april 1963 kolliderede K-33 med det finske handelsskib M/S Finnclipper i Kattegat.

M/S Finnclipper, som var ejet af Enso Gutzeit, var på vej til USA med en last på 6.000 ton papir. Da skibet nåede det nordlige Kattegat var det tåget, besætningen bemærkede klokken 11.05 en motorlyd fra skibets bagbord side, kort efter dukkede en undervandsbåd frem af tågen. Finnclipper drejede kraftigt mod styrbord og forsøgte at undgå en kollision, men det var ikke muligt at undgå ubåden.

Finnclipper vendte tilbage til undervandsbåden for at se om der var behov for assistance. To russiske officerer fortalte den finske kaptajn at undervandsbåden havde lidt større skade på skroget og at skibssiden var blevet trykket ind. De sovjetiske officerer afslørede ikke skibets identitet, men fortalte dog at ubåden tilhørte Warszawapagten. Finnerne kunne dog tydeligt aflæse pennantnummeret 921 på ubådens tårn.
K-33 var på vej til en patrulje i Nordatlanten. Det finske fartøj var i stand til at fortsætte sin sejlads over Atlanterhavet, selvom skibet havde slået læk. K-33 humpede tilbage til Murmansk på trods af sine store skader. Kaptajnen på det finske handelsskib, Runar Lindholm, afgav søforklaring ved ankomsten til New York, men den efterfølgende rapport forblev hemmeligstemplet i 44 år, frem til 2007. Sovjetunionen benægtede, at der var tale om en atomubåd på trods af finnernes sikre identifikation. Der har været spekulationer om hvorvidt episoden blev hemmeligholdt på grund af en finsk-sojvetiske traktat fra 1948, som forhindrede finnerne i at fortælle historien til medierne.

Den 4. april 2007 udgav den finske kaptajn og marineforfatter Jaakko Varimaa, som på tidspunktet var førstestyrmand på samme skib, bogen Sukellusvene sumussa ("Undervandsbåd i tågen"), hvorved episoden blev offentligt kendt.
Enkelte russiske kilder hævder, at K-33 var dokket ved Nordflåden i perioden 25. oktober 1962 til 29. december 1964.  I samme kilde nævnes det dog senere, at K-33 var på vej til en patrulje i Atlanterhavet.

Uheld i Arktis 
I 1965 var K-33 involveret i et radioaktivt uheld i Arktis i forbindelse med en hermetisk forsegling af skibets kernebrændsel.

Referencer

Eksterne henvisninger 
Ilta-Sanomat 4 April 2007

Undervandsbåde fra Sovjetunionen
Begivenheder i 1963
Nan Inger Östman

Nan Inger Östman (født 22. januar 1923 i Stockholm, død 8. april 2015) var en svensk journalist, lærer og forfatter. Hun er særlig kendt for sine børne- og ungdomsbøger om heste. Hun modtog Astrid Lindgren-prisen i 1987.

Hun debuterede med en kriminalroman i 1953 sammen med Peter Östman, under pseudonymet Peter Inger. Hun debuterede på egen hånd i 1954 med Sen ouvertyr, da under navnet Nan Inger. Hun har også udgivet to romaner for voksne, under navnet Nan Östman: Ett slags sällskap 1999 og En varm vänskap 2003.

Referencer 

Forfattere fra Sverige
Personer fra Stockholm
Rutger Gunnarsson

Rutger Gunnarsson (12. februar 1946 – 30. april 2015) var en svensk musiker, basguitarist, guitarist, arrangør og producer. Han er mest kendt for sin medvirken på ABBAs studioindspilninger og turnéer.

Referencer 

Musikere fra Sverige
Musikproducere fra Sverige
Basguitarister
Viking-Bergenøen

Viking–Bergenøen er navnet på en hypotetisk tidligere ø mellem nutidens Skotland og Norge på grænsen mellem Nordsøen og Norskehavet. Området er kendt som Vikinge-Bergenbanken (der kombinerer Viking- og Bergenbankerne).

Under allerødtiden begyndte nordkysten af Doggerland at trække sig tilbage fordi havniveauet steg. Der har muligvis været en af Shetlandsøerne som har stukket op af havet på dette tidspunkt, og har markeret nordenden den bugt som Doggerbjergene har ligget omkring. Viking-Bergenøen har ligget mellem denne bugt og Norske Rende.

En nyere hypotese er, at meget af landet blev oversvømmet af en tsunami omkring 6200 fvt., der blev skabt af en enorm undersøisk jordskred ud for Norges kyst kaldet Storeggaskredet. Denne teori foreslår at "Storeggaskredets tsunami har haft en katastrofal effekt på den daværende mesolitiske kystbefolkning. [...] Efter Storeggaskredet blev Storbritannien endeligt separeret fra kontinentet og, i kulturelle termer, går mesolitikum sin egen vej."

Se også 
 Doggerland
 Storeggaskredet

Referencer 

Norges geografi
Øer i Skotland
Norges historie
Skotlands historie
Holocæn
Øer i Nordsøen